natgillin/translations-raw huggingface dataset:
They meet with darkness in the day time, and grope in the noonday as in the night.
mitt på dagen råka de ut för mörker och famla mitt i ljuset, likasom vore det natt.
But he saveth the poor from the sword, from their mouth, and from the hand of the mighty.
Så frälsar han från deras tungors svärd, han frälsar den fattige ur den övermäktiges hand.
So the poor hath hope, and iniquity stoppeth her mouth.
Den arme kan så åter hava ett hopp, och orättfärdigheten måste tillsluta sin mun.
Behold, happy is the man whom God correcteth: therefore despise not thou the chastening of the Almighty:
Ja, säll är den människa som Gud agar; den Allsmäktiges tuktan må du icke förkasta.
For he maketh sore, and bindeth up: he woundeth, and his hands make whole.
Ty om han och sargar, så förbinder han ock, om han slår, så hela ock hans händer.
He shall deliver thee in six troubles: yea, in seven there shall no evil touch thee.
Sex gånger räddar han dig ur nöden, ja, sju gånger avvändes olyckan från dig.
In famine he shall redeem thee from death: and in war from the power of the sword.
I hungerstid förlossar han dig från döden och i krig undan svärdets våld.
Thou shalt be hid from the scourge of the tongue: neither shalt thou be afraid of destruction when it cometh.
När tungor svänga gisslet, gömmes du undan; du har intet att frukta, när förhärjelse kommer.
At destruction and famine thou shalt laugh: neither shalt thou be afraid of the beasts of the earth.
Ja, åt förhärjelse och dyr tid kan du då le, för vilddjur behöver du ej heller känna fruktan;
For thou shalt be in league with the stones of the field: and the beasts of the field shall be at peace with thee.
ty med markens stenar står du i förbund, och med djuren på marken har du ingått fred.
And thou shalt know that thy tabernacle shall be in peace; and thou shalt visit thy habitation, and shalt not sin.
Och du får se huru din hydda står trygg; när du synar din boning, saknas intet däri.
Thou shalt know also that thy seed shall be great, and thine offspring as the grass of the earth.
Du får ock se huru din ätt förökas, huru din avkomma bliver såsom markens örter.
Thou shalt come to thy grave in a full age, like as a shock of corn cometh in in his season.
I graven kommer du, när du har hunnit din mognad, såsom sädesskylen bärgas, då dess tid är inne.
Lo this, we have searched it, so it is; hear it, and know thou it for thy good.
Se, detta hava vi utrannsakat, och så är det; hör därpå och betänk det väl.
But Job answered and said,
Då tog Job till orda och sade:
Oh that my grief were throughly weighed, and my calamity laid in the balances together!
Ack att min grämelse bleve vägd och min olycka lagd jämte den på vågen!
For now it would be heavier than the sand of the sea: therefore my words are swallowed up.
Se, tyngre är den nu än havets sand, därför kan jag icke styra mina ord.
For the arrows of the Almighty are within me, the poison whereof drinketh up my spirit: the terrors of God do set themselves in array against me.
Ty den Allsmäktiges pilar hava träffat mig, och min ande indricker deras gift; ja, förskräckelser ifrån Gud ställa sig upp mot mig.
Doth the wild ass bray when he hath grass? or loweth the ox over his fodder?
Icke skriar vildåsnan, när hon har friskt gräs, icke råmar oxen, då han står vid sitt foder?
Can that which is unsavoury be eaten without salt? or is there any taste in the white of an egg?
Men vem vill äta den mat som ej har smak eller sälta, och vem finner behag i slemörtens saft?
The things that my soul refused to touch are as my sorrowful meat.
Så vägrar nu min själ att komma vid detta, det är för mig en vämjelig spis.
Oh that I might have my request; and that God would grant me the thing that I long for!
Ack att min bön bleve hörd, och att Gud ville uppfylla mitt hopp!
Even that it would please God to destroy me; that he would let loose his hand, and cut me off!
O att det täcktes Gud att krossa mig, att räcka ut sin hand och avskära mitt liv!
Then should I yet have comfort; yea, I would harden myself in sorrow: let him not spare; for I have not concealed the words of the Holy One.
