natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Search of materials was carried out in such databases: Scopus, Web of Science, CyberLeninka.
Пошук матеріалів виконувався в таких базах даних: Scopus, Web of Science, Cyber Leninka.
Studies for the past ten years are considered on the use of different doses of glucocorticosteroids in post-traumatic and perioperative periods.
Розглянуті дослідження останніх десяти років щодо застосування різних доз глюкокортикостероїдів у посттравматичний та періопераційний періоди.
This article presents a literature review of the corticosteroid insufficiency syndrome in critically ill patients.
У статті наведено літературний огляд синдрому кортикостероїдної недостатності в пацієнтів у критичних станах.
The etiology of this syndrome, the incidence among patients of intensive care units, risk factors, diagnosis and approaches to intensive care according to the new international guidelines are described.
Подані етіологія даного синдрому, частота зустрічальності серед пацієнтів інтенсивної терапії, фактори ризику, діагностика та підхід до інтенсивної терапії згідно з новими міжнародними рекомендаціями.
Grading strength of recommendation and quality of evidence of clinical guidelines are presented according to the Grading of Recommendations Assessment, Development and Evaluation methodology.
Оцінка ефективності рекомендацій та якості доказів подана відповідно до Grading of Recommendations Assessment, Development and Eva luation (GRADE).
Currently, there is no ideal way to assess the activity of ulcerative colitis (UC), which determines the relevance of studying the characteristics of the course of this pathology with a comparative analysis of typical clinical and endoscopic manifestations.
На сьогодні не існує ідеального способу для оцінки активності неспецифічного виразкового коліту (НВК), що й обумовлює актуальність вивчення особливостей перебігу даної патології з порівняльним аналізом типових клінічних та ендоскопічних проявів.
Given that the degree of spread of inflammation and the severity of UC flare-up affect patient’s management and the evaluation of therapeutic interventions, clinical and endoscopic indicators are useful for standardizing disease activity.
З урахуванням того, що ступінь поширення запалення та тяжкість атаки НВК впливають на тактику ведення пацієнта й оцінку лікувальних заходів, клінічні та ендоскопічні показники корисні для стандартизації активності захворювання.
The established clinical and endoscopic relationships in UC confirm the need for an integrated approach to the diagnosis of this disease.
Установлені клініко-ендоскопічні взаємозв’язки при НВК підтверджують необхідність комплексного підходу до діагностики цього захворювання.
The purpose is to optimize the diagnosis of UC.
Мета роботи — оптимізація діагностики НВК.
Correlation analysis of UC activity indices showed a correlation between the degree of disease activity according to the Mayo combined index and clinical activity according to the D. Rachmilewitz scale (r = 0.
Кореляційний аналіз індексів активності НВК показав взаємозв’язок ступеня активності захворювання згідно з комбінованим індексом Mayo з клінічною активністю за шкалою D. Rachmilewitz (r = 0,459; р < 0,01), із тяжкістю атаки НВК за критеріями S. Truelove та L. Witts (r = 0,526; р < 0,01) та ендоскопічною активністю за частковим індексом Mayo (r = 0,598; р < 0,01).
MS was diagnosed according to the recommendations of the International Diabetes Federation (2005).
МС діагностували згідно з рекомендаціями International Diabetes Federation (2005).
All patients were divided into two groups: 1st group included 48 patients with psoriasis under MS (age 47,8 ± 4,6 years; BMI 34,3 ± 4,6 kg / m2); 2nd group – 45 patients with psoriasis without MS (age 43,8 ± 5,1 years; BMI 21,4 ± 4,8 kg / m2).
Усі пацієнти були розділені на дві групи: 1 група включала 48 хворих на псоріаз з МС (вік 47,8 ± 4,6 року; ІМТ 34,3 ± 4,6 кг/м2); 2 група – 45 хворих на псоріаз без МС (вік 43,8 ± 5,1 років; ІМТ 21,4 ± 4,8 кг/м2).
