natgillin/translations-raw huggingface dataset:
State: Prefixed to each property is a state indicator (round LED). Each property has a state and an associated colour code:
Стан: перед пунктом кожної властивості є індикатор стану (кругла лампочка). Кожна властивість має певний стан і відповідне позначення кольором:
INDI State colour code
Кольори станів INDI
The device driver updates the property state in real-time when necessary. For example, if the telescope is in the process of slewing to a target, then the RA/ DEC properties will be signalled as Busy. When the slew process is completed successfully, the properties will be signalled as Ok.
У разі потреби стани властивостей оновлюються драйвером пристрою. Наприклад, якщо телескоп знаходиться у стані переспрямування на нову ціль, властивості RA/ DEC буде показано як Зайнятий. Якщо процес переспрямування буде успішно завершено, властивості змінять стан на Гаразд.
Time: The standard time for all INDI-related communications is Universal Time UTC specified as YYYY-MM-DDTHH: MM: SS in accord with ISO 8601. & kstars; communicates the correct UTC time with device drivers automatically. You can enable/ disable automatic time updates from the Configure INDI dialogue under the Devices menu.
Час: стандартним часом для пов’ язаного з INDI обміну інформацією є Всесвітній час UTC у вигляді РРРР- ММ- ДДTГГ: ХХ: СС, у відповідності зі стандартом ISO 8601. & kstars; автоматично використовує для обміну інформацією правильний формат часу UTC. Ви можете увімкнути або вимкнути автоматичне оновлення часу за допомогою діалогового вікна Налаштувати INDI, яке можна відкрити з меню Пристрої.
Controlling your telescope
Чи можу я віддалено керувати моїм телескопом?
Set the correct port in the INDI Control Panel under the Devices menu. The default port is / dev/ ttyS0
Встановіть належний порт на Панелі керування INDI, доступ до якої можна отримати з меню Пристрої. Типовим є значення / dev/ ttyS0
& kstars; reports that the telescope is online and ready, but I cannot find the telescope 's crosshair, where is it?
& kstars; повідомляє про те, що телескоп з’ єднано і він готовий до виконання команд, але я не можу знайти візиру телескопа, де він?
& kstars; retrieves the telescopes RA and DEC coordinates upon connection. If your alignment was performed correctly, then you should see the crosshair around your target in the Sky Map. However, the RA and DEC coordinates provided by the telescope may be incorrect (even below the horizon) and you need to Sync your telescope to your current target.
& kstars; отримує координати RA і DEC від телескопа за допомогою з’ єднання. Якщо вирівнювання телескопа було виконано правильно, ви повинні побачити рамку поля зору навколо вашої цілі на карті неба. Але надані телескопом значення RA і DEC можуть бути і неправильними (навіть знаходитися під лінією горизонту), в такому разі вам потрібно буде відати команду Sync для спрямування телескопа на вашу поточну ціль. Щоб спрямувати телескоп у центр зображення і змусити його стежити за цією точкою, ви можете скористатися контекстним меню карти неба.
This behaviour is mostly due to incorrect settings, please verify the following check list:
Таку поведінку, зазвичай, спричинено некоректними параметрами, будь ласка, перевірте:
Are the telescope 's time and date settings correct?
Чи правильно встановлено час і дату на телескопі.
Are the telescope 's longitude and latitude settings correct?
Чи правильно встановлено довготу і широту на телескопі.
Is the telescope 's UTC offset correct?
Чи правильно встановлено часовий пояс телескопа.
Are the telescope 's RA and DEC axis locked firmly?
Чи міцно закріплено осі RA і DEC телескопа.
Is the telescope 's N/ S switch (when applicable) setup correctly for your hemisphere?
Чи правильно встановлено перемикач N/ S (якщо такий є) на вашому телескопі, тобто чи відповідає він земній півкулі, у якій ви знаходитеся?
