natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Canst thou number the months that they fulfil? or knowest thou the time when they bring forth?
Vem är det som skaffar mat åt korpen, när hans ungar ropar till Gud, där de sväva omkring utan föda?
They bow themselves, they bring forth their young ones, they cast out their sorrows.
Räknar du månaderna som de skola gå dräktiga, ja, vet du tiden för dem att föda?
Their young ones are in good liking, they grow up with corn; they go forth, and return not unto them.
Deras ungar frodas och växa till på marken, så springa de sin väg och vända ej tillbaka.
Who hath sent out the wild ass free? or who hath loosed the bands of the wild ass?
Vem har skänkt vildåsnan hennes frihet, vem har lossat den skyggas band?
Whose house I have made the wilderness, and the barren land his dwellings.
Se, hedmarken gav jag henne till hem, och saltöknen blev hennes boning.
He scorneth the multitude of the city, neither regardeth he the crying of the driver.
Hon ler åt larmet i staden, hon hör ingen pådrivares rop.
The range of the mountains is his pasture, and he searcheth after every green thing.
Vad hon spanar upp på berget har hon till bete, hon letar efter allt som är grönt.
Will the unicorn be willing to serve thee, or abide by thy crib?
Skall vildoxen finnas hågad att tjäna dig och att stanna över natten invid din krubba?
Canst thou bind the unicorn with his band in the furrow? or will he harrow the valleys after thee?
Kan du tvinga vildoxen att gå i fåran efter töm och förmå honom att i ditt spår harva markerna jämna?
Wilt thou trust him, because his strength is great? or wilt thou leave thy labour to him?
Kan du lita på honom, då ju hans kraft är så stor, kan du betro åt honom ditt arbetes frukt?
Wilt thou believe him, that he will bring home thy seed, and gather it into thy barn?
Överlåter du åt honom att föra hem din säd och att hämta den tillhopa till din loge?
Gavest thou the goodly wings unto the peacocks? or wings and feathers unto the ostrich?
Strutshonans vingar flaxa med fröjd, men vad modersömhet visa väl hennes pennor, hennes fjädrar?
Which leaveth her eggs in the earth, and warmeth them in dust,
Åt jorden överlåter hon ju sina ägg och ruvar dem ovanpå sanden.
And forgetteth that the foot may crush them, or that the wild beast may break them.
Hon bryr sig ej om att en fot kan krossa dem, att ett vilddjur kan trampa dem sönder.
She is hardened against her young ones, as though they were not her's: her labour is in vain without fear;
Hård är hon mot sin avkomma, såsom vore den ej hennes; att hennes avel kan gå under, det bekymrar henne ej.
Because God hath deprived her of wisdom, neither hath he imparted to her understanding.
Ty Gud har gjort henne glömsk för vishet, han har ej tilldelat henne förstånd.
What time she lifteth up herself on high, she scorneth the horse and his rider.
Men när det gäller, piskar hon sig själv upp till språng; då ler hon åt både häst och man.
Hast thou given the horse strength? hast thou clothed his neck with thunder?
Är det du som giver åt hästen hans styrka och kläder hans hals med brusande man?
Canst thou make him afraid as a grasshopper? the glory of his nostrils is terrible.
Hans stolta frustning, en förskräckelse är den!
He paweth in the valley, and rejoiceth in his strength: he goeth on to meet the armed men.
Han skrapar marken och fröjdar sig i sin kraft och rusar så fram mot väpnade skaror.
He mocketh at fear, and is not affrighted; neither turneth he back from the sword.
Han ler åt fruktan och känner ej förfäran, han ryggar icke tillbaka för svärd.
The quiver rattleth against him, the glittering spear and the shield.
Omkring honom ljuder ett rassel av koger, av ljungande spjut och lans.
He swalloweth the ground with fierceness and rage: neither believeth he that it is the sound of the trumpet.
Han skakas och rasar och uppslukar marken, han kan icke styra sig, när basunen har ljudit.
He saith among the trumpets, Ha, ha; and he smelleth the battle afar off, the thunder of the captains, and the shouting.
