natgillin/translations-raw huggingface dataset:
And when Joseph saw Benjamin with them, he said to the ruler of his house, Bring these men home, and slay, and make ready; for these men shall dine with me at noon.
Då nu Josef såg att Benjamin var med dem, sade han till sin hovmästare: »För dessa män in i mitt hus; och låt slakta och tillreda en måltid, ty männen skola äta middag med mig.»
And the man did as Joseph bade; and the man brought the men into Joseph's house.
Och mannen gjorde såsom Josef hade sagt och förde männen in i Josefs hus.
And the men were afraid, because they were brought into Joseph's house; and they said, Because of the money that was returned in our sacks at the first time are we brought in; that he may seek occasion against us, and fall upon us, and take us for bondmen, and our asses.
Och männen blevo förskräckta, när de fördes in i Josefs hus; de sade: »Det är på grund av penningarna vi föras hitin, de penningar som förra gången kommo tillbaka i våra säckar; ty han vill nu störta sig på oss och överfalla oss och göra oss själva till trälar och taga ifrån oss våra åsnