irritabilitet
        
         (psykologi)
Store norske leksikon,Psykologi,Personlighetspsykologi
I psykiatrien brukes ordet irritabilitet i overført betydning om en tilstand kjennetegnet ved at man har lav terskel for å fare opp, bli sint, aggressiv eller grinete. Som regel er irritabilitet også forbundet med lavere terskel enn vanlig for støy, uro, mas eller også for normale krav eller forventninger overfor andre mennesker.
Forøket irritabilitet kan sees ved overbelastninger over tid (stress) og ved søvnmangel, men kan også være en del av en psykisk lidelse som for eksempel depresjon eller angst hvor forøket irritabilitet er relativt vanlig. Også ved visse psykoser, for eksempel mani, kan det være lav terskel for irritabilitet. Forøket irritabilitet kan også forekomme ved ulike typer hjerneskader, ofte forbundet med nedsatt toleranse for støy, skarpt lys, søvnmangel og alkohol. Les mer i Store norske leksikon aggresjon følelse sansning