Ännu i fjärran vädrar han striden, anförarnas rop och larmet av härskrin.
Doth the hawk fly by thy wisdom, and stretch her wings toward the south?
Är det ett verk av ditt förstånd, att falken svingar sig upp och breder ut sina vingar till flykt mot söder?
Doth the eagle mount up at thy command, and make her nest on high?
Eller är det på ditt bud som örnen stiger så högt och bygger sitt näste i höjden?
She dwelleth and abideth on the rock, upon the crag of the rock, and the strong place.
På klippan bor han, där har han sitt tillhåll, på klippans spets och på branta berget.
From thence she seeketh the prey, and her eyes behold afar off.
Därifrån spanar han efter sitt byte, långt bort i fjärran skådar hans ögon.
Her young ones also suck up blood: and where the slain are, there is she.
Hans ungar frossa på blod, och där slagna ligga, där finner man honom.
Chapter 40
Job, 40 Kapitlet Herren manar Job ytterligare till ödmjukhet, med hänvisning på sina båda underskapelser Behemot (flodhästen) och Leviatan (krokodilen).
Moreover the LORD answered Job, and said,
Så svarade nu HERREN Job och sade:
Shall he that contendeth with the Almighty instruct him? he that reproveth God, let him answer it.
Svara då, du som så klagar på Gud!
Then Job answered the LORD, and said,
Job svarade HERREN och sade:
Behold, I am vile; what shall I answer thee?
Nej, därtill är jag för ringa; vad skulle jag svara dig?
I will lay mine hand upon my mouth.
Jag måste lägga handen på munnen.
Once have I spoken; but I will not answer: yea, twice; but I will proceed no further.
En gång har jag talat, och nu säger jag intet mer; ja, två gånger, men jag gör det icke åter.
Then answered the LORD unto Job out of the whirlwind, and said,
Och HERREN talade till Job ur stormvinden och sade:
I will demand of thee, and declare thou unto me.
Omgjorda såsom en man dina länder; jag vill fråga dig, och du må giva mig besked.
Wilt thou also disannul my judgment? wilt thou condemn me, that thou mayest be righteous?
Vill du göra min rätt om intet och döma mig skyldig, för att själv stå såsom rättfärdig?
Hast thou an arm like God? or canst thou thunder with a voice like him?
Har du en sådan arm som Gud, och förmår du dundra med din röst såsom han?
Deck thyself now with majesty and excellency; and array thyself with glory and beauty.
Pryd dig då med ära och höghet, kläd dig i majestät och härlighet.
Cast abroad the rage of thy wrath: and behold every one that is proud, and abase him.
Gjut ut din vredes förgrymmelse, ödmjuka med en blick allt vad högt är.
Look on every one that is proud, and bring him low; and tread down the wicked in their place.
Ja, kuva med en blick allt vad högt är, slå ned de ogudaktiga på stället.
Hide them in the dust together; and bind their faces in secret.
Göm dem i stoftet allasammans, ja, fjättra deras ansikten i mörkret.
Then will I also confess unto thee that thine own right hand can save thee.
Då vill jag prisa dig, också jag, för segern som din högra hand har berett dig.
Behold now behemoth, which I made with thee; he eateth grass as an ox.
Han lever av gräs såsom en oxe.
Lo now, his strength is in his loins, and his force is in the navel of his belly.
Och se vilken kraft han äger i sina länder, vilken styrka han har i sin buks muskler.
He moveth his tail like a cedar: the sinews of his stones are wrapped together.
Han bär sin svans så styv som en ceder, ett konstrikt flätverk äro senorna i hans lår.
His bones are as strong pieces of brass; his bones are like bars of iron.
Hans benpipor äro såsom rör av koppar, benen i hans kropp likna stänger av järn.
He is the chief of the ways of God: he that made him can make his sword to approach unto him.
Förstlingen är han av vad Gud har gjort; hans skapare själv har givit honom hans skära.
Surely the mountains bring him forth food, where all the beasts of the field play.
Ty foder åt honom frambära bergen, där de vilda djuren alla hava sin lek.
He lieth under the shady trees, in the covert of the reed, and fens.
