natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Not that I speak in respect of want: for I have learned, in whatsoever state I am, therewith to be content.
Icke som om jag härmed ville säga att något har fattats mig; ty jag har lärt mig att vara nöjd med de omständigheter i vilka jag är.
I know both how to be abased, and I know how to abound: every where and in all things I am instructed both to be full and to be hungry, both to abound and to suffer need.
Med vilken ställning och vilka förhållanden som helst är jag förtrogen: jag kan vara mätt, och jag kan vara hungrig; jag kan hava överflöd, och jag kan lida brist.
I can do all things through Christ which strengtheneth me.
Allt förmår jag i honom som giver mig kraft.
Notwithstanding ye have well done, that ye did communicate with my affliction.
Dock gjorden I väl däri att I visaden mig deltagande i mitt betryck.
Now ye Philippians know also, that in the beginning of the gospel, when I departed from Macedonia, no church communicated with me as concerning giving and receiving, but ye only.
I veten ju ock själva, I filipper, att under evangelii första tid, då när jag hade dragit bort ifrån Macedonien, ingen annan församling än eder trädde i sådan förbindelse med mig, att räkning kunde föras över »utgivet och mottaget».
For even in Thessalonica ye sent once and again unto my necessity.
Ty medan jag ännu var i Tessalonika, sänden I mig både en och två gånger vad jag behövde. --
Not because I desire a gift: but I desire fruit that may abound to your account.
Icke som om jag skulle åstunda själva gåvan; nej, vad jag åstundar är en sådan frukt därav, som rikligen kommer eder själva till godo.
But I have all, and abound:
Jag har nu fått ut allt, och det i överflödande mått.
I am full, having received of Epaphroditus the things which were sent from you, an odour of a sweet smell, a sacrifice acceptable, wellpleasing to God.
Jag har fullt upp, sedan jag av Epafroditus har mottagit eder gåva, »en välbehaglig lukt», ett offer som täckes Gud och behagar honom väl.
But my God shall supply all your need according to his riches in glory by Christ Jesus.
Så skall ock min Gud, efter sin rikedom, i fullt mått och på ett härligt sätt i Kristus Jesus giva eder allt vad I behöven.
Now unto God and our Father be glory for ever and ever.
Men vår Gud och Fader tillhör äran i evigheternas evigheter.
Salute every saint in Christ Jesus.
Hälsen var och en av de heliga i Kristus Jesus.
The brethren which are with me greet you.
De bröder som äro här hos mig hälsa eder.
All the saints salute you, chiefly they that are of Caesar's household.
Alla de heliga hälsa eder, först och främst de som höra till kejsarens hus.
Amen.
Herrens, Jesu Kristi, nåd vare med eder ande.
Now these are the names of the children of Israel, which came into Egypt; every man and his household came with Jacob.
Israeliterna förökas och bliva trälar i Egypten.
Reuben, Simeon, Levi, and Judah,
Ruben, Simeon, Levi och Juda,
Issachar, Zebulun, and Benjamin,
Isaskar, Sebulon och Benjamin,
Dan, and Naphtali, Gad, and Asher.
Dan och Naftali, Gad och Aser.
And all the souls that came out of the loins of Jacob were seventy souls: for Joseph was in Egypt already.
Tillsammans utgjorde de som hade utgått från Jakobs länd sjuttio personer; men Josef var redan förut i Egypten.
And Joseph died, and all his brethren, and all that generation.
Och Josef dog och alla hans bröder och hela det släktet.
And the children of Israel were fruitful, and increased abundantly, and multiplied, and waxed exceeding mighty; and the land was filled with them.
Men Israels barn voro fruktsamma och växte till och förökade sig och blevo övermåttan talrika, så att landet blev uppfyllt av dem.
Now there arose up a new king over Egypt, which knew not Joseph.
Då uppstod en ny konung över Egypten, en som icke visste av Josef.
And he said unto his people, Behold, the people of the children of Israel are more and mightier than we:
Och denne sade till sitt folk: »Se, Israels barns folk är oss för stort och mäktigt.
