edderkopper
Store norske leksikon,Biologi,Dyreriket,Leddyr,Edderkoppdyr,Edderkopper
Edderkopper er en orden i klassen edderkoppdyr. Det er i alt beskrevet nærmere 50 000 arter edderkopper og hittil er 641 av dem påvist i Norge.
Edderkopper har en todelt kropp. De har fire par ben, to gripekjever og vanligvis åtte punktøyne. Hunnen er som regel større enn hannen.Nesten alle edderkopper har gift, men bare noen svært få er giftige for mennesker.Edderkoppene har spinnkjertler som de lager edderkoppsilke (spindelvev) med og som de bruker på forskjellig vis. Alle spinner sikringstråd når de beveger seg, og mange lager fangstnett. Nettet kan også brukes til å beskytte eggene eller kle ganger i jorden. Noen bruker spinnet til transport ved at de svever på spinnet med vinden.Læren om edderkopper kalles araknologi. Angst for edderkopper kalles araknofobi. Ordet Ordet edderkopp er dannet av edder, 'gift' og kopp, kanskje av latin cuppa, 'beger'. Biologi Edderkopper mangler følere og har fire par ben. Hode og forkropp er sammenvokst til et hodebryststykke eller forkropp (cephalothorax) forbundet med den uleddede bakkroppen (abdomen) ved en kort stilk (pedicel). I fremre del av hodebryststykket sitter åtte punktøyne (av og til seks), oftest i to rader.Edderkoppenes angreps- og forsvarsvåpen er to kraftige, nedadrettede gripekjever (chelicerae) som ytterst har en bevegelig, spiss klo. Kloen er hul og forbundet med en giftkjertel. Bakenfor gripekjevene er underkjevene med skiveformet tyggeplate og flerleddede palper.Med unntak av den planteetende arten Bagheera kiplingi, er alle kjente edderkopper rovdyr. Edderkopper opptar bare flytende næring, så de gnager i stykker byttets bløte deler, oppløser dem med spytt og opptar væsken ved hjelp av den muskuløse sugemagen. Midttarmen, «ringmagen», har flere blindsekker, så dyrene kan fylle seg med store mengder føde og utholde lengre faste.Edderkoppenes åndedrettsorganer er av to slag: dels ånderør, trakeer; dels bladformede innbuktninger ordnet som bladene i en bok: boklunger (trakélunger). Åndedrettsorganene åpner seg på bakkroppens underside, men utformingen varierer innen de forskjellige gruppene av edderkopper. Edderkoppnett På bakkroppens bukside, nær spissen, sitter to-tre par spinnevorter. Fremre og bakre par er todelte, meget bevegelige og kan «pendle» over underlaget under spinningen. I spissen av vortene er tuber og tapper.Edderkoppene har syv forskjellige typer spinnekjertler, og silketrådene kan være både tørre og klebrige. De er som et perlekjede med klebrige perledråper på en tråd. Hos en gruppe edderkopper finnes foran vortene et lite organ, cribellum, med flere tusen spinnetuber som avgir en blå tråd av utrolig finhet. Elektronmikroskopiske undersøkelser har vist at enkelttrådene har en tykkelse på 0,000 015 mm.Ved hjelp av kamformede klør og spesielle hår på bena drar edderkoppene silken frem, tvinner og ordner trådene til forskjellig formål. Spinneevnen bruker de på forskjellig vis. Alle spinner sikringstråd når de beveger seg, men ikke alle lager fangnett. Mange spinner retrettspinn til bruk under hvile, hudskifte eller overvintring Eggene omgis med spinn, enten festet til underlaget, opphengt i en tråd eller edderkoppene bærer eggspinnet med seg. I vind oppsøker mange edderkopper et høyt sted, vender hodet mot vinden og kaster ut tråd inntil denne fester seg etsteds lenger borte. Edderkoppene kan på denne måten lage bro over små kløfter, vannløp og lignende. På samme måte spinner mange edderkopper, særlig unge, en flygetråd: Når tråden er så lang at den bærer dyret i vinden, slipper det taket i underlaget og kan føres langt av sted. Edderkoppenes fangnett er av forskjellige typer: volumspinn, teppespinn, traktspinn og hjulspinn.Limsnørespinn er en spesiell type av volumspinn, hvorfra rekker av tråder går ned til marken. Trådene er bare