Under lotusträd lägger han sig ned, i skygdet av rör och vass.
The shady trees cover him with their shadow; the willows of the brook compass him about.
Lotusträd giva honom tak och skugga, pilträd hänga honom runt omkring.
Behold, he drinketh up a river, and hasteth not: he trusteth that he can draw up Jordan into his mouth.
Är floden än så våldsam, så ängslas han dock icke; han är trygg, om ock en Jordan bryter fram mot hans gap.
He taketh it with his eyes: his nose pierceth through snares.
Vem kan fånga honom, när han är på sin vakt, vem borrar en snara genom hans nos?
Canst thou draw out leviathan with an hook? or his tongue with a cord which thou lettest down?
Kan du draga upp Leviatan med krok och med en metrev betvinga hans tunga?
Canst thou put an hook into his nose? or bore his jaw through with a thorn?
Kan du sätta en sävhank i hans nos eller borra en hake genom hans käft?
Will he make many supplications unto thee? will he speak soft words unto thee?
Menar du att han skall slösa på dig många böner eller tala till dig med mjuka ord?
Will he make a covenant with thee? wilt thou take him for a servant for ever?
Att han skall vilja sluta fördrag med dig, så att du finge honom till din träl för alltid?
Wilt thou play with him as with a bird? or wilt thou bind him for thy maidens?
Kan du hava honom till leksak såsom en fågel och sätta honom i band åt dina tärnor?
Shall the companions make a banquet of him? shall they part him among the merchants?
Pläga fiskarlag köpslå om honom och stycka ut hans kropp mellan krämare?
Canst thou fill his skin with barbed irons? or his head with fish spears?
Kan du skjuta hans hud full med spjut och hans huvud med fiskharpuner?
Lay thine hand upon him, remember the battle, do no more.
Ja, försök att bära hand på honom du skall minnas den striden och skall ej föra så mer.
Behold, the hope of him is in vain: shall not one be cast down even at the sight of him?
Nej, den sådant vågar, hans hopp bliver sviket, han fälles till marken redan vid hans åsyn.
None is so fierce that dare stir him up: who then is able to stand before me?
Vem vågar då sätta sig upp mot mig själv?
Who hath prevented me, that I should repay him? whatsoever is under the whole heaven is mine.
Mitt är ju allt vad som finnes under himmelen.
I will not conceal his parts, nor his power, nor his comely proportion.
Jag vill ej höra upp att tala om hans lemmar, om huru väldig han är, och huru härligt han är danad.
Who can discover the face of his garment? or who can come to him with his double bridle?
Vem vågar sig in mellan hans käkars par?
Who can open the doors of his face? his teeth are terrible round about.
Runtom hans tänder bor ju förskräckelse.
His scales are his pride, shut up together as with a close seal.
Stolta sitta på honom sköldarnas rader; hopslutna äro de med fast försegling.
One is so near to another, that no air can come between them.
Tätt fogar sig den ena intill den andra, icke en vindfläkt tränger in mellan dem.
They are joined one to another, they stick together, that they cannot be sundered.
Var och en håller ihop med den nästa, de gripa in i varandra och skiljas ej åt.
By his neesings a light doth shine, and his eyes are like the eyelids of the morning.
När han fnyser, strålar det av ljus; hans blickar äro såsom morgonrodnadens ögonbryn.
Out of his mouth go burning lamps, and sparks of fire leap out.
Bloss fara ut ur hans gap, eldgnistor springa fram därur.
Out of his nostrils goeth smoke, as out of a seething pot or caldron.
Från hans näsborrar utgår rök såsom ur en sjudande panna på bränslet.
His breath kindleth coals, and a flame goeth out of his mouth.
Hans andedräkt framgnistrar eldkol, och lågor bryta fram ur hans gap.
In his neck remaineth strength, and sorrow is turned into joy before him.
På hans hals har kraften sin boning, och framför honom stapplar försagdhet.
The flakes of his flesh are joined together: they are firm in themselves; they cannot be moved.
Själva det veka på hans buk är ett stadigt fogverk, det sitter orubbligt, såsom gjutet på honom.