Come on, let us deal wisely with them; lest they multiply, and it come to pass, that, when there falleth out any war, they join also unto our enemies, and fight against us, and so get them up out of the land.
Välan, låt oss då gå klokt till väga med dem; eljest kunde de ännu mer föröka sig; och om ett krig komme på, kunde de förena sig med våra fiender och begynna krig mot oss och sedan draga bort ur landet.»
Therefore they did set over them taskmasters to afflict them with their burdens.
Alltså satte man arbetsfogdar över dem och förtryckte dem med trälarbeten.
And they built for Pharaoh treasure cities, Pithom and Raamses.
Och de måste bygga åt Farao förrådsstäder, Pitom och Raamses.
And they were grieved because of the children of Israel.
Men ju mer man förtryckte dem, dess mer förökade de sig, och dess mer utbredde de sig, så att man begynte gruva sig för Israels barn.
And the Egyptians made the children of Israel to serve with rigour:
Därför pålade egyptierna Israels barn ytterligare tvångsarbeten
And they made their lives bitter with hard bondage, in morter, and in brick, and in all manner of service in the field: all their service, wherein they made them serve, was with rigour.
och förbittrade deras liv med hårt arbete på murbruk och tegel och med alla slags arbeten på marken korteligen, med tvångsarbeten av alla slag, som de läto dem utföra
And the king of Egypt spake to the Hebrew midwives, of which the name of the one was Shiphrah, and the name of the other Puah:
Och konungen i Egypten talade till de hebreiska kvinnor — den ena hette Sifra, den andra Pua — som hjälpte barnaföderskorna,
And he said, When ye do the office of a midwife to the Hebrew women, and see them upon the stools; if it be a son, then ye shall kill him: but if it be a daughter, then she shall live.
han sade: »När I förlösen de hebreiska kvinnorna, så sen efter, då de föda: om det är ett gossebarn, så döden det; är det ett flickebarn, så må det leva.»
But the midwives feared God, and did not as the king of Egypt commanded them, but saved the men children alive.
Men hjälpkvinnorna fruktade Gud och gjorde icke såsom konungen i Egypten hade sagt till dem, utan läto barnen leva.
And the king of Egypt called for the midwives, and said unto them, Why have ye done this thing, and have saved the men children alive?
Då kallade konungen i Egypten hjälpkvinnorna till sig och sade till dem: »Varför gören I så och låten barnen leva?»
And the midwives said unto Pharaoh, Because the Hebrew women are not as the Egyptian women; for they are lively, and are delivered ere the midwives come in unto them.
De äro kraftigare; förrän hjälpkvinnan kommer till dem, hava de fött.»
Therefore God dealt well with the midwives: and the people multiplied, and waxed very mighty.
Och Gud lät det gå väl för hjälpkvinnorna; och folket förökade sig och blev mycket talrikt.
And it came to pass, because the midwives feared God, that he made them houses.
Eftersom hjälpkvinnorna fruktade Gud, lät han deras hus förkovras.
And Pharaoh charged all his people, saying, Every son that is born ye shall cast into the river, and every daughter ye shall save alive.
Då bjöd Farao allt sitt folk och sade: »Alla nyfödda gossebarn skolen I kasta i Nilfloden, men all flickebarn mån I låta leva.»
And there went a man of the house of Levi, and took to wife a daughter of Levi.
Och en man av Levis hus gick åstad och tog till hustru Levis dotter.
And the woman conceived, and bare a son: and when she saw him that he was a goodly child, she hid him three months.
Och hon såg att det var ett vackert barn och dolde honom i tre månader.
And when she could not longer hide him, she took for him an ark of bulrushes, and daubed it with slime and with pitch, and put the child therein; and she laid it in the flags by the river's brink.
Men när hon icke längre kunde dölja honom, tog hon en kista av rör, beströk den med jordbeck och tjära och lade barnet däri och satte den så i vassen vid stranden av Nilfloden.
And his sister stood afar off, to wit what would be done to him.
Och hans syster ställde sig ett stycke därifrån, för att se huru det skulle gå med honom.
