Cumberland
        
         (grevskap i England)
Store norske leksikon,Geografi,Verdens geografi,Europa,Storbritannia og Nord-Irlands geografi
Cumberland er et grevskap i Storbritannia, ligger langs nordvestkysten av England og er innlemmet i det administrative fylket Cumbria. Det høyeste punktet i Cumbrian Mountains er Scafell Pike på 978 meter, som også er Englands høyeste punkt. Deler av Lake District ligger i Cumberland.
Historie Cumberland betyr kymrernes land. Landet, og hørte antagelig til de keltiske briganters område som ble erobret av romerne (Agricola) i årene 78–80 evt. Det holdt seg som keltisk langt ned i tiden som en del av kongeriket Strathclyde, selv om angelsaksere fra Northumbria erobret og koloniserte de lavereliggende deler av landet.Mellom 122 og 126 evt. bygget den romerske keiseren Hadrian den store muren Hadrian's Wall mellom Wallsend i Northumberland og Bowness-on-Solway.I begynnelsen av 900-tallet ble Cumberland erobret og kolonisert av nordmenn fra Irland eller Man. Mange stedsnavn av norsk opprinnelse vitner av dette, for eksempel å, bekk, breid, bu, tveit. Mange av de nordmenn som slo seg ned her synes å ha vært påvirket av irsk, idet bestemmelsen i en del navn kommer etter, som på irsk, og ikke først som på norsk, for eksempel Bechblenekar, Blenecarn-bekken.På grunn av beliggenheten ved grensen mellom England og Skottland har Cumberland vært arena for konstante maktkamper og mye blodsutgytelse mellom engelskmenn og skotter fram til sammenslåingen av den engelske og den skotske kronen i 1603. Les mer i Store norske leksikon England – lokale myndigheter Englands historie