Idi Amin
Store norske leksikon,Historie,Verdens historie og samtidshistorie,Afrika,Ugandas historie
Idi Amin var en ugandisk offiser og politiker. Han var president i Uganda fra 1971 til 1979, da han ble avsatt etter et kupp hvor blant andre Ugandas nåværende president, Yoweri Museveni, deltok. Amin førte en eneveldig og uberegnelig politikk, og regnes for å være den mest kontroversielle og brutale presidenten i Ugandas historie.
Amins regjeringstid var preget av politisk undertrykkelse, folkemord, korrupsjon, nepotisme og brudd på menneskerettighetene. Han var også svært omstridt internasjonalt. Blant annet ble store deler av den asiatiske befolkningen utvist, utenlandsk eiendom ekspropriert og diplomatiske forbindelser med tidligere samarbeidspartnere brutt under hans regjeringstid. Internasjonale menneskerettighetsorganisasjoner anslår at rundt 300 000 sivile ble drept under Amins regime. Bakgrunn Idi Amin ble født i 1925 i det nordvestlige Uganda. I 1946 sluttet han seg til King's African Rifles (KAR), som var en del av den britiske kolonihæren, som kokk. Amin steg raskt i gradene, og som løytnant deltok han i Shiftakrigen i Somalia i 1949 og senere i Mau Mau-opprøret (1952–1960) i Kenya. I 1959 oppnådde Amin høyeste mulige stilling for en svart afrikansk offiser i KAR. Amin ble værende i hæren etter løsrivelsen fra britene, og i 1966 ble han utnevnt til stabssjef i hæren.Ugandas daværende president, Milton Obote, mistenkte Amin for å ha misbrukt midler i hæren og for å ha stått bak to kuppforsøk mot ham. Obote beordret arrestasjon av Amin under en reise til Singapore, men Amin gikk til motangrep og grep makten etter et militærkupp 25. januar 1971 under presidentens fravær. President 1971–1979 Etter at Amin erklærte seg som president i Uganda utnevnte han seg selv til øverstkommanderende for de væpnende styrker og hærens stabssjef. Han utnevnte tidligere soldater til viktige regjeringsposter. I tillegg opprettet han et forsvarsråd bestående av tidligere militære offiserer og interne sikkerhetsstyrker for å eliminere de som kritiserte og motsatte seg regimet hans. Kort tid etter at Amin kom til makten i 1971 startet han massehenrettelser av høyerestående offiserer og soldater fra acholi- og langofolket. Dette var stammer i det nordlige Uganda som hadde vært lojale mot Obote, og som Amin oppfattet som en trussel. Etter hvert fortsatte drapene også å gjelde tidligere regjeringsmedlemmer, dommere, advokater, studenter og andre mennesker som ble sett på som en trussel mot Amins regime. Etter at Amin utviste rundt 50 000 mennesker av den asiatiske befolkningen, hvorav de fleste var indisk-ættede, brøt India alle diplomatiske forbindelser med Uganda. I tillegg ble utenlandske eiendommer ekspropriert og bedrifter nasjonalisert av det sittende regimet uten kompensasjon. Foruten at dette fikk store konsekvenser for næringslivet, førte det til at utenlandske investeringer og bistand nærmest stanset helt opp. Etter at flere vestlige land støttet Idi Amin før maktovertagelsen i 1971, stanset blant annet Storbritannia og Israel all handel med Uganda i 1972 etter at Amin utviste israelsk ekspertise fra landet og brøt alle diplomatiske forbindelser med britene. Sammenbruddet i økonomien og Amins brutale regime førte til økende misnøye og opprør blant hans tidligere støttespillere. Etter drapet på to ministre i 1977, flyktet flere av hans regjeringsmedlemmer og offiserer over grensen til Tanzania. Amin anklaget Tanzanias president, Julius Nyerere, for å samarbeide med de ugandiske opprørerne, og i november 1978 invaderte ugandiske styrker Tanzania. To uker etter den ugandiske invasjonen gikk Nyerere og Tanzania til motangrep, og sammen med ugandere i eksil drev de den ugandiske hæren ut av landet. Kampene fortsatte inne i Uganda, og 11. april 1979 falt hovedstaden Kampala og Amin ble tvunget til å flykte fra landet. Amin flyktet først til Libya, men bosatte seg etter kort tid i Saudi-Arabia. Her bodde han til sin død 16. august 2003. Les mer i Store norske leksikon Ugandas historie Uganda Ugandas utenrikspolitikk