And the daughter of Pharaoh came down to wash herself at the river; and her maidens walked along by the river's side; and when she saw the ark among the flags, she sent her maid to fetch it.
När hon nu fick se kistan i vassen, sände hon sin tjänarinna dit och lät hämta den till sig.
And when she had opened it, she saw the child: and, behold, the babe wept.
Och när hon öppnade den, fick hon se barnet och såg att det var en gosse, och han grät.
And she had compassion on him, and said, This is one of the Hebrews' children.
Då ömkade hon sig över honom och sade: »Detta är ett av de hebreiska barnen.»
Then said his sister to Pharaoh's daughter, Shall I go and call to thee a nurse of the Hebrew women, that she may nurse the child for thee?
Men hans syster frågade Faraos dotter: »Vill du att jag skall gå och kalla hit till dig en hebreisk amma som kan amma upp barnet åt dig?»
And the maid went and called the child's mother.
Faraos dotter svarade henne: »Ja, gå.» Då gick flickan och kallade dit barnets moder.
And the women took the child, and nursed it.
Och Faraos dotter sade till henne: »Tag detta barn med dig, och amma upp det åt mig, så vill jag giva dig lön därför.» Och kvinnan tog barnet och ammade upp det.
And the child grew, and she brought him unto Pharaoh's daughter, and he became her son.
När sedan gossen hade vuxit upp; förde hon honom till Faraos dotter, och denna upptog honom såsom sin son och gav honom namnet MoseHebr.
And she called his name Moses: and she said, Because I drew him out of the water.
Mosché., »ty», sade hon, »ur vattnet har jag dragit uppHebr. maschá. honom».
And it came to pass in those days, when Moses was grown, that he went out unto his brethren, and looked on their burdens: and he spied an Egyptian smiting an Hebrew, one of his brethren.
Och han fick se att en egyptisk man slog en hebreisk man, en av hans bröder.
And he looked this way and that way, and when he saw that there was no man, he slew the Egyptian, and hid him in the sand.
då vände han sig åt alla sidor, och när han såg att ingen annan människa fanns där, slog han ihjäl egyptiern och gömde honom i sanden.
And when he went out the second day, behold, two men of the Hebrews strove together: and he said to him that did the wrong, Wherefore smitest thou thy fellow?
Då sade han till den som gjorde orätt: »Skall du slå din landsman?»
And he said, Who made thee a prince and a judge over us? intendest thou to kill me, as thou killedst the Egyptian?
Han svarade: »Vem har satt dig till hövding och domare över oss?
And Moses feared, and said, Surely this thing is known.
Vill du dräpa mig, såsom du dräpte egyptiern?» Då blev Mose förskräckt och tänkte: »Så har då saken blivit känd.»
Now when Pharaoh heard this thing, he sought to slay Moses.
Också fick Farao höra om denna sak och ville dräpa Mose.
But Moses fled from the face of Pharaoh, and dwelt in the land of Midian: and he sat down by a well.
Men Mose flydde bort undan Farao; och han stannade i Midjans land; där satte han sig vid en brunn.
Now the priest of Midian had seven daughters: and they came and drew water, and filled the troughs to water their father's flock.
Dessa kommo nu för att hämta upp vatten och skulle fylla hoarna för att vattna sin faders får.
And the shepherds came and drove them away: but Moses stood up and helped them, and watered their flock.
Då kommo herdarna och ville driva bort dem; men Mose stod upp och hjälpte dem och vattnade deras får.
And when they came to Reuel their father, he said, How is it that ye are come so soon to day?
När de sedan kommo hem till sin fader Reguel, sade han: »Varför kommen I så snart hem i dag?»
And they said, An Egyptian delivered us out of the hand of the shepherds, and also drew water enough for us, and watered the flock.
De svarade: »En egyptisk man hjälpte oss mot herdarna; därtill hämtade han upp vatten åt oss och vattnade fåren.»
And he said unto his daughters, And where is he? why is it that ye have left the man? call him, that he may eat bread.
Inbjuden honom att komma och äta med oss».
And Moses was content to dwell with the man: and he gave Moses Zipporah his daughter.
