barkespade
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Landbruk,Landbrukshistorie,Tradisjonelle landbruksredskaper
Barkespade er et redskap som består av et flatt jern med egg som er festet til et skaft av tre. Spaden brukes til å fjerne barken av tømmerstokker. Mekaniseringen av tømmerhogsten og omleggingen av transporten (fløtingen opphørte) i forrige århundre førte til at det ble slutt på manuell barking.
Typer Etter hvert kom det forskjellige modeller av barkespader i bruk. Noen hadde utskiftbare blad. Eggen kunne være buet eller rett. Til tykk og frosset bark ble det brukt tyngre spader enn til bark som ikke var frosset. Skaftet hadde gjerne en utvidelse like ovenfor festet til skaftet. Det gjorde at man fikk bedre tak samtidig som hånden ble beskyttet mot barkstrimlene. Historikk Tradisjonelt foregikk barkingen med øks. Barkespaden ble introdusert i Norge fra Sverige først på 1900-tallet, men det gikk en tid før den slo igjennom for fullt. Alt tømmer som skulle fløtes, ble barket. Da tømmertransporten ble overført til lastebiler i andre halvpart av 1900-tallet, ble det slutt på barking for hånd. Nå er det helst i forbindelse med tradisjonell lafting at barkespaden blir brukt. Les mer i Store norske leksikon barking – skogbruk Litteratur Sønnik Andersen, Håndbok for huggere, Skogsarbeid i dag. Utgitt av Det Norske Skogselskap 1941. N. Ødegård, Landbruksboken, bind 2. Kristiania 1919.