If you think all settings are correct but the telescope still moves erratically or not at all, then please send a report to kstars-devel@kde. org
Якщо ви переконані, що всі параметри було встановлено правильно, але телескоп все ж рухається неправильно, або взагалі не рухається, будь ласка, надішліть звіт про цю несправність за адресою електронної пошти indi- devel@ lists. sourceforge. net
If you would like the latest CVS development version of & kstars;, please follow these instructions.
Якщо вам потрібна найсвіжіша SVN- версія & kstars;, будь ласка, виконайте ці настанови.
In order to successfully run & kstars;, you need & kde; > =3.2 and & Qt; > =3.2.
Щоб запускати & kstars;, вам слід встановити & kde; > =4. 0 і & Qt; > =4. 3.
This tool displays the positions of Jupiter 's four largest moons (Io, Europa, Ganymede, and Callisto) relative to Jupiter, as a function of time. Time is plotted vertically; the units are days and time=0.0 corresponds to the current simulation time. The horizontal axis displays the angular offset from Jupiter 's position, in arcminutes. The offset is measured along the direction of Jupiter 's equator. Each moon 's position as a function of time traces a sinusoidal path in the plot, as the moon orbits around Jupiter. Each track is assigned a different colour to distinguish it from the others; the name labels at the top of the window indicate the colour used by each moon.
Цей інструмент призначено для показу зміни розташування чотирьох головний місяців (Іо, Європи, Ганімеда і Каллісто) відносно Юпітера з часом. Вісь часу спрямовано вертикально; одиницями виміру є дні початок часу відповідає поточному часу моделювання. Горизонтальна вісь відповідає за кутове відхилення від розташування Юпітера, у кутових мінутах. Відхилення вимірюється вздовж напрямку екватора Юпітера. Розташування кожного з супутників, як функція часу, відповідає синусоїдальній траєкторії на графіку, оскільки цей місяць є супутником Юпітера. Кожний графік має свій колір, що відповідає одному з місяців. Пояснення щодо відповідності кольорів подано у вигляді написів вгорі вікна.
Much more information on Julian Days is available on the internet. A good starting point is the U. S. Naval Observatory. If that site is not available when you read this, try searching for Julian Day with your favourite search engine.
Ви можете отримати додаткові відомості щодо Юліанських днів з інтернету. Ви можете розпочати свої дослідження цього питання з сайта військово- морської обсерваторії США. Якщо, коли ви читатимете цю статтю, сайт не буде доступним для відвідування, спробуйте пошукати інформацію за допомогою запиту Юліанський день надісланого до вашого улюбленого пошукового рушія.
There are normally 365 days in one calendar year, but it turns out that a true year (ie;, a full orbit of the Earth around the Sun; also called a tropical year) is a little bit longer than 365 days. In other words, in the time it takes the Earth to complete one orbital circuit, it completes 365.24219 spin rotations. Do not be too surprised by this; there is no reason to expect the spin and orbital motions of the Earth to be synchronised in any way. However, it does make marking calendar time a bit awkward....
У одному звичайному календарному році 365 днів, але виявляється, що у справжньому році (тобто, часі повного обертання Землі навколо Сонця, який також називають тропічним роком) трохи більше за 365 днів. Іншими словами, за час повного оберту Землі орбітою навколо Сонця, вона встигає здійснити 365, 24219 обертів навколо власної вісі. І у цьому немає нічого дивного: не існує ніякої причини, яка б у будь- який спосіб синхронізувала обертальний рух Землі навколо Сонця з обертанням Землі навколо власної вісі. Така відмінність у обертанні робить створення календаря досить складною справою....
What would happen if we simply ignored the extra 0.24219 rotation at the end of the year, and simply defined a calendar year to always be 365.0 days long? The calendar is basically a charting of the Earth 's progress around the Sun. If we ignore the extra bit at the end of each year, then with every passing year, the calendar date lags a little more behind the true position of Earth around the Sun. In just a few decades, the dates of the solstices and equinoxes will have drifted noticeably.
