natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In astronomy, we are concerned with how long it takes the Earth to spin with respect to the fixed stars, not the Sun. So, we would like a timescale that removes the complication of Earth 's orbit around the Sun, and just focuses on how long it takes the Earth to spin 360 degrees with respect to the stars. This rotational period is called a Sidereal Day. On average, it is 4 minutes shorter than a Solar Day, because of the extra 1 degree the Earth spins in a Solar Day. Rather than defining a Sidereal Day to be 23 hours, 56 minutes, we define Sidereal Hours, Minutes and Seconds that are the same fraction of a Day as their Solar counterparts. Therefore, one Solar Second = 1.00278 Sidereal Seconds.
У астрономії нам потрібно визначати скільки триватиме оберт Землі відносно нерухомих зірок, а не Сонця. Отже, нам потрібна якийсь часовий вимір, який би не залежав від ефектів, пов’ язаних з обертанням Землі навколо Сонця, і був пов’ язаний з тривалістю оберту Землі на 360 градусів відносно зірок. Такий період обертання і називають сидеричним днем. У середньому цей день на 4 хвилини коротший за сонячний день, через додатковий градус обертання Землі за сонячний день. Замість визначення сидеричного дня у вигляді 23 годин і 56 хвилин, визначають сидеричні години, хвилини і секунди, які є тими самими частинами дня, але вже сидеричного, що і їх сонячні відповідники. Отже, одній сонячній секунді відповідає 1, 00278 сидеричних секунди.
The Sidereal Time is useful for determining where the stars are at any given time. Sidereal Time divides one full spin of the Earth into 24 Sidereal Hours; similarly, the map of the sky is divided into 24 Hours of Right Ascension. This is no coincidence; Local Sidereal Time (LST) indicates the Right Ascension on the sky that is currently crossing the Local Meridian. So, if a star has a Right Ascension of 05h 32m 24s, it will be on your meridian at LST=05:32:24. More generally, the difference between an object 's RA and the Local Sidereal Time tells you how far from the Meridian the object is. For example, the same object at LST=06:32:24 (one Sidereal Hour later), will be one Hour of Right Ascension west of your meridian, which is 15 degrees. This angular distance from the meridian is called the object 's Hour Angle.
Сидеричний час корисний для визначення розташування зірок у будь- який заданий час. Сидеричний час ділить час одного оберту Землі на 24 сидеричні години; аналогічно, карту неба поділено за 24 годинами прямого сходження. І це не випадковість — місцевий сидеричний час (МСЧ) відповідає позначці прямого сходження на небі, яка зараз перетинає місцевий меридіан. Отже, якщо зірка має пряме сходження 05г 32хв 24с, вона буде на вашому меридіані о МСЧ=05: 32: 24. Якщо говорити загальніше, різниця між ПС об’ єкта і місцевим сидеричним часом повідомить вам про те, як далеко від меридіана знаходиться об’ єкт. Наприклад, той же об’ єкт о МСЧ=06: 32: 24 (на одну сидеричну годину пізніше) знаходитиметься на одну годину прямого сходження західніше за ваш меридіан, що дає значення у кутових одиницях у 15 градусів. Ця кутова відстань від меридіана називається часовим кутом об’ єкта.
The Local Sidereal Time is displayed by & kstars; in the Time Info Box, with the label ST (you have to unshade the box by double-clicking it in order to see the sidereal time). Note that the changing sidereal seconds are not synchronised with the changing Local Time and Universal Time seconds. In fact, if you watch the clocks for a while, you will notice that the Sidereal seconds really are slightly shorter than the LT and UT seconds.
Місцевий сидеричний час показано у & kstars; на Панелі часу у полі з позначкою СЧ (вам слід зняти затінення з панелі наведенням вказівника на неї з наступним подвійним клацанням лівою кнопкою миші, щоб побачити сидеричний час). Зауважте, що зміна сидеричних секунд не відповідає зміні секунд місцевого та Всесвітнього часу. Якщо ви поспостерігаєте за годинниками якийсь час, ви зауважите, що сидеричні секунди справді трохи коротші за секунди сонячного часу.
A basic requirement for studying the heavens is determining where in the sky things are. To specify sky positions, astronomers have developed several coordinate systems. Each uses a coordinate grid projected on the Celestial Sphere, in analogy to the Geographic coordinate system used on the surface of the Earth. The coordinate systems differ only in their choice of the fundamental plane, which divides the sky into two equal hemispheres along a great circle. (the fundamental plane of the geographic system is the Earth 's equator). Each coordinate system is named for its choice of fundamental plane.