Och Mose beslöt sig för att stanna hos mannen, och denne gav åt Mose sin dotter Sippora till hustru.
And she bare him a son, and he called his name Gershom: for he said, I have been a stranger in a strange land.
Hon födde en son, och han gav honom namnet Gersom, »ty», sade han, »jag är en främlingHebr. ger. i ett land som icke är mitt».
And it came to pass in process of time, that the king of Egypt died: and the children of Israel sighed by reason of the bondage, and they cried, and their cry came up unto God by reason of the bondage.
Men Israels barn suckade över sin träldom och klagade; och deras rop över träldomen steg upp till Gud.
And God heard their groaning, and God remembered his covenant with Abraham, with Isaac, and with Jacob.
Och Gud hörde deras jämmer, och Gud tänkte på sitt förbund med Abraham, Isak och Jakob.
And God looked upon the children of Israel, and God had respect unto them.
Och Gud såg till Israels barn, och Gud lät sig vårda om dem.
Now Moses kept the flock of Jethro his father in law, the priest of Midian: and he led the flock to the backside of the desert, and came to the mountain of God, even to Horeb.
Och han drev en gång fåren bortom öknen och kom så till Guds berg Horeb.
And the angel of the LORD appeared unto him in a flame of fire out of the midst of a bush: and he looked, and, behold, the bush burned with fire, and the bush was not consumed.
Han såg att busken brann av elden, och att busken dock icke blev förtärd.
And Moses said, I will now turn aside, and see this great sight, why the bush is not burnt.
Då tänkte Mose: »Jag vill gå ditbort och betrakta den underbara synen och se varför busken icke brinner upp.»
And when the LORD saw that he turned aside to see, God called unto him out of the midst of the bush, and said, Moses, Moses.
När då HERREN såg att han gick åstad för att se, ropade Gud till honom ur busken och sade: »Mose!
And he said, Here am I.
Mose!» Han svarade: »Här är jag.»
And he said, Draw not nigh hither: put off thy shoes from off thy feet, for the place whereon thou standest is holy ground.
Då sade han: »Träd icke hit; drag dina skor av dina fötter, ty platsen där du står är helig mark.»
And Moses hid his face; for he was afraid to look upon God.
Och han sade ytterligare: »Jag är din faders Gud, Abrahams Gud, Isaks Gud och Jakobs Gud.» Då skylde Mose sitt ansikte, ty han fruktade för att se på Gud.
And the LORD said, I have surely seen the affliction of my people which are in Egypt, and have heard their cry by reason of their taskmasters; for I know their sorrows;
Och HERREN sade: »Jag har nogsamt sett mitt folks betryck i Egypten, och jag har hört huru de ropa över sina plågare; jag vet vad de måste lida.
And I am come down to deliver them out of the hand of the Egyptians, and to bring them up out of that land unto a good land and a large, unto a land flowing with milk and honey; unto the place of the Canaanites, and the Hittites, and the Amorites, and the Perizzites, and the Hivites, and the Jebusites.
Därför har jag stigit ned för att rädda dem ur egyptiernas våld och föra dem från det landet upp till ett gott och rymligt land, ett land som flyter av mjölk och honung, det land där kananéer, hetiter, amoréer, perisséer, hivéer och jebuséer bo.
Now therefore, behold, the cry of the children of Israel is come unto me: and I have also seen the oppression wherewith the Egyptians oppress them.
Fördenskull, eftersom Israels barns rop har kommit till mig, och jag därjämte har sett huru egyptierna förtrycka dem,
Come now therefore, and I will send thee unto Pharaoh, that thou mayest bring forth my people the children of Israel out of Egypt.
därför må du nu gå åstad, jag vill sända dig till Farao; och du skall föra mitt folk, Israels barn, ut ur Egypten»
And Moses said unto God, Who am I, that I should go unto Pharaoh, and that I should bring forth the children of Israel out of Egypt?
Men Mose sade till Gud: »Vem är jag, att jag skulle gå till Farao, och att jag skulle föra Israels barn ut ur Egypten?»