Då funnes ännu för mig någon tröst, jag kunde då jubla, fastän plågad utan förskoning; jag har ju ej förnekat den Heliges ord.
What is my strength, that I should hope? and what is mine end, that I should prolong my life?
Och vad väntar mig för ände, eftersom jag skall vara tålig?
Is my strength the strength of stones? or is my flesh of brass?
Min kraft är väl ej såsom stenens, min kropp är väl icke av koppar?
Is not my help in me? and is wisdom driven quite from me?
Nej, förvisso gives ingen hjälp för mig, var utväg har blivit mig stängd.
To him that is afflicted pity should be shewed from his friend; but he forsaketh the fear of the Almighty.
Den förtvivlade borde ju röna barmhärtighet av sin vän, men se, man övergiver den Allsmäktiges fruktan,
My brethren have dealt deceitfully as a brook, and as the stream of brooks they pass away;
Mina bröder äro trolösa, de äro såsom regnbäckar, ja, lika bäckarnas rännilar, som snart sina ut,
Which are blackish by reason of the ice, and wherein the snow is hid:
som väl kunna gå mörka av vinterns flöden, när snön har fallit och gömt sig i dem,
What time they wax warm, they vanish: when it is hot, they are consumed out of their place.
men som åter försvinna, när de träffas av hettan, och torka bort ifrån sin plats, då värmen kommer.
The paths of their way are turned aside; they go to nothing, and perish.
Vägfarande där i trakten vika av till dem, men de finna allenast ödslighet och måste förgås.
The troops of Tema looked, the companies of Sheba waited for them.
Temas vägfarande skådade dithän, Sabas köpmanståg hoppades på dem;
They were confounded because they had hoped; they came thither, and were ashamed.
men de kommo på skam i sin förtröstan, de sågo sig gäckade, när de hade hunnit ditfram.
For now ye are nothing; ye see my casting down, and are afraid.
Ja, likaså ären I nu ingenting värda, handfallna stån I av förfäran och förskräckelse.
Did I say, Bring unto me? or, Give a reward for me of your substance?
Har jag då begärt att I skolen giva mig gåvor, taga av edert gods för att lösa mig ut,
Or, Deliver me from the enemy's hand? or, Redeem me from the hand of the mighty?
att I skolen rädda mig undan min ovän, köpa mig fri ur våldsverkares hand?
Teach me, and I will hold my tongue: and cause me to understand wherein I have erred.
Undervisen mig, så vill jag tiga, lären mig att förstå vari jag har farit vilse.
How forcible are right words! but what doth your arguing reprove?
Gott är förvisso uppriktigt tal, men tillrättavisning av eder, vad båtar den?
Do ye imagine to reprove words, and the speeches of one that is desperate, which are as wind?
Haven I då i sinnet att hålla räfst med ord, och skall den förtvivlade få tala för vinden?
Yea, ye overwhelm the fatherless, and ye dig a pit for your friend.
Då kasten I väl också lott om den faderlöse, då lären I väl köpslå om eder vän!
Now therefore be content, look upon me; for it is evident unto you if I lie.
Dock, må det nu täckas eder att akta på mig; icke vill jag ljuga eder mitt i ansiktet.
Return, I pray you, let it not be iniquity; yea, return again, my righteousness is in it.
Må sådan orätt icke ske; ja, vänden ännu om, ty min sak är rättfärdig!
Is there iniquity in my tongue? cannot my taste discern perverse things?
Skulle väl orätt bo på min tunga, och min mun, skulle den ej förstå vad fördärvligt är?
Is there not an appointed time to man upon earth? are not his days also like the days of an hireling?
En stridsmans liv lever ju människan på jorden, och hennes dagar äro såsom dagakarlens dagar.
As a servant earnestly desireth the shadow, and as an hireling looketh for the reward of his work:
Hon är lik en träl som flämtar efter skugga, lik en dagakarl som får bida efter sin lön.
So am I made to possess months of vanity, and wearisome nights are appointed to me.
Så har jag fått till arvedel månader av elände; nätter av vedermöda hava blivit min lott.
