druide
Store norske leksikon,Religion og filosofi,Historiske religioner,Historiske religioner
Druiden var medlem av det keltiske presteskapet i Gallia og på de britiske øyer, kjent fra cirka 200 før vår tidsregning.
Caesar samlet opplysninger om druidene fra den galliske druiden Divitiacus. I Gallia later druidene til å ha hatt stor makt. De utgjorde en egen korporasjon, med en leder valgt for livstid. Druidene ledet ofringene og virket som dommere, lærere og orakelprester. Det er også antydet at man ofret mennesker. Deres lære omfattet sjelens udødelighet, og det er mulig at de også hadde en sjelevandringslære. I Irland og Skottland hadde antagelig ikke druidene samme makt som i Gallia. Les mer i Store norske leksikon religionvitenskap keltere