allobroger
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Europa,Romerrikets historie
Allobroger var en mektig keltisk stamme som i oldtiden holdt til sør for Genève-sjøen, mellom Rhône og Isère (omtrent Dauphiné og Savoie).
Allobrogene sluttet forbund med Hannibal i 218 fvt., men ble hundre år senere underkuet av Romas feltherre Fabius Maximus (som dermed fikk tilnavnet Allobrogius) i 121 fvt. Et gryende opprør mot romerne ble slått ned av Pompeius i 61 fvt.; etter det var allobrogene lojale mot Roma, også under den siste store galliske opprøret under Vercingetorix.Deres hovedstad var Vienna (nå Vienne), og grensebyen mot helvetierne var Genava (Genève). Les mer i Store norske leksikon keltere Romerrikets historie