When I lie down, I say, When shall I arise, and the night be gone? and I am full of tossings to and fro unto the dawning of the day.
Så snart jag har lagt mig, är min fråga: »När skall jag då få stå upp?» Ty aftonen synes mig så lång; jag är övermätt av oro, innan morgonen har kommit.
My flesh is clothed with worms and clods of dust; my skin is broken, and become loathsome.
Med förruttnelsens maskar höljes min kropp, med en skorpa lik jord; min hud skrymper samman och faller sönder.
My days are swifter than a weaver's shuttle, and are spent without hope.
Mina dagar fly snabbare än vävarens spole; de försvinna utan något hopp.
O remember that my life is wind: mine eye shall no more see good.
Tänk därpå att mitt liv är en fläkt, att mitt öga icke mer skall få se någon lycka.
The eye of him that hath seen me shall see me no more: thine eyes are upon me, and I am not.
Den nu ser mig, hans öga skall ej vidare skåda mig; bäst din blick vilar på mig, är jag icke mer.
As the cloud is consumed and vanisheth away: so he that goeth down to the grave shall come up no more.
Såsom ett moln som har försvunnit och gått bort, så är den som har farit ned i dödsriket; han kommer ej åter upp därifrån.
He shall return no more to his house, neither shall his place know him any more.
Aldrig mer vänder han tillbaka till sitt hus, och hans plats vet icke av honom mer.
Therefore I will not refrain my mouth; I will speak in the anguish of my spirit; I will complain in the bitterness of my soul.
Därför vill jag nu icke lägga band på min mun, jag vill taga till orda i min andes ångest, jag vill klaga i min själs bedrövelse.
Am I a sea, or a whale, that thou settest a watch over me?
Icke är jag väl ett hav eller ett havsvidunder, så att du måste sätta ut vakt mot mig?
When I say, My bed shall comfort me, my couch shall ease my complaints;
När jag hoppas att min bädd skall trösta mig, att mitt läger skall lindra mitt bekymmer,
Then thou scarest me with dreams, and terrifiest me through visions:
då förfärar du mig genom drömmar, och med syner förskräcker du mig.
So that my soul chooseth strangling, and death rather than my life.
Nej, hellre vill jag nu bliva kvävd, hellre dö än vara blott knotor!
I loathe it; I would not live alway: let me alone; for my days are vanity.
Låt mig vara; mina dagar äro ju fåfänglighet.
What is man, that thou shouldest magnify him? and that thou shouldest set thine heart upon him?
Vad är då en människa, att du gör så stor sak av henne, aktar på henne så noga,
And that thou shouldest visit him every morning, and try him every moment?
synar henne var morgon, prövar henne vart ögonblick?
How long wilt thou not depart from me, nor let me alone till I swallow down my spittle?
Huru länge skall det dröja, innan du vänder din blick ifrån mig, lämnar mig i fred ett litet andetag?
I have sinned; what shall I do unto thee, O thou preserver of men? why hast thou set me as a mark against thee, so that I am a burden to myself?
Varför har du satt mig till ett mål för dina angrepp och låtit mig bliva en börda för mig själv?
And why dost thou not pardon my transgression, and take away my iniquity? for now shall I sleep in the dust; and thou shalt seek me in the morning, but I shall not be.
Nu måste jag ju snart gå till vila i stoftet; om du söker efter mig, så är jag icke mer.
Then answered Bildad the Shuhite, and said,
Därefter tog Bildad från Sua till orda och sade:
How long wilt thou speak these things? and how long shall the words of thy mouth be like a strong wind?
Huru länge vill du hålla på med sådant tal och låta din muns ord komma såsom en väldig storm?
Doth God pervert judgment? or doth the Almighty pervert justice?
Kan den Allsmäktige kränka rättfärdigheten?
If thy children have sinned against him, and he have cast them away for their transgression;
Om dina barn hava syndat mot honom och han gav dem i sina överträdelsers våld,
If thou wouldest seek unto God betimes, and make thy supplication to the Almighty;
så vet, att om du själv söker Gud och beder till den Allsmäktige om misskund,
If thou wert pure and upright; surely now he would awake for thee, and make the habitation of thy righteousness prosperous.
då, om du är ren och rättsinnig, ja, då skall han vakna upp till din räddning och upprätta din boning, så att du bor där i rättfärdighet;
Though thy beginning was small, yet thy latter end should greatly increase.
och så skall din första tid synas ringa, då nu din sista tid har blivit så stor.
