natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Select a different color scheme in the Settings Color Schemes menu. There are four predefined color schemes, and you can define your own in the Configure & kstars; window.
Іншу схему кольорів можна вибрати за допомогою списку меню Параметри Схеми кольорів. Передбачено чотири попередньо визначені схеми кольорів, крім того, ви можете визначити власну схему кольорів у вікні Налаштувати & kstars;.
Toggle whether the Toolbars are drawn in the Settings Toolbars menu. Like most KDE toolbars, they can also be dragged around and anchored on any window edge, or even detached from the window completely.
Список меню Параметри Пенали призначено для перемикання видимості пеналів. Так само як і більшість пеналів KDE, пенали програми можна перетягувати у будь- яке місце, приєднувати до будь- якого краю вікна програми, або навіть повністю від’ єднати від цього вікна.
Info Boxes
Інформація
Shading
Затінювання
Toggle whether the Info Boxes are drawn in the Settings Info Boxes menu. In addition, you can manipulate the three Info Boxes with the mouse. Each box has additional lines of data that are hidden by default. You can toggle whether these additional lines are visible by double-clicking a box to shade it. Also, you can reposition a box by dragging it with the mouse. When a box hits a window edge, it will stick to the edge when the window is resized.
Список меню Параметри Інформація призначено для перемикання показу панелей інформації. Крім того, ви можете керувати трьома інформаційними панелями за допомогою миші. Кожна панель містить рядки даних, які типово приховано. Ви можете визначити, чи слід показувати ці рядки, подвійним клацанням на панелі з метою затінити її. Ви також можете змінити розташування панелі перетягуванням її мишею. Коли панель торкається краю вікна, вона прилипатиме до цього краю під час зміни розмірів вікна.
Field-of-View Symbols
Рамки поля зору
Choose an FOV Symbol using the Settings FOV Symbols menu. FOV is an acronym for field-of-view. An FOV symbol is drawn at the center of the window to indicate where the display is pointing. Different symbols have different angular sizes; you can use a symbol to show what the view through a particular telescope would look like. For example, if you choose the 7x35 Binoculars FOV symbol, then a circle is drawn on the display that is 9.2 degrees in diameter; this is the field-of-view for 7x35 binoculars.
Вибір Рамки поля зору можна здійснити за допомогою пункту меню Параметри Рамки поля зору. Рамку поля зору буде зображено по центру вікна, щоб позначати точку, куди спрямовано погляд програми. Різні рамки мають різний кутовий розмір, ви можете використовувати рамку, щоб побачити область видимості певного телескопа. Наприклад, якщо ви оберете рамку поля зору Бінокль 7x35, на екрані буде показано коло з діаметром 9, 2 градуси — це поле зору бінокля 7x35.
You can define your own FOV symbols (or modify the existing symbols) using the Edit FOV Symbols... menu item, which launches the FOV Editor:
Визначати власні рамки поля зору (або змінювати вже існуючі рамки) можна за допомогою пункту меню Редагувати рамки поля зору.... Цей пункт відкриває вікно Редактора рамок поля зору:
Field-of-View Symbols Editor
Редактор рамок поля зору & # 160;
FOV Symbol Editor
Редактор рамок поля зору
The list of defined FOV symbols is displayed on the left. On the right are buttons for adding a new symbol, editing the highlighted symbol's properties, and removing the highlighted symbol from the list. Note that you can even modify or remove the four predefined symbols (if you remove all symbols, the four defaults will be restored the next time you start & kstars;). Below these three buttons is a graphical preview display showing the highlighted symbol from the list. When the New... or Edit... button is pressed, the New FOV Symbol window is opened:
Список попередньо визначений рамок поля зору показано ліворуч. Праворуч розташовано кнопки для додавання нової рамки, зміни властивостей виділеної рамки, або вилучення виділеної рамки зі списку. Зауважте, що ви можете змінювати і вилучати навіть чотири попередньо визначені рамки (якщо ви вилучите всі рамки, чотири типові буде поновлено під час наступного запуску & kstars;). Під цими трьома кнопками розташовано область попереднього перегляду, що відповідає виділеній у списку рамці. Натискання кнопок Створити... і Редагувати... відкриє вікно Нова рамка поля зору:
New Field-of-View Symbol
Створення рамки поля зору
New FOV Symbol
Створення рамки поля зору
Defining New
Визначення нової
This window lets you modify the four properties that define a FOV symbol: name, size, shape, and color. The angular size for the symbol can either be entered directly in the Field of View edit box, or you can use the Eyepiece/ Camera Tabs to calculate the field-of-view angle, given parameters of your telescope/ eyepiece or telescope/ camera setup. The four available shapes are: Circle, Square, Crosshairs, and Bullseye. Once you have specified all four parameters, press Ok, and the symbol will appear in the list of defined symbols. It will also be available from the Settings _BAR_ FOV menu.