His heart is as firm as a stone; yea, as hard as a piece of the nether millstone.
Hans hjärta är fast såsom sten, fast såsom bottenstenen i kvarnen.
When he raiseth up himself, the mighty are afraid: by reason of breakings they purify themselves.
När han reser sig, bäva hjältar, av ångest mista de all sans.
The sword of him that layeth at him cannot hold: the spear, the dart, nor the habergeon.
Angripes han med ett svärd, så håller det ej stånd, ej heller spjut eller pil eller pansar.
He esteemeth iron as straw, and brass as rotten wood.
Han aktar järn såsom halm och koppar såsom murket trä.
The arrow cannot make him flee: slingstones are turned with him into stubble.
Bågskott skrämma honom ej bort, slungstenar förvandlas för honom till strå;
Darts are counted as stubble: he laugheth at the shaking of a spear.
ja, stridsklubbor aktar han såsom strå, han ler åt rasslet av lansar.
Sharp stones are under him: he spreadeth sharp pointed things upon the mire.
På sin buk bär han skarpa eggar, spår såsom av en tröskvagn ristar han i dyn.
He maketh the deep to boil like a pot: he maketh the sea like a pot of ointment.
Han gör djupet sjudande som en gryta, likt en salvokokares kittel förvandlar han vattnet.
He maketh a path to shine after him; one would think the deep to be hoary.
Bakom honom strålar vägen av ljus, djupet synes bära silverhår.
Upon earth there is not his like, who is made without fear.
Ja, på jorden finnes intet som är honom likt, otillgänglig för fruktan skapades han.
He beholdeth all high things: he is a king over all the children of pride.
På allt vad högt är ser han med förakt, konung är han över alla stolta vilddjur.
I know that thou canst do every thing, and that no thought can be withholden from thee.
Ja, jag vet att du förmår allt, och att intet som du besluter är dig för svårt.
Who is he that hideth counsel without knowledge? therefore have I uttered that I understood not; things too wonderful for me, which I knew not.
Jag ordade ju om vad jag icke begrep, om det som var mig för underbart och det jag ej kunde förstå.
I will demand of thee, and declare thou unto me.
Men hör nu, så vill jag tala; jag vill fråga dig, och du må giva mig besked.
I have heard of thee by the hearing of the ear: but now mine eye seeth thee.
Blott hörsägner hade jag förnummit om dig, men nu har jag fått se dig med egna ögon.
Wherefore I abhor myself, and repent in dust and ashes.
Därför tager jag det tillbaka och ångrar mig, i stoft och aska.
And it was so, that after the LORD had spoken these words unto Job, the LORD said to Eliphaz the Temanite, My wrath is kindled against thee, and against thy two friends: for ye have not spoken of me the thing that is right, as my servant Job hath.
Sedan HERREN hade talat så till Job, sade han till Elifas från Teman: »Min vrede är upptänd mot dig och dina båda vänner, därför att I icke haven talat om mig vad rätt är, såsom min tjänare Job har gjort.
Therefore take unto you now seven bullocks and seven rams, and go to my servant Job, and offer up for yourselves a burnt offering; and my servant Job shall pray for you: for him will I accept: lest I deal with you after your folly, in that ye have not spoken of me the thing which is right, like my servant Job.
Till äventyrs skall jag då, av nåd mot honom, avstå från att göra något förskräckligt mot eder, till straff därför att I icke haven talat om mig vad rätt är, såsom min tjänare Job har gjort.»
So Eliphaz the Temanite and Bildad the Shuhite and Zophar the Naamathite went, and did according as the LORD commanded them: the LORD also accepted Job.
Då gingo Elifas från Teman, Bildad från Sua och Sofar från Naaman åstad och gjorde såsom HERREN hade tillsagt dem; och HERREN tog nådigt emot Jobs bön.
And the LORD turned the captivity of Job, when he prayed for his friends: also the LORD gave Job twice as much as he had before.
Och då nu Job bad för sina vänner, upprättade HERREN åter honom själv; HERREN gav Job dubbelt igen mot vad han förut hade haft.
