niryuu/sni-each-converted huggingface dataset:
El Miocè és la primera època del Neogen, i el món ja començava a assemblar-se marcadament al d'avui en dia. Tant la fauna marina com la terrestre eren bastant modernes, tot i que els mamífers marins eren menys nombrosos. Tanmateix, encara romanien animals molt divergents a Sud-amèrica i Austràlia, que es trobaven aïllades de la resta dels continents. A principis del Miocè encara hi havia diversos grups de l'Oligocè amb una gran diversitat, com ara els nimràvids, els entelodonts i els cavalls de tres peülles. Com a l'Oligocè, els mericoidodontoïdeus encara eren diversos, però acabarien desapareguent al Pliocè molt primerenc. A finals del Miocè, els mamífers esdevingueren encara més moderns, amb l'aparició de cànids, óssos rentadors, cavalls, castors, cérvols, camells i balenes recognoscibles, així com grups extints com ara els borofagins, els gomfoteris, els cavalls de tres peülles, o rinoceronts semiaquàtics i amb banyes petites com ara Teleoceras o Aphelops. Amb la formació de les primeres illes entre Sud- i Nord-amèrica a finals del Miocè, peresosos gegants com ara Thinobadistes pogueren saltar d'illa en illa cap a Nord-amèrica.
Output: En quin període van desaparèixer els mericoidodontoïdeus?
El Miocè és la primera època del Neogen, i el món ja començava a assemblar-se marcadament al d'avui en dia. Tant la fauna marina com la terrestre eren bastant modernes, tot i que els mamífers marins eren menys nombrosos. Tanmateix, encara romanien animals molt divergents a Sud-amèrica i Austràlia, que es trobaven aïllades de la resta dels continents. A principis del Miocè encara hi havia diversos grups de l'Oligocè amb una gran diversitat, com ara els nimràvids, els entelodonts i els cavalls de tres peülles. Com a l'Oligocè, els mericoidodontoïdeus encara eren diversos, però acabarien desapareguent al Pliocè molt primerenc. A finals del Miocè, els mamífers esdevingueren encara més moderns, amb l'aparició de cànids, óssos rentadors, cavalls, castors, cérvols, camells i balenes recognoscibles, així com grups extints com ara els borofagins, els gomfoteris, els cavalls de tres peülles, o rinoceronts semiaquàtics i amb banyes petites com ara Teleoceras o Aphelops. Amb la formació de les primeres illes entre Sud- i Nord-amèrica a finals del Miocè, peresosos gegants com ara Thinobadistes pogueren saltar d'illa en illa cap a Nord-amèrica.
Output: Quins peresosos gegants pogueren saltar cap a Nord-amèrica?
A Nord-amèrica, els rosegadors, mastodonts i gomfoteris grans, així com els opòssums, continuaren prosperant, mentre que els animals ungulats entraren en declivi, amb un descens de les poblacions de camells, cérvols i cavalls. Alguns rinoceronts, els cavalls de tres peülles (Nannipus), mericoidodontoïdeus, proteroceràtids i calicoteris s'extingiren. Els borofagins també s'extingiren, però altres carnívors, incloent-hi la família dels mustèlids, es diversificaren, així com els cànids i óssos cursorials. Els peresosos gegants, els enormes gliptodonts i els armadillos s'estengueren al nord amb la formació de l'istme de Panamà.
Output: Quins animals entraren en declivi en Nord-amèrica?
A Nord-amèrica, els rosegadors, mastodonts i gomfoteris grans, així com els opòssums, continuaren prosperant, mentre que els animals ungulats entraren en declivi, amb un descens de les poblacions de camells, cérvols i cavalls. Alguns rinoceronts, els cavalls de tres peülles (Nannipus), mericoidodontoïdeus, proteroceràtids i calicoteris s'extingiren. Els borofagins també s'extingiren, però altres carnívors, incloent-hi la família dels mustèlids, es diversificaren, així com els cànids i óssos cursorials. Els peresosos gegants, els enormes gliptodonts i els armadillos s'estengueren al nord amb la formació de l'istme de Panamà.
Output: Quines poblacions d'ungulats van descendir?
A Nord-amèrica, els rosegadors, mastodonts i gomfoteris grans, així com els opòssums, continuaren prosperant, mentre que els animals ungulats entraren en declivi, amb un descens de les poblacions de camells, cérvols i cavalls. Alguns rinoceronts, els cavalls de tres peülles (Nannipus), mericoidodontoïdeus, proteroceràtids i calicoteris s'extingiren. Els borofagins també s'extingiren, però altres carnívors, incloent-hi la família dels mustèlids, es diversificaren, així com els cànids i óssos cursorials. Els peresosos gegants, els enormes gliptodonts i els armadillos s'estengueren al nord amb la formació de l'istme de Panamà.
Output: Què va passar amb la família dels mustèlids?
A Nord-amèrica, els rosegadors, mastodonts i gomfoteris grans, així com els opòssums, continuaren prosperant, mentre que els animals ungulats entraren en declivi, amb un descens de les poblacions de camells, cérvols i cavalls. Alguns rinoceronts, els cavalls de tres peülles (Nannipus), mericoidodontoïdeus, proteroceràtids i calicoteris s'extingiren. Els borofagins també s'extingiren, però altres carnívors, incloent-hi la família dels mustèlids, es diversificaren, així com els cànids i óssos cursorials. Els peresosos gegants, els enormes gliptodonts i els armadillos s'estengueren al nord amb la formació de l'istme de Panamà.
Output: On es van estendre els peresosos gegants?
Els docodonts són un ordre de mamaliaformes que visqueren a mitjans i a finals del Mesozoic. El seu tret físic més característic era un conjunt relativament sofisticat de molars, que dóna nom a l'ordre. Al registre fòssil, els docodonts estan representants principalment per dents aïllades i fragments de maxil·lars. Tot i que la majoria d'exemplars han estat trobats arreu de l'antiga Lauràsia (les actuals Nord-amèrica, Europa i Àsia), alguns també han estat descoberts a l'antiga Gondwana (Índia i hemisferi sud actuals[53]).
Output: En quin període visqueren els docodonts?