Що ж станеться, якщо ми просто не звертатимемо уваги на ці додаткові 0, 24219 оберти у кінці року, і визначимо календарний рік довжиною у 365, 0 дні? Основою календаря є правильне відображення розташування Землі у її русі навколо Сонця. Якщо ми щороку не враховуватимемо цю маленьку частинку року, з плином літ дати календаря потроху відсуватимуться назад у порівнянні з дійсним розташуванням Землі на орбіті. Всього за декілька десятиліть дати справжніх сонцестоянь і рівнодень відчутно зсунуться у порівнянні з календарними.
In fact, it used to be that all years were defined to have 365.0 days, and the calendar drifted away from the true seasons as a result. In the year 46 BCE, Julius Caeser established the Julian Calendar, which implemented the world 's first leap years: He decreed that every 4th year would be 366 days long, so that a year was 365.25 days long, on average. This basically solved the calendar drift problem.
Насправді, у історії людства так уже було: всі роки було дорівняли до 365, 0 днів, і у результаті календарні дати відсунулися у порівнянні з дійсними датами, які визначаються за зміною пір року. У 46 до н. е. Юлій Цезар запровадив Юліанський календар, у якому вперше було запроваджено високосні роки: він проголосив, що кожен четвертий рік повинен тривати 366 днів, отже, середня тривалість року за цим календарем дорівнювала 365, 25 днів. Ця поправка в основному усунула проблему зсуву дат календаря.
However, the problem was n't completely solved by the Julian calendar, because a tropical year is n't 365.25 days long; it 's 365.24219 days long. You still have a calendar drift problem, it just takes many centuries to become noticeable. And so, in 1582, Pope Gregory XIII instituted the Gregorian calendar, which was largely the same as the Julian Calendar, with one more trick added for leap years: even Century years (those ending with the digits 00) are only leap years if they are divisible by 400. So, the years 1700, 1800, and 1900 were not leap years (though they would have been under the Julian Calendar), whereas the year 2000 was a leap year. This change makes the average length of a year 365.2425 days. So, there is still a tiny calendar drift, but it amounts to an error of only 3 days in 10,000 years. The Gregorian calendar is still used as a standard calendar throughout most of the world.
Але Юліанський календар розв’ язав цю проблему не повністю, оскільки тропічний рік не дорівнює точно 365, 25 дням: його тривалість — 365, 24219 днів. Проблема зсуву дат залишилася актуальною, просто для того, щоб її наявність стала видимою потрібні були сторіччя. Отже, у 1582 році папа Григорій XIII встановив Григоріанський календар, який у загальних рисах збігався з Юліанським, але у нього було додано одну маленьку поправку, що стосувалася високосних років: парні роки кінця сторіч (ті, номер яких закінчується на 00) є високосними роками, лише якщо їх номер ділиться на 400. Отже, роки 1700, 1800 і 1900 не були високосними (хоча і мали бути такими за юліанським календарем), тоді як 2000 рік був високосним. Ця зміна зробила середню тривалість року у григоріанському календарі рівною 365, 2425 дням. Отже, у цьому календарі теж все ще залишається невеличкий зсув, але його величина призводить до помилки лишу у 3 дні на 10. 000 років. Зараз григоріанський календар використовується як стандартний у більшості країн світу.
Fun Trivia: When Pope Gregory instituted the Gregorian Calendar, the Julian Calendar had been followed for over 1500 years, and so the calendar date had already drifted by over a week. Pope Gregory re-synchronised the calendar by simply eliminating 10 days: in 1582, the day after October 4th was October 15th!
Цікава дрібничка: коли папа Григорій запроваджував григоріанський календар, юліанський календар використовували уже більше 1500 років, отже, дати календаря встигли зсунутися більше ніж на один тиждень. Папа Григорій відновив відповідність дат календаря простим викреслюванням з нього 10 днів: у 1582 році за 4 жовтня наступним у календарі було 15 жовтня!
