digitalteknikk
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Elektronikk,Mikroelektronikk
Digitalteknikk er den delen av elektronikken som har å gjøre med lagring, overføring og bearbeiding av digitaldata og digitale signal. Her benytter man digitale elektroniske kretser, som behandler binære data.
Et binært dataelement representeres i en digital krets med en elektrisk spenning som kan innta to forskjellige verdier, og data representeres med et sett med bit, som er en forkortelse for «binary digit». Nøyaktigheten til systemet bestemmes av hvor mange bit som brukes for å måle og lagre datasettene. Digitale kretser En digital krets er sammensatt av logiske porter som utfører logiske operasjoner som for eksempel OG, ELLER, IKKE, og lagringselementer. Portene utfører de elementære logiske operasjonene på binære dataelementer, mens en vippe er et elementært lagerelement. Hver av disse basiskretsene består av noen få transistorer. Disse basiskretsene kan kombineres til komplekse digitale kretser som for eksempel kan utføre regneoperasjoner og annen databehandling.Digitale kretser bygges som integrerte kretser. De enkleste integrerte kretsene inneholder noen få porter eller vipper, mens de mest komplekse inneholder mange hundre millioner kretselementer. SI-prefikser i digitalteknikken De første årene ble det benyttet en avvikende definisjon av SI-prefiksene, men fra 1998 har det vært en internasjonal standard for binære multipler og etter hvert har stadig flere produsenter gått over til å bruke denne. Tidligere ble verdiene i tabellen under brukt. Man startet med å bruke 1 kbyte for 1024 byte, fordi 210 = 1024, som er nesten 1000.   Symbol Navn Potens av 2 Tallverdi     k kilo 210  1 024   M Mega 220  1 048 576   G Giga 230  1 073 741 824   T Tera 240  1 099 511 627 776 Les mer i Store norske leksikon binære multipler digital krets mikroelektronikk