Els docodonts són un ordre de mamaliaformes que visqueren a mitjans i a finals del Mesozoic. El seu tret físic més característic era un conjunt relativament sofisticat de molars, que dóna nom a l'ordre. Al registre fòssil, els docodonts estan representants principalment per dents aïllades i fragments de maxil·lars. Tot i que la majoria d'exemplars han estat trobats arreu de l'antiga Lauràsia (les actuals Nord-amèrica, Europa i Àsia), alguns també han estat descoberts a l'antiga Gondwana (Índia i hemisferi sud actuals[53]).
Output: Quin era el tret físic més característic dels docodonts?
Els docodonts són un ordre de mamaliaformes que visqueren a mitjans i a finals del Mesozoic. El seu tret físic més característic era un conjunt relativament sofisticat de molars, que dóna nom a l'ordre. Al registre fòssil, els docodonts estan representants principalment per dents aïllades i fragments de maxil·lars. Tot i que la majoria d'exemplars han estat trobats arreu de l'antiga Lauràsia (les actuals Nord-amèrica, Europa i Àsia), alguns també han estat descoberts a l'antiga Gondwana (Índia i hemisferi sud actuals[53]).
Output: On han estat trobats la majoria d'exemplars de docodonts?
Els docodonts són un ordre de mamaliaformes que visqueren a mitjans i a finals del Mesozoic. El seu tret físic més característic era un conjunt relativament sofisticat de molars, que dóna nom a l'ordre. Al registre fòssil, els docodonts estan representants principalment per dents aïllades i fragments de maxil·lars. Tot i que la majoria d'exemplars han estat trobats arreu de l'antiga Lauràsia (les actuals Nord-amèrica, Europa i Àsia), alguns també han estat descoberts a l'antiga Gondwana (Índia i hemisferi sud actuals[53]).
Output: Quins territoris ocupava l'antiga Gondwana?
Els teràpsids, un grup més avançat de sinàpsids, aparegueren durant la primera meitat del Permià i esdevingueren els animals terrestres grans dominants durant la segona meitat. Eren de llarg els vertebrats més diversos i abundants del Permià mitjà i inferior, inclosos herbívors i carnívors, variant des de petits animals de la mida d'una rata (Robertia) fins a grans herbívors voluminosos que pesaven una tona o més (Moschops). Els gorgonòpsids foren un subordre de teràpsids que incloïen alguns dels depredadors més grans del Permià. Després de prosperar durant molts milions d'anys, aquests animals foren pràcticament exterminats per l'extinció permiana (251 Ma), la més gran de la història de la Terra, que podria estar relacionada amb l'activitat volcànica que formà els trapps de Sibèria i amb l'alliberament de clatrats de metà acumulats al fons marí, que en conjunt haurien pogut augmentar la temperatura del planeta en 10 °C.[35]
Output: Quan van aparèixer els teràpsids?
Els teràpsids, un grup més avançat de sinàpsids, aparegueren durant la primera meitat del Permià i esdevingueren els animals terrestres grans dominants durant la segona meitat. Eren de llarg els vertebrats més diversos i abundants del Permià mitjà i inferior, inclosos herbívors i carnívors, variant des de petits animals de la mida d'una rata (Robertia) fins a grans herbívors voluminosos que pesaven una tona o més (Moschops). Els gorgonòpsids foren un subordre de teràpsids que incloïen alguns dels depredadors més grans del Permià. Després de prosperar durant molts milions d'anys, aquests animals foren pràcticament exterminats per l'extinció permiana (251 Ma), la més gran de la història de la Terra, que podria estar relacionada amb l'activitat volcànica que formà els trapps de Sibèria i amb l'alliberament de clatrats de metà acumulats al fons marí, que en conjunt haurien pogut augmentar la temperatura del planeta en 10 °C.[35]
Output: Què eren els gorgonòpsids?
Els teràpsids, un grup més avançat de sinàpsids, aparegueren durant la primera meitat del Permià i esdevingueren els animals terrestres grans dominants durant la segona meitat. Eren de llarg els vertebrats més diversos i abundants del Permià mitjà i inferior, inclosos herbívors i carnívors, variant des de petits animals de la mida d'una rata (Robertia) fins a grans herbívors voluminosos que pesaven una tona o més (Moschops). Els gorgonòpsids foren un subordre de teràpsids que incloïen alguns dels depredadors més grans del Permià. Després de prosperar durant molts milions d'anys, aquests animals foren pràcticament exterminats per l'extinció permiana (251 Ma), la més gran de la història de la Terra, que podria estar relacionada amb l'activitat volcànica que formà els trapps de Sibèria i amb l'alliberament de clatrats de metà acumulats al fons marí, que en conjunt haurien pogut augmentar la temperatura del planeta en 10 °C.[35]
Output: Quina va ser l'extinció més gran de la història de la Terra?
Els teràpsids, un grup més avançat de sinàpsids, aparegueren durant la primera meitat del Permià i esdevingueren els animals terrestres grans dominants durant la segona meitat. Eren de llarg els vertebrats més diversos i abundants del Permià mitjà i inferior, inclosos herbívors i carnívors, variant des de petits animals de la mida d'una rata (Robertia) fins a grans herbívors voluminosos que pesaven una tona o més (Moschops). Els gorgonòpsids foren un subordre de teràpsids que incloïen alguns dels depredadors més grans del Permià. Després de prosperar durant molts milions d'anys, aquests animals foren pràcticament exterminats per l'extinció permiana (251 Ma), la més gran de la història de la Terra, que podria estar relacionada amb l'activitat volcànica que formà els trapps de Sibèria i amb l'alliberament de clatrats de metà acumulats al fons marí, que en conjunt haurien pogut augmentar la temperatura del planeta en 10 °C.[35]
Output: On s'acumulaven els clatrats de metà?
La composició d'Otello fou el resultat d'una complexa trama ordida per l'editor Giulio Ricordi, fill de Tito, el qual anava assumint un paper cada vegada més important a l'editorial i que acabaria aconsellant i estimulant no només Verdi sinó també Puccini. L'objectiu de Ricordi en aquell moment era aconseguir de fer col·laborar Verdi i Arrigo Boito. No era gens fàcil perquè la relació entre ambdós músics era distant, i és que Verdi no havia oblidat encara els atacs cap a la seva figura per part del poeta. Boito s'havia adherit al moviment artístic Scapigliatura (l'escabellament), del qual és considerat unànimement un dels principals exponents. Aquest moviment es va desenvolupar després de la proclamació del Regne d'Itàlia (1861) sobretot en el nord, i en particular a Milà, capital del món editorial i del periodisme. Els scapigliati van adoptar posicions bastant crítiques enfront de les velles glòries de l'òpera i Verdi se'n va sentir atacat directament.[3]
Output: De qui era fill Giulio Ricordi?