The examination involved 93 patients with plaque psoriasis.
Обстежено 93 хворих з бляшковим псоріазом.
To assess the severity of psoriasis the PASI-index was used.
Для оцінки тяжкості псоріазу використовували індекс PASI.
The study points to the aggravating impact of MS components on the psoriasis course with an increase in its severity according to the PASI index and reduction of the psychosocial adaptation and quality of life according to the DLQI index.
Проведене дослідження вказує на обтяжуючий вплив компонентів МС на перебіг псоріазу із збільшенням його тяжкості за індексом PASI і зниженням психо-соціальної адаптації та якості життя за індексом DLQI.
An investigation into clinical features of psoriasis course under the metabolic syndrome (MS).
вивчення особливостей клінічного перебігу псоріазу при наявності метаболічного синдрому (МС).
The determination of the body mass index (BMI), insulin resistance (HOMA-IR), quality of life and social inclusion of patients (DLQI) was carried out.
Проводили визначення індексів маси тіла (ІМТ), інсулінорезистентності (HOMA-IR), якості життя та соціальної адаптації пацієнтів (DLQI).
The correlation between the indices of obesity (BMI), insulin resistance (HOMA-IR) and the severity of psoriasis (PASI) – r = 0.
Встановлено взаємозв’язок між показниками ожиріння (ІМТ), інсулінорезистентності (HOMA-IR) і тяжкість перебігу псоріазу (PASI): r = 0,34; r = 0,65, (р < 0,05).
The presence of MS in patients with psoriasis is accompanied by more severe psoriasis according to the index of skin lesions area (BSA) and index of inflammatory activity PASI, which were at 37.
Наявність МС у хворих на псоріаз супроводжується більш тяжким перебігом псоріазу за показниками площі ураження шкіри (BSA) та індексу активності запального процесу PASI, які були на 37,33 % і 31,1 % (р < 0,05) відповідно вищими в порівнянні з хворими без МС.
A marked reduction in psychosocial adaptation and quality of life in terms of DLQI in patients with psoriasis in the presence of MS was observed.
У хворих на псоріаз при наявності МС визначається більш виражене зниження психосоціальної адаптації та якості життя за показником DLQI.
Atrial fibrillation remains a basic cause of acute stroke (AS) that is a leading reason for death and severe prolonged disability.
Фібриляція передсердь залишається основною причиною розвитку гострого порушення мозкового кровообігу (ГПМК), що є однією з основних причин смерті та тяжкої тривалої непрацездатності.
The results of the study demonstrated that all patients with atrial fibrillation and acute stroke developed endothelial dysfunction and cognitive impairment, 74 % of patients had elevated level of C-reactive protein.
За результатами дослідження в усіх пацієнтів із фібриляцією передсердьта гострим порушенням мозкового кровообігу виявлені порушення ендотеліальної функції та когнітивні розлади, а в 74 % хворих установлено підвищення рівня С-реактивного протеїну.
Citicoline administration at a dose of 1000 mg a day significantly improves vascular endothelium functioning and decreases the level of C-reactive protein that is of great importance in acute stroke as it helps to restrict tissue impairment in AS and improve prognosis in this cohort of patients.
Призначення цитиколіну в дозі 1000 мг на добу сприяло вірогідному поліпшенню функціонального стануендотелію судин та зниженню рівня С-реактивного протеїну, що є особливо важливим в умовахгострого порушення мозкового кровообігу, бо може допомогти в обмеженні пошкодження тканинна тлі ГПМК та покращити прогноз у даної категорії хворих.
The agents aimed to prevent brain tissue impairment and improve recovery after AS are being searched.
Продовжується пошук препаратів, здатних запобігати пошкодженню тканинголовного мозку та покращувати відновлення після ГПМК.
The purpose of the study was to determine the citicoline effects on vascular endothelium functioning, level of C-reactive protein and cognitive status in patients with atrial fibrillation and acute stroke.
