dominikanerarkitektur
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Arkitektur og landskap,Arkitekturhistorie,Middelalderens arkitekturhistorie
Dominikanerarkitektur er arkitektur utviklet av Dominikanerordenen i middelalderen. Ordenen bygde kirker og klostre over hele Europa, også i Norge.
I Dominikanerordenens arkitektur skulle klosteranleggene opprinnelig ha en enkel utforming med blant annet foreskrevne maksimalhøyder for kirker og øvrige bygninger. Kirkene var bygd med tanke på preken, gjerne i form av hallkirker. I dominikanerarkitekturen fikk prekestolen sin tidligste utforming.Spesielt for denne arkitekturen var prædicatorium, et rom der de studerende yngre brødrene kunne ha disputaser og prekenøvelser. I Norge er den opprinnelige dominikanerarkitekturen blant annet kjent fra restene av Olavsklosteret ved Oslo bispegård fra 1200-tallet. Les mer i Store norske leksikon Dominikanerordenen arkitekturhistorie