La composició d'Otello fou el resultat d'una complexa trama ordida per l'editor Giulio Ricordi, fill de Tito, el qual anava assumint un paper cada vegada més important a l'editorial i que acabaria aconsellant i estimulant no només Verdi sinó també Puccini. L'objectiu de Ricordi en aquell moment era aconseguir de fer col·laborar Verdi i Arrigo Boito. No era gens fàcil perquè la relació entre ambdós músics era distant, i és que Verdi no havia oblidat encara els atacs cap a la seva figura per part del poeta. Boito s'havia adherit al moviment artístic Scapigliatura (l'escabellament), del qual és considerat unànimement un dels principals exponents. Aquest moviment es va desenvolupar després de la proclamació del Regne d'Itàlia (1861) sobretot en el nord, i en particular a Milà, capital del món editorial i del periodisme. Els scapigliati van adoptar posicions bastant crítiques enfront de les velles glòries de l'òpera i Verdi se'n va sentir atacat directament.[3]
Output: Qui va ordir la trama d'Otello?
La composició d'Otello fou el resultat d'una complexa trama ordida per l'editor Giulio Ricordi, fill de Tito, el qual anava assumint un paper cada vegada més important a l'editorial i que acabaria aconsellant i estimulant no només Verdi sinó també Puccini. L'objectiu de Ricordi en aquell moment era aconseguir de fer col·laborar Verdi i Arrigo Boito. No era gens fàcil perquè la relació entre ambdós músics era distant, i és que Verdi no havia oblidat encara els atacs cap a la seva figura per part del poeta. Boito s'havia adherit al moviment artístic Scapigliatura (l'escabellament), del qual és considerat unànimement un dels principals exponents. Aquest moviment es va desenvolupar després de la proclamació del Regne d'Itàlia (1861) sobretot en el nord, i en particular a Milà, capital del món editorial i del periodisme. Els scapigliati van adoptar posicions bastant crítiques enfront de les velles glòries de l'òpera i Verdi se'n va sentir atacat directament.[3]
Output: Com era la trama ordida per Giulio Ricordi?
La composició d'Otello fou el resultat d'una complexa trama ordida per l'editor Giulio Ricordi, fill de Tito, el qual anava assumint un paper cada vegada més important a l'editorial i que acabaria aconsellant i estimulant no només Verdi sinó també Puccini. L'objectiu de Ricordi en aquell moment era aconseguir de fer col·laborar Verdi i Arrigo Boito. No era gens fàcil perquè la relació entre ambdós músics era distant, i és que Verdi no havia oblidat encara els atacs cap a la seva figura per part del poeta. Boito s'havia adherit al moviment artístic Scapigliatura (l'escabellament), del qual és considerat unànimement un dels principals exponents. Aquest moviment es va desenvolupar després de la proclamació del Regne d'Itàlia (1861) sobretot en el nord, i en particular a Milà, capital del món editorial i del periodisme. Els scapigliati van adoptar posicions bastant crítiques enfront de les velles glòries de l'òpera i Verdi se'n va sentir atacat directament.[3]
Output: Quins músics tenien una relació distant?
La composició d'Otello fou el resultat d'una complexa trama ordida per l'editor Giulio Ricordi, fill de Tito, el qual anava assumint un paper cada vegada més important a l'editorial i que acabaria aconsellant i estimulant no només Verdi sinó també Puccini. L'objectiu de Ricordi en aquell moment era aconseguir de fer col·laborar Verdi i Arrigo Boito. No era gens fàcil perquè la relació entre ambdós músics era distant, i és que Verdi no havia oblidat encara els atacs cap a la seva figura per part del poeta. Boito s'havia adherit al moviment artístic Scapigliatura (l'escabellament), del qual és considerat unànimement un dels principals exponents. Aquest moviment es va desenvolupar després de la proclamació del Regne d'Itàlia (1861) sobretot en el nord, i en particular a Milà, capital del món editorial i del periodisme. Els scapigliati van adoptar posicions bastant crítiques enfront de les velles glòries de l'òpera i Verdi se'n va sentir atacat directament.[3]
Output: A quin moviment artístic s'havia adherit Boito?
Iago convenç Cassio que només Desdemona pot aconseguir que Otello el perdoni. Insisteix perquè parli amb ella i li demani la seva mediació per recuperar el favor d'Otello. Iago comença a posar en pràctica el seu pla per destruir Otello. Es troba amb ell i li deixa entreveure dubtes sobre la fidelitat de la seva esposa, tot inventant un antic idil·li de Desdemona amb Cassio. Otello sap que la seva raça és menyspreada per la societat en què viu. Les insinuacions de Iago desperten la seva gelosia i ara el fan desconfiar dels motius pels quals una noia bella i refinada com Desdemona s'ha casat amb ell. Per uns moments, però, oblida els seus recels, i es deixa portar per l'ambient d'alegria en el que Desdemona és obsequiada per dones, infants i mariners xipriotes. Quan tothom marxa, resten Desdemona i Otello, acompanyats de Iago i la seva esposa Emilia, donzella de Desdemona. Desdemona demana al seu espòs que perdoni Cassio. Aquesta demanda li confirma les sospites sobre la infidelitat de la seva dona, i provoca la irada reacció d'Otello. Desdemona no entén els motius d'aquesta reacció violenta. Intenta eixugar el front d'Otello amb un mocador que ell llença a terra amb fúria. Emilia el recull i Iago s'afanya a prendre-li, per convertir-lo en una prova de la traïció de Desdemona. Els dos homes queden sols, i Iago explica a Otello un fals somni, en el que Cassio invoca el nom de Desdemona. També menteix assegurant-li haver vist a les mans d'ell el mocador. Otello exigeix una prova de la infidelitat de Desdemona i jura una venjança terrible si es confirma. Iago se sent satisfet de veure que el seu pla va endavant.
Output: Quin era el pla de Iago?