klebrige nederst, hvor de lett brytes av. Hvis krypende smådyr festner til limtråden, trekker edderkoppen byttet opp i nettet som en fisker trekker inn snøret.Andre edderkopper kaster slynger av klebrig spinn over byttet for å fange det, mens korsedderkoppen pakker byttet som er fanget i nettet inn i et stramt silkespinn. Noen edderkopper graver ganger i jorden og kler dem innvendig med silke. Flere fugleedderkopper og andre arter forsyner også utgangen med et hengslet lokk. Vannedderkoppene lager et horisontalt teppespinn mellom planter nede i vannet og bringer luft ned under teppet så dette danner en dykkerklokke. Formering Edderkopphannen bruker palpens oppsvulmede, hule endeledd som paringslem. Den lager først et lite sædspinn, avsetter sæden på det og fyller derpå palpen med sæd. Noen bruker bare én palpe, andre begge.Edderkopphannen er gjerne mindre enn hunnen, og det hender hunnen fortærer gemalen etter paringen. Hannen er meget forsiktig når den nærmer seg en hunn, ofte prøver den om hun er villig ved å riste i nettet hennes på en bestemt måte. Hos andre edderkopper forekommer spesielle paringsdanser. Noen edderkopper har dverghanner som gjerne sitter på hunnen og er mindre utsatt for angrep fra andre dyr. Økologi Etter et overslag finnes det ca. 180 000–600 000 edderkopper per dekar vanlig gressmark i England, og trolig spiser de da flere insekter enn alle landets fugler til sammen. Selv om masser av edderkopper fortæres av fugler, spissmus og andre dyr, spiller sikkert de overlevende en større rolle i naturen enn alminnelig antatt. Edderkoppenes gift er dødelig for insekter og andre smådyr. Alvorlig giftvirkning hos mennesker er sjelden på våre breddegrader. Beryktet er noen sørlige arter i slekten Latrodectus: karakurten (Sør-Russland), malmignatten (middelhavsområdet), sort enke (Nord-Amerika), foruten diverse tropiske arter. I Nord- og Sør-Amerika finnes flere arter i slekten Loxosceles, blant annet Loxoceles reclusa. De lever tett innpå mennesker og er kjent for sine giftige bitt. Kulturhistorie I de fleste samfunn vekker edderkoppen en viss avsky og engstelse. Den sterkeste formen er araknofobi, redsel for edderkopper.Opp gjennom historien har edderkoppen blitt tillagt en rekke egenskaper og symbolske betydninger. For de gamle grekerne var edderkoppen attributt til Athene, som den som vever verden, og til de tre gudinnene moirene som spinner skjebnen. For romerne skal edderkoppen ha stått for skarpsinn, hell og lykke. Innen kristendommen har edderkoppen symbolisert djevelen som fanger synderne i sitt garn. Systematisk oversikt Følgende familier er påvist i Norge:   Famillie Navn i dagligtale     Agelenidae Traktedderkopper   Amaurobiidae Vinduedderkopper   Anyphaenidae Summeedderkopper   Araneidae Hjulspinnere   Chiracanthiidae Sabeledderkopper   Clubionidae Sekkeedderkopper   Corinnidae Tremoseedderkopper   Cybaeidae    Dictynidae Ullspinnedderkopper   Gnaphosidae Flatbukedderkopper   Hahniidae Rekkevevere   Linyphiidae  Mattevevere og dvergedderkopper    Liocranidae Nattjegeredderkopper   Lycosidae Ulveedderkopper   Mimetidae Kannibaledderkopper   Miturgidae Katteedderkopper   Nesticidae Grotteedderkopper   Oecobiidae    Oonopidae Danseedderkopper   Oxyopidae Gaupeedderkopper   Philodromidae Trespinnere   Pholcidae Langbeinedderkopper   Phrurolithidae Kvikkjegere   Pisauridae Rovedderkopper   Salticidae Hoppeedderkopper   Segestriidae Hoggormedderkopper   Sparassidae Jegeredderkopper   Tetragnathidae Kjeveedderkopper   Theridiidae Kamfotedderkopper   Theridiosomatidae Strålenettedderkopper   Thomisidae Krabbeedderkopper   Titanoecidae Prikkete steinedderkopper   Uloboridae Trekantspinnere   Zoridae    Zoropsidae Les mer i Store norske leksikon fugleedderkopper husedderkopp korsedderkopp tarantell forestillinger om edderkopper i folketroen Dyreliv i Australia giftige dyr