Метою роботи було визначення змінифункціонального стану ендотелію судин, рівня С-реактивного протеїну та когнітивних функційу пацієнтів із фібриляцією передсердь та гострим порушенням мозкового кровообігу під впливомлікування цитиколіном.
Аmikacin + meropenem and amikacin + cefepimum regimens can be recommended to the patients with hemoblastomas under the conditions of pneumonia in hospital conditions and in the context of deep and prolonged neutropenia.
Режими amikacin + meropenem та amikacin + cefepimum можуть бути рекомендовані таким пацієнтам у разі виникнення пневмонії в умовах стаціонару та на фоні глибокої та тривалої нейтропенії.
The patients with hemoblastomas with community acquired pneumonia without the signs of neutropenia can be recommended monotherapy with cefepime and meropenem.
Хворим на гемобластози з позагоспітальною пнгевмонією без ознак нейтропенії може бути рекомендована монотерапія цефепімом та меропенемом.
The approaches to the treatment were determined on the basis of establishing the leading bacterial pathogens and investigation of the state of their antibiotic resistance.
Наведено підходи до лікування на основі визначення провідних бактеріальних збудників та вивчення стану їх антибіотикорезистентності.
The article presents the results of investigation of antibacterial therapy regimens in patients with hemoblastosis.
Подано результати дослідження індивідуалізації режимів антибактеріальної терапії у хворих на гемобластози.
The aim of our study was to determine the general characteristics of dental morbidity in children with orthodontic treatment.
Загальна характеристика стоматологічноі захворюваності у дітей на тлі ортодонтичного лікування
The study included 129 full-term infants with asphyxia at birth, who underwent therapeutic hypothermia (a model of systemic hypothermia using simple means of cooling).
У дослідження були включені 129 доношених новонароджених з асфіксією при народженні, яким проводилась лікувальна гіпотермія (модель системної гіпотермії з використанням простих засобів охолодження).
But the question remains unsolved about the possible benefits of early initiation of hypothermia (within the first hour of life), taking into account the different models of the procedure.
Невирішеним залишається питання щодо можливих переваг раннього початку гіпотермії (у віці першої години життя) з урахуванням різних моделей проведення процедури.
Analysis of manifestations of hypoxic-ischemic encephalopathy was performed depending on the time of hypothermia initiation: in the first hour of life or during the first 2–6 hours of life.
Аналіз проявів гіпоксично-ішемічної енцефалопатії проводився залежно від часу початку гіпотермії: в першу годину життя чи протягом перших 2–6 годин життя.
The aim of our work was to investigate the relationship between the time of initiation of the phase of passive cooling of therapeutic hypothermia and the short-term effects of hypoxic-ischemic encephalopathy.
Метою нашої роботи було дослідження зв’язків між часом початку фази пасивного охолодження лікувальної гіпотермії та короткостроковими наслідками гіпоксично-ішемічної енцефалопатії.
However, infants, who were passively cooled during the first hour of life, had lower core body temperatures at the time of hospitalization and reached the target cooling temperature faster.
Але немовлята, які підлягали пасивному охолодженню протягом першої години життя, мали більш низькі значення центральної температури на момент госпіталізації у відділення інтенсивної терапії та швидше досягали цільової температури лікувальної гіпотермії.
The current algorithm for therapeutic hypothermia in full-term infants with hypoxic-ischemic encephalopathy requires the initiation of hypothermia within the first six hours of life.
Сучасний стандарт проведення лікувальної гіпотермії у доношених новонароджених дітей з гіпоксично-ішемічною енцефалопатією вимагає початку гіпотермії протягом перших шести годин життя.
No significant changes were found between the groups with different time of initiation of passive cooling in terms of the frequency of destructive hypoxic-ischemic brain lesions and fatal cases due to the development of post-ischemic brain edema and multiple organ failure (p = 0.
