Jean-Baptiste Chardin
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Bildende kunst,Kunsthistorie,Øvrig europeisk malerkunst 1400-1750
Jean-Baptiste Chardin var en fransk maler, bosatt i Paris. Han var den fremste representant for den realistiske retning innen fransk 1700-tallsmaleri. Han var elev av Carle van Loo og Coypel.
Han begynte i en enkel realisme og malte stilleben av frukt, grønnsaker og alle slags husgeråd. Han skildret hverdagens vanlige begivenheter, særlig barnas og husmorens faste gjøremål, morgentoalett, bordbønn og så videre. I sine portretter avbildet han personer i deres vante miljø, og gav derved portrettene en viss karakter av genrebilder.Et interessant trekk ved Chardin er at han stod utenfor den klassiske franske malertradisjon. Malerisk tilhører han den borgerlige nederlandske 1600-tallstradisjon, og det er fra dens mestere han har mottatt de avgjørende impulser. Det som likevel gir hans arbeider et fransk særpreg, er den raffinerte koloritt og det ofte impulsive penselstrøk som gir flaten større liv og gjenstandene en mer stofflig karakter. Svært karakteristisk er hans forenkling og evne til monumentalisering av enkle hverdagsscener. Disse to egenskapene skiller ham fra den hollandske skole og setter ham i fremste rekke blant Frankrikes store malere.Hans betydning for nyere og moderne malere kan spores blant franske malere som like etter andre verdenskrig søkte primære verdier og fransk tradisjon i hans kunst. Chardin er best representert i Louvre i Paris, Stockholm (ni bilder), Liechtensteingalleriet i Wien og Eremitasjen i St. Petersburg. Les mer i Store norske leksikon kunst i Frankrike realismen