charpyprøving
Store norske leksikon,Teknologi og industri,Teknologi
Charpyprøving er en standardisert metode for skårslagprøving, som brukes for å måle slagseigheten til materialer, spesielt stål og plast. Metoden ble utviklet av den franske vitenskapsmannen George Charpy (1865-1945) rundt år 1900, og var av vesentlig betydning for å forstå bruddproblemer knyttet til skip under den andre verdenskrig.
I en charpyprøving blir et prøvestykke av materialet utsatt for et slag med høy hastighet. Som slagmaskin brukes en pendel med en gitt lengde og masse. Når pendelen faller med en viss kraft mot materialet, kan en måle hvor langt pendelen svinger opp på den andre siden og dermed beregne hvor mye av pendelens svingeenergi som ble absorbert av materialet gjennom bruddet. Den absorberte energien, som angis i joule, er et mål slagseigheten til materialet.Metoden er mye brukt i industrien, da den er lett å gjennomføre. Resultatet gir imidlertid ikke et direkte mål på slagseighet, men er kun egnet for sammenlignende tester. Les mer i Store norske leksikon materialprøving skårslagprøving slagseighet