deltavinge
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Transport,Luftfart,Flyteknikk,Flyets oppbygning
Deltavinge er en vingeform som benyttes på enkelte raske flytyper. Denne formen gjør det mulig å kombinere en tilbakestrøket (pilformet) forkant med krav til stor styrke og stivhet, og dessuten ha stort vingeareal med en tynn vingeseksjon.
Fly med deltavinge har som oftest ikke horisontalstabilisator, og vingens bakkant er derfor utstyrt med høyderor, balanseror og flaps, gjerne i kombinasjon.Kombinasjonene kalles:  flaperons, der flaps og ailerons (balanseror) er kombinert  elevons, der elevators (høyderor) og ailerons er kombinert Det første virkelige deltavingede flyet i luften skal ha vært det amerikanske Convair XF–92A, som fløy første gang 18. september 1948. Vingeformen forekommer blant annet på franske Mirage-fly, det svenske Draken og den amerikanske romfergen. Les mer i Store norske leksikon fly