Blu-ray
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Elektronikk,Forbrukerelektronikk
Blu-ray er en plate for lagring og avspilling av digitale data. Platen har samme fysiske utforming som en CD eller DVD og brukes vanligvis for lagring av lyd- og bildemateriale (i hovedsak filmer, og lignende).
Lagringskapasiteten er enten 25 gigabyte (GB; 23,3 gibyte) på enkeltlags plate eller 50 GB (46,6 gibyte) på dobbeltlags plate, det vil si om lag fem ganger kapasiteten til en DVD-plate. En Blu-ray-plate kan for eksempel lagre filmmateriale komprimert med MPEG-2 som kan avspilles med opptil 54 Mbit/s og som gir svært høy kvalitet både på (flerkanals) lyd og bilde (HDTV- eller SDTV-formater).Avspillerne bruker en laser-pickup med en GaN-laser med bølgelengde 405 nanometer (blått lys, derav navnet) som lyskilde.Formatet ble utviklet av et konsortium bestående av blant annet utstyrsprodusentene Hitachi, LG, Matsushita/Panasonic, Pioneer, Philips, Samsung, Sharp, Sony og Thomson, og filmprodusenter som Paramount, Buena Vista, FOX, Sony BGM, Warner Brothers og Disney.Et konkurrerende format kalt HD-DVD ble erklært som taper i den såkalte formatkrigen i 2007.I 2016 ble et videreutviklet format, kalt Ultra HD Blu-ray, lansert. Dette formatet har lagringskapasitet på opptil 100 GB (93,2 gibyte) på trelags plater, og er tilpasset behovet for lagring av programmateriale i UHDTV/4k-format.Videreutviklingen av formatet skjer i regi av Blu-ray Disc Association. Les mer i Store norske leksikon videospiller binære multipler Eksterne lenker Blu-ray Disc Associations nettsider