Please not these light curves should NEVER be used in research, papers, presentations, publications, & etc;. They are only meant to be used as a source of info for & kstars;. They have not been validated and passed the AAVSO 's strict quality control measures. We will be glad to give you good raw data simply by requesting it at http: / /www. aavso. org/ adata/ onlinedata/.
Будь ласка, майте на увазі, що отримані криві світності НІ В ЯКОМУ РАЗІ не слід використовувати у дослідженнях, статтях, виступах, друкованих працях тощо. Їх призначено лише для того, щоб слугувати довідковій меті у & kstars;. Їх не було перевірено за допомогою точних контрольних вимірювань AAVSO. Автори будуть раді надати вам якісні необроблені дані за запитом на сторінці http: // www. aavso. org/ adata/ onlinedata /.
Variable stars are stars that change in brightness. A light curve is a plot of a variable star 's brightness over time. By looking at a light curve you can see how the star has behaved in the past and try to predict how it will behave in the future. Astronomers also use this data to model astrophysical processes in the star. This important to help us understand how stars work.
Змінними називають зірки, яскравість яких з часом змінюється. Крива світності це графік зміни яскравості зірки за часом. Вивчаючи криву світності ми можемо дізнатися про поведінку зірки у минулому і передбачити її поведінку у майбутньому. Астрономи використовують дані кривих світності для моделювання астрофізичних процесів, що відбуваються у надрах зірок. Ці дані є дуже важливими у вивченні того, що відбувається з зіркою.
The AAVSO publishes the full list of variable stars in their monitoring program. This file is updated monthly with newly discovered variable stars. To sync the list that & kstars; uses with the AAVSO master list, click on the Update List button in the AAVSO dialogue. & kstars; will then attempt to connect to the AAVSO database and download the latest list.
AAVSO оприлюднює повний список змінних зірок, задіяних у програмі спостереження. Кожного місяця цей список поповнюється щойно відкритими змінними зірками. Щоб синхронізувати список, який використовує & kstars;, зі головним списком AAVSO, натисніть кнопку Оновити список у діалоговому вікні AAVSO. Після цього & kstars; спробує зв’ язатися з базою даних AAVSO і звантажити найсвіжіший список.
The customised data stream provided by the AAVSO was implemented for & kstars; by Aaron Price. Thank you, Aaron!
Автором засобу для обробки потоку даних, які надсилаються AAVSO, у & kstars; є Аарон Прайс. Дякуємо тобі, Аароне!
Luminosity is a very fundamental quantity in Astronomy and Astrophysics. Much of what is learnt about celestial objects comes from analysing their light. This is because the physical processes that occur inside stars gets recorded and transmitted by light. Luminosity is measured in units of energy per second. Astronomers prefer to use Ergs, rather than Watts, when quantifying luminosity.
Світність є фундаментальною характеристикою у астрономії і астрофізиці. Більшість відомих фактів щодо зоряних об’ єктів визначено з аналізу світла, яке надходить від цих об’ єктів. Причиною цього є те, що інформація щодо фізичних процесів, що відбуваються у надрах зірок, відображається і передається світлом, яке ці зірки випромінюють. Світність вимірюється у одиницях енергії на секунду. Астрономи віддають перевагу Ергам над Ватами під час визначення світності.
Flux Star Colours and Temperatures
Потік Кольори і температура зірок
2500 years ago, the ancient Greek astronomer Hipparchus classified the brightnesses of visible stars in the sky on a scale from 1 to 6. He called the very brightest stars in the sky first magnitude, and the very faintest stars he could see sixth magnitude. Amazingly, two and a half millenia later, Hipparchus 's classification scheme is still widely used by astronomers, although it has since been modernised and quantified.
