natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The aim – to study of the bioelectrical activity of the motor apparatus of the spinal cord by analyzing inducedmonosynaptic discharges of the ventral root under experimental hypoandrogenemia 4 months after the start of itsmodelingMaterial and Methods.
Мета – вивчення біоелектричної активності моторного апарату спинного мозку шляхом аналізу викликаних моносинаптичних розрядів (МР) вентрального корінця (ВК) за умов експериментальної гіпоандрогенемії через 4 місяці від початку її моделювання.
Evoked activity was withdrawn from an isolated ventral root during stimulation of the proximal portion ofthe ipsilateral dorsal root of the L5 segment with pulses of 0.
Відведення викликаної активності проводили від ізольованого вентрального корінця при стимуляції проксимальної ділянки іпсилатерального дорсального корінця сегмента L5 імпульсами тривалістю 0,3 мс та силою від 1 до 5 порогів.
The dynamics of the propagationof excitation on multithreshold neurons was studied using a stimulus of increasing intensity (from 1.
Динаміку розповсюдження збудження на різнопорогові нейрони вивчали застосовуючи подразник зростаючої інтенсивності (від 1,1 до 2 П).
In the long-term periods of hypoandrogenemia, a relative decrease in the excitation threshold ofmedium and high threshold motor neurons is observed against the background of a general decrease in their excitability,an increase in latency and a decrease in lability, which is most likely due to an increase in the phenomena of homosynapticdepression.
У віддалених строках гіпоандрогенемії спостерігається відносне зниження порогу збудження середньо- та високопорогових мотонейронів на фоні загального зниження їх збудливості та збільшення тривалості латентного періоду.
There are almost no studies on changes in the bioelectrical activity of spinal cord motor neurons thatoccur in the long-term period of hypoandrogenemia.
Досліджень, присвячених змінам біоелектричної активності мотонейронів спинного мозку, що виникають у віддалені строки гіпоандрогенемії, майже немає.
3 ms duration and strength from 1 to 5 thresholds.
Дослідження виконане на щурах-самцях лінії Wistar віком 5–6 міс.
It is shown that under development of demodectic invasion the increase of the level of CD25+, HLA-DR+, CD95+ markers, decline of the correlations CD4+/CD95+, CD8+/CD95+, increase of the correlations CD16+/CD95+, CD22+/CD95+, CD25+/CD95+ are considered unfavorable.
Показано, що при розвитку демодикозної інвазії несприятливим вважається підвищення рівня CD25+, HLA-DR+, CD95+ маркерів, зниження співвідношень CD4+/CD95+, CD8+/CD95+, підвищення співвідношень CD16+/CD95+, CD22+/CD95+, CD25+/CD95+.
The immunological indices have been explored at 125 patients with demodicosis.
Досліджено імунологічні показники у 125 пацієнтів з демодикозом.
A conclusion is done that the activation markers’ increase and readiness to apoptosis can be evidence of the dissemination and severity of the pathological process associated with demodectic invasion and prevailing development of immune answer of mixed type.
Зроблено висновок про те, що підвищення маркерів активації і готовності до апоптозу може свідчити про поширеність і тяжкість патологічного процесу, асоційованого з демодикозною інвазією і переважним розвитком імунної відповіді за змішаним типом.
Сareful monitoring of thestate of the mother and fetuses was conducted.
Проводився ретельний моніторинг стану матері та плодів.
After preterm delivery in 27+5 weeks of gestation the fi rst fetus to reduce perinatal morbidity and mortality of two fetuses that are left in the uterus, with informed consent of the woman preterm delivery the second and third fetuses occurred at intervals of 38 days, in 33+1 weeks of gestation.
Після передчасних пологів у 27 тижнів і 5 діб гестації першим плодом для зниження перинатальноїзахворюваності та смертності ще двох плодів, які залишилися у матці, за інформованої згоди жінки, передчасні пологи другим і третім плодами відбулися з інтервалом у 38 днів у 33 тижні і 1 добу гестації.
This article describes a clinical case of vaginal delivery in nulliparous women 24 years old delayed interval delivery of the second and thirdfetuses in spontaneous multiple pregnancy dichorionic triamniotic triplet in a tertiary perinatal center.
У статті описано клінічний випадок вагінальних пологів у першороділлі 24 років із затримкою народження другого і третього плодів при спонтанній багатоплідній вагітності дихоріальною триамніотичною трійнею в умовах перинатального центру ІІІ рівня надання медичної допомоги.
5months, all infants discharged with her mother in a satisfactory condition with a weight of more than 3000 grams.
Через 1,5 місяця всі немовлята у задовільному стані з вагою понад 3000 г виписані разом із матір’ю додому.