За допомогою цього вікна ви можете змінити чотири параметри, які визначають рамку поля зору: назву, розмір, форму і колір. Кутовий розмір рамки можна або напряму ввести у поле редагування Поле зору або скористатися для цього вкладками Окуляр/ Камера, на цих вкладках можна обчислити кут поля зору за заданими параметрами вашого телескопа/ окуляра або телескопа/ фотокамери. Чотирма доступними формами є: Коло, Квадрат, Перехрестя і Circle, Square, Crosshairs, and Центр мішені. Після того, як ви встановите всі чотири параметри, натисніть кнопку Гаразд, — тепер визначена вами рамка з’ явиться у списку серед інших рамок. Доступ до неї також можна буде отримати зі списку меню Параметри _BAR_ Рамка поля зору.
The Celestial Poles
Небесні полюси
The sky appears to drift overhead from east to west, completing a full circuit around the sky in 24 (Sidereal) hours. This phenomenon is due to the spinning of the Earth on its axis. The Earth's spin axis intersects the Celestial Sphere at two points. These points are the Celestial Poles. As the Earth spins; they remain fixed in the sky, and all other points seem to rotate around them. The celestial poles are also the poles of the Equatorial Coordinate System, meaning they have Declinations of +90 degrees and -90 degrees (for the North and South celestial poles, respectively).
Під час свого видимого руху небо повільно обертається зі сходу на захід, здійснюючи повний оберт за 24 (сидеричні) години. Це явище спричинене обертанням Землі навколо її осі. Вісь обертання Землі перетинає небесну сферу у двох точках. Ці точки називають небесними полюсами. Під час обертання Землі вони не змінюють своїх позицій, а всі інші точки неба, як видається, обертаються навколо них. Небесні полюси є також полюсами екваторіальної координатної системи. Це означає, що їх схилення мають значення +90° і - 90° (відповідно для Північного і Південного небесних полюсів).
The North Celestial Pole currently has nearly the same coordinates as the bright star Polaris (which is Latin for Pole Star). This makes Polaris useful for navigation: not only is it always above the North point of the horizon, but its Altitude angle is always (nearly) equal to the observer's Geographic Latitude (however, Polaris can only be seen from locations in the Northern hemisphere).
Північний небесний полюс у даний час має майже ті самі координати, що яскрава Полярна зірка (латиною її назва звучить як Поларіс). Це робить Полярну зірку незамінною у навігації: вона не лише увесь час знаходиться над точкою півночі на горизонті, але і має кутову висоту, яка завжди (приблизно) дорівнює географічній широті спостерігача (але Полярну зірку можна спостерігати лише у північній півкулі, тому вона немає навігаційного значення для мешканців південної півкулі).
The fact that Polaris is near the pole is purely a coincidence. In fact, because of Precession, Polaris is only near the pole for a small fraction of the time.
Той факт, що Полярна зірка знаходиться поряд з полюсом, є суто випадковим. Загалом кажучи, через прецесію Полярна зірка буде знаходитися поряд з полюсом порівняно недовгий проміжок часу.