2500 років тому давньогрецький астроном Гіппарх розподілив видимі на небі зірки за яскравістю за шкалою від 1 до 6. Він назвав найяскравіші зірки неба зірками першої величини, а найтьмяніші, які він тільки міг побачити, зірками шостої величини. Це дивовижно, але два з половиною тисячоліття по тому, класифікаційна схема Гіппарха все ще широко використовується у астрономії, хоча з того часу її було вдосконалено і переведено на придатнішу для вимірювань основу.
If you do not understand the maths, this just says that the magnitude of a given star (m) is different from that of some standard star (m_0) by 2.5 times the logarithm of their flux ratio. The 2.5 *log factor means that if the flux ratio is 100, the difference in magnitudes is 5 mag. So, a 6th magnitude star is 100 times fainter than a 1st magnitude star. The reason Hipparchus 's simple classification translates to a relatively complex function is that the human eye responds logarithmically to light.
Якщо ви не розумієтеся на математиці, ця формула говорить, що зоряна величина зірки (m) відрізняється від зоряної величини деякої стандартної зірки (m_ 0) на величину у два з половиною рази більшу за десятковий логарифм відношення потоків цих зірок. Множник 2, 5 означає, що якщо відношення потоків дорівнює 100, зоряні величини відрізнятимуться на 5. Отже, зірки шостої зоряної величини у сто разів тьмяніші за зірки першої зоряної величини. Сенс простої класифікації Гіппарха переведено у відносно складну функцію, яка повідомляє нам про те, що людське око сприймає світло у логарифмічній шкалі до його яскравості.
A final note: the magnitude is usually measured through a colour filter of some kind, and these magnitudes are denoted by a subscript describing the filter (ie;, m_V is the magnitude through a visual filter, which is greenish; m_B is the magnitude through a blue filter; m_pg is the photographic plate magnitude & etc;).
І останнє зауваження: зоряні величини зазвичай вимірюють за допомогою певного роду кольорових фільтрів. Результати таких вимірів позначають нижнім індексом, що відповідає фільтрові (тобто, m_ V це зоряна величина, виміряна за допомогою візуального, зеленого фільтра; m_ B — зоряна величина, виміняна за допомогою блакитного (blue) фільтра; m_ pg — зоряна величина, виміряна за фотопластинкою (photographic plate) тощо).
Because it is fixed to the local Horizon, stars will appear to drift past the Local Meridian as the Earth spins. You can use an object 's Right Ascension and the Local Sidereal Time to determine when it will cross your Local Meridian (see Hour Angle).
Оскільки місцевий меридіан жорстко зв’ язано з місцевим горизонтом, видається, що під час обертання Землі зірки повільно проходять крізь місцевий меридіан. Щоб визначити час проходження об’ єктом місцевого меридіана, ви можете скористатися даними про пряме сходження і місцевий сидеричний час (прочитайте розділ про Часовий кут).
Parallax is the apparent change of an observed object 's position caused by a shift in the observer 's position. As an example, hold your hand in front of you at arm 's length, and observe an object on the other side of the room behind your hand. Now tilt your head to your right shoulder, and your hand will appear on the left side of the distant object. Tilt your head to your left shoulder, and your hand will appear to shift to the right side of the distant object.
Паралакс — це видима зміна розташування об’ єкта, за яким ведеться спостереження, внаслідок зміни розташування спостерігача. Приклад: простягніть руку перед собою і зауважте точку, на яку вказує ваша рука. Нахиліть голову праворуч, тепер здається, що рука вказує на точку, яка знаходиться ліворуч від точки, яку ви раніше зауважили. Нахиліть голову ліворуч, вам здаватиметься, що рука вказує на точку, правішу від зауваженої.
Because the Earth is in orbit around the Sun, we observe the sky from a constantly moving position in space. Therefore, we should expect to see an annual parallax effect, in which the positions of nearby objects appear to wobble back and forth in response to our motion around the Sun. This does in fact happen, but the distances to even the nearest stars are so great that you need to make careful observations with a telescope to detect it The ancient Greek astronomers knew about parallax; because they could not observe an annual parallax in the positions of stars, they concluded that the Earth could not be in motion around the Sun. What they did not realise was that the stars are millions of times further away than the Sun, so the parallax effect is impossible to see with the unaided eye..