Однією з основних речей, які потрібні для систематичного вивчення неба, є спосіб, у який можна встановлювати розташування об’ єктів на небі. Щоб визначати позицію точок на небі, астрономи розробили декілька систем координат. У кожній з них використовується певна координатна сітка, що проектується на небесну сферу, аналогічно до того, як визначається географічна система координат на поверхні Землі. Системи координат відрізняються одна від одної лише вибором фундаментальної площини, тобто площини, яка поділяє небо на дві рівні півсфери уздовж великого кола (фундаментальною площиною для географічної системи координат на Землі є екватор). Всі системи координат було названо за вибором цієї фундаментальної площини.
The Equatorial coordinate system is probably the most widely used celestial coordinate system. It is also the most closely related to the Geographic coordinate system, because they use the same fundamental plane, and the same poles. The projection of the Earth 's equator onto the celestial sphere is called the Celestial Equator. Similarly, projecting the geographic Poles onto the celestial sphere defines the North and South Celestial Poles.
Здається, найпоширенішою серед небесних систем координат є екваторіальна система координат. Її також найтісніше пов’ язано з географічною системою координат, оскільки обидві ці системи використовують одну і ту саму фундаментальну площину і мають однакові полюси. Проекція екватора Земні на небесну сфену називається небесним екватором, а проекції географічних полюсів на небесну сферу визначають північний і південний небесні полюси.
The Horizontal coordinate system uses the observer 's local horizon as the Fundamental Plane. This conveniently divides the sky into the upper hemisphere that you can see, and the lower hemisphere that you ca n't (because the Earth is in the way). The pole of the upper hemisphere is called the Zenith. The pole of the lower hemisphere is called the nadir. The angle of an object above or below the horizon is called the Altitude (Alt for short). The angle of an object around the horizon (measured from the North point, toward the East) is called the Azimuth. The Horizontal Coordinate System is sometimes also called the Alt/ Az Coordinate System.
Фундаментальною площиною горизонтальної системи координат є місцева площина горизонту спостерігача. Ця площина очевидним чином ділить небо на верхню півсферу, яку ми можемо бачити, і нижню півсферу, яку затуляє від нашого погляду поверхня Землі. Полюс верхньої півсфери називається зенітом, а полюс нижньої півсфери — надиром. Кут об’ єкта над або під площиною горизонту називається Висотою (скорочено Вис). Кут між проекцією об’ єкта на площину горизонту до точки Півночі у напрямку на схід називається азимутом. Іноді горизонтальну систему координат називають системою координат висота- азимут.
The Ecliptic coordinate system uses the Ecliptic for its Fundamental Plane. The Ecliptic is the path that the Sun appears to follow across the sky over the course of a year. It is also the projection of the Earth 's orbital plane onto the Celestial Sphere. The latitudinal angle is called the Ecliptic Latitude, and the longitudinal angle is called the Ecliptic Longitude. Like Right Ascension in the Equatorial system, the zeropoint of the Ecliptic Longitude is the Vernal Equinox.
Фундаментальною площиною екліптичної системи координат є екліптика. Екліптикою називають шлях, яким, як здається з Землі, рухається Сонце протягом року. Екліптика також є проекцією орбіти Землі на небесну сферу. Широтний кут цієї системи називається екліптичною широтою, а кут довготи — екліптичною довготою. Подібно до прямого сходження у екваторіальній системі, точкою відліку екліптичної довготи є точка весняного рівнодення.
This tool displays a model of our solar system as seen from above, for the current date and time in the main window. The Sun is drawn as a yellow dot in the centre of the plot, and the orbits of the planets are drawn as circles with correct relative diameters, centred on the Sun. The current position of each planet along its orbit is drawn as a coloured dot along with a name label. The display can be zoomed in and out with the + and - keys.
Цей інструмент відображає вигляд згори на модель нашої сонячної системи. Сонце позначено жовтою точкою у центрі зображення, орбіти планет показано у вигляді еліпсів зі збереженням пропорцій і орієнтації. Поточну позицію кожної планети на її орбіті показано кольоровою точкою, поряд з якою знаходиться відповідний напис. Зображення можна збільшувати або зменшувати за допомогою клавіш + і -, змінити розташування центра зображення можна за допомогою клавіш зі стрілками або подвійним клацання лівою кнопкою у бажаній позиції центра на екрані. Ви також можете розмістити по центру екрана будь- яку з планет за допомогою клавіш 0ndash; 9 (0 відповідає Сонцю; 9 — Плутону). Якщо ви розташуєте планету по центру, центр зображення буде рухатися за планетою з плином часу моделі інструмента.