Childbirth complicated second degree perineal laceration and retained portions of placenta and membranes, puerperal period was uneventful.
Пологи ускладнилися розривом промежини другого ступеня і затримкою плаценти та плідних оболонок, післяпологовий період був неускладненим.
To increase the interval between the birth of the fi rst fetus and the second and the third fetuses,prevention of obstetric and perinatal complications used tocolysis, antibiotics, progesterone, prevention of respiratory distress syndrome of the newborn by corticosteroids and bed rest. Three girls were born alive with a weight of 980, 1800 and 1950 grams correspondingly.
Для збільшення інтервалу між народженням першого плода та другого і третього плодів, запобігання акушерським і перинатальним ускладненням використовували токоліз, антибактеріальні препарати, прогестерон, профілактику респіраторного дистрес-синдрому новонароджених кортикостероїдами і постільний режим.
1 (serial number AGAR909 E415822FA).
1 (серійний номер AGAR909 E415822FA).
Statistical processing of the results was performed using the software package Statistica 6.
Здійснили оцінку інсулінорезистентності за допомогою індексу HOMA-IR. Статистичну обробку отриманих результатів проводили за допомогою пакета прикладних програм Statistica 6.
The immunoregulatory index impairment (decrease) was found in 79.
Порушення (зниження) індексу імунорегуляції встановлено в 79,8 % хворих.
These data indicate that certain immunological indicators (B-lymphocyte, T-helper, TNF-α, IL-6 and insulin contents) can be used to develop non-invasive ­diagnosis of moderate and severe liver fibrosis in patients with chronic HCV.
Окремі імунологічні показники (вміст В-лімфоцитів, Т-хелперів, TNF-α, ІЛ-6 та інсуліну) можуть бути використані для розробки неінвазивної діагностики помірного та вираженого фіброзу печінки у хворих на ХГС.
To study the associations of immunological status and carbohydrate metabolism with structural liver changes, all patients were divided into groups: moderate (FI + FII) and severe fibrosis (FII + FIV) according to METAVIR score.
Для вивчення асоціацій імунологічного статусу та вуглеводного обміну із структурними змінами печінки усіх хворих розподілено на групи: з помірним (FІ + FІІ) та вираженим фіброзом (FІІІ + FIV) за шкалою METAVIR.
In patients with chronic HCV, the progression of liver fibrosis is accompanied by the depletion of the cellular immune system, increased levels of proinflammatory cytokines and impaired carbohydrate metabolism depending on the severity of fibrotic transformation.
У хворих на ХГС прогресування фіброзу печінки супроводжується виснаженням клітинної ланки імунітету, підвищенням рівня прозапальних цитокінів та порушенням вуглеводного обміну залежно від вираженості фіброзної трансформації.
The purpose of the study is to define the peculiarities of changes in the immune status and carbohydrate metabolism in patients with chronic HCV depending on the stage of fibrosis.
Мета: визначити особливості змін імунологічного статусу та вуглеводного обміну у хворих на ХГС залежно від стадії фіброзу.
The article deals with the relationship between structural changes in the liver and immunological parameters in patients with chronic hepatitis C virus (HCV).
У статті розглядаються питання взаємозв’язків структурних змін печінки з показниками імунологічного статусу у хворих із хронічним вірусним гепатитом С (ХГС).
4 % (69 of 94 cases) of patients with the chronic HCV, the content of CD3+ lymphocytes reduced relatively.
У 73,4 % хворих на ХГС знижено відносний вміст СD3+-лімфоцитів.
The median of the relative CD4+ lymphocyte content decreased significantly — by 1.
Медіана відносного вмісту СD4+-лімфоцитів була нижчою в 1,4 раза (р < 0,05) порівняно з контролем.
The results of the correlation study showed that in patients with chronic HCV, CD4+ cells stimulated the production of antibodies by B-lymphocytes (r = 0.
У хворих на ХГС СD4+-клітини стимулюють продукцію антитіл В-лімфоцитами (r = 0,56, р < 0,01) й активують СD8+ Т-клітини (r = 0,59, р < 0,01), специфічні для вірусінфікованих клітин.
Individuals with chronic HCV were found to have a negative plausible correlation between T-hel­per content and liver stiffness (r = –0.
Визначений негативний вірогідний зв’язок між вмістом Т-хелперів та ЗХЕ печінки (r = –0,26, р < 0,05).
Thus, in patients with chronic HCV, a correlation was established between IL-6 and: the liver stiffness according to shear wave elastography (r = 0.