Iago convenç Cassio que només Desdemona pot aconseguir que Otello el perdoni. Insisteix perquè parli amb ella i li demani la seva mediació per recuperar el favor d'Otello. Iago comença a posar en pràctica el seu pla per destruir Otello. Es troba amb ell i li deixa entreveure dubtes sobre la fidelitat de la seva esposa, tot inventant un antic idil·li de Desdemona amb Cassio. Otello sap que la seva raça és menyspreada per la societat en què viu. Les insinuacions de Iago desperten la seva gelosia i ara el fan desconfiar dels motius pels quals una noia bella i refinada com Desdemona s'ha casat amb ell. Per uns moments, però, oblida els seus recels, i es deixa portar per l'ambient d'alegria en el que Desdemona és obsequiada per dones, infants i mariners xipriotes. Quan tothom marxa, resten Desdemona i Otello, acompanyats de Iago i la seva esposa Emilia, donzella de Desdemona. Desdemona demana al seu espòs que perdoni Cassio. Aquesta demanda li confirma les sospites sobre la infidelitat de la seva dona, i provoca la irada reacció d'Otello. Desdemona no entén els motius d'aquesta reacció violenta. Intenta eixugar el front d'Otello amb un mocador que ell llença a terra amb fúria. Emilia el recull i Iago s'afanya a prendre-li, per convertir-lo en una prova de la traïció de Desdemona. Els dos homes queden sols, i Iago explica a Otello un fals somni, en el que Cassio invoca el nom de Desdemona. També menteix assegurant-li haver vist a les mans d'ell el mocador. Otello exigeix una prova de la infidelitat de Desdemona i jura una venjança terrible si es confirma. Iago se sent satisfet de veure que el seu pla va endavant.
Output: Què li deixa entreveure Iago a Otello?
Iago convenç Cassio que només Desdemona pot aconseguir que Otello el perdoni. Insisteix perquè parli amb ella i li demani la seva mediació per recuperar el favor d'Otello. Iago comença a posar en pràctica el seu pla per destruir Otello. Es troba amb ell i li deixa entreveure dubtes sobre la fidelitat de la seva esposa, tot inventant un antic idil·li de Desdemona amb Cassio. Otello sap que la seva raça és menyspreada per la societat en què viu. Les insinuacions de Iago desperten la seva gelosia i ara el fan desconfiar dels motius pels quals una noia bella i refinada com Desdemona s'ha casat amb ell. Per uns moments, però, oblida els seus recels, i es deixa portar per l'ambient d'alegria en el que Desdemona és obsequiada per dones, infants i mariners xipriotes. Quan tothom marxa, resten Desdemona i Otello, acompanyats de Iago i la seva esposa Emilia, donzella de Desdemona. Desdemona demana al seu espòs que perdoni Cassio. Aquesta demanda li confirma les sospites sobre la infidelitat de la seva dona, i provoca la irada reacció d'Otello. Desdemona no entén els motius d'aquesta reacció violenta. Intenta eixugar el front d'Otello amb un mocador que ell llença a terra amb fúria. Emilia el recull i Iago s'afanya a prendre-li, per convertir-lo en una prova de la traïció de Desdemona. Els dos homes queden sols, i Iago explica a Otello un fals somni, en el que Cassio invoca el nom de Desdemona. També menteix assegurant-li haver vist a les mans d'ell el mocador. Otello exigeix una prova de la infidelitat de Desdemona i jura una venjança terrible si es confirma. Iago se sent satisfet de veure que el seu pla va endavant.
Output: Què desperta la gelosia d'Otello?
Iago convenç Cassio que només Desdemona pot aconseguir que Otello el perdoni. Insisteix perquè parli amb ella i li demani la seva mediació per recuperar el favor d'Otello. Iago comença a posar en pràctica el seu pla per destruir Otello. Es troba amb ell i li deixa entreveure dubtes sobre la fidelitat de la seva esposa, tot inventant un antic idil·li de Desdemona amb Cassio. Otello sap que la seva raça és menyspreada per la societat en què viu. Les insinuacions de Iago desperten la seva gelosia i ara el fan desconfiar dels motius pels quals una noia bella i refinada com Desdemona s'ha casat amb ell. Per uns moments, però, oblida els seus recels, i es deixa portar per l'ambient d'alegria en el que Desdemona és obsequiada per dones, infants i mariners xipriotes. Quan tothom marxa, resten Desdemona i Otello, acompanyats de Iago i la seva esposa Emilia, donzella de Desdemona. Desdemona demana al seu espòs que perdoni Cassio. Aquesta demanda li confirma les sospites sobre la infidelitat de la seva dona, i provoca la irada reacció d'Otello. Desdemona no entén els motius d'aquesta reacció violenta. Intenta eixugar el front d'Otello amb un mocador que ell llença a terra amb fúria. Emilia el recull i Iago s'afanya a prendre-li, per convertir-lo en una prova de la traïció de Desdemona. Els dos homes queden sols, i Iago explica a Otello un fals somni, en el que Cassio invoca el nom de Desdemona. També menteix assegurant-li haver vist a les mans d'ell el mocador. Otello exigeix una prova de la infidelitat de Desdemona i jura una venjança terrible si es confirma. Iago se sent satisfet de veure que el seu pla va endavant.
Output: Amb què intenta Desdemona eixugar el front d'Otello?
El març de 1879, Mefistofele de Boito es va representar a Gènova, residència d'hivern de Verdi. Verdi hi va ser, va veure l'òpera i no en va treure una impressió positiva però, no obstant aquest fet, va rebre cordialment Boito quan aquest el va anar a saludar.[4] Tres mesos després, Ricordi va concretar un altre pla per apropar els dos personatges quan Verdi va visitar Milà el 30 de juny de 1879 per dirigir-hi la seva Missa de Rèquiem en una funció a benefici de La Scala. Hi va rebre una gran aclamació del públic i l'orquestra de la Scala va anar a tocar davant de l'hotel on s'allotjava. Tant Ricordi com Faccio van fer el possible per aconseguir que el compositor se sentís ben acollit i respectat a Milà.[9].
Output: Quan es va representar Mefistofele de Boito a Gènova?
El març de 1879, Mefistofele de Boito es va representar a Gènova, residència d'hivern de Verdi. Verdi hi va ser, va veure l'òpera i no en va treure una impressió positiva però, no obstant aquest fet, va rebre cordialment Boito quan aquest el va anar a saludar.[4] Tres mesos després, Ricordi va concretar un altre pla per apropar els dos personatges quan Verdi va visitar Milà el 30 de juny de 1879 per dirigir-hi la seva Missa de Rèquiem en una funció a benefici de La Scala. Hi va rebre una gran aclamació del públic i l'orquestra de la Scala va anar a tocar davant de l'hotel on s'allotjava. Tant Ricordi com Faccio van fer el possible per aconseguir que el compositor se sentís ben acollit i respectat a Milà.[9].
