natgillin/translations-raw huggingface dataset:
And thou shalt speak unto him, and put words in his mouth: and I will be with thy mouth, and with his mouth, and will teach you what ye shall do.
Och du skall tala till honom och lägga orden i hans mun; och jag skall vara med din mun och med hans mun, och jag skall lära eder vad I skolen göra.
And he shall be thy spokesman unto the people: and he shall be, even he shall be to thee instead of a mouth, and thou shalt be to him instead of God.
Och han skall tala för dig till folket; alltså skall han vara för dig såsom mun, och du skall vara för honom såsom en gud.
And thou shalt take this rod in thine hand, wherewith thou shalt do signs.
Och du skall taga i din hand denna stav, med vilken du skall göra dina tecken.»
And Jethro said to Moses, Go in peace.
Därefter vände Mose tillbaka till sin svärfader Jeter och sade till honom: »Låt mig vända tillbaka till mina bröder i Egypten, för att se om de ännu leva.» Jetro sade till Mose: »Gå i frid.»
And the LORD said unto Moses in Midian, Go, return into Egypt: for all the men are dead which sought thy life.
Och HERREN sade till Mose i Midjan: »Vänd tillbaka till Egypten, ty alla de män äro döda, som stodo efter ditt liv.»
And Moses took his wife and his sons, and set them upon an ass, and he returned to the land of Egypt: and Moses took the rod of God in his hand.
Då tog Mose sin hustru och sina söner och satte dem på sin åsna och for tillbaka till Egyptens land; och Mose tog Guds stav i sin hand.
And the LORD said unto Moses, When thou goest to return into Egypt, see that thou do all those wonders before Pharaoh, which I have put in thine hand: but I will harden his heart, that he shall not let the people go.
Men jag skall förstocka hans hjärta, så att han icke släpper folket.
And thou shalt say unto Pharaoh, Thus saith the LORD, Israel is my son, even my firstborn:
Israel är min förstfödde son,
And I say unto thee, Let my son go, that he may serve me: and if thou refuse to let him go, behold, I will slay thy son, even thy firstborn.
och jag har sagt till dig: ’Släpp min son, så att han kan hålla gudstjänst åt mig.’ Men du har icke velat släppa honom.
And it came to pass by the way in the inn, that the LORD met him, and sought to kill him.
Och under resan hände sig att HERREN på ett viloställe kom emot honom och ville döda honom.
Then Zipporah took a sharp stone, and cut off the foreskin of her son, and cast it at his feet, and said, Surely a bloody husband art thou to me.
Då tog Sippora en skarp sten och skar bort förhuden på sin son och berörde honom därmed nedtill och sade: »Du är mig en blodsbrudgum.»
So he let him go: then she said, A bloody husband thou art, because of the circumcision.
Då sade hon åter: »Ja, en blodsbrudgum till omskärelse.»
And he went, and met him in the mount of God, and kissed him.
Och HERREN sade till Aron: »Gå åstad och möt Mose i öknen.» Då gick han åstad och träffade honom på Guds berg; och han kysste honom.
And Moses told Aaron all the words of the LORD who had sent him, and all the signs which he had commanded him.
Och Mose berättade för Aron allt vad HERREN hade talat, när han sände honom, och om alla de tecken som han hade bjudit honom att göra.
And Moses and Aaron went and gathered together all the elders of the children of Israel:
Sedan gingo Mose och Aron åstad och församlade alla Israels barns äldste.
And Aaron spake all the words which the LORD had spoken unto Moses, and did the signs in the sight of the people.
Och Aron omtalade allt vad HERREN hade talat till Mose; och han gjorde tecknen inför folkets ögon.
And the people believed: and when they heard that the LORD had visited the children of Israel, and that he had looked upon their affliction, then they bowed their heads and worshipped.
Då trodde folket; och när de hörde att HERREN hade sett till Israels barn, och att han hade sett deras betryck, böjde de sig ned och tillbådo.
And afterward Moses and Aaron went in, and told Pharaoh, Thus saith the LORD God of Israel, Let my people go, that they may hold a feast unto me in the wilderness.