У хворих на ХГС встановлений зв’язок між рівнем ІЛ-6 та SWE печінки (r = 0,68, р < 0,01), ступенем фіброзу (за METAVIR) (r = 0,57, р < 0,01).
Forty-two patients underwent a morphological examination.
Виконане морфологічне дослідження в 42 хворих, зсувно-хвильову еластографію печінки (ЗХЕ), оцінку коефіцієнта затухання ультразвуку.
Then these measurements were used to determine the average values that characterized the liver stiffness in kilopascals.
Визначали субпопуляційний склад лімфоцитів, циркулюючих імунних комплексів, проводили оцінку імунного статусу.
In addition, a probable increase in insulin content was found in chronic HCV patients with severe fibrosis, by 2.
Особливості імунологічного статусу та вуглеводного обміну на різних стадіях фіброзу печінки у хворих на хронічний гепатит, асоційований із вірусом С
It was proved the increasing of lipoxin A4 level after complextreatment; this shows diminishment of systemic inflammation level andrestoration of anti-inflammation resources of organism.
Доведено збільшення рівня ліпоксину А4 після проведеної комплексної терапії, що свідчить про зниження рівня системного запалення та відновлення протизапальногорезерву організму.
It was shown efficacyand safety of Vasonat (meldonium) in complex medical rehabilitation of suchcategory of patients.
Показано ефективність та безпечність препаратувазонат (meldonium) у комплексній медикаментозній реабілітації даногоконтингенту хворих.
Possibilities of correction of systemic inflammation level inpatients with occupational COPD, by inclusion into standard treatment ofcytocorrecting medical products, such as Vasonat (meldonium) wereassessed.
Досліджено можливості корекції рівня системного запалення,що має місце у хворих на ХОЗЛ професійної етіології, шляхом включеннядо стандартного комплексу терапії препаратів цитокоректорів, зокрема, препарата вазонат (meldonium).
56 men were examined.
Обстежено 56 чоловіків.
The Facts and Methods.
Матеріал і методи.
It showed the inadequate reaction of the organism to increased level of sugar in blood at this age, and probable depletion of capabilities of the pancreas.
Це говорить про неадекватну реакцію організму на збільшений у цьому віці рівень цукру в крові та вірогідну виснаженість можливостей підшлункової залози.
The growth of people life duration and increase of population quota of older age group may be observed during the last decades.
Протягом останніх десятиліть спостерігається подовження тривалості життя людей та зростання частки населення старшої вікової групи.
It was established that the levels of hormones and their ratio in men aged 35-44 years almost did not differ from the results obtained in the group of men aged 25-34 years.
Встановлено, що показники концентрації гормонів та їх співвідношення у чоловіків 35-44-річного віку майже не відрізняються від результатів, отриманих у групі віком 25-34 роки.
The combination of speeds of synthesis and urine excretion of DOPA, dopamine and noradrenaline could be seen as a result of the increased secretion of dopamine by central dopaminergic structures and the increased secretion of noradrenaline by the central and peripheral links of the sympathetic nervous system, and some delay of the synthesis of dopamine and noradrenaline from the speed of their secretion.
Поєднання швидкостей синтезу та екскреції ДОФА, дофаміну та норадреналіну з сечею можна розглядати як результат підвищеної секреції дофаміну центральними дофамінергічними структурами і норадреналіну – центральними та периферійними ланками симпатичної нервової системи і деякого відставання швидкості синтезу дофаміну і норадреналіну від швидкості їх секреції.
Taking into consideration the increase of pathological changes in men aged 55-64 years compared with cohort of men aged 25-44 years and also the occurrence of paradoxical reactions and changes of hormonal status, we can talk about the transition of the functioning of sympatho-adrenal and vago-insular systems from the subcompensation stage to decompensation one.
Враховуючи збільшення патологічних станів у чоловіків 55-64-річного віку у порівнянні з когортою 25-44-річних, а також появу парадоксальних реакцій і змін гормонального стану, можна передбачити перехід функціонування симпато-адреналової та ваго-інсулярної систем із стадії субкомпенсації до стадії декомпенсації.
The results of quantitative analysis of activity indices of sympatho-adrenal, vago-insular systems and corticoid adrenal function showed the unilateral increase of their activity.
Результати кількісного аналізу показників активності симпато-адреналової, ваго-інсулярної систем і глюкокортикоїдної функції надниркових залоз вказують на односпрямоване підвищення їх активності.
Cortisol / insulin index, being the most objective criterion of severity of the stressor damaging effects and activity of compensatory processes, developing in response to the damage, was higher in men aged 45-54 years than in men aged 2554 years.