Output: On era la residència d'hivern de Verdi?
El març de 1879, Mefistofele de Boito es va representar a Gènova, residència d'hivern de Verdi. Verdi hi va ser, va veure l'òpera i no en va treure una impressió positiva però, no obstant aquest fet, va rebre cordialment Boito quan aquest el va anar a saludar.[4] Tres mesos després, Ricordi va concretar un altre pla per apropar els dos personatges quan Verdi va visitar Milà el 30 de juny de 1879 per dirigir-hi la seva Missa de Rèquiem en una funció a benefici de La Scala. Hi va rebre una gran aclamació del públic i l'orquestra de la Scala va anar a tocar davant de l'hotel on s'allotjava. Tant Ricordi com Faccio van fer el possible per aconseguir que el compositor se sentís ben acollit i respectat a Milà.[9].
Output: Com va rebre Verdi a Boita quan aquest el va anar a saludar?
El març de 1879, Mefistofele de Boito es va representar a Gènova, residència d'hivern de Verdi. Verdi hi va ser, va veure l'òpera i no en va treure una impressió positiva però, no obstant aquest fet, va rebre cordialment Boito quan aquest el va anar a saludar.[4] Tres mesos després, Ricordi va concretar un altre pla per apropar els dos personatges quan Verdi va visitar Milà el 30 de juny de 1879 per dirigir-hi la seva Missa de Rèquiem en una funció a benefici de La Scala. Hi va rebre una gran aclamació del públic i l'orquestra de la Scala va anar a tocar davant de l'hotel on s'allotjava. Tant Ricordi com Faccio van fer el possible per aconseguir que el compositor se sentís ben acollit i respectat a Milà.[9].
Output: Qui va fer el possible perquè Verdi es sentís acollit i respectat a Milà?
El març de 1879, Mefistofele de Boito es va representar a Gènova, residència d'hivern de Verdi. Verdi hi va ser, va veure l'òpera i no en va treure una impressió positiva però, no obstant aquest fet, va rebre cordialment Boito quan aquest el va anar a saludar.[4] Tres mesos després, Ricordi va concretar un altre pla per apropar els dos personatges quan Verdi va visitar Milà el 30 de juny de 1879 per dirigir-hi la seva Missa de Rèquiem en una funció a benefici de La Scala. Hi va rebre una gran aclamació del públic i l'orquestra de la Scala va anar a tocar davant de l'hotel on s'allotjava. Tant Ricordi com Faccio van fer el possible per aconseguir que el compositor se sentís ben acollit i respectat a Milà.[9].
Output: Per a què va visitar Verdi Milà el 30 de juny de 1879?
La primera producció es va muntar ràpidament a La Scala de Milà per al 5 de febrer de 1887, sota la batuta del director principal de l\'època, Franco Faccio. L\'estrena va ser un èxit rotund, sorollós, inenarrable.[13] L\'entusiasme del públic per Verdi es va demostrar en haver d\'aixecar-se el teló vint vegades per saludar al final de l\'òpera, amb tot el públic dempeus, agitant els barrets i mocadors en mostra d\'entusiasme.[10] Quan va sortir del teatre, la seva tartana va ser arrossegada pels admiradors que l\'adoraven i l\'homenatge va durar fins a les cinc de la matinada. L\'estat d\'ànim general va ser resumit per una caricatura contemporània en una revista humorística de Milà, en la qual Otello va ser dibuixat: "Un bacio, un bacio, ancora un bacio / a Verdi, al Boito e al Facio" (parafrassejant la frase final d\'Otello: "Un bes, un bes, encara un bes, a Verdi, a Boito i a Faccio").[10]
Output: Per quan es va muntar la primera producció a La Scala de Milà?
La primera producció es va muntar ràpidament a La Scala de Milà per al 5 de febrer de 1887, sota la batuta del director principal de l\'època, Franco Faccio. L\'estrena va ser un èxit rotund, sorollós, inenarrable.[13] L\'entusiasme del públic per Verdi es va demostrar en haver d\'aixecar-se el teló vint vegades per saludar al final de l\'òpera, amb tot el públic dempeus, agitant els barrets i mocadors en mostra d\'entusiasme.[10] Quan va sortir del teatre, la seva tartana va ser arrossegada pels admiradors que l\'adoraven i l\'homenatge va durar fins a les cinc de la matinada. L\'estat d\'ànim general va ser resumit per una caricatura contemporània en una revista humorística de Milà, en la qual Otello va ser dibuixat: "Un bacio, un bacio, ancora un bacio / a Verdi, al Boito e al Facio" (parafrassejant la frase final d\'Otello: "Un bes, un bes, encara un bes, a Verdi, a Boito i a Faccio").[10]
Output: Qui va ser el director de la primera producció que es va muntar a La Scala de Milà?
La primera producció es va muntar ràpidament a La Scala de Milà per al 5 de febrer de 1887, sota la batuta del director principal de l\'època, Franco Faccio. L\'estrena va ser un èxit rotund, sorollós, inenarrable.[13] L\'entusiasme del públic per Verdi es va demostrar en haver d\'aixecar-se el teló vint vegades per saludar al final de l\'òpera, amb tot el públic dempeus, agitant els barrets i mocadors en mostra d\'entusiasme.[10] Quan va sortir del teatre, la seva tartana va ser arrossegada pels admiradors que l\'adoraven i l\'homenatge va durar fins a les cinc de la matinada. L\'estat d\'ànim general va ser resumit per una caricatura contemporània en una revista humorística de Milà, en la qual Otello va ser dibuixat: "Un bacio, un bacio, ancora un bacio / a Verdi, al Boito e al Facio" (parafrassejant la frase final d\'Otello: "Un bes, un bes, encara un bes, a Verdi, a Boito i a Faccio").[10]
Output: Com va ser l'estrena de la producció que es va muntar a La Scala de Milà?