Spiral galaxies are huge collections of billions of stars, most of which are flattened into a disk shape, with a bright, spherical bulge of stars at its centre. Within the disk, there are typically bright arms where the youngest, brightest stars are found. These arms wind out from the centre in a spiral pattern, giving the galaxies their name. Spiral galaxies look a bit like hurricanes, or like water flowing down a drain. They are some of the most beautiful objects in the sky.
Спіральні галактики — це величезні скупчення мільйонів зірок, більшість з яких зосереджено у плоскій формі диска, з яскравою сферичною опуклістю у центрі. У цьому диску спостерігаються яскраво виражені рукави, де знаходяться молодші, яскравіші зірки. Ці рукави виходять з центру, утворюючи загальний візерунок у вигляді спіралі, звідки подібні галактики і отримали свою назву. Спіральні галактики нагадують формою земні циклони або чорториї на поверхні води. Вони належать до найкрасивіших об’ єктів зоряного неба.
Galaxies are classified using a tuning fork diagram. The end of the fork classifies elliptical galaxies on a scale from the roundest, which is an E0, to those that appear most flattened, which is rated as E7. The tines of the tuning fork are where the two types of spiral galaxies are classified: normal spirals, and barred spirals. A barred spiral is one whose nuclear bulge is stretched out into a line, so it literally looks like it has a bar of stars in its centre.
Класифікація галактик проводиться за допомогою камертонної діаграми. На держаку камертона знаходяться еліптичні галактики у порядку від кулястої форми E0, до найбільш дископодібної E7. Зубці камертона утворюють два типи спіральних галактик: звичайні спіральні, і спіральні з перетинкою. Спіральні галактики з перетинкою характерні тим, що у них центральне потовщення витягнуто у лінію, тобто воно виглядає як перетинка з зірок посередині спіралі.
The Milky Way galaxy, which is home to earth and all of the stars in our sky, is a Spiral Galaxy, and is believed to be a barred spiral. The name Milky Way refers to a band of very faint stars in the sky. This band is the result of looking in the plane of our galaxy 's disk from our perspective inside it.
Галактика Молочний Шлях, яка є домівкою Землі і всіх інших зірок нашого неба, є спіральною галактикою, і, як вважається, належить до спіральних галактик з перетинкою. Назва Молочний Шлях походить від доріжки дуже тьмяних зірок, що пролягає через усе небо. Ця доріжка — результат того, що ми споглядаємо площину диска нашої галактики з точки всередині диска.
Modern telescopes have revealed that many Spiral galaxies harbour supermassive black holes at their centres, with masses that can exceed that of a billion Suns. Both elliptical and spiral galaxies are known to contain these exotic objects; in fact many astronomers now believe that all large galaxies contain a supermassive black hole in their nucleus. Our own Milky Way is known to harbour a black hole in its core with a mass millions of times bigger than a star 's mass.
За допомогою сучасних телескопів було виявлено, що у багатьох спіральних галактиках в центрі знаходиться надмасивна чорна дірка, з масою, що може перевищувати мільйон мас Сонця. Відомо, що ці екзотичні об’ єкти містяться як у еліптичних, так і у спіральних галактиках; тому багато астрономів вважають, що у ядрі всіх великих галактик міститься надмасивна чорна дірка. Відомо, що у центрі нашого Молочного Шляху також міститься чорна дірка з масою, більшою у декілька мільйонів разів за масу зірки.
M 81, Bode 's Galaxy (type Sb)
M 81, Галактика Боде (тип Sb)
Yes, the Sun is a star. It is the dominant centrepiece of our solar system. Compared to other stars, our Sun is rather ordinary; it appears to be so much bigger and brighter to us because it is millions of times closer than any other star.
Так, Сонце також є зіркою. Хоча воно є домінуючим тілом нашої сонячної системи, Сонце нічим не виокремлюється серед інших зірок. Нам воно видається набагато більшим та яскравішим лише через те, що знаходиться у мільйони разів ближче за будь- яку іншу зірку.
This is a tougher question. The usual answer is that stars get their heat from the thermonuclear fusion reactions in their cores. However, this cannot be the ultimate cause for the stars 'heat, because a star must be hot in the first place for nuclear fusion to be triggered. Fusion can only sustain the hot temperature; it cannot make a star hot. A more correct answer is that stars are hot because they have collapsed. Stars form from diffuse gaseous nebulae; as the nebulous gas condenses to form a star, the gravitational potential energy of the material is released, first as kinetic energy, and ultimately as heat as the density increases.