Then came there unto him all his brethren, and all his sisters, and all they that had been of his acquaintance before, and did eat bread with him in his house: and they bemoaned him, and comforted him over all the evil that the LORD had brought upon him: every man also gave him a piece of money, and every one an earring of gold.
Och de gåvo honom vardera en kesita och en guldring.
So the LORD blessed the latter end of Job more than his beginning: for he had fourteen thousand sheep, and six thousand camels, and a thousand yoke of oxen, and a thousand she asses.
Och HERREN välsignade slutet av Jobs levnad ännu mer än begynnelsen, så att han fick fjorton tusen får, sex tusen kameler, ett tusen par oxar och ett tusen åsninnor.
He had also seven sons and three daughters.
Och han fick sju söner och tre döttrar.
And he called the name of the first, Jemima; and the name of the second, Kezia; and the name of the third, Kerenhappuch.
Den första dottern kallade han Jemima, den andra Kesia och den tredje Keren-Happuk.
And in all the land were no women found so fair as the daughters of Job: and their father gave them inheritance among their brethren.
Och så sköna kvinnor som Jobs döttrar funnos icke i hela landet; och deras fader gav dem arvedel bland deras bröder.
After this lived Job an hundred and forty years, and saw his sons, and his sons' sons, even four generations.
Och Job levde därefter ett hundra fyrtio år, och fick se sina barn och barnbarn i fyra led.
So Job died, being old and full of days.
Sedan dog Job, gammal och mätt på att leva.
Now after the death of Joshua it came to pass, that the children of Israel asked the LORD, saying, Who shall go up for us against the Canaanites first, to fight against them?
Efter Josuas död frågade Israels barn HERREN och sade: »Vem bland oss skall först draga upp mot kananéerna och strida mot dem?»
And the LORD said, Judah shall go up: behold, I have delivered the land into his hand.
HERREN sade: »Juda skall göra det; se, jag har givit landet i hans hand.»
So Simeon went with him.
Då sade Juda till sin broder Simeon: »Drag upp med mig in i min arvslott, och låt oss strida mot kananéerna, så skall jag sedan tåga med dig in i din arvslott.» Så tågade då Simeon med honom.
And Judah went up; and the LORD delivered the Canaanites and the Perizzites into their hand: and they slew of them in Bezek ten thousand men.
När nu Juda drog ditupp, gav HERREN kananéerna och perisséerna i deras hand, så att de slogo dem vid Besek, tio tusen man.
And they found Adonibezek in Bezek: and they fought against him, and they slew the Canaanites and the Perizzites.
Ty vid Besek träffade de på Adoni-Besek och stridde mot honom och slogo så kananéerna och perisséerna.
But Adonibezek fled; and they pursued after him, and caught him, and cut off his thumbs and his great toes.
Och Adoni-Besek flydde, men de förföljde honom och grepo honom och höggo av honom hans tummar och stortår.
And they brought him to Jerusalem, and there he died.
Då sade Adoni-Besek: »Sjuttio konungar med avhuggna tummar och stortår hämtade upp smulorna under mitt bord; efter mina gärningar har Gud nu vedergällt mig.» Sedan förde de honom till Jerusalem, och där dog han.
Now the children of Judah had fought against Jerusalem, and had taken it, and smitten it with the edge of the sword, and set the city on fire.
Men Juda barn belägrade Jerusalem och intogo det och slogo dess invånare med svärdsegg; därefter satte de eld på staden.
And afterward the children of Judah went down to fight against the Canaanites, that dwelt in the mountain, and in the south, and in the valley.
Sedan drogo Juda barn ned för att strida mot de kananéer som bodde i Bergsbygden, i Sydlandet och i Låglandet.
(now the name of Hebron before was Kirjatharba:) and they slew Sheshai, and Ahiman, and Talmai.
Och Juda tågade åstad mot de kananéer som bodde i Hebron -- vilket fordom hette Kirjat-Arba -- och de slogo Sesai, Ahiman och Talmai.
And from thence he went against the inhabitants of Debir: and the name of Debir before was Kirjathsepher:
Men Debir hette fordom Kirjat-Sefer.