Släpp mitt folk, så att de kunna hålla högtid åt mig i öknen.»
And Pharaoh said, Who is the LORD, that I should obey his voice to let Israel go?
Men Farao svarade: »Vem är HERREN, eftersom jag på hans befallning skulle släppa Israel?
I know not the LORD, neither will I let Israel go.
Jag vet icke av HERREN och vill ej heller släppa Israel.»
And they said, The God of the Hebrews hath met with us: let us go, we pray thee, three days' journey into the desert, and sacrifice unto the LORD our God; lest he fall upon us with pestilence, or with the sword.
Så låt oss nu gå tre dagsresor in i öknen och offra åt HERREN, vår Gud, för att han icke må komma över oss med pest eller med svärd.»
And the king of Egypt said unto them, Wherefore do ye, Moses and Aaron, let the people from their works? get you unto your burdens.
Gån bort till edra dagsverken.
And Pharaoh said, Behold, the people of the land now are many, and ye make them rest from their burdens.
Ytterligare sade Farao: »Folket är ju redan alltför talrikt i landet, och likväl viljen I skaffa dem frihet ifrån deras dagsverken!»
And Pharaoh commanded the same day the taskmasters of the people, and their officers, saying,
Därefter bjöd Farao samma dag fogdarna och tillsyningsmännen över folket och sade:
Ye shall no more give the people straw to make brick, as heretofore: let them go and gather straw for themselves.
Låten dem själva gå och skaffa sig halm.
And the tale of the bricks, which they did make heretofore, ye shall lay upon them; ye shall not diminish ought thereof: for they be idle; therefore they cry, saying, Let us go and sacrifice to our God.
Men samma antal tegel som de förut hava gjort skolen I ändå ålägga dem, utan något avdrag; ty de äro lata, därför ropa de och säga: ’Låt oss gå och offra åt vår Gud.’
Let there more work be laid upon the men, that they may labour therein; and let them not regard vain words.
Man måste lägga tungt arbete på dessa människor, så att de därigenom få något att göra och icke akta på lögnaktigt tal.»
And the taskmasters of the people went out, and their officers, and they spake to the people, saying, Thus saith Pharaoh, I will not give you straw.
Jag vill icke längre giva eder halm.
Go ye, get you straw where ye can find it: yet not ought of your work shall be diminished.
Gån själva och skaffen eder halm, var I kunnen finna sådan; men i edert arbete skall intet avdrag göras.»
So the people were scattered abroad throughout all the land of Egypt to gather stubble instead of straw.
Då spridde sig folket över hela Egyptens land och samlade strå för att bruka det såsom halm.
And the taskmasters hasted them, saying, Fulfil your works, your daily tasks, as when there was straw.
Och fogdarna drevo på dem och sade: »Fullgören edert arbete, var dag det för den dagen bestämda, likasom när man gav eder halm.»
And the officers of the children of Israel, which Pharaoh's taskmasters had set over them, were beaten, and demanded, Wherefore have ye not fulfilled your task in making brick both yesterday and to day, as heretofore?
Och Israels barns tillsyningsmän, de som Faraos fogdar hade satt över dem, fingo uppbära hugg och slag, och man sade till dem: »Varför haven I icke såsom förut fullgjort edert förelagda dagsverke i tegel, varken i går eller i dag?»
Then the officers of the children of Israel came and cried unto Pharaoh, saying, Wherefore dealest thou thus with thy servants?
Då kommo Israels barns tillsyningsmän och ropade till Farao och sade: »Varför gör du så mot dina tjänare?
There is no straw given unto thy servants, and they say to us, Make brick: and, behold, thy servants are beaten; but the fault is in thine own people.
Ingen halm giver man åt dina tjänare, och likväl säger man till oss: ’Skaffen fram tegel.’ Och se, dina tjänare få nu uppbära hugg och slag, fastän skulden ligger hos ditt eget folk.»
But he said, Ye are idle, ye are idle: therefore ye say, Let us go and do sacrifice to the LORD.
Därför sägen I: ’Låt oss gå och offra åt HERREN.’
Go therefore now, and work; for there shall no straw be given you, yet shall ye deliver the tale of bricks.