La primera producció es va muntar ràpidament a La Scala de Milà per al 5 de febrer de 1887, sota la batuta del director principal de l\'època, Franco Faccio. L\'estrena va ser un èxit rotund, sorollós, inenarrable.[13] L\'entusiasme del públic per Verdi es va demostrar en haver d\'aixecar-se el teló vint vegades per saludar al final de l\'òpera, amb tot el públic dempeus, agitant els barrets i mocadors en mostra d\'entusiasme.[10] Quan va sortir del teatre, la seva tartana va ser arrossegada pels admiradors que l\'adoraven i l\'homenatge va durar fins a les cinc de la matinada. L\'estat d\'ànim general va ser resumit per una caricatura contemporània en una revista humorística de Milà, en la qual Otello va ser dibuixat: "Un bacio, un bacio, ancora un bacio / a Verdi, al Boito e al Facio" (parafrassejant la frase final d\'Otello: "Un bes, un bes, encara un bes, a Verdi, a Boito i a Faccio").[10]
Output: Quantes vegades es va aixecar el teló al final de l'obra per a què Verdi saludes?
La primera producció es va muntar ràpidament a La Scala de Milà per al 5 de febrer de 1887, sota la batuta del director principal de l\'època, Franco Faccio. L\'estrena va ser un èxit rotund, sorollós, inenarrable.[13] L\'entusiasme del públic per Verdi es va demostrar en haver d\'aixecar-se el teló vint vegades per saludar al final de l\'òpera, amb tot el públic dempeus, agitant els barrets i mocadors en mostra d\'entusiasme.[10] Quan va sortir del teatre, la seva tartana va ser arrossegada pels admiradors que l\'adoraven i l\'homenatge va durar fins a les cinc de la matinada. L\'estat d\'ànim general va ser resumit per una caricatura contemporània en una revista humorística de Milà, en la qual Otello va ser dibuixat: "Un bacio, un bacio, ancora un bacio / a Verdi, al Boito e al Facio" (parafrassejant la frase final d\'Otello: "Un bes, un bes, encara un bes, a Verdi, a Boito i a Faccio").[10]
Output: On va ser dibuixat Otello?
L'òpera gaudeix d'excel·lents enregistraments discogràfics i s'interpreta sovint, ja que es troba en el repertori dels teatres d'òpera més importants del món. Representa un repte per al rol principal, que ha de ser interpretat per un tenor dramàtic amb un gran control de la veu mitjana i capacitat expressiva. En el segle xx, en aquest paper han excel·lit Aureliano Pertile, Ramón Vinay, Jon Vickers, Mario del Monaco i Plácido Domingo. Igualment important és el paper de Iago, un baríton dramàtic que ha de dominar l'escena: n'han estat excel·lents Titta Ruffo, Lawrence Tibbett, Leonard Warren, Tito Gobbi o Piero Cappuccilli.
Output: De què gaudeix l'obra?
L'òpera gaudeix d'excel·lents enregistraments discogràfics i s'interpreta sovint, ja que es troba en el repertori dels teatres d'òpera més importants del món. Representa un repte per al rol principal, que ha de ser interpretat per un tenor dramàtic amb un gran control de la veu mitjana i capacitat expressiva. En el segle xx, en aquest paper han excel·lit Aureliano Pertile, Ramón Vinay, Jon Vickers, Mario del Monaco i Plácido Domingo. Igualment important és el paper de Iago, un baríton dramàtic que ha de dominar l'escena: n'han estat excel·lents Titta Ruffo, Lawrence Tibbett, Leonard Warren, Tito Gobbi o Piero Cappuccilli.
Output: On es troba l'obra?
L'òpera gaudeix d'excel·lents enregistraments discogràfics i s'interpreta sovint, ja que es troba en el repertori dels teatres d'òpera més importants del món. Representa un repte per al rol principal, que ha de ser interpretat per un tenor dramàtic amb un gran control de la veu mitjana i capacitat expressiva. En el segle xx, en aquest paper han excel·lit Aureliano Pertile, Ramón Vinay, Jon Vickers, Mario del Monaco i Plácido Domingo. Igualment important és el paper de Iago, un baríton dramàtic que ha de dominar l'escena: n'han estat excel·lents Titta Ruffo, Lawrence Tibbett, Leonard Warren, Tito Gobbi o Piero Cappuccilli.
Output: Per qui ha de ser interpretat el rol principal?
L'òpera gaudeix d'excel·lents enregistraments discogràfics i s'interpreta sovint, ja que es troba en el repertori dels teatres d'òpera més importants del món. Representa un repte per al rol principal, que ha de ser interpretat per un tenor dramàtic amb un gran control de la veu mitjana i capacitat expressiva. En el segle xx, en aquest paper han excel·lit Aureliano Pertile, Ramón Vinay, Jon Vickers, Mario del Monaco i Plácido Domingo. Igualment important és el paper de Iago, un baríton dramàtic que ha de dominar l'escena: n'han estat excel·lents Titta Ruffo, Lawrence Tibbett, Leonard Warren, Tito Gobbi o Piero Cappuccilli.
Output: Qui ha excel·lit al segle xx en el rol principal de l'obra?
L'òpera gaudeix d'excel·lents enregistraments discogràfics i s'interpreta sovint, ja que es troba en el repertori dels teatres d'òpera més importants del món. Representa un repte per al rol principal, que ha de ser interpretat per un tenor dramàtic amb un gran control de la veu mitjana i capacitat expressiva. En el segle xx, en aquest paper han excel·lit Aureliano Pertile, Ramón Vinay, Jon Vickers, Mario del Monaco i Plácido Domingo. Igualment important és el paper de Iago, un baríton dramàtic que ha de dominar l'escena: n'han estat excel·lents Titta Ruffo, Lawrence Tibbett, Leonard Warren, Tito Gobbi o Piero Cappuccilli.
Output: Què ha de fer Iago?
El front de la guerra arriba al Montsec l'abril de 1938, i per uns mesos es desenvolupen operacions a tota la comarca. Algunes tropes feien nit a la població quan anaven cap a Ponts o altres indrets de la comarca, i hi ha cròniques que diuen que el poble estava força despoblat en aquell moment.[50] Dues de les brigades de la 32 Divisió, la 141 i la 137, i una brigada de la 26 Divisió coneguda com la Durruti, desenvolupen operacions a tot el districte d'Anya, en aquell moment un terme independent. El comandament d'aquestes tropes estableix un centre d'operacions a Cal Tonet de Montargull.[47]
Output: Quan arriba al Montsec el front de la guerra?