And he said, Certainly I will be with thee; and this shall be a token unto thee, that I have sent thee:
Han svarade: »Jag vill vara med dig.
When thou hast brought forth the people out of Egypt, ye shall serve God upon this mountain.
Och detta skall för dig vara tecknet på att det är jag som har sänt dig: när du har fört folket ut ur Egypten, skolen I hålla gudstjänst på detta berg.»
And Moses said unto God, Behold, when I come unto the children of Israel, and shall say unto them, The God of your fathers hath sent me unto you; and they shall say to me, What is his name? what shall I say unto them?
Då sade Mose till Gud: »När jag nu kommer till Israels barn och säger till dem: ’Edra fäders Gud har sänt mig till eder’, och de fråga mig; ’Vad är hans namn?’, vad skall jag då svara dem?»
And God said unto Moses, I AM THAT I AM: and he said, Thus shalt thou say unto the children of Israel, I AM hath sent me unto you.
Gud sade till Mose: »Jag är den jag är.» Och han sade vidare: »Så skall du säga till Israels barn: ’Jag är’D. ä. »Han som kallar sig ’Jag är’ har sänt mig.» Det här åsyftade hebreiska uttrycket för HERREN, egentligen Jahvé, hos oss vanligen uttalat Jehová, kan översättas med ’Hanär’. har sänt mig till eder.
And God said moreover unto Moses, Thus shalt thou say unto the children of Israel, the LORD God of your fathers, the God of Abraham, the God of Isaac, and the God of Jacob, hath sent me unto you: this is my name for ever, and this is my memorial unto all generations.
Detta skall vara mitt namn evinnerligen, och så skall man nämna mig från släkte till släkte.
Go, and gather the elders of Israel together, and say unto them, The LORD God of your fathers, the God of Abraham, of Isaac, and of Jacob, appeared unto me, saying, I have surely visited you, and seen that which is done to you in Egypt:
HERREN, edra fäders Gud, Abrahams, Isaks och Jakobs Gud, har uppenbarat sig för mig, och han har sagt: ’Jag har sett till eder och har sett det som vederfares eder Egypten;
And I have said, I will bring you up out of the affliction of Egypt unto the land of the Canaanites, and the Hittites, and the Amorites, and the Perizzites, and the Hivites, and the Jebusites, unto a land flowing with milk and honey.
därför är nu mitt ord: jag vill föra eder bort ifrån betrycket i Egypten upp till kananéernas, hetiternas, amoréernas, perisséernas, hivéernas och jebuséernas land, ett land som flyter av mjölk och honung.’
And they shall hearken to thy voice: and thou shalt come, thou and the elders of Israel, unto the king of Egypt, and ye shall say unto him, The LORD God of the Hebrews hath met with us: and now let us go, we beseech thee, three days' journey into the wilderness, that we may sacrifice to the LORD our God.
Och de skola lyssna till dina ord; och du skall tillika med de äldste i Israel gå till konungen i Egypten, och I skolen säga till honom: ’HERREN, hebréernas Gud, har visat sig för oss, så låt oss nu gå tre dagsresor in i öknen och offra åt HERREN, vår Gud.’
And I am sure that the king of Egypt will not let you go, no, not by a mighty hand.
Dock vet jag att konungen i Egypten icke skall tillstädja eder att gå, icke ens när han får känna min starka hand.
And I will stretch out my hand, and smite Egypt with all my wonders which I will do in the midst thereof: and after that he will let you go.
Men jag skall räcka ut min hand och slå Egypten med alla slags under, som jag vill göra där; sedan skall han släppa eder.
And I will give this people favour in the sight of the Egyptians: and it shall come to pass, that, when ye go, ye shall not go empty.
Och jag vill låta detta folk finna nåd för egyptiernas ögon, så att I, när I dragen bort, icke skolen draga bort med tomma händer;
But every woman shall borrow of her neighbour, and of her that sojourneth in her house, jewels of silver, and jewels of gold, and raiment: and ye shall put them upon your sons, and upon your daughters; and ye shall spoil the Egyptians.
Så skolen I taga byte från egyptierna.»
