deaconprosessen
Store norske leksikon,Realfag,Kjemi,Uorganisk kjemi,Prosesser og metoder
Deaconprosessen var en teknisk metode til fremstilling av klor. Metoden ble oppfunnet i 1868 og er oppkalt etter briten Henry Deacon (1822–76). Rundt 1900 overtok elektrolyseprosessene, og klorproduksjonen utføres nå ved elektrolyse av vannløsninger av natriumklorid (klorkaliprosessen).
Deaconprosessen består i at en blanding av luft og hydrogenklorid, HCl, ledes over en kobberklorid-katalysator ved ca. 450 °C. Prosessen skjer etter reaksjonsligningen:2HCl + ½O2 = H2O + Cl2Etter at deaconprosessen praktisk talt ble fortrengt av kloralkalielektrolysen, fikk den senere igjen noe økt interesse både på grunn av det voksende behovet for klor og på grunn av de forholdsvis store mengdene hydrogenklorid som man fikk som biprodukt ved forskjellige kjemiske prosesser. Les mer i Store norske leksikon klor kloralkalielektrolysen