Не встановлено вірогідних відмінностей між групами з різним часом початку пасивного охолодження щодо частоти реєстрації деструктивних гіпоксично-ішемічних уражень мозку та летальних випадків унаслідок розвитку постішемічного набряку мозку і поліорганної недостатності (p = 0,551).
No significant differences were found in the short-term effects of hypoxic-ischemic lesions depending on the initiation of passive cooling within the first 6 hours of life.
Не виявлено вірогідних відмінностей щодо короткострокових наслідків гіпоксично-ішемічного ураження залежно від часу початку пасивного охолодження в межах перших 6 годин життя.
1 % (13/46) of children had an adverse course of hypoxic-ischemic encephalopathy.
Серед новонароджених із більш пізнім початком гіпотермії 36,1 % (13/46) дітей мали несприятливий перебіг гіпоксично-ішемічної енцефалопатії.
Among infants with an early initiation of cooling, the course of hypoxic-ischemic encephalopathy was unfavourable in 27.
Серед немовлят із раннім початком охолодження в 27,7 % (23/83) випадків перебіг гіпоксично-ішемічної енцефалопатії був несприятливим.
High rate of cardiovascular morbidity dictates the need for wide use of antithrombotic agents in clinical practice.
Висока захворюваність і смертність від серцево-судинних захворювань призвели до необхідності широкого використання антитромбоцитарних засобів у клінічній практиці.
The most common antiplatelet therapy is a combination of acetylsalicylic acid and clopidogrel usually referred to as a dual antiplatelet therapy (DAT).
У нашій країні переважно призначається комбінація ацетилсаліцилової кислоти і клопідогрелю, яку часто називають подвійною антитромбоцитарною терапією (ПАТ).
So, it seems to be important to develop strategies for the differential use of PPI in patients receiving DAT.
У зв’язку з цим представляється актуальною проблема розробки підходів диференційованого застосування ІПП у пацієнтів, які отримують ПАТ.
The article presents the reviews of the literature on the above issues with the results of studies of various PPI effect on clinical outcomes in patients taking clopidogrel.
Надано огляд літератури з означеної вище проблематики, наведено результати досліджень із вивчення впливу різних ІПП на клінічні наслідки у хворих, які приймають клопідогрель.
However, recent studies showed that this approach is associated with severe cardiovascular disorders, such as myocardial infarction, stroke, unstable angina, necessity of coronary interventions, and coronary death.
Для зменшення ризиків розвитку шлунково-кишкових ускладнень при використанні ПАТ рекомендований прийом інгібіторів протонної помпи (ІПП), проте в деяких дослідженнях згадується, що одночасне призначення ІПП та клопідогрелю в перспективі підвищує ризик виникнення несприятливих серцево-судинних подій, до яких відносять інфаркт міокарда, інсульт, нестабільну стенокардію, необхідність повторних коронарних втручань і коронарну смерть.
Therapy which based on drugs with different mechanisms of action on the thrombocytic component of homeostasis appears to be especially promising as having synergic antiplatelet effect.
Найбільш перспективною вважається комбінована антиагрегантна терапія з використанням препаратів, що мають різні механізми впливу на тромбоцитарну ланку гемостазу, за рахунок чого можна досягти вираженого синергічного ефекту.
Moreover, the economic burden on public health care systems is high.
Крім того, високим є економічне навантаження на систему охорони здоров’я.
Although several risk factors possibly contributing to dysphagia development were proposed; the underlying exact mechanisms in ICU patients remain incompletely understood and no current consensus exists on how to best approach to ICU patients at risk.
Хоча було запропоновано кілька факторів ризику, що, можливо, сприяють розвитку дисфагії, проте точні механізми у пацієнтів ВІТ залишаються в повному обсязі не зрозумілими, і на даний час немає єдиної думки про те, як найкращим чином підходити до пацієнтів ВІТ у групі ризику.
