Hans Magnus Enzensberger
Store norske leksikon,Språk og litteratur,Litteratur i verden,Europa,Tysklands litteratur,Tysklands nyere litteratur
Hans Magnus Enzensberger var en tysk forfatter, utgiver, essayist og oversetter. Forfatterskapet står sentralt i vesttysk etterkrigslitteratur. Sammen med blant annet Günter Grass (1927–2015) og Martin Walser (født 1927) preget Enzensberger den tyske litteraturen i mange tiår.
Biografi Hans Magnus Enzensberger vokste opp i Nürnberg. Han ble innkalt til den såkalte Volkssturm rett før slutten av andre verdenskrig, men deltok ikke i kamphandlinger. Etter artium og diverse tilfeldige jobber studerte han litteraturvitenskap og filosofi. Han disputerte i 1995 med en avhandling om Clemens Brentano (1778–1842). Enzensberger hadde flere utenlandsopphold, blant annet i Norge (1957 i Stranda, fra 1961 på Tjøme), i Roma og på Cuba. Oppholdene hans i Norge resulterte i Norwegische Anachronismen (norsk oversettelse Norsk utakt fra 1984). Forfatterskap Enzensbergers forfatterskap er politisk, særlig knyttet til framveksten av den utenomparlamentariske opposisjonen og 1968-opprøret i Vest-Tyskland, men også med interesse for internasjonal revolusjonshistorie (Das Verhör von Habana, Der kurze Sommer der Anarchie) og for Tysklands gjenforening. Han var medlem av Gruppe 47. På grunn av sine opphold i Norge og sin interesse for norske forhold er forfatterskapet relativt godt kjent i Norge, og mange av hans tekster er oversatt til norsk. Som lyriker er Enzensberger politisk og samfunnskritisk; hans dikt er preget av skarp satire og med et kritisk blikk mot konvensjoner og kunstig patos. Han benytter seg blant annet av montasjeteknikk med bruk av fraser og reklameslagord. Blant hans viktigste diktsamlinger er Verteidigung der Wölfe (1957), Landessprache (1960), Entstehung eines Gedichts (1963), Blindenschrift (1964), Mausoleum (1975), Der Untergang der Titanic (1978, norsk oversettelse Titanics undergang: et dikt fra 1984), Gedichte 1950-1985 (1986) og Kiosk. Neue Gedichte (1995). Blant hans mest kjente prosatekster er Der kurze Sommer der Anarchie (1972), basert på biografien til den spanske anarkisten Buenaventura Durruti Dumange (1896–1936). Samme år ble filmprosjektet Buenaventura Durruti – Biographie einer Legende – Ein Film-Roman realisert. I 1975 kom Der Weg ins Freie. Fünf Lebensläufe, en samling med fem tekster som beskriver fem ulike livsløp som er kjennetegnet av ønsket om å bryte ut av tradisjonelle livsmønstre. I Herrn Zetts Betrachtungen, oder Brosamen, die er fallen ließ, aufgelesen von seinen Zuhörern (2013) lar forfatteren leseren få del i Herr Zetts betraktninger om verden, formulert på en måte som lar leseren ane et nært slektskap mellom forfatter og protagonist. Også Tumult (2014) er en personlig bok, der Enzensberger vender tilbake til 1960-tallet og studentopprøret, som han var en del av. Enzensberger forfattet også barne- og ungdomsbøker, blant annet Der Zahlenteufel (1997) (norsk oversettelse Talldjevelen: en nattbordsbok for alle med matteskrekk fra 1998), Wo warst du, Robert? (norsk oversettelse Hvor har du vært, Robert? fra 1998), Verschwunden (2014) og Immer das Geld! Ein kleiner Wirtschaftsroman (2015). I 1970 skrev Enzensberger dokumentardramaet Das Verhör von Habana, som omhandler forsøket på å styrte Fidel Castro-regimet på Cuba i 1961. Das Verhör von Habana er hans mest kjente teaterstykke. Blant hans andre tekster for teatret er Die Tochter der Luft (1992) og Voltaires Neffe. Eine Fälschung in Diderots Manier (1996). Enzensberger er en betydelig essayist. Han har forfattet en lang rekke politiske og kulturkritiske tekster, blant annet Einzelheiten (1962) og Politik und Verbrechen (1964, norsk oversettelse Politikk og forbrytelse fra 1970). Enzensbergers undersøkelse av det norske samfunnet og den norske væremåten, Norwegische Anachronismen (norsk oversettelse Norsk utakt fra 1984) vakte stor interesse i Norge. Enzensberger har skrevet flere tekster om Europa, blant annet Ach, Europa! (1987) og Sanftes Monster Brüssel, oder die Entmündigung Europas (2011, norsk oversettelse Det myke monsteret Brussel, eller Umyndiggjøringen av Europa fra 2011). Blant hans andre essaysamlinger er Zickzack (1997) og Einladung zu einem Poesie-Automaten (2000). Enzensberger var svært opptatt av den tyske gjenforeningen og dens problemer, noe som har gitt seg nedslag i blant annet i Die große Wanderung (1992, norsk oversettelse Den store vandringen fra 1993) og Aussichten auf den Bürgerkrieg (1993, norsk oversettelse Borgerkrig fra 1994). Debatt vakte Schreckens Männer. Versuch über den radikalen Verlierer (2006, norsk oversettelse Skrekkens menn: et essay om den radikale taper fra 2006), et psykologisk portrett av en islamsk fundamentalist. Redaktør og utgiver Enzensberger markerte seg som utgiver og redaktør. I tidsrommet 1965–1975 var han utgiver av det toneangivende tidsskriftet Kursbuch, som spilte en viktig rolle for opprøret i 1968 og for utviklingen av en utenomparlamentarisk opposisjon i Tyskland. I 1980–1982 utga han, sammen med forfatteren Gaston Salvatore (1941–2015), kulturtidsskriftet TransAtlantik. I 1985–2007 var han, sammen med forleggeren Franz Grenzo (født i 1948), utgiver for bokserien Die andere Bibliothek, en serie smal litteratur i påkostede og svært kunstneriske utgaver. Utmerkelser Hans Magnus Enzensberger fikk mange utmerkelser for sitt arbeid, blant annet  Den tyske kritikerprisen (1962, 1978)  Georg Büchner-prisen (1963)  Heinrich Böll-prisen (1985)  Erich Maria Remarques fredspris (1993)  Heinrich Heine-prisen (1998)  Ludwig Börne-prisen (2002) Frank Schirrmacher-prisen (2015) Les mer i Store norske leksikon Tysklands litteratur Gruppe 47 Eksterne lenker Deutsche Digitale Bibliothek: Hans Magnus Enzensberger Deutsche Biographie: Hans Magnus Enzensberger Litteratur Lau, Jörg. (1999). Hans Magnus Enzensberger : ein öffentliches Leben, Suhrkamp Verlag Wieland, Rainer, red. (1999). Der Zorn altert, die Ironie ist unsterblich : über Hans Magnus Enzensberger, Suhrkamp Verlag