Оскільки Земля обертається навколо Сонця, точка, з якої ми спостерігаємо небо постійно змінює своє розташування у просторі. Через це слід очікувати на появу ефекту річного паралакса, коли нам видаватиметься, що точки розташування наближених до нас об’ єктів хитаються туди і сюди у результаті руху нашої планети навколо Сонця. Це хитання і справді має місце, але відстань навіть до найближчих зірок є настільки великою, що для того, щоб виявити це хитання, слід провести дуже ретельні дослідження за допомогою телескопа Давньогрецьким астрономам було відомо про паралакс. Оскільки вони не могли виявити річного паралакса у розташуваннях зірок, вони зробили висновок про те, що Земля не може рухатися навколо Сонця. При цьому вони не взяли до уваги те, що зірки знаходяться у мільйони разів далі від нас ніж Сонце, а отже ефект паралакса неможливо побачити неозброєним оком..
Precession is the gradual change in the direction of the Earth 's spin axis. The spin axis traces a cone, completing a full circuit in 26,000 years. If you have ever spun a top or a dreidel, the wobbling rotation of the top as it spins is precession.
Прецесією називають поступову зміну напрямку осі обертання Землі. Вісь обертання у своєму русі є твірною конічної поверхні, повний цикл обертання триває близько 26. 000 років. Якщо ви у дитинстві гралися дзиґою, ви, певне, спостерігали за тим, як гойдається її вісь обертання, це теж прецесія.
Because the direction of the Earth 's spin axis changes, so does the location of the Celestial Poles.
Оскільки змінюється напрямок вісі обертання Землі, змінюються і розташування небесних полюсів.
The reason for the Earth 's precession is complicated. The Earth is not a perfect sphere, it is a bit flattened, meaning the Great Circle of the equator is longer than a meridonal great circle that passes through the poles. Also, the Moon and Sun lie outside the Earth 's Equatorial plane. As a result, the gravitational pull of the Moon and Sun on the oblate Earth induces a slight torque in addition to a linear force. This torque on the spinning body of the Earth leads to the precessional motion.
Причини прецесії Землі не є простими. Земля — не ідеальна сфера, вона має трохи сплющену форму, це означає, що велике коло на екваторі довше за меридіональне велике коло, що проходить через полюси. Крім того, Місяць і Сонце лежать поза екваторіальною площиною Землі. В результаті сили гравітаційного притягання Місяця і Сонця, окрім сили, накладають на сплющену Землю ще і невеликий крутний момент. Цей момент, що накладається на тіло, що обертається, (Землю) і спричиняє прецесійний рух.
Precession is easiest to see by observing the Celestial Pole. To find the pole, first switch to Equatorial Coordinates in the Configure & kstars; window, and then hold down the Up arrow key until the display stops scrolling. The declination displayed in the centre of the Info Panel should be +90 degrees, and the bright star Polaris should be nearly at the centre of the screen. Try slewing with the left and right arrow keys. Notice that the sky appears to rotate around the Pole.
Найлегше помітити прецесію спостерігаючи за небесним полюсом. Щоб знайти розташування полюса, спочатку перемкніться на екваторіальну систему координат за допомогою вікна Налаштувати & kstars;, а потім утримуйте натиснутою клавішу стрілки вгору, аж до того часу, коли зображення перестане прокручуватися. Схилення, показане по центру панелі інформації має дорівнювати +90 градусів, а майже по центру зображення має бути розташовано яскраву Полярну зірку. Спробуйте покрутити зображення за допомогою клавіш зі стрілками ліворуч і праворуч. Зауважте, видається, що небо обертається навколо полюса.