Cistercienserordenen
        
         (cistercienserarkitektur)
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Arkitektur og landskap,Arkitekturhistorie,Middelalderens arkitekturhistorie
Cictercienserarkitektur er arkitektur utviklet av Cistercienserordenen i middelalderen. Ordenen bygde kirker og klostre i hele Europa, også i Norge.
Cistercienserklostrene utviklet på 1100-tallet en enhetlig arkitektur med tilsvarende utforming både av anleggene og de enkelte bygningene, som ble gitt en nøktern utforming. Kirkene ble opprinnelig bygd svært enkle uten tårn og absider, og hadde verken malte dekorasjoner eller steinskulpturer.Det eldste bevarte kirkebygget er Fontenay i Burgund i Frankrike, oppført i 1139–1147. Fra Frankrike spredte cistercienserarkitekturen seg til England, derfra blant annet til Norge. I Norge er cictercienserarkitekturen representert ved Hovedøya kloster ved Oslo og i Lysekloster ved Bergen. Les mer i Store norske leksikon Cistercienserordenen arkitekturhistorie