And Othniel the son of Kenaz, Caleb's younger brother, took it: and he gave him Achsah his daughter to wife.
När då Otniel, son till Kenas, Kalebs yngre broder, intog det, gav han honom sin dotter Aksa till hustru.
And it came to pass, when she came to him, that she moved him to ask of her father a field: and she lighted from off her ass; and Caleb said unto her, What wilt thou?
Då sade Kaleb till henne: »Vad önskar du?»
And Caleb gave her the upper springs and the nether springs.
Hon sade till honom: »Låt mig få en avskedsskänk; eftersom du har gift bort mig till det torra Sydlandet, må du giva mig vattenkällor.» Då gav Kaleb henne Illitkällorna och Tatitkällorna.
And the children of the Kenite, Moses' father in law, went up out of the city of palm trees with the children of Judah into the wilderness of Judah, which lieth in the south of Arad; and they went and dwelt among the people.
Och kainéens, Moses svärfaders, barn hade dragit upp från Palmstaden med Juda barn till Juda öken, söder om Arad; de gingo åstad och bosatte sig bland folket där.
And the name of the city was called Hormah.
Men Juda tågade åstad med sin broder Simeon, och de slogo de kananéer som bodde i Sefat; och de gåvo staden till spillo; så fick den namnet HormaSe noten till ..
Also Judah took Gaza with the coast thereof, and Askelon with the coast thereof, and Ekron with the coast thereof.
Därefter intog Juda Gasa med dess område, Askelon med dess område och Ekron med dess område.
And the LORD was with Judah; and he drave out the inhabitants of the mountain; but could not drive out the inhabitants of the valley, because they had chariots of iron.
Och HERREN var med Juda, så att de intogo bergsbygden; men de kunde icke fördriva dem som bodde i dalbygden, därför att dessa hade stridsvagnar av järn.
And they gave Hebron unto Caleb, as Moses said: and he expelled thence the three sons of Anak.
Och de gåvo Hebron åt Kaleb, såsom Mose hade föreskrivit; och han fördrev därifrån Anaks tre söner.
And the children of Benjamin did not drive out the Jebusites that inhabited Jerusalem; but the Jebusites dwell with the children of Benjamin in Jerusalem unto this day.
Men jebuséerna, som bodde i Jerusalem, blevo icke fördrivna av Benjamins barn; därför bodde ock jebuséerna kvar bland Benjamins barn i Jerusalem, såsom de göra ännu dag.
And the house of Joseph, they also went up against Bethel: and the LORD was with them.
Så drogo ock männen av Josefs hus upp till Betel, och HERREN var med dem.
(Now the name of the city before was Luz.)
Och männen av Josefs hus läto bespeja Betel, samma stad som fordom hette Lus.
And the spies saw a man come forth out of the city, and they said unto him, Shew us, we pray thee, the entrance into the city, and we will shew thee mercy.
Då fingo deras kunskapare se en man gå ut ur staden, och de sade till honom: »Visa oss var vi kunna komma in i staden, så vilja vi sedan göra barmhärtighet med dig.»
And when he shewed them the entrance into the city, they smote the city with the edge of the sword; but they let go the man and all his family.
När han sedan hade visat dem var de kunde komma in i staden, slog de stadens invånare med svärdsegg; men den mannen och hela hans släkt läto de gå.
And the man went into the land of the Hittites, and built a city, and called the name thereof Luz: which is the name thereof unto this day.
Och mannen begav sig till hetiternas land; där byggde han en stad och gav den namnet Lus, såsom den heter ännu i dag.
Neither did Manasseh drive out the inhabitants of Bethshean and her towns, nor Taanach and her towns, nor the inhabitants of Dor and her towns, nor the inhabitants of Ibleam and her towns, nor the inhabitants of Megiddo and her towns: but the Canaanites would dwell in that land.
Men Manasse intog icke Bet-Sean med underlydande orter, ej heller Taanak med underlydande orter; och ej heller fördrevo de invånarna i Dor och underlydande orter, ej heller invånarna i Jibleam och underlydande orter, ej heller invånarna i Megiddo och underlydande orter, utan kananéerna förmådde hålla sig kvar där i landet.