Коефіцієнт кортизол / інсулін, який є найбільш об’єктивним критерієм тяжкості пошкоджуючої дії стресора і активності компенсаторних процесів, що розвиваються у відповідь на пошкодження, у чоловіків 45-54-річного віку був вищим, ніж у чоловіків 25-34-річного віку.
The aim of the investigation is determining the functioning of vegetative section of nervous and vago-insular systems in men of different age groups.
Мета роботи – визначення функціонування вегетативної ланки нервової та ваго-інсулярної системи у чоловіків різних вікових груп.
With increase of the age the violation of the endocrine system’s control over functioning of cells and organs is seen.
З віком спостерігається порушення контролю за функціонуванням клітин і органів з боку ендокринної системи.
The levels of adrenaline, noradrenaline, dopamine and DOFA in daily urine were significantly higher in men aged 45-54 years as compared with men aged 25-34 and 35-44 years; these data showed the tendency to the inhibition of catecholamine biosynthesis at the DOFA – dopamine stage and to acceleration of the transformation of dopamine to noradrenaline.
У чоловіків 45-54-річного віку вміст адреналіну, норадреналіну, дофаміну і ДОФА у добовій сечі був достовірно вищим, ніж у чоловіків 25-34- та 35-44-річного віку, що вказує на тенденції до гальмування біосинтезу катехоламінів на етапі ДОФА – дофамін і на прискорення перетворення дофаміну в норадреналін.
The predominance of tonus and reactivity of sympathetic nervous system over the parasympathetic system and violations of vegetative homeostasis in men aged 55-64 years were established.
Встановлено превалювання тонусу і реактивності симпатичної нервової системи над парасимпатичною і порушення вегетативного гомеостазу у чоловіків 55-64-річного віку.
Increase of the sympatho-adrenal system functional activity and reserves in men aged 45-54 years was accompanied by dissociation in activity of the system’s links and violations of catecholamine biosynthesis.
Підвищення функціональної активності і резервних можливостей симпато-адреналової системи у чоловіків віком 45-54 роки супроводжувалось дисоціацією в активності її ланок, порушеннями біосинтезу катехоламінів.
The daily excretion of adrenaline, noradrenaline, DOFA, dopamine in urine, the level of insulin and cortisol in blood serum were determined by immuno-enzyme method.
Визначали добову екскрецію адреналіну, норадреналіну, ДОФА, дофаміну з сечею; концентрацію інсуліну і кортизолу в сироватці крові імуноферментним методом.
The reliable increase of urinary excretion of DOPA, dopamine and noradrenaline was seen in this age group.
У цій віковій категорії спостерігалось достовірне збільшення екскреції з сечею ДОФА, дофаміну та норадреналіну.
Sympatho-adrenal and vago-insular systems play an important role in the regulation of a vegetative balance.
Важливу роль у регуляції вегетативної рівноваги відіграють симпато-адреналова та вагоінсулярна системи.
Men aged 55-64 years found to have higher levels of catecholamines and more distinct changes in their ratio than men aged 45-54 years.
У чоловіків 55-64-річного віку виявлені вищі концентрації катехоламінів та більш виразні зміни їх співвідношення, ніж у чоловіків 45-54-річного віку, підвищення рівня кортизолу і зниження рівня інсуліну та синергічне підвищення активності як симпатичного, так і парасимпатичного її відділів.
The reduction of insulin level on the background of further increase of the cortisol level was seen in men aged 55-64 years.
У чоловіків 55-64-річного віку на тлі подальшого підвищення рівня кортизолу відбувається зниження рівня інсуліну.
Subcompensative changes in sympatho-adrenal and vago-insular systems were seen in men aged 45-54 years.
У чоловіків віком 45-54 років відзначено субкопенсовані зміни симпато-адреналової та ваго-інсулярної систем.
It was found that children with allergic diseases of the respiratory tract are characterized by a higher frequency of acute respiratory infections (30 %) with more frequent involvement of the lower respiratory tract in the inflammatory process (72 %), which causes a longer duration of disease (95 %) compared to healthy children.
Встановлено, що діти з алергічними захворюваннями респіраторного тракту характеризуються більшою частотою ГРВІ (на 30 %) з більш частим залученням у запальний процес нижніх дихальних шляхів (на 72 %), що обумовлює більшу тривалість захворювань (на 95 %) порівняно із здоровими дітьми.
Today, allergic respiratory diseases in children, including asthma and allergic rhinitis, are a relevant medical and social problem associated with a high risk of disability, a significant reduction in the quality of life of patients and their families, and a significant financial burden on patients and the government.
