adsorpsjonsmidler
Store norske leksikon,Realfag,Kjemi,Fysikalsk kjemi
Adsorpsjonsmidler er faste stoffer som har stor evne til å adsorbere kjemiske forbindelser på overflaten. Bare stoffer med stor overflate har praktisk interesse. Slike materialer brukes til fjerning eller separasjon av komponenter fra gassblandinger eller væskeblandinger, og som bæremateriale for avsatte metaller/forbindelser for heterogene katalysatorer.
Noen eksempler på velkjente adsorpsjonsmidler er aktivt kull, silikagel, aktivert alumina, blekejord (engelsk fullers earth), zeolitter og molekylsiler. Aktivt kull benyttes til rensing av vann og etanol, i gassmasker, som magestabiliserende middel og som bærer for metaller i industrielle katalysatorer. Silika (silikagel) er amorf silisiumdioksid (kjemisk formel SiO2 ) med stor overflate, det brukes til adsorpsjon av vann (tørkemiddel) og som bærer for metallkatalysatorer. Zeolitter har i tillegg til ytre overflate en betydelig indre overflate på grunn av kanaler i krystall-strukturen. De er viktige katalysatorer. Alumina benyttes ved vannrensing, til å fjerne hydrogenfluorid i avgasser fra aluminiumproduksjon og blekejord, og til rensing av vegetabilske og animalske oljer. Les mer i Store norske leksikon adsorpsjon – kjemi adsorpsjon – toksikologi