For enquire, I pray thee, of the former age, and prepare thyself to the search of their fathers:
Ty fråga framfarna släkten, och akta på vad fäderna hava utrönt
(For we are but of yesterday, and know nothing, because our days upon earth are a shadow:)
— vi själva äro ju från i går och veta intet, en skugga äro våra dagar på jorden;
Shall not they teach thee, and tell thee, and utter words out of their heart?
men de skola undervisa dig och säga dig det, ur sina hjärtan skola de hämta fram svar:
Can the rush grow up without mire? can the flag grow without water?
»Icke kan röret växa högt, där marken ej är sank, eller vassen skjuta i höjden, där vatten ej finnes?
Whilst it is yet in his greenness, and not cut down, it withereth before any other herb.
Nej, bäst den står grön, ej mogen för skörd, måste den då vissna, före allt annat gräs.
So are the paths of all that forget God; and the hypocrite's hope shall perish:
Så går det alla som förgäta Gud; den gudlöses hopp måste varda om intet.
Whose hope shall be cut off, and whose trust shall be a spider's web.
Ty hans tillförsikt visar sig bräcklig och hans förtröstan lik spindelns väv.
He shall lean upon his house, but it shall not stand: he shall hold it fast, but it shall not endure.
Han förlitar sig på sitt hus, men det har intet bestånd; han tryggar sig därvid, men det äger ingen fasthet.
He is green before the sun, and his branch shooteth forth in his garden.
Lik en frodig planta växer han i solens sken, ut över lustgården sträcka sig hans skott;
His roots are wrapped about the heap, and seeth the place of stones.
kring stenröset slingra sig hans rötter, mellan stenarna bryter han sig fram.
If he destroy him from his place, then it shall deny him, saying, I have not seen thee.
Men när så Gud rycker bort honom från hans plats, då förnekar den honom: ’Aldrig har jag sett dig.’
Behold, this is the joy of his way, and out of the earth shall others grow.
Ja, så går det med hans levnads fröjd, och ur mullen få andra växa upp.»
Behold, God will not cast away a perfect man, neither will he help the evil doers:
Se, Gud föraktar icke den som är ostrafflig, han håller ej heller de onda vid handen.
Till he fill thy mouth with laughing, and thy lips with rejoicing.
Så bida då, till dess han fyller din mun med löje och dina läppar med jubel.
They that hate thee shall be clothed with shame; and the dwelling place of the wicked shall come to nought.
De som hata dig varda då höljda med skam, och de ogudaktigas hyddor skola ej mer vara till.
Then Job answered and said,
Jobs svar på Bildads första tal:
I know it is so of a truth: but how should man be just with God?
Ja, förvisso vet jag att så är; huru skulle en människa kunna hava rätt mot Gud?
If he will contend with him, he cannot answer him one of a thousand.
Vill han gå till rätta med henne, så kan hon ej svara honom på en sak bland tusen.
He is wise in heart, and mighty in strength: who hath hardened himself against him, and hath prospered?
Han som är så vis i förstånd och så väldig i kraft, vem kan trotsa honom och dock slippa undan;
Which removeth the mountains, and they know not: which overturneth them in his anger.
honom som oförtänkt flyttar bort berg och omstörtar dem i sin vrede;
Which shaketh the earth out of her place, and the pillars thereof tremble.
honom som kommer jorden att vackla från sin plats, och dess pelare bäva därvid;
Which commandeth the sun, and it riseth not; and sealeth up the stars.
honom som befaller solen, så går hon icke upp, och som sätter stjärnorna under försegling;
Which alone spreadeth out the heavens, and treadeth upon the waves of the sea.
honom som helt allena spänner ut himmelen och skrider fram över havets toppar;
Which maketh Arcturus, Orion, and Pleiades, and the chambers of the south.
honom som har gjort Karlavagnen och Orion, Sjustjärnorna och söderns Stjärngemak;
Which doeth great things past finding out; yea, and wonders without number.
honom som gör stora och outrannsakliga ting och under, flera än någon kan räkna?
