brydehval
Store norske leksikon,Biologi,Dyreriket,Ryggstrengdyr,Virveldyr,Pattedyr,Hvaler,Bardehvaler,Finnhvalfamilien,Balaenoptera
Brydehval er en art av bardehvaler i familien finnhvaler. Arten ligner så mye på seihvalen at den ofte er blitt forvekslet med denne. Genetiske analyser har imidlertid vist at brydehvalen er en egen art, men med adskilte former som varierer noe i størrelse mellom de forskjellige havområdene.
Brydehvalen er først og fremst en tropisk art med hovedutbredelse i alle verdenshav mellom 40°N og 40°S, vi finner den således ikke i norske farvann. Navnet fikk den etter den norske reder og hvalfanger Johan Bryde (1858–1925) som i sin tid drev hvalfangst utafor Sør-Afrika. Beskrivelse Brydehvalens farge er jevnt gråaktig på ryggen og langs sidene ned på bukfurene og sveivene, mens buksida er hvit. Artens mest karakteristiske kjennetegn er tre langsgående kammer på hodet foran blåsehullet, en midtstilt og en parallell på hver side av denne.Bardene – 285-350 på hver side – er grå-svarte og har relativt grove frynser. Bardenes utforming og de grove frynsene varierer noe mellom de ulike underformene av arten, noe som antakelig reflekterer ulike spisevaner. Ryggfinnen, som er relativt stor med en tydelig bakoverrettet topp, er synlig over vannflata umiddelbart etter at brydehvalen sender til værs sin loddrette, 3-4 m høye blåstsøyle.Brydehvalen kan bli 13-15 m lang og veie rundt 26 tonn. På den sørlige halvkula blir brydehvalen noe større enn artsfrendene i nord, hunnene gjerne litt større enn hannene. Levevis Den opptrer som oftest alene, men små (2-3) og større (inntil 12) grupper er også vanlig, særlig hvis mattilgangen er god. De mindre formene av brydehval er gjerne noe mer kystnære enn de større formene som aller helst holder seg i mer åpne farvann langt fra land. Vanlig svømmehastighet ligger på 3-4 knop, men må den så kan arten komme opp i 12-13 knop. Den kan dykke ned til 300 m. Brydehvalens matvalg er typisk opportunistisk. Menyen består først og fremst av pelagiske stimfisk som ansjos, sardin, sild og makrell, men arten kan også godt spise pelagiske krepsdyr som krill. Bardenes grove frynser reflekterer dette fleksible spisemønsteret. Det kan være ting som tyder på at stimfisk er viktigste mat for de kystnære formene, mens brydehval til havs mer veksler mellom stimfisk og krill. Brydehvalene blir kjønnsmodne i 7-års alderen. De kjønnsmodne hunnene får vanligvis en enkelt unge annethvert år. Parring og fødsler skjer om vinteren, antakelig på lave breddegrader. Drektighetstida er på 11-12 måneder. Kalvene er rundt 4 m lange ved fødselen, og dieperioden varer i om lag 6 måneder. Utbredelse og vandringer Brydehvalene ser ut til å følge finnhvalartenes generelle vandringsmønster med trekk mot ekvator om vinteren og mot polene om sommeren. Utafor Sør-Afrika i det sørlige Atlanterhavet er det påvist to grupper av brydehval, en relativt stasjonær kystgruppe og en mer tradisjonelt vandrende gruppe som holder seg lengre ute til havs. I tillegg til Atlanterhavet er arten utbredt både i tropiske og subtropiske havområder i Det indiske hav og i Stillehavet. Fangst I hvalfangstens tidlige periode ble det tatt en og anen brydehval i tropiske strøk, antakelig fordi den ble forvekslet med seihval. Men arten ble aldri viktig for hvalfangerne. Japan drev en begrenset fangst av brydehval til forskningsformål i det nordlige Stillehavet i perioden 2000-2016. I 2019 gjenopptok Japan kommersiell brydehvalfangst i egen økonomisk sone i det nordlige Stillehavet.Dagens forvaltning av brydehval skjer gjennom Vitenskapskomitéen i Den internasjonale hvalfangstkommisjonen (IWC). Les mer i Store norske leksikon hvaler bardehvaler finnhvaler