Halm skall man icke giva eder, men det bestämda antalet tegel måsten I ändå lämna.»
And the officers of the children of Israel did see that they were in evil case, after it was said, Ye shall not minish ought from your bricks of your daily task.
Då märkte Israels barns tillsyningsmän att det var illa ställt för dem, eftersom de hade fått det svaret att de icke skulle få något avdrag i det antal tegel, som de skulle lämna för var dag.
And they met Moses and Aaron, who stood in the way, as they came forth from Pharaoh:
Och när de kommo ut ifrån Farao, träffade de Mose och Aron, som stodo där för att möta dem;
And they said unto them, The LORD look upon you, and judge; because ye have made our savour to be abhorred in the eyes of Pharaoh, and in the eyes of his servants, to put a sword in their hand to slay us.
och de sade till dem: »Må HERREN hemsöka eder och döma eder, eftersom I haven gjort oss förhatliga för Farao och hans tjänare och satt dem svärdet i hand till att dräpa oss.
And Moses returned unto the LORD, and said, LORD, wherefore hast thou so evil entreated this people? why is it that thou hast sent me?
Varför har du sänt mig?
For since I came to Pharaoh to speak in thy name, he hath done evil to this people; neither hast thou delivered thy people at all.
Allt ifrån den tid då jag gick till Farao för att tala i ditt namn har han ju gjort illa mot detta folk, och du har ingalunda räddat ditt folk.
Then the LORD said unto Moses, Now shalt thou see what I will do to Pharaoh: for with a strong hand shall he let them go, and with a strong hand shall he drive them out of his land.
Men HERREN sade till Mose: »Nu skall du få se vad jag skall göra med Farao; ty genom min starka hand skall han nödgas släppa dem, ja, han skall genom min starka hand nödgas driva dem ut ur sitt land.»
And God spake unto Moses, and said unto him, I am the LORD:
Och Gud talade till Mose och sade till honom: »Jag är HERREN.
And I appeared unto Abraham, unto Isaac, and unto Jacob, by the name of God Almighty, but by my name JEHOVAH was I not known to them.
För Abraham, Isak och Jakob uppenbarade jag mig såsom ’Gud den Allsmäktige’, men under mitt namn ’HERREN’ var jag icke känd av dem.
And I have also established my covenant with them, to give them the land of Canaan, the land of their pilgrimage, wherein they were strangers.
Och jag upprättade ett förbund med dem och lovade att giva dem Kanaans land, det land där de bodde såsom främlingar.
And I have also heard the groaning of the children of Israel, whom the Egyptians keep in bondage; and I have remembered my covenant.
Och nu har jag hört Israels barns jämmer över att egyptierna hålla dem i träldom, och jag har kommit ihåg mitt förbund.
Wherefore say unto the children of Israel, I am the LORD, and I will bring you out from under the burdens of the Egyptians, and I will rid you out of their bondage, and I will redeem you with a stretched out arm, and with great judgments:
Säg därför till Israels barn: ’Jag är HERREN, och jag skall föra eder ut från trälarbetet hos egyptierna och rädda eder från träldomen under dem, och jag skall förlossa eder med uträckt arm och genom stora straffdomar.
And I will take you to me for a people, and I will be to you a God: and ye shall know that I am the LORD your God, which bringeth you out from under the burdens of the Egyptians.
Och jag skall taga eder till mitt folk och vara eder Gud; och I skolen förnimma att jag är HERREN eder Gud, han som för eder ut från trälarbetet hos egyptierna.
And I will bring you in unto the land, concerning the which I did swear to give it to Abraham, to Isaac, and to Jacob; and I will give it you for an heritage:
Och jag skall föra eder till det land som jag med upplyft hand har lovat giva åt Abraham, Isak och Jakob; det skall jag giva eder till besittning.
I am the LORD.
Jag är HERREN.’»
And Moses spake so unto the children of Israel: but they hearkened not unto Moses for anguish of spirit, and for cruel bondage.
Detta allt sade Mose till Israels barn, men de hörde icke på Mose, av otålighet och för det hårda arbetets skull.