Recent data demonstrate that dysphagia is mostly persisting and that its presence is independently associated with adverse patient-centred clinical outcomes.
Останні дані показують, що дисфагія в основному зберігається і її наявність незалежно пов’язана з несприятливими клінічними наслідками.
From a clinical perspective, dysphagia is well-known to be associated with an increased risk of aspiration and aspirationinduced pneumonia, delayed resumption of oral intake/malnutrition, decreased quality of life, prolonged staying in ICU and hospital, and increased morbidity and mortality.
З клінічної точки зору, як відомо, дисфагія пов’язана з підвищеним ризиком аспірації та індукованою аспірацією пневмонією, відстроченням відновлення харчування/недоїданням, зниженням якості життя, тривалим перебуванням у ВІТ, а також збільшенням захворюваності та смертності.
Furthermore, the impact of dysphagia on affected individuals, health care systems, and society is discussed in addition to current and future potential therapeutic approaches.
Крім того, обговорюється вплив дисфагії на окремих людей, систему охорони здоров’я і суспільство у доповнення до сучасних і майбутніх терапевтичних підходів.
Dysphagia may present in all critically ill patients and large-scale clinical data show that e. g. post-extubation dysphagia (PED) is commonly observed in intensive care unit (ICU) patients.
Дисфагія може бути в усіх критичних пацієнтів; клінічні дані показують, що постекстубаційна дисфагія (ПЕД) зазвичай спостерігається у пацієнтів відділення інтенсивної терапії (ВІТ).
In light of high mortality rates associated with the presence of dysphagia and the observation that dysphagia is not systematically screened for on most ICUs, this review describes the epidemiology, terminology, and potential mechanisms of dysphagia in the ICU.
У світлі високих показників смертності, пов’язаних з дисфагією і спостереженням, що її систематично не перевіряють у більшості ВІТ, цей огляд описує епідеміологію, термінологію і потенційні механізми дисфагії у ВІТ.
Coronavirus disease of 2019 (COVID-19) is the respiratory viral infection caused by the coronavirus SARS-CoV-2.
Коронавірусна хвороба 2019 року (COVID-19) – це респіраторна вірусна інфекція, спричинена коронавірусом SARS-CoV-2.
In this article we willanalyze some available knowledge of the association between COVID-19 and coagulopathy.
У цій статті ми проаналізуємо деякі наявні знання прозв'язок між COVID-19 та коагулопатією.
The link between COVID-19 and coagylopathyis attracting attention from the broad scientific community.
Зв’язок міжCOVID-19 та коагулопатією привертає увагу широкої наукової спільноти.
Current evidence suggests COVID-19 associated coagulopathy is a combination of disseminated intravascular coagulation and thrombotic microangiopathy, which could have a significant impact on organ dysfunction in most patients with severe disease.
Сучасні дані свідчать проте, що коагулопатія, асоційована з COVID-19, є комбінацією синдрому дисемінованого внутрішньосудинного згортання та тромботичної мікроангіопатії, що може мати значний вплив на порушення функціїорганів у більшості пацієнтів з важкими захворюваннями.
Indeed, the most consistent hemostatic alteration with COVID-19 is elevation of D-dimer, which is associated with a higher requirement for mechanicalventilation, admission to intensive care, and death.
Дійсно, найбільш послідовноюзміною гемостазу при COVID-19 є підвищення D-димеру, що пов'язано зі збільшенням потреби у штучнійвентиляції легенів, реанімаційними заходами та високою летальністю хворих.
Despite being a respiratory illness, COVID-19 is found to increase the risk ofvenous, arterial and microcirculatory thromboembolic events.
Незважаючи на те, що COVID-19 є захворюванням дихальних шляхів, приньому значно підвищується ризик венозних, артеріальних та мікроциркуляторних тромбозів.
The lungs are the target organ for COVID-19; patients develop acute lung injury that canprogress to respiratory failure.