Це вже складніше питання. Звичайною відповіддю буде така: зірки гарячі, бо у їх надрах відбуваються термоядерні реакції. Але ця відповідь не роз’ яснює питання повністю: адже для запуску термоядерної реакції зірка має спочатку розігрітися. Злиття ядер можливе лише за дуже високої температури — воно не може зробити зірку гарячою. Правильнішою буде відповідь, яка говорить про те, що зірки гарячі, бо їх речовину стиснуто. Зірки формуються з розріджених газових туманностей; під час збирання газу туманності у зірку вивільняється потенційна енергія часток цього газу, спочатку у вигляді кінетичної енергії, а потім, зі зростанням щільності, і у вигляді теплової енергії.
Stars have many things in common: they are all collapsed spheres of hot, dense gas (mostly Hydrogen), and nuclear fusion reactions are occurring at or near the centres of every star in the sky.
Всі зірки мають багато спільних рис: вони є стиснутими кулями гарячого щільного газу (здебільшого водню), у центрі кожної з зірок на небі відбуваються термоядерні реакції.
The main sequence is the evolutionary state of a star when it is fusing Hydrogen in its core. This is the first (and longest) stage of a star 's life (not including protostar phases). What happens to a star after it runs out of core Hydrogen is addressed in the stellar evolution article (coming soon).
Головна послідовність — це етап розвитку зірки, у якому вона спалює у термоядерній реакції водень свого ядра. Це перший (і найдовший) з етапів життя зірки (не беручи до уваги стану протозірки). Питання про те, що стає з зіркою після того, як весь водень ядра буде спалено буде розглянуто у статті про еволюцію зірок (ще не написано).
The Earth is round, and it is always half-illuminated by the Sun. However, because the Earth is spinning, the half that is illuminated is always changing. We experience this as the passing of days wherever we are on the Earth 's surface. At any given instant, there are places on the Earth passing from the dark half into the illuminated half (which is seen as dawn on the surface). At the same instant, on the opposite side of the Earth, points are passing from the illuminated half into darkness (which is seen as dusk at those locations). So, at any given time, different places on Earth are experiencing different parts of the day. Thus, Solar time is defined locally, so that the clock time at any location describes the part of the day consistently.
Земля подібна до кулі, тому її завжди наполовину освітлено Сонцем. Але оскільки Земля обертається, та її частина, яку освітлено, постійно змінюється. Ця зміна виглядає для нас з поверхні Землі як зміна дня і ночі. У окремо взятий момент часу на поверхні Землі існують точки, які переходять з темного боку на освітлений (це ми називаємо світанком). У той же час на протилежному боці Землі точки переходять з освітленого боку на темний (у цих місцях настають сутінки). Отже, кожного окремо взятого моменту часу у різних частинах земної поверхні ми спостерігаємо різний час доби. Таким чином, оскільки час за сонцем можна визначити лише локально, годинники у кожному з місць Землі мають показувати відповідний сонячному час доби.
This localisation of time is accomplished by dividing the globe into 24 vertical slices called Time Zones. The Local Time is the same within any given zone, but the time in each zone is one Hour earlier than the time in the neighboring Zone to the East. Actually, this is a idealised simplification; real Time Zone boundaries are not straight vertical lines, because they often follow national boundaries and other political considerations.
Цей розподіл часу за місцем розташування спостерігача здійснюється поділом земної кулі на 24 вертикальних сектори, які називають часовими поясами. Локальний час є однаковим для всіх точок окремо взятого поясу, але є меншим на одну годину за час сусіднього східнішого поясу. Насправді, те, про що ми тільки- но говорили, є ідеалізованим спрощенням, границями справжніх часових поясів не є прямі вертикальні лінії, оскільки час розподіл за поясами пролягає державними або адміністративними кордонами.
What 's Up Tonight?
Інструмент « Сьогодні ввечері »
The geographic location chosen to represent Universal Time is Greenwich, England. The choice is arbitrary and historical. Universal Time became an important concept when European ships began to sail the wide open seas, far from any known landmarks. A navigator could reckon the ship 's longitude by comparing the Local Time (as measured from the Sun 's position) to the time back at the home port (as kept by an accurate clock on board the ship). Greenwich was home to England 's Royal Observatory, which was charged with keeping time very accurately, so that ships in port could re-calibrate their clocks before setting sail.