And the LORD spake unto Moses, saying,
Därefter talade HERREN till Mose och sade:
Go in, speak unto Pharaoh king of Egypt, that he let the children of Israel go out of his land.
»Gå och tala med Farao, konungen i Egypten, att han släpper Israels barn ut ur sitt land.»
And Moses spake before the LORD, saying, Behold, the children of Israel have not hearkened unto me; how then shall Pharaoh hear me, who am of uncircumcised lips?
Men Mose talade inför HERREN och sade: »Israels barn höra ju icke på mig; huru skulle då Farao vilja höra mig — mig som har oomskurna läppar?»
And the LORD spake unto Moses and unto Aaron, and gave them a charge unto the children of Israel, and unto Pharaoh king of Egypt, to bring the children of Israel out of the land of Egypt.
Men HERREN talade till Mose och Aron och gav dem befallning till Israels barn och till Farao, konungen i Egypten, om att Israels barn skulle föras ut ur Egyptens land.
These be the heads of their fathers' houses:
Dessa voro huvudmännen för deras familjer.
The sons of Reuben the firstborn of Israel; Hanoch, and Pallu, Hezron, and Carmi: these be the families of Reuben.
Dessa voro Rubens släkter.
And the sons of Simeon; Jemuel, and Jamin, and Ohad, and Jachin, and Zohar, and Shaul the son of a Canaanitish woman: these are the families of Simeon.
Dessa voro Simeons släkter.
And these are the names of the sons of Levi according to their generations; Gershon, and Kohath, and Merari: and the years of the life of Levi were an hundred thirty and seven years.
Och Levi blev ett hundra trettiosju år gammal.
The sons of Gershon; Libni, and Shimi, according to their families.
Gersons söner voro Libni och Simei, efter deras släkter.
And the sons of Kohath; Amram, and Izhar, and Hebron, and Uzziel: and the years of the life of Kohath were an hundred thirty and three years.
Och Kehat blev ett hundra trettiotre år gammal.
And the sons of Merari; Mahali and Mushi: these are the families of Levi according to their generations.
Dessa voro leviternas släkter, efter deras ättföljd.
And Amram took him Jochebed his father's sister to wife; and she bare him Aaron and Moses: and the years of the life of Amram were an hundred and thirty and seven years.
Och Amram blev ett hundra trettiosju år gammal.
And the sons of Izhar; Korah, and Nepheg, and Zichri.
Jishars söner voro Kora, Nefeg och Sikri.
And the sons of Uzziel; Mishael, and Elzaphan, and Zithri.
Ussiels söner voro Misael, Elsafan och Sitri.
And Aaron took him Elisheba, daughter of Amminadab, sister of Naashon, to wife; and she bare him Nadab, and Abihu, Eleazar, and Ithamar.
Och Aron tog till hustru Eliseba, Amminadabs dotter, Nahesons syster, och hon födde åt honom Nadab och Abihu, Eleasar och Itamar.
And the sons of Korah; Assir, and Elkanah, and Abiasaph: these are the families of the Korhites.
Dessa voro koraiternas släkter.
And Eleazar Aaron's son took him one of the daughters of Putiel to wife; and she bare him Phinehas: these are the heads of the fathers of the Levites according to their families.
Dessa voro huvudmännen för leviternas familjer, efter deras släkter.
These are that Aaron and Moses, to whom the LORD said, Bring out the children of Israel from the land of Egypt according to their armies.
Så förhöll det sig med Aron och Mose, dem till vilka HERREN sade: »Fören Israels barn ut ur Egyptens land, efter deras härskaror.
These are they which spake to Pharaoh king of Egypt, to bring out the children of Israel from Egypt: these are that Moses and Aaron.
Så förhöll det sig med Mose och Aron,
And it came to pass on the day when the LORD spake unto Moses in the land of Egypt,
Och när HERREN talade till Mose i Egyptens land,
That the LORD spake unto Moses, saying, I am the LORD: speak thou unto Pharaoh king of Egypt all that I say unto thee.
Tala till Farao, konungen i Egypten, allt vad jag talar till dig.»
And Moses said before the LORD, Behold, I am of uncircumcised lips, and how shall Pharaoh hearken unto me?