Lo, he goeth by me, and I see him not: he passeth on also, but I perceive him not.
Se, han far förbi mig, innan jag hinner att se det, han drager framom mig, förrän jag bliver honom varse.
Behold, he taketh away, who can hinder him? who will say unto him, What doest thou?
Vem kan säga till honom: »Vad gör du?»
If God will not withdraw his anger, the proud helpers do stoop under him.
Gud, han ryggar icke sin vrede; för honom har Rahabs följe måst böja sig;
How much less shall I answer him, and choose out my words to reason with him?
huru skulle jag då våga svara honom, välja ut ord till att tala med honom?
Whom, though I were righteous, yet would I not answer, but I would make supplication to my judge.
Nej, om jag än hade rätt, tordes jag dock ej svara; jag finge anropa min motpart om misskund.
If I had called, and he had answered me; yet would I not believe that he had hearkened unto my voice.
Och om han än svarade mig på mitt rop, så kunde jag ej tro att han lyssnade till min röst.
For he breaketh me with a tempest, and multiplieth my wounds without cause.
Ty med storm hemsöker han mig och slår mig med sår på sår, utan sak.
He will not suffer me to take my breath, but filleth me with bitterness.
Han unnar mig icke att hämta andan; nej, med bedrövelser mättar han mig.
If I speak of strength, lo, he is strong: and if of judgment, who shall set me a time to plead?
Gäller det försteg i kraft: »Välan, jag är redo!», gäller det rätt: »Vem ställer mig till ansvar?»
If I justify myself, mine own mouth shall condemn me: if I say, I am perfect, it shall also prove me perverse.
Ja, hade jag än rätt, så dömde min mun mig skyldig; vore jag än ostrafflig, så läte han mig synas vrång.
Though I were perfect, yet would I not know my soul:
Men ostrafflig är jag!
I would despise my life.
Jag aktar ej mitt liv, jag frågar icke efter, om jag får leva.
This is one thing, therefore I said it, He destroyeth the perfect and the wicked.
Det må gå som det vill, nu vare det sagt: han förgör den ostrafflige jämte den ogudaktige.
If the scourge slay suddenly, he will laugh at the trial of the innocent.
Om en landsplåga kommer med plötslig död, så bespottar han de oskyldigas förtvivlan.
The earth is given into the hand of the wicked: he covereth the faces of the judges thereof; if not, where, and who is he?
Är det ej han som gör det, vem är det då?
Now my days are swifter than a post: they flee away, they see no good.
Min dagar hasta undan snabbare än någon löpare, de fly bort utan att hava sett någon lycka;
They are passed away as the swift ships: as the eagle that hasteth to the prey.
de ila åstad såsom en farkost av rör, såsom en örn, när han störtar sig ned på sitt byte.
If I say, I will forget my complaint, I will leave off my heaviness, and comfort myself:
Om jag än besluter att förgäta mitt bekymmer, att låta min sorgsenhet fara och göra mig glad,
I am afraid of all my sorrows, I know that thou wilt not hold me innocent.
Så måste jag dock bäva för alla mina kval; jag vet ju att du icke skall döma mig fri.
If I be wicked, why then labour I in vain?
Nej, såsom skyldig måste jag stå där; varför skulle jag då göra mig fåfäng möda?
If I wash myself with snow water, and make my hands never so clean;
Om jag än tvår mig i snö och renar mina händer i lutsalt,
Yet shalt thou plunge me in the ditch, and mine own clothes shall abhor me.
så skall du dock sänka mig ned i pölen, så att mina kläder måste vämjas vid mig.
For he is not a man, as I am, that I should answer him, and we should come together in judgment.
Ty han är ej min like, så att jag vågar svara honom, ej en sådan, att vi kunna gå till doms med varandra;
Neither is there any daysman betwixt us, that might lay his hand upon us both.
ingen skiljeman finnes mellan oss, ingen som har myndighet över oss båda.
