Borghese
Store norske leksikon,Historie,Historiske hjelpevitenskaper,Slektsforskning og genealogi,Utenlandske slekter
Borghese er en italiensk adelsslekt fra Siena som er kjent siden 1238. Marcantonio Borghese (1504–1574) var far til blant andre Camillo Borghese (1552–1621), som ble pave i 1605 under navnet Paul 5. Hans bror Francesco Borghese ble utnevnt til pavelig feltherre, søstersønnen Scipione Caffarelli ble adoptert inn i slekten og utnevnt til kardinal, og brorsønnen Marcantonio Borghese ble i 1605 fyrste av Sulmona og i 1609 fyrste av Vivaro.
Slektens overhoder giftet seg med arvedøtre fra blant annet slektene Orsini, Aldobrandini og Salviati. Dette økte slektens rikdommer og skaffet den i alt 13 fyrste- og hertugtitler, samt den fineste kunstsamlingen i privat eie i Italia.Fyrst Marcantonio (4) Borghese hadde to sønner, fyrst Camillo Borghese (1775–1832) – som var gift med keiser Napoleon Bonapartes søster Pauline Bonaparte, hertuginne av Guastalla – og fyrst Francesco Borghese (1776–1839). Førstnevnte var barnløs, og sistnevntes barn arvet husets formue og titler. Hans sønnesønn var fyrst Paolo Borghese (1845–1920).Hans etterkommere eier det store Palazzo Borghese i Roma, som fremdeles rommer en del antikk skulptur. Les mer i Store norske leksikon adel Italias historie før samling Palazzo Borghese Villa Borghese