Географічною точкою, яка визначає Всесвітній час вибрано Гринвіч, що у Великобританії. Цей вибір було спричинено лише історичними обставинами. Всесвітній час став дуже важливим поняттям, коли європейські кораблі почали подорожі морями, далеко від відомих ділянок суходолу. Штурман міг оцінювати довготу, під якою знаходився корабель, порівнюючи місцевий час (який можна було виміряти за розташуванням Сонця) з часом рідного порту корабля (який показував точний годинник на борту корабля). Гринвіч — це місто, де розташовано Королівську Обсерваторію Великобританії, завданням цієї обсерваторії було надточне обчислення часу для того, щоб кораблі, які у портах Об’ єднаного королівства могли звіряти корабельні годинники перед плаванням.
What 's Up Tonight? Tool
Інструмент « Сьогодні ввечері »
The What 's Up Tonight Tool
Інструмент « Сьогодні ввечері »
The What 's Up Tonight? (WUT) tool displays a list of objects that will be visible at night from any location, on any date. By default, the Date and Location are taken from the current settings in the main window, but you can change either value using the Change Date and Change Location buttons at the top of the WUT window.
Інструмент « Сьогодні ввечері » показує список об’ єктів, які будуть видимими протягом ночі у будь- які точці Землі, у будь- який час. Типово, дату і місце буде взято з поточних параметрів головного вікна, але ви можете змінити кожне з цих значень за допомогою кнопок Змінити дату і Змінити розташування вгорі вікна інструменту.
The WUT tool also displays a short almanac of data for the selected date: the rise and set times for the Sun and moon, the duration of the night and the Moon 's illumination fraction.
Інструмент « Сьогодні ввечері » також показує короткий альманах даних для вибраної дати: час сходу і заходу Сонця і Місяця, тривалість ночі і фазу Місяця.
Below the almanac is where the object information is displayed. The objects are organised into type categories. Select an object type in the box labelled Choose a Category, and all objects of that type which are above the horizon on the selected night will be displayed in the box labelled Matching Objects. For example, in the screenshot, the Planets category has been selected, and four planets which are up on the selected night are displayed (Mars, Neptune, Pluto, and Uranus). When an object in the list is selected, its rise, set and transit times are displayed in the lower-right panel. In addition, you can press the Object Details... button to open the Object Details window for that object.
Під альманахом показано інформацію щодо об’ єктів. Об’ єкти поділено на категорії за типом. Якщо ви виберете тип об’ єкта у полі з заголовком Виберіть категорію, у полі з заголовком Знайдені об’ єкти буде показано всі об’ єкти, що знаходяться над горизонтом вибраної ночі. Наприклад, на знімку екрана вибрано категорію Планети, а отже, показано чотири планети, які перебувають над горизонтом вказаної ночі (Марс, Нептун, Плутон і Уран). Якщо ви виберете об’ єкт з цього списку на панелі знизу праворуч буде показано час сходу, заходу і кульмінації цього об’ єкта. Крім того, ви можете натиснути кнопку Відомості про об’ єкт..., щоб відкрити Вікно відомостей про об’ єкт для вибраного об’ єкта.
The Zenith is the point in the sky where you are looking when you look straight up from the ground. More precisely, it is the point on the sky with an Altitude of +90 Degrees; it is the Pole of the Horizontal Coordinate System. Geometrically, it is the point on the Celestial Sphere intersected by a line drawn from the centre of the Earth through your location on the Earth 's surface.
За означенням, зеніт — це точка на небі, на яку ви дивитеся, якщо ваш погляд спрямовано точно вгору відносно поверхні. Точніше кажучи, це точка на небі з висотою рівною +90 градусів; ця точка є полюсом горизонтальної системи координат. З геометричної точки зору, це точка на небесній сфері на перетині прямої проведеної з центра Землі, через місце спостереження на поверхні Землі.
& kturtle; is an educational programming environment using the & logo; programming language. It tries to make programming as easy and accessible as possible. This makes & kturtle; suitable for teaching kids the basics of maths, geometry and... programming. The commands used to program are in the style of the & logo; programming language. The unique feature of & logo; is that the commands are often translated into the speaking language of the programmer.
& kturtle; навчальне середовище для програмування, яке використовує мову програмування turtlescript;, дуже близьку і засновану на & logo;. Метою & kturtle; є зробити програмування якомога легшим і доступнішим. Це робить & kturtle; придатним для навчання дітей математиці, геометрії і... так, програмуванню. Одною з основних особливостей & turtlescript; є можливість перекладу команд мовою, якою розмовляє програміст.