Вірус переважно вражає легені, пошкодження яких може прогресуватидо дихальної недостатності.
Aim of work: to analyze state of rural population health in Dnepropetrovsk region as the result of long-term using of drinking water and create prognostic models for the possible prevalence of non-infection diseases at the rural population.
Мета роботи: проаналізувати стан здоров’я сільського населення Дніпропетровської області внаслідок довготривалого впливу питної води і створити прогнозні моделі вірогідної розповсюдженості неінфекційних захворювань серед сільського населення.
Study indicators of chemical and salt composition of drinking water in the centralized (38260 studies) and decentralized (24586 studies) sources of water supply in rural taxons of Dnipropetrovsk region was conducted during 2008–2014 years.
Дослідження показників хімічного і сольового складу питної води в централізованих (38260 досліджень) і децентралізованих (24586 досліджень) джерелах водопостачання в сільських таксонах Дніпропетровської області проведено за 2008–2014 роки.
According to the results of multi-variate regression linear analysis levels of morbidity and quality of drinking water from centralized water supply systems, models of dynamics for prevalence of a disease have been shown: urogenital system (F=4,35, p<0,05) and kidney and ureter stones (F=9,45, p<0,05) among adult population, among children population – circulatory system (F=8,09, p<0,05) and diseases of the digestive system (F=7,85, p<0,05).
За результатами багатофакторного регресійного лінійного аналізу рівнів захворюваності та якості питної води з централізованих систем водопостачання створено моделі динаміки розповсюдженості хвороб: сечостатевої системи (F=4,35, p<0,05) і каменів нирок і сечоводів (F=9,45, p<0,05) серед дорослого населення, серед дитячого населення – системи кровообігу (F=8,09, p<0,05) і хвороб органів травлення (F=7,85, p<0,05).
The prevalence of kidney and stones among the adult population was stable with a tendency to increase at average on 5.
Рівень розповсюдженості каменів нирок і сечоводів серед дорослого населення носить стабільний характер з тенденцією до підвищення показників у середньому на 5,4 %.
A high incidence of infectious and parasitic diseases and diseases of genitourinary system was revealed among children and adults in the rural taxons of Dnipropetrovsk region.
Встановлено високий рівень захворюваності на інфекційні та паразитарні хвороби і хвороби сечостатевої системи серед дитячого та дорослого населення сільських таксонів Дніпропетровської області.
A retrospective study of morbidity (220 reports were studied) and disease prevalence (220 reports were studied) among rural population of Dnipropetrovsk region for 2008-2013 years (account form № 20) was conducted.
Проведено ретроспективне вивчення захворюваності (вивчено 220 звітів) та розповсюдженості хвороб (вивчено 220 звітів) серед сільського населення Дніпропетровської області за період 2008–2013 роки (облікова форма №20).
It was proved that for morbidity of adults on the diseases of circulatory system over all investigated factors the most significant was Fe (contribution – 63%) and oxidation (contribution – 20%); the least significant was Ca (contribution – 9%) and Mn (contribution – 8%).
Доведено, що для захворюваності дорослих на хвороби системи кровообігу з усіх досліджених факторів найбільш вагомим було Fe (внесок – 63%) і окиснюваність (внесок – 20%); найменш вагомим – Ca (внесок – 9 %) і Mn (внесок – 8%).
The incidence of infectious and parasitic diseases in rural taxons was on 10–20% (adult population) and on 10–30% (child population) higher than average rate (p<0.
Частота інфекційних і паразитарних хвороб у сільських таксонах на 10-20% (доросле населення) та на 10-30% перевищує середньорайонний рівень (дитяче населення) (p<0,001).
It was proved that for incidence of cholelithiasis at the adult population, oxidation was the most significant (contribu-tion - 68%).
Показано, що для захворюваності дорослих на жовчокам’яну хворобу найбільш вагомим була окиснюваність (внесок – 68%).