La teoria dels subllenguatges (Hoffman, 1998) parteix de les tradicions positives de l’orientació lèxica, de l’orientació de la lingüística funcional, de la lingüística econòmica i de l’estilística funcional, que entenen els llenguatges d’especialitat com una selecció de recursos lingüístics determinada en funció de la comunicació i dels continguts.