Men Mose sade inför HERREN: »Se, jag har oomskurna läppar; huru skulle då Farao vilja höra på mig?»
And the LORD said unto Moses, See, I have made thee a god to Pharaoh: and Aaron thy brother shall be thy prophet.
Men HERREN sade till Mose: »Se, jag har satt dig att vara såsom en gud för Farao, och din broder Aron skall vara din profet.
Thou shalt speak all that I command thee: and Aaron thy brother shall speak unto Pharaoh, that he send the children of Israel out of his land.
Du skall tala allt vad jag bjuder dig; sedan skall din broder Aron tala med Farao om att han måste släppa Israels barn ut ur sitt land.
And I will harden Pharaoh's heart, and multiply my signs and my wonders in the land of Egypt.
Men jag skall förhärda Faraos hjärta och skall göra många tecken och under i Egyptens land.
But Pharaoh shall not hearken unto you, that I may lay my hand upon Egypt, and bring forth mine armies, and my people the children of Israel, out of the land of Egypt by great judgments.
Farao skall icke höra på eder; men jag skall lägga min hand på Egypten och skall föra mina härskaror, mitt folk, Israels barn, ut ur Egyptens land, genom stora straffdomar.
And the Egyptians shall know that I am the LORD, when I stretch forth mine hand upon Egypt, and bring out the children of Israel from among them.
Och egyptierna skola förnimma att jag är HERREN, när jag räcker ut min hand över Egypten och för Israels barn ut från dem.»
And Moses and Aaron did as the LORD commanded them, so did they.
Och Mose och Aron gjorde så; de gjorde såsom HERREN hade bjudit dem.
And Moses was fourscore years old, and Aaron fourscore and three years old, when they spake unto Pharaoh.
Men Mose var åttio år gammal och Aron åttiotre år gammal, när de talade med Farao.
When Pharaoh shall speak unto you, saying, Shew a miracle for you: then thou shalt say unto Aaron, Take thy rod, and cast it before Pharaoh, and it shall become a serpent.
»När Farao talar till eder och säger: ’Låten oss se något under’, då skall du säga till Aron: ’Tag din stav och kasta den inför Farao’, så skall den bliva en stor orm.»
And Moses and Aaron went in unto Pharaoh, and they did so as the LORD had commanded: and Aaron cast down his rod before Pharaoh, and before his servants, and it became a serpent.
Aron kastade sin stav inför Farao och hans tjänare, och den blev en stor orm.
Then Pharaoh also called the wise men and the sorcerers: now the magicians of Egypt, they also did in like manner with their enchantments.
Då kallade också Farao till sig sina vise och trollkarlar; och dessa, de egyptiska spåmännen, gjorde ock detsamma genom sina hemliga konster:
For they cast down every man his rod, and they became serpents: but Aaron's rod swallowed up their rods.
Men Arons stav uppslukade deras stavar.
And he hardened Pharaoh's heart, that he hearkened not unto them; as the LORD had said.
Dock förblev Faraos hjärta förstockat, och han hörde icke på dem, såsom HERREN hade sagt.
And the LORD said unto Moses, Pharaoh's heart is hardened, he refuseth to let the people go.
Därefter sade HERREN till Mose: »Faraos hjärta är tillslutet, han vill icke släppa folket.
Get thee unto Pharaoh in the morning; lo, he goeth out unto the water; and thou shalt stand by the river's brink against he come; and the rod which was turned to a serpent shalt thou take in thine hand.
Och tag i din hand staven som förvandlades till en orm.
And thou shalt say unto him, The LORD God of the Hebrews hath sent me unto thee, saying, Let my people go, that they may serve me in the wilderness: and, behold, hitherto thou wouldest not hear.
HERREN, hebréernas Gud, sände mig till dig och lät säga dig: ’Släpp mitt folk, så att de kunna hålla gudstjänst åt mig i öknen.’ Men se, du har hitintills icke velat höra.
Thus saith the LORD, In this thou shalt know that I am the LORD: behold, I will smite with the rod that is in mine hand upon the waters which are in the river, and they shall be turned to blood.