Exercises:
Вправи:
Use the Find Object window (Ctrl; F) to locate Polaris. Notice that its Declination is almost (but not exactly) +90 degrees. Compare the Altitude reading when focused on Polaris to your location's geographic latitude. They are always within one degree of each other. They are not exactly the same because Polaris is n't exactly at the Pole. (you can point exactly at the pole by switching to Equatorial coordinates, and pressing the up-arrow key until the sky stops scrolling).
Скористайтеся вікном Пошуку об’ єкта (Ctrl; F) для пошуку Полярної зірки. Зауважте, що її координата схилення майже (але не точно) рівна +90°. Порівняйте кутову висоту, коли фокус знаходиться на Полярній зірці, з географічною широтою вашого місця перебування. Їх значення завжди повинні відрізнятися не більше ніж на один градус. Вони не збігаються точно, оскільки Полярна зірка не знаходиться у точці полюса. (Ви можете поглянути на точну точку полюса, якщо перемкнетеся на екваторіальні координати і тиснутимете на клавішу зі стрілкою вгору аж доки небесна карта не припинить рух).
Use the Time Step spinbox in the toolbar to accelerate time to a step of 100 seconds. You can see the entire sky appears to rotate around Polaris, while Polaris itself remains nearly stationary.
Скористайтеся полем Крок за часом на панелі інструментів, щоб збільшити крок за часом до 100 секунд. Тепер можна побачити як все небо, здається, обертається навколо Полярної зірки, а сама Полярна залишається майже нерухомою.
We said that the celestial pole is the pole of the Equatorial coordinate system. What do you think is the pole of the horizontal (Altitude/ Azimuth) coordinate system? (The Zenith).
Було сказано, що небесний полюс є полюсом екваторіальної системи координат. Як ви гадаєте, яка точка є полюсом горизонтальної (висота/ азимут) системи координат? (Відповідь: Зеніт).
Program copyright 2001-2003 The & kstars; Team kstars@30doradus. org
Авторські права на програму належать Команді & kstars; kstars@ 30doradus. org, ©2001– 2003
The & kstars; Team:
Команда & kstars;
Data Sources:
Джерела даних:
Object catalogs and planet position tables: NASA Astronomical Data Center
Каталоги об’ єктів і таблиці розташування планет: Центр астрономічних даних NASA
Detailed credit information for all of the images used in the program is presented in the file README. images
Докладну інформацію про джерела і подяки за всі зображення, які використано у програмі, викладено у файлі README. images
References:
Посилання:
Practical Astronomy With Your Calculator by Peter Duffet-Smith
Практична астрономія за допомогою вашого калькулятора, автор: Пітер Дюфе- Сміт
Astronomical Algorithms by Jean Meeus
Астрономічні алгоритми, автор: Jean Meeus
Special thanks: To the & kde; and & Qt; developers for providing the world with a peerless set of free API libraries. To the KDevelop team, for their excellent IDE, which made developing & kstars; so much easier and more fun. To everyone on the KDevelop message board, the & kde; mailing lists, and on irc. kde. org, for answering our frequent questions. Thank you to Anne-Marie Mahfouf, for inviting & kstars; to join the & kde; -Edu module. Finally, thanks to everyone who has submitted bug reports and other feedback. Thank you, everyone.
Особливі подяки: розробникам & kde; і & Qt; за створення незрівнянного набору вільних бібліотек API. Команді розробників KDevelop за створений ними чудовий IDE, який значно полегшив і зробив приємнішою розробку & kstars;. Всім людям, що брали участь у обговореннях на дошці оголошень KDevelop, у списках листування & kde;, і у irc. kde. org за відповіді на наші часті питання. Спасибі Anne- Marie Mahfouf за запрошення & kstars; приєднатися до модуля & kde; - Edu. Нарешті, спасибі всім, хто надсилав звіти про помилки та іншу корисну інформацію. Дякуємо кожному з вас.