На сьогодні алергічні захворювання респіраторного тракту, зокрема бронхіальна астма й алергічний риніт, у дітей є актуальною медико-соціальною проблемою, асоційованою з високим ризиком інвалідизації, суттєвим зниженням якості життя пацієнтів та їх сімей, а також значним фінансовим навантаженням на пацієнтів і державу.
We conducted a clinical and laboratory examination of 76 children aged 7 to 17 years, 24 of whom were diagnosed with allergic rhinitis, 28 children — bronchial asthma, and 24 — bronchial asthma and allergic rhinitis.
Нами було проведено клініко-лабораторне обстеження 76 дітей віком від 7 до 17 років, з яких у 24 був діагностований алергічний риніт, у 28 дітей — бронхіальна астма, а у 24 — бронхіальна астма й алергічний риніт.
Bronchial asthma and allergic rhinitis often coexist, complicating the course of each other.
Бронхіальна астма й алергічний риніт часто співіснують, обтяжуючи перебіг одне одного.
Taking a probiotic drug containing a strain of Lactobacillus rhamnosus GG for a month in addition to the basic therapy of allergic rhinitis and bronchial asthma contributed to a significant increase in levels of HbD-2 (average 27 %) and ­LL-37 (average 60 %) in secretions of the upper respiratory tract, which was accompanied by a decrease in the frequency of acute respiratory infections by an average of 26 % (including episodes involving the lower respiratory tract), a decrease in the average duration of acute respiratory infections by 22 % over the next year and a decrease in virus-induced exacerbations by 25.
Прийом пробіотичного препарату, що містить штам Lactobacillus rhamnosus GG, протягом 1 місяця додатково до базисної терапії алергічного риніту та бронхіальної астми сприяв вірогідному підвищенню рівнів HbD-2 (в середньому на 27 %) та LL-37 (в середньому на 60 %) у секреті верхніх дихальних шляхів, що супроводжувалось зниженням частоти ГРВІ в середньому на 26 % (в тому числі й епізодів із залученням нижніх дихальних шляхів), зменшенням середньої тривалості ГРВІ на 22 % протягом наступного року та зниженням вірус-індукованих загострень на 25,7 %.
The children with allergic rhinitis and bronchial asthma had a significant decrease in the concentrations of antimicrobial peptides in the secretion of the upper respiratory tract compared with the control group.
У дітей з алергічним ринітом і бронхіальною астмою виявлено суттєве зниження рівнів антимікробних пептидів у секреті верхніх дихальних шляхів порівняно з групою контролю.
It was found that the level of antimicrobial peptide concentrations in the secretion of the upper respiratory tract is most negatively affected by the allergic inflammation severity, accompanied by a lack of symptom control, and the use of basic therapy and no symptoms have a positive effect.
На рівні антимікробних пептидів у секреті верхніх дихальних шляхів найбільшою мірою негативно впливає ступінь активності алергічного запалення, що супроводжується відсутністю контролю симптомів, а позитивно — прийом препаратів базисної терапії та відсутність симптомів.
However, even in the presence of complete control of the symptoms of allergic diseases, the levels of antimicrobial peptides were significantly lower than in children of the control group.
Разом з тим навіть за наявності повного контролю симптомів алергічних захворювань, тобто при мінімальному рівні алергічного запалення в дихальних шляхах, рівні антимікробних пептидів були вірогідно нижчими, ніж у дітей контрольної групи.
It was found that there is an inverse relationship between the levels of antimicrobial peptides and the frequency and duration of acute respiratory infections in children with allergic diseases, most pronounced in bronchial asthma.
Встановлено, що існує зворотний зв’язок між рівнями антимікробних пептидів і частотою та тривалістю ГРВІ у дітей з алергічними захворюваннями, найбільш виражений при бронхіальній астмі.
The purpose of our research was to study the concentrations of antimicrobial peptides (HbD-2 and LL-37) in the secretion of the mucous membranes of the upper respiratory tract in children with bronchial asthma and allergic rhinitis, to clarify their role in protection against respiratory viral infection and to estimate the effectiveness of a probiotic preparation containing Lactobacillus rhamnosus GG in the prevention of acute respiratory infections and reduction of the frequency of virus-induced exacerbations of allergic pathology.
Метою нашої роботи стало вивчення рівнів антимікробних пептидів (людського β-дефензину 2 (HbD-2) та LL-37) у секреті слизових оболонок верхніх дихальних шляхів у дітей з бронхіальною астмою й алергічним ринітом, з’ясування їх ролі у захисті від респіраторної вірусної інфекції у даного контингенту хворих та оцінка ефективності застосування пробіотичного препарату, що містить Lactobacillus rhamnosus GG, з метою профілактики ГРВІ та зниження частоти вірус-індукованих загострень алергічної патології.