John Dewey
Store norske leksikon,Samfunn,Utdanning og forskning,Pedagogikk,Biografier innen pedagogisk teori
John Dewey var en amerikansk filosof, pedagog og psykolog. Han har hatt stor betydning for amerikansk skolevesen og oppdragelsesidealer, og har i tillegg påvirket den pedagogiske utviklingen både i europeiske og asiatiske land.
Dewey er ansett som en av de mest innflytelsesrike pedagogene på 1900-tallet, og har påvirket pedagogikkfag og skoletenkning. Også i Norge, Danmark og Sverige har innflytelsen fra Deweys idéer vært viktig for utvikling av skolepolitikk, lærerutdannelse og pedagogikkfag. Karriere og livsløp John Dewey var professor i filosofi og pedagogikk ved University of Chicago (1894–1904) og Columbia University i New York (1905–1939) der han arbeidet frem til pensjonsavgang 80 år gammel. Han ble æresdoktor ved Universitetet i Oslo i 1946. Dewey hadde en omfattende akademisk produksjon innenfor pedagogisk filosofi, pedagogisk psykologi og utdannelsespolitikk. Filosofisk ståsted Som filosof var Dewey først påvirket av tysk idealisme og hegelianisme, men kom senere under avgjørende innflytelse fra William James og hans pragmatisme. Dewey utformet sin egen form for pragmatisme som han kalte instrumentalisme – tenkningen er et instrument eller redskap for handling – og har gjennom denne hatt stor innflytelse på filosofi og pedagogikk i USA. Pedagogisk ståsted Dewey var grunnlegger av den reformpedagogiske bevegelsen i USA, og hans skrifter fra rundt 1900 ble teoretisk grunnlag for progressivismen. Han kritiserte tradisjonell skole for at den ikke hadde tatt nok hensyn til barns egenart og lagt til rette for vekst og utvikling. Dewey hadde en sterk tro på oppdragelsens muligheter og betydning, ikke bare som et middel til å gi kunnskaper, men også som personlighetsdannende virksomhet. Et kjernepunkt i Deweys pedagogikk var det han kalte «den problemløsende metode» der elever skulle tilegne seg og prøve ut en vitenskapelig basert metode for å hente inn og diskutere kunnskap. Vitenskapelig tenkemåte var for Dewey veien til erkjennelse og kjernen i all dannelse. Det har vært rettet kritikk mot at rasjonell problemløsning skulle brukes i alle fag og på alle livsområder. Deweys pedagogikk er individorientert. Hans pedagogiske ideal var enkeltmenneskets utvikling og vekst mot å bli livsdyktig i det moderne samfunnet. Vitenskapelig tenkemåte skulle sikre erkjennelse og livsdyktighet i den enkeltes liv, og bidra til videreutvikling av en demokratisk samfunnsform ved at alle borgere deltok i samfunnslivet. Slagordet «learning by doing» har mange steder blitt stående som en karakteristisk betegnelse på Deweys vekt på elevaktivitet i all praktisk pedagogikk. Men Dewey selv påpekte at dette slagordet er ufullstendig og ble misbrukt av reformpedagoger. Selv understreket Dewey at kunnskap og handling er gjensidig avhengige av hverandre, og formulerte dette slik (1914) : «Learn to know by doing, and to do by knowing». Dewey mente at naturlige impulser og interesser måtte underordnes og utvikles gjennom regelmessig og systematisk arbeid og øvelse mot et mål. Betydning Deweys pedagogikk var samlet sett moderat og balansert, og han tok avstand fra ytterliggående innslag i reformpedagogikken. En av Deweys elever, William H. Kirkpatrick, avviste i et skrift all fastlagt læreplan med kunnskapsinnhold, og ville erstatte denne med innføring og trening på prosjektarbeidsmetode. Dewey derimot advarte mot ensidig vekt på prosjektmetoden. Deweys innflytelse var internasjonalt voksende i mellomkrigstiden, men møtte sterk kritikk og fikk skylden for forfallet i amerikansk skoleverk etter andre verdenskrig. Hele den progressive pedagogikkbevegelsen fikk i USA fra 1950-tallet kritikk for å være idealistisk og urealistisk. I Norge var pedagogen Johs Sandven (1909–2000) påvirket av progressiv pedagogikk fra tradisjonen etter Dewey. Sandven la vekt på at skolen skulle bidra til elevenes livsdyktighet, og at de skulle være deltagere i et demokratisk samfunn. Sandven fremhevet troen på en vitenskapelig arbeidsmetode som han i likhet med Dewey betraktet som like aktuell på skolen som i hverdagslivet. I ulike tapninger har tradisjonen fra Deweys progressive pedagogikk fått stor oppmerksomhet innenfor skoletenkning og pedagogikk i Norge og resten av Skandinavia Utvalgt litteratur My Pedagogic Creed (1897)  The School and Society (1899)  Democracy and Education (1916) Les mer i Store norske leksikon pedagogikk Litteratur Englund, T.: "John Dewey: Den pragmatiska utbildningsfilosofien". I Steinsholt, K. & Løvlie, L. (2004): Pedagogikkens mange ansikter. Oslo:Universitetsforlaget Helsvig, K. C. (2005). Pedagogikkens grenser. Kampen om norsk pedagogikk ved Pedagogisk Forskningsinstitutt 1938-1980. Oslo:abstrakt forlag Mclellan, J. A. & J. Dewey (1914). Applied Psychology : An Introduction to the Principles and Practice of Education. Boston, New York, Chicago: Educational Publishing Company Myhre, R. 1996). Grunnlinjer i pedagogikkens historie. Oslo:ad Notam Gyldendal