Documentation copyright 2001-2003 Jason Harris and the KStars Team kstars@30doradus. org
Авторські права на документацію до програми належать Jason Harris і Команді KStars kstars@ 30doradus. org, ©2001- 2003
The Celestial Sphere
Небесна сфера
The celestial sphere is an imaginary sphere of gigantic radius, centered on the Earth. All objects which can be seen in the sky can be thought of as lying on the surface of this sphere.
Небесна сфера — це уявна сфера величезного радіуса з центром у центрі Землі. Всі об’ єкти, які ми бачимо на небі можна вважати такими, що лежать на поверхні цієї сфери.
Of course, we know that the objects in the sky are not on the surface of a sphere centered on the Earth, so why bother with such a construct? Everything we see in the sky is so very far away, that their distances are impossible to gauge just by looking at them. Since their distances are indeterminate, you only need to know the direction toward the object to locate it in the sky. In this sense, the celestial sphere model is a very practical model for mapping the sky.
Звичайно, ми добре знаємо, що небесні об’ єкти зовсім не знаходяться на якійсь сфері з центром у центрі Землі, чому ж нам потрібне таке припущення? Всі об’ єкти, які ми бачимо на небі, знаходяться від нас дуже далеко, відстань до них неможливо виміряти простим поглядом на них. Оскільки відстань до них невідома, нам слід знати лише напрям на об’ єкт, щоб точно визначити його розташування на небі. З такої точки зору, небесна сфера є дуже зручною моделлю для відображення неба.
The directions toward various objects in the sky can be quantified by constructing a Celestial Coordinate System.
Напрямки на різноманітні небесні об’ єкти можна перевести у числовий вираз за допомогою побудови Небесної системи координат.
Scientists are now quite comfortable with the idea that 90% of the mass in the universe is in a form of matter that cannot be seen.
Сучасні вчені вже зійшлися на думці, що 90% маси всесвіту знаходиться у формі матерії, яку ми не можемо спостерігати.
Despite comprehensive maps of the nearby universe that cover the spectrum from radio to gamma rays, we are only able to account of 10% of the mass that must be out there. As Bruce H. Margon, an astronomer at the University of Washington, told the New York Times in 2001: It's a fairly embarrassing situation to admit that we ca n't find 90 percent of the universe.
Хоча побудовано карти найближчих областей всесвіту у спектрах від радіохвиль і до гамма- променів, матерія, що випромінює ці хвилі, має масу у 10% від маси речовини, яка має знаходитися у цих областях. Як висловився з цього приводу Брюс Маргон, астроном з Університету Вашингтона, у газеті Нью- Йорк Таймс у 2001 році: Це дуже неприємна ситуація, коли ми не можемо знайти 90 відсотків всесвіту.
The term given this missing mass is Dark Matter, and those two words pretty well sum up everything we know about it at this point. We know there is Matter, because we can see the effects of its gravitational influence. However, the matter emits no detectable electromagnetic radiation at all, hence it is Dark. There exist several theories to account for the missing mass ranging from exotic subatomic particles, to a population of isolated black holes, to less exotic brown and white dwarfs. The term missing mass might be misleading, since the mass itself is not missing, just its light. But what is exactly dark matter and how do we really know it exists, if we cannot see it?
Цій відсутній масі дали назву темна матерія, ці два слова дуже добре описують все, що ми поки що про неї знаємо. Нам відомо, що там є матерія, оскільки ми можемо спостерігати за наслідками впливу її притягання. Але ця матерія на випромінює будь- яких електромагнітних хвиль, які ми могли б виявити, отже вона є темною. Існує декілька теорій щодо цієї матерії: від екзотичних субатомних часток до сукупності відокремлених чорних дірок або менш екзотичних коричневих та білих карликів. Термін відсутня маса може ввести в оману, оскільки сама маса нікуди не поділася — ми просто не бачимо її випромінення. Але що ж насправді ховається за терміном темна матерія і звідки ми знаємо, що вона існує, якщо не можемо її побачити?
