Blue Note Records
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Musikk,Musikkbransje,Plateselskaper
Blue Note Records, sentralt platemerke innen jazzen, etablert i USA i 1939 av to tyske immigranter, Alfred Lion og Francis Wolff. Selskapet hadde sin gullalder i 1950- og 60-årene.
Bebop-årene Blue Note skapte seg først et navn fra tampen av 1940-årene, da selskapet sto for en rekke tidlige innspillinger med bebop-artister som siden skulle bli store stjerner: Thelonious Monk, Art Blakey, Miles Davis og Bud Powell. Spesielt platene til Monk og Powell ble vurdert som svært viktige i senere år. Hard bop I 1950-årene ble Blue Note etter hvert synonymt med begrepet «hard bop», som blandet bebop med inspirasjon fra soul, blues, rhythm'n' blues og gospel, og som rettet seg mot et bredt publikum. Selskapet knyttet nå til seg nye navn som Horace Silver, Milt Jackson og Jimmy Smith, mens Blue Note-familien i 1960-årene ble utvidet med Dexter Gordon, Herbie Hancock, Eric Dolphy og Freddie Hubbard. Hiphop og sampling Blue Note ble i 1966 overtatt av Liberty Records, som ble en del av United Artists Records i 1971, før det ble kjøpt opp av EMI i 1979. EMI la selskapet i dvale frem til 1985, da det igjen begynte å gi ut både nye og gamle plater. EMI, og dermed Blue Note, eies i dag av Universal Music Group. I 1980- og 90-årene ble Blue Note-katalogen hyppig samplet av hiphop- og elektronika-artister, og selskapet sluttet selv sirkelen da det ga ut Hand on the Torch (1993) debutalbumet til den britiske jazzrapgruppen Us3, i hovedsak basert på samplinger fra Blue Note-arkivet. Les mer i Store norske leksikon musikkindustri Eksterne lenker Nettsidene til Blue Note Records