diorama
Store norske leksikon,Kunst og estetikk,Bildende kunst,Kunstvitenskap,Termer og begreper i bildende kunst
Diorama er et illusjonistisk tredimensjonalt helhetsbilde oppnådd ved hjelp av dekorasjoner og gjenstander. Det brukes særlig i pedagogisk øyemed ved museer.
Historikk Opprinnelig ble ordet diorama brukt om en billedfremstilling som ble oppfunnet av Louis Jacques M. Daguerre i 1822. Ved å belyse et maleri på en transparent duk, på glassbiter malt på én eller begge sider eller annet, kunne man oppnå en tredimensjonal virkning. Den tyske maleren Karl Wilhelm Gropius (1793–1870) videreutviklet prinsippet, slik at man kunne gi naturtro landskapsgjengivelser ved hjelp av sett-kulisser og perspektiviske illusjoner. Bak fonden kunne så bevegelige gjenstander plasseres for å øke effekten. Disse teknikkene var særlig populære i siste halvdel av 1800-tallet. Les mer i Store norske leksikon illusjon kunst Louis Jacques M. Daguerre