The story began in 1933 when Astronomer Fritz Zwicky was studying the motions of distant and massive clusters of galaxies, specifically the Coma cluster and the Virgo cluster. Zwicky estimated the mass of each galaxy in the cluster based on their luminosity, and added up all of the galaxy masses to get a total cluster mass. He then made a second, independent estimate of the cluster mass, based on measuring the spread in velocities of the individual galaxies in the cluster. To his suprise, this second dynamical mass estimate was 400 times larger than the estimate based on the galaxy light.
Ця історія почалася у 1933 році, коли астроном Фріц Цвікі вивчав рух віддалених і масивних скупчень галактик, зокрема скупчення Кома і скупчення у сузір’ ї Діви. Цвікі оцінив масу кожної з галактик у скупченні за їх світностями, а потім додав ці маси, щоб отримати загальну масу скупчення. Потім він виконав іншу, незалежну оцінку маси скупчення, засновану на вимірі різниці між швидкостями окремих галактик скупчення. Він був дуже здивований, коли ця друга оцінка динамічної маси виявилася у 400 разів більшою за засновану на світності галактики.
Although the evidence was strong at Zwicky's time, it was not until the 1970s that scientists began to explore this discrepancy comprehensively. It was at this time that the existence of Dark Matter began to be taken seriously. The existence of such matter would not only resolve the mass deficit in galaxy clusters; it would also have far more reaching consequences for the evolution and fate of the universe itself.
Хоча факт став добре відомим ще у часи Цвікі, до 1970 років вчені не розпочинали систематичного вивчення цієї розбіжності. Лише з 1970 років тема існування темної матерії почала серйозно досліджуватися. Існування такої матерії не лише розв’ язало б питання нестачі маси у скупченнях галактик, воно також могло б пролити світло на шляхи розвитку і, зрештою, долю всесвіту.
Another phenomenon that suggested the need for dark matter is the rotational curves of Spiral Galaxies. Spiral Galaxies contain a large population of stars that orbit the Galactic center on nearly circular orbits, much like planets orbit a star. Like planetary orbits, stars with larger galactic orbits are expected to have slower orbital speeds (this is just a statement of Kepler's 3rd Law). Actually, Kepler's 3rd Law only applies to stars near the perimeter of a Spiral Galaxy, because it assumes the mass enclosed by the orbit to be constant.
Іншими явищами, які підтверджують існування темної матерії, є явища, що виникають під час обертання спіральних галактик. Спіральні галактики складаються з великої кількості зірок, що обертаються навколо галактичного центру майже за коловими орбітами, дуже схожими на орбіти, за якими обертаються навколо зірок планети. Так само, як і планети, зірки, які обертаються далі від центру повинні мати меншу орбітальну швидкість (це твердження є прямим наслідком третього закону Кеплера). Насправді, третій закон Кеплера виконується лише для зірок, що знаходяться поряд з зовнішньою частиною спіральної галактики, оскільки в основі цього закону лежить припущення, що масу розподілено рівномірно вздовж радіусу орбіт.
However, astronomers have made observations of the orbital speeds of stars in the outer parts of a large number of spiral galaxies, and none of them follow Kepler's 3rd Law as expected. Instead of falling off at larger radii, the orbital speeds remain remarkably constant. The implication is that the mass enclosed by larger-radius orbits increases, even for stars that are apparently near the edge of the galaxy. While they are near the edge of the luminous part of the galaxy, the galaxy has a mass profile that apparently continues well beyond the regions occupied by stars.