Let him take his rod away from me, and let not his fear terrify me:
Må han blott vända av från mig sitt ris, och må fruktan för honom ej förskräcka mig;
Then would I speak, and not fear him; but it is not so with me.
då skall jag tala utan att rädas för honom, ty jag vet med min själv att jag icke är en sådan.
My soul is weary of my life; I will leave my complaint upon myself; I will speak in the bitterness of my soul.
Jag vill giva fritt lopp åt min klagan, jag vill tala i min själs bedrövelse.
I will say unto God, Do not condemn me; shew me wherefore thou contendest with me.
Döm mig icke skyldig; låt mig veta varför du söker sak mot mig.
Is it good unto thee that thou shouldest oppress, that thou shouldest despise the work of thine hands, and shine upon the counsel of the wicked?
Anstår det dig att öva våld, att förkasta dina händers verk, medan du låter ditt ljus lysa över de ogudaktigas rådslag?
Hast thou eyes of flesh? or seest thou as man seeth?
Har du då ögon som en varelse av kött, eller ser du såsom människor se?
Are thy days as the days of man? are thy years as man's days,
Är din ålder som en människas ålder, eller äro dina år såsom en mans tider,
That thou enquirest after mine iniquity, and searchest after my sin?
eftersom du letar efter missgärning hos mig och söker att hos mig finna synd,
Thou knowest that I am not wicked; and there is none that can deliver out of thine hand.
du som dock vet att jag icke är skyldig, och att ingen finnes, som kan rädda ur din hand?
Thine hands have made me and fashioned me together round about; yet thou dost destroy me.
Dina händer hava danat och gjort mig, helt och i allo; och nu fördärvar du mig!
Remember, I beseech thee, that thou hast made me as the clay; and wilt thou bring me into dust again?
Tänk på huru du formade mig såsom lera; och nu låter du mig åter varda till stoft!
Hast thou not poured me out as milk, and curdled me like cheese?
Ja, du utgöt mig såsom mjölk, och såsom ostämne lät du mig stelna.
Thou hast clothed me with skin and flesh, and hast fenced me with bones and sinews.
Med hud och kött beklädde du mig, av ben och senor vävde du mig samman.
Thou hast granted me life and favour, and thy visitation hath preserved my spirit.
Liv och nåd beskärde du mig, och genom din vård bevarades min ande.
I know that this is with thee.
Men därvid gömde du i ditt hjärta den tanken, jag vet att du hade detta i sinnet:
If I sin, then thou markest me, and thou wilt not acquit me from mine iniquity.
om jag syndade, skulle du vakta på mig och icke lämna min missgärning ostraffad.
If I be wicked, woe unto me; and if I be righteous, yet will I not lift up my head.
Ve mig, om jag befunnes vara skyldig!
I am full of confusion; therefore see thou mine affliction;
Men vore jag än oskyldig, så finge jag ej lyfta mitt huvud, jag skulle mättas av skam och skåda min ofärd.
Thou huntest me as a fierce lion: and again thou shewest thyself marvellous upon me.
Höjde jag det likväl, då skulle du såsom ett lejon jaga mig och alltjämt bevisa din undermakt på mig.
Thou renewest thy witnesses against me, and increasest thine indignation upon me; changes and war are against me.
Nya vittnen mot mig skulle du då föra fram och alltmer låta mig känna din förtörnelse; med skaror efter skaror skulle du ansätta mig.
Wherefore then hast thou brought me forth out of the womb?
Varför lät du mig då komma ut ur modersskötet?
Oh that I had given up the ghost, and no eye had seen me!
Jag borde hava förgåtts, innan något öga såg mig,
I should have been as though I had not been; I should have been carried from the womb to the grave.
hava blivit såsom hade jag aldrig varit till; från moderlivet skulle jag hava förts till graven.
Are not my days few? cease then, and let me alone, that I may take comfort a little,
Kort är ju min tid; må han då låta mig vara, lämna mig i fred, så att jag får en flyktig glädje,
Before I go whence I shall not return, even to the land of darkness and the shadow of death;
innan jag går hädan, för att aldrig komma åter, bort till mörkrets och dödsskuggans land,