And Moses answered and said, But, behold, they will not believe me, nor hearken unto my voice: for they will say, The LORD hath not appeared unto thee.
Mose får makt att göra under och återvänder till Egypten.
And he said, A rod.
Mose svarade och sade: »Men om de nu icke tro mig eller lyssna till mina ord, utan säga: ’HERREN har icke uppenbarat sig för dig’?»
And he said, Cast it on the ground.
Då sade HERREN till honom: »Vad är det du har i din hand?»
And he cast it on the ground, and it became a serpent; and Moses fled from before it.
Han svarade: »En stav.» Han sade: »Kasta den på marken.» När han då kastade den på marken, förvandlades den till en orm; och Mose flydde för honom.
And he put forth his hand, and caught it, and it became a rod in his hand:
Men HERREN sade till Mose: »Räck ut din hand och tag honom i stjärten.» Då räckte han ut sin hand och grep honom; och han förvandlades åter till en stav i hans hand.
That they may believe that the LORD God of their fathers, the God of Abraham, the God of Isaac, and the God of Jacob, hath appeared unto thee.
Och HERREN sade: »Så skola de. tro att HERREN, deras fäders Gud, Abrahams Gud, Isaks Gud och Jakobs Gud, har uppenbarat sig för dig.
And the LORD said furthermore unto him, Put now thine hand into thy bosom.
Och HERREN sade ytterligare till honom: »Stick din hand i barmen.» Och han stack sin hand i barmen.
And he put his hand into his bosom: and when he took it out, behold, his hand was leprous as snow.
När han sedan drog ut den, se, då var handen vit såsom snö av spetälska.
And he said, Put thine hand into thy bosom again.
Åter sade han. »Stick din hand tillbaka i barmen.» Och han stack sin hand tillbaka i barmen.
And he put his hand into his bosom again; and plucked it out of his bosom, and, behold, it was turned again as his other flesh.
När han sedan drog ut den igen ur barmen, se, då var den åter lik hans övriga kropp.
And it shall come to pass, if they will not believe thee, neither hearken to the voice of the first sign, that they will believe the voice of the latter sign.
Och HERREN sade: »Om de icke vilja tro dig eller akta på det första tecknet, så måste de tro det andra tecknet.
And it shall come to pass, if they will not believe also these two signs, neither hearken unto thy voice, that thou shalt take of the water of the river, and pour it upon the dry land: and the water which thou takest out of the river shall become blood upon the dry land.
Men om de icke ens tro dessa två tecken eller lyssna till dina ord, så tag av Nilflodens vatten och gjut ut det på torra landet, så skall vattnet, som du har tagit ur floden, förvandlas till blod på torra landet.»
And Moses said unto the LORD, O my LORD, I am not eloquent, neither heretofore, nor since thou hast spoken unto thy servant: but I am slow of speech, and of a slow tongue.
Då sade Mose till HERREN: »Ack I Herre, jag är ingen talför man; jag har icke varit det förut, och jag är det icke heller nu, sedan du har talat till din tjänare, ty jag har ett trögt målföre och en trög tunga.
And the LORD said unto him, Who hath made man's mouth? or who maketh the dumb, or deaf, or the seeing, or the blind? have not I the LORD?
Är det icke jag, HERREN?
Now therefore go, and I will be with thy mouth, and teach thee what thou shalt say.
Så gå nu åstad, jag skall vara med din mun och lära dig vad du skall tala.»
And he said, O my LORD, send, I pray thee, by the hand of him whom thou wilt send.
Men han sade: »Ack Herre, sänd ditt budskap med vilken annan du vill.»
And the anger of the LORD was kindled against Moses, and he said, Is not Aaron the Levite thy brother?
Då upptändes HERRENS vrede mot Mose, och han sade: »Har du icke din broder Aron, leviten?
I know that he can speak well.
Jag vet att han är en man som kan tala.
And also, behold, he cometh forth to meet thee: and when he seeth thee, he will be glad in his heart.
Och han går nu åstad för att möta dig, och när han får se dig, skall han glädjas i sitt hjärta.