Але астрономічні спостереження орбітальних швидкостей зірок зовнішніх частин великої кількості спіральних галактик свідчать про те, що для жодної з них не виконується третій закон Кеплера. Замість того, щоб зменшуватися зі зростанням відстані від центра, орбітальні швидкості залишаються майже сталими. Це змушує нас припускати, що зі зростанням відстані зростає і маса зосереджена на орбіті, навіть для зірок, які знаходяться майже на межі галактики. Тому, імовірно, галактика не обмежується областю, де ми спостерігаємо у речовину, що випромінює світло, а продовжується далеко за межі областей, зайнятих зірками.
Here is another way to think about it: Consider the stars near the perimeter of a spiral galaxy, with typical observed orbital velocities of 200 kilometers per second. If the galaxy consisted of only the matter that we can see, these stars would very quickly fly off from the galaxy, because their orbital speeds are four times larger than the galaxy's escape velocity. Since galaxies are not seen to be spinning apart, there must be mass in the galaxy that we are not accounting for when we add up all the parts we can see.
Існує і ще одне додаткове свідчення. Розглянемо докладніше зірки, розташовані на периметрі спіральної галактики. Вони рухаються з середньою орбітальною швидкістю близько 200 кілометрів на секунду. Якщо б галактика складалася лише з речовини, яку ми можемо бачити, ці зірки швидко б вилетіли з галактики, оскільки їх орбітальні швидкості у чотири рази перевищують швидкість, яка потрібна для вильоту з галактики. Оскільки ми не спостерігаємо того, що зірки з галактик розлітаються на всі боки, у галактиці повинна існувати маса, яку ми не врахували, коли додавали маси частин галактики, які ми бачимо.
Several theories have surfaced in literature to account for the missing mass such as WIMP s (Weakly Interacting Massive Particles), MACHO s (MAssive Compact Halo Objects), primordial black holes, massive neutrinos, and others; each with their pros and cons. No single theory has yet been accepted by the astronomical community, because we so far lack the means to conclusively test one theory against the other.
У літературі можна знайти декілька теорій, які намагаються пояснити походження невидимої маси, таких як WIMP (Weakly Interacting Massive Particles (Масивних часток зі слабкою взаємодією)), MACHO s (MAssive Compact Halo Objects (Масивних компактних кільцевих об’ єктів)), первісних чорних дірок, масивних нейтрино тощо. Кожна з цих теорій має слабкі і сильні сторони. Астрономічна спільнота все ще немає загальноприйнятої теорії, оскільки ми ще не вигадали спосіб, у який можна було б перевірити всі ці теорії.
You can see the galaxy clusters that Professor Zwicky studied to discover Dark Matter. Use the & kstars; Find Object Window (Ctrl; F) to center on M 87 to find the Virgo Cluster, and on NGC 4884 to find the Coma Cluster. You may have to zoom in to see the galaxies. Note that the Virgo Cluster appears to be much larger on the sky. In reality, Coma is the larger cluster; it only appears smaller because it is further away.
Ви можете поглянути на скупчення галактик, досліджуючи які професор Цвікі відкрив темну матерію. Скористайтеся вікном пошуку об’ єктів & kstars; (Ctrl; F), щоб перейти до M 87, де розташовано скупчення Діви, і до NGC 4884, де знаходиться скупчення Кома. Щоб побачити самі галактики, вам доведеться збільшити масштаб. Зауважте, що скупчення Діви виглядає на небі набагато більшим. Насправді ж, скупчення Кома є більшим, меншим воно виглядає лише через те, що розташоване від нас на більшій відстані.
Object Details Window
Вікно відомостей щодо об’ єкта
Details
Відомості
The Object Details Window
Вікно відомостей щодо об’ єкта
The Object Details Window presents advanced data available about a specific object in the sky. To access this tool, right -click on any object, and select the Details... item from the popup menu.
У вікні відомостей щодо об’ єкта показано докладні дані щодо окремого об’ єкта на небі, до яких має доступ програма. Щоб відкрити це вікно, наведіть вказівник миші на об’ єкт і клацніть правою кнопкою миші, а потім виберіть пункт Відомості... з контекстного меню.