El front de la guerra arriba al Montsec l'abril de 1938, i per uns mesos es desenvolupen operacions a tota la comarca. Algunes tropes feien nit a la població quan anaven cap a Ponts o altres indrets de la comarca, i hi ha cròniques que diuen que el poble estava força despoblat en aquell moment.[50] Dues de les brigades de la 32 Divisió, la 141 i la 137, i una brigada de la 26 Divisió coneguda com la Durruti, desenvolupen operacions a tot el districte d'Anya, en aquell moment un terme independent. El comandament d'aquestes tropes estableix un centre d'operacions a Cal Tonet de Montargull.[47]
Output: On es desenvolupen operacions per uns mesos?
El front de la guerra arriba al Montsec l'abril de 1938, i per uns mesos es desenvolupen operacions a tota la comarca. Algunes tropes feien nit a la població quan anaven cap a Ponts o altres indrets de la comarca, i hi ha cròniques que diuen que el poble estava força despoblat en aquell moment.[50] Dues de les brigades de la 32 Divisió, la 141 i la 137, i una brigada de la 26 Divisió coneguda com la Durruti, desenvolupen operacions a tot el districte d'Anya, en aquell moment un terme independent. El comandament d'aquestes tropes estableix un centre d'operacions a Cal Tonet de Montargull.[47]
Output: Cap on anaven les tropes que feien nit a la població?
El front de la guerra arriba al Montsec l'abril de 1938, i per uns mesos es desenvolupen operacions a tota la comarca. Algunes tropes feien nit a la població quan anaven cap a Ponts o altres indrets de la comarca, i hi ha cròniques que diuen que el poble estava força despoblat en aquell moment.[50] Dues de les brigades de la 32 Divisió, la 141 i la 137, i una brigada de la 26 Divisió coneguda com la Durruti, desenvolupen operacions a tot el districte d'Anya, en aquell moment un terme independent. El comandament d'aquestes tropes estableix un centre d'operacions a Cal Tonet de Montargull.[47]
Output: Com estava el poble en aquella època segons diuen les cròniques?
El front de la guerra arriba al Montsec l'abril de 1938, i per uns mesos es desenvolupen operacions a tota la comarca. Algunes tropes feien nit a la població quan anaven cap a Ponts o altres indrets de la comarca, i hi ha cròniques que diuen que el poble estava força despoblat en aquell moment.[50] Dues de les brigades de la 32 Divisió, la 141 i la 137, i una brigada de la 26 Divisió coneguda com la Durruti, desenvolupen operacions a tot el districte d'Anya, en aquell moment un terme independent. El comandament d'aquestes tropes estableix un centre d'operacions a Cal Tonet de Montargull.[47]
Output: Quantes brigades de la 32 Divisió desenvoluparen operacions a tot el districte d'Anya?
La nova carretera va substituir la carretera que anava de Ponts a Isona, i que discorria per una antiga calçada romana, com a principal via de connexió entre la Noguera amb el Pallars Jussà. El transport es feia amb diligències, que a vegades s'aturaven a Montargull. La principal companyia era La Catalana, les línies de la qual van ser adquirides posteriorment per l'empresa Alsina Graells.[34] A principis del segle XX anar de Barcelona a Montargull implicava unes quatre hores de tren fins a Tàrrega, i a partir d'aquí amb diligència unes 11 hores més per arribar a Montargull.[35] Abans de ser reformada, la carretera feia moltíssimes giragonses i corbes, i s'havia de fer molt a poc a poc. Com a referència, en diligència es trigaven 45 minuts a fer els sis kilòmetres del tram de Folquer fins a Montargull.[36] La carretera continuaria sent de difícil trànsit, produint diversos accidents, com per exemple el que es reporta al setembre de 1924 quan un veí de la població mor en bolcar el seu carro al km. 24 de la carretera d'Artesa de Segre a Tremp.[37][38]
Output: Què va substituir la nova carretera?
La nova carretera va substituir la carretera que anava de Ponts a Isona, i que discorria per una antiga calçada romana, com a principal via de connexió entre la Noguera amb el Pallars Jussà. El transport es feia amb diligències, que a vegades s'aturaven a Montargull. La principal companyia era La Catalana, les línies de la qual van ser adquirides posteriorment per l'empresa Alsina Graells.[34] A principis del segle XX anar de Barcelona a Montargull implicava unes quatre hores de tren fins a Tàrrega, i a partir d'aquí amb diligència unes 11 hores més per arribar a Montargull.[35] Abans de ser reformada, la carretera feia moltíssimes giragonses i corbes, i s'havia de fer molt a poc a poc. Com a referència, en diligència es trigaven 45 minuts a fer els sis kilòmetres del tram de Folquer fins a Montargull.[36] La carretera continuaria sent de difícil trànsit, produint diversos accidents, com per exemple el que es reporta al setembre de 1924 quan un veí de la població mor en bolcar el seu carro al km. 24 de la carretera d'Artesa de Segre a Tremp.[37][38]
Output: Per on discorria la carretera que anava de Ponts a Isona?
La nova carretera va substituir la carretera que anava de Ponts a Isona, i que discorria per una antiga calçada romana, com a principal via de connexió entre la Noguera amb el Pallars Jussà. El transport es feia amb diligències, que a vegades s'aturaven a Montargull. La principal companyia era La Catalana, les línies de la qual van ser adquirides posteriorment per l'empresa Alsina Graells.[34] A principis del segle XX anar de Barcelona a Montargull implicava unes quatre hores de tren fins a Tàrrega, i a partir d'aquí amb diligència unes 11 hores més per arribar a Montargull.[35] Abans de ser reformada, la carretera feia moltíssimes giragonses i corbes, i s'havia de fer molt a poc a poc. Com a referència, en diligència es trigaven 45 minuts a fer els sis kilòmetres del tram de Folquer fins a Montargull.[36] La carretera continuaria sent de difícil trànsit, produint diversos accidents, com per exemple el que es reporta al setembre de 1924 quan un veí de la població mor en bolcar el seu carro al km. 24 de la carretera d'Artesa de Segre a Tremp.[37][38]
Output: Amb què es feia el transport?