Därför säger nu HERREN så: ’Härav skall du förnimma att jag är HERREN: se, med staven som jag håller i min hand vill jag slå på vattnet i Nilfloden, och då skall det förvandlas till blod.
And the fish that is in the river shall die, and the river shall stink; and the Egyptians shall lothe to drink of the water of the river.
Och fiskarna i floden skola dö, och floden skall bliva stinkande, så att egyptierna skola vämjas vid att dricka vatten ifrån floden.’»
And the LORD spake unto Moses, Say unto Aaron, Take thy rod, and stretch out thine hand upon the waters of Egypt, upon their streams, upon their rivers, and upon their ponds, and upon all their pools of water, that they may become blood; and that there may be blood throughout all the land of Egypt, both in vessels of wood, and in vessels of stone.
Tag din stav, och räck ut din hand över egyptiernas vatten, över deras strömmar, kanaler och sjöar och alla andra vattensamlingar, så skola de bliva blod; över hela Egyptens land skall vara blod, både i träkärl och i stenkärl.»
And Moses and Aaron did so, as the LORD commanded; and he lifted up the rod, and smote the waters that were in the river, in the sight of Pharaoh, and in the sight of his servants; and all the waters that were in the river were turned to blood.
Han lyfte upp staven och slog vattnet i Nilfloden inför Faraos och hans tjänares ögon; då förvandlades allt vatten floden till blod.
And the fish that was in the river died; and the river stank, and the Egyptians could not drink of the water of the river; and there was blood throughout all the land of Egypt.
Och fiskarna i floden dogo, och floden blev stinkande, så att egyptierna icke kunde dricka vatten ifrån floden; och blodet var över hela Egyptens land.
And the magicians of Egypt did so with their enchantments: and Pharaoh's heart was hardened, neither did he hearken unto them; as the LORD had said.
Så förblev Faraos hjärta förstockat, och han hörde icke på dem, såsom HERREN hade sagt.
And Pharaoh turned and went into his house, neither did he set his heart to this also.
Och Farao vände om och gick hem och aktade icke heller på detta.
And all the Egyptians digged round about the river for water to drink; for they could not drink of the water of the river.
Men i hela Egypten grävde man runt omkring Nilfloden efter vatten till att dricka; ty vattnet i floden kunde man icke dricka.
And seven days were fulfilled, after that the LORD had smitten the river.
Och så förgingo sju dagar efter det att HERREN hade slagit Nilfloden.
And the LORD spake unto Moses, Go unto Pharaoh, and say unto him, Thus saith the LORD, Let my people go, that they may serve me.
Släpp mitt folk, så att de kunna hålla gudstjänst åt mig.
And if thou refuse to let them go, behold, I will smite all thy borders with frogs:
Men om du icke vill släppa dem, se, då skall jag hemsöka hela ditt land med paddor.
And the river shall bring forth frogs abundantly, which shall go up and come into thine house, and into thy bedchamber, and upon thy bed, and into the house of thy servants, and upon thy people, and into thine ovens, and into thy kneadingtroughs:
Nilfloden skall frambringa ett vimmel av paddor, och de skola stiga upp och komma in i ditt hus och i din sovkammare och upp i din säng, och in i dina tjänares hus och bland ditt folk, och i dina bakugnar och baktråg.
And the frogs shall come up both on thee, and upon thy people, and upon all thy servants.
Ja, på dig själv och ditt folk och alla dina tjänare skola paddorna stiga upp.»
And the LORD spake unto Moses, Say unto Aaron, Stretch forth thine hand with thy rod over the streams, over the rivers, and over the ponds, and cause frogs to come up upon the land of Egypt.
Räck ut din hand med din stav över strömmarna, kanalerna och sjöarna, och låt så paddor stiga upp över Egyptens land.»
And Aaron stretched out his hand over the waters of Egypt; and the frogs came up, and covered the land of Egypt.
Då räckte Aron ut sin hand över Egyptens vatten, och paddor stego upp och övertäckte Egyptens land.
And the magicians did so with their enchantments, and brought up frogs upon the land of Egypt.
Men spåmännen gjorde detsamma genom sina hemliga konster och läto paddor stiga upp över Egyptens land.