Hugh L. Carey-tunnelen
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Transport,Samferdsel,Tunneler,Tunneler utenfor Norge
Hugh L. Carey-tunnelen er en veitunnel i New York City i USA. Tunnelen går under East River mellom Battery Park på det sørligste punkt på Manhattan og Brooklyn. Tunnelen het Brooklyn-Battery-tunnelen frem til 2012. Den er den lengste veitunnelen under vann i Nord-Amerika.
Historikk Byggearbeidet på Brooklyn-Battery-tunnelen begynte i 1940 under ledelse av den norske sivilingeniøren Ole Singstad. Arbeidet måtte stoppes under andre verdenskrig på grunn av mangel på stål og støpejern. Det store byggearbeidet ble gjenopptatt etter krigen, og tunnelen ble åpnet for trafikk i 1950. Tunnelen var da verdens lengste under vann, og hadde to løp med fire kjørefelt.Tunnelen skiftet navn fra Brooklyn-Battery-tunnelen i 2012, da den ble oppkalt etter tidligere guvernør for New York, Hugh L. Carey. Tekniske data Tunnelen har fire ventilasjonsanlegg, to i Manhattan, ett i Brooklyn og ett ved Governors Island. Ventilasjonsanleggene kan skifte all luften i tunnelen i løpet av 90 sekunder. Lengde: 2780 meter Les mer i Store norske leksikon tunnel