La nova carretera va substituir la carretera que anava de Ponts a Isona, i que discorria per una antiga calçada romana, com a principal via de connexió entre la Noguera amb el Pallars Jussà. El transport es feia amb diligències, que a vegades s'aturaven a Montargull. La principal companyia era La Catalana, les línies de la qual van ser adquirides posteriorment per l'empresa Alsina Graells.[34] A principis del segle XX anar de Barcelona a Montargull implicava unes quatre hores de tren fins a Tàrrega, i a partir d'aquí amb diligència unes 11 hores més per arribar a Montargull.[35] Abans de ser reformada, la carretera feia moltíssimes giragonses i corbes, i s'havia de fer molt a poc a poc. Com a referència, en diligència es trigaven 45 minuts a fer els sis kilòmetres del tram de Folquer fins a Montargull.[36] La carretera continuaria sent de difícil trànsit, produint diversos accidents, com per exemple el que es reporta al setembre de 1924 quan un veí de la població mor en bolcar el seu carro al km. 24 de la carretera d'Artesa de Segre a Tremp.[37][38]
Output: Quantes hores de tren implicava anar de Barcelona a Tàrrega a principis del segle XX?
La seva història està associada a la de la baronia de Montmagastre. A l'edat mitjana aquesta baronia passa a formar part del municipi d'Anya i, al segle xx, s'integra al municipi d'Artesa de Segre. Segons el cens de 2019 comptava únicament amb 35 habitants, incloent-hi les masies del terme.[1] Al mateix poble hi ha molts habitatges de segona residència. Al terme de Montargull es poden trobar diverses construccions d'interès, com ara l'església de Santa Maria de Montargull –avui en ruïnes–, megàlits prehistòrics i tombes medievals. També es conserva l'edifici de l'antiga escola, tancada durant els anys 1960 arran de la política de concentració escolar promoguda en aquell moment. Des de la part alta del poble es gaudeix d'una vista completa del pla de Montargull.
Output: A qui està associada la seva història?
La seva història està associada a la de la baronia de Montmagastre. A l'edat mitjana aquesta baronia passa a formar part del municipi d'Anya i, al segle xx, s'integra al municipi d'Artesa de Segre. Segons el cens de 2019 comptava únicament amb 35 habitants, incloent-hi les masies del terme.[1] Al mateix poble hi ha molts habitatges de segona residència. Al terme de Montargull es poden trobar diverses construccions d'interès, com ara l'església de Santa Maria de Montargull –avui en ruïnes–, megàlits prehistòrics i tombes medievals. També es conserva l'edifici de l'antiga escola, tancada durant els anys 1960 arran de la política de concentració escolar promoguda en aquell moment. Des de la part alta del poble es gaudeix d'una vista completa del pla de Montargull.
Output: Quan passa la baronia de Montmagastre a formar part del municipi d'Anya?
La seva història està associada a la de la baronia de Montmagastre. A l'edat mitjana aquesta baronia passa a formar part del municipi d'Anya i, al segle xx, s'integra al municipi d'Artesa de Segre. Segons el cens de 2019 comptava únicament amb 35 habitants, incloent-hi les masies del terme.[1] Al mateix poble hi ha molts habitatges de segona residència. Al terme de Montargull es poden trobar diverses construccions d'interès, com ara l'església de Santa Maria de Montargull –avui en ruïnes–, megàlits prehistòrics i tombes medievals. També es conserva l'edifici de l'antiga escola, tancada durant els anys 1960 arran de la política de concentració escolar promoguda en aquell moment. Des de la part alta del poble es gaudeix d'una vista completa del pla de Montargull.
Output: En quin municipi s'integrà la baronia de Montmagastre en el segle xx?
La seva història està associada a la de la baronia de Montmagastre. A l'edat mitjana aquesta baronia passa a formar part del municipi d'Anya i, al segle xx, s'integra al municipi d'Artesa de Segre. Segons el cens de 2019 comptava únicament amb 35 habitants, incloent-hi les masies del terme.[1] Al mateix poble hi ha molts habitatges de segona residència. Al terme de Montargull es poden trobar diverses construccions d'interès, com ara l'església de Santa Maria de Montargull –avui en ruïnes–, megàlits prehistòrics i tombes medievals. També es conserva l'edifici de l'antiga escola, tancada durant els anys 1960 arran de la política de concentració escolar promoguda en aquell moment. Des de la part alta del poble es gaudeix d'una vista completa del pla de Montargull.
Output: Com està l'església de Santa Maria de Montargull avui en dia?
La seva història està associada a la de la baronia de Montmagastre. A l'edat mitjana aquesta baronia passa a formar part del municipi d'Anya i, al segle xx, s'integra al municipi d'Artesa de Segre. Segons el cens de 2019 comptava únicament amb 35 habitants, incloent-hi les masies del terme.[1] Al mateix poble hi ha molts habitatges de segona residència. Al terme de Montargull es poden trobar diverses construccions d'interès, com ara l'església de Santa Maria de Montargull –avui en ruïnes–, megàlits prehistòrics i tombes medievals. També es conserva l'edifici de l'antiga escola, tancada durant els anys 1960 arran de la política de concentració escolar promoguda en aquell moment. Des de la part alta del poble es gaudeix d'una vista completa del pla de Montargull.
Output: Per què va estar tancada l'antiga escola els anys 1960?
Montargull és una població disseminada agregada al terme municipal d'Artesa de Segre, a la comarca de la Noguera. Està localitzada a la carretera que va d'Artesa de Segre cap al Pallars Jussà. El nom li ve per estar construïda sobre un turó que marca el final de la serra de Comiols i l'inici d'un pla que es coneix amb el mateix nom que la població. A aquest pla predominen els conreus de blat i ordi, afavorits per un clima mediterrani amb tendència àrida suavitzat per la proximitat de les muntanyes, propi de la zona del Segre mitjà, amb característiques orogràfiques semblants a la Depressió Central.
Output: En quina comarca es troba Artesa de Segre?
Montargull és una població disseminada agregada al terme municipal d'Artesa de Segre, a la comarca de la Noguera. Està localitzada a la carretera que va d'Artesa de Segre cap al Pallars Jussà. El nom li ve per estar construïda sobre un turó que marca el final de la serra de Comiols i l'inici d'un pla que es coneix amb el mateix nom que la població. A aquest pla predominen els conreus de blat i ordi, afavorits per un clima mediterrani amb tendència àrida suavitzat per la proximitat de les muntanyes, propi de la zona del Segre mitjà, amb característiques orogràfiques semblants a la Depressió Central.
Output: Per què Montargull rep aquest nom?