diskurs
Store norske leksikon,Språk og litteratur,Språkvitenskapens fagdisipliner,Språkvitenskapens grunnbegreper
Diskurs kan bety samtale, vidløftig drøftelse eller disputt. Ordet brukes også om en sammenhengende rekke med språklige enheter som er ytret i en gitt kontekst.
Diskursiv brukes om det som skjer i løpet av en diskurs eller samtale.Den flerfaglige tradisjonen for å forske på diskurs og diskurser kalles diskursanalyse. Faglig bruk Begrepet diskurs brukes på ulike måter i ulike fag, og begrepet har flere fagspesifikke betydninger. Begrepet er brukt i blant annet lingvistikk, idéhistorie, filosofi og litteraturvitenskap. Innen disse tradisjonene betegner diskurs gjerne tankesett, forståelsesformer, eller de språklige, ideologiske, sosiale og institusjonelle betingelsene som gjør det mulig å forholde seg til verden på en bestemt måte. Et eksempel på dette kan være en medisinsk diskurs. Medisinen er en viktig samfunnsinstitusjon som består av for eksempel institusjoner (sykehus og rehabiliteringssentre), profesjoner (leger, sykepleiere, ergoterapeuter og fysioterapeuter) og konkrete praksiser (kirurgiske inngrep, behandling med medikamenter samt rehabilitering). Medisinen har imidlertid også egne former for språk, egne handlingsmønstre og egne tenkemåter. Det er disse størrelsene diskursbegrepet forsøker å favne. I dagligtale kan man snakke om å ha «vondt i magen», mens en lege innenfor den medisinske diskursen vil forsøke å stille en mer presis diagnose og finne den riktige måten å behandle det underliggende problemet på. Når en person går til legen eller legevakten fordi han eller hun har vondt i magen, blir denne personen en pasient som trer inn i den medisinske diskursen. Lingvistikk og idéhistorie For en lingvist vil diskursbegrepet først og fremst knytte seg til det som skjer i en tekst over setningsnivået. I en skriftlig tekst kan dette dreie seg om uformelle eller formelle sjangerkonvensjoner, som når en henvisning eller et notat i en pasientjournal blir skrevet på en bestemt måte. I en muntlig tekst kan det dreie seg om formen på en dialog, som at legen er den som stiller spørsmål, og pasienten er den som svarer. For en idéhistoriker kan diskursbegrepet betegne strukturer og prosesser som utfolder seg over lengre tid. Moderne medisin vokste frem særlig fra slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet, både med hensyn til institusjonelle strukturer, rammer for profesjonsutdanning og samfunnsmessig betydning. Dette kan forstås som en prosess der den medisinske diskursen, med sitt mer presise vokabular og sin naturvitenskapelige forankring, tok over for andre, tidligere diskurser som betegnet kropp og sykdom. Diskursanalyse Diskursbegrepet ligger til grunn for den tverrfaglige forskningsretningen diskursanalyse. Der forholder man seg særlig til forholdet mellom tekst og kontekst . Teksten er det talte eller skrevne ordet, mens konteksten i denne sammenhengen er alt som gir ordene mening og virkning, altså sosial betydning. Diskursanalyse er dermed knyttet både til humaniora, som er særlig opptatt av betydning og fortolkning, og til samfunnsvitenskapene, som er opptatt av sosiale relasjoner og funksjoner. Les mer i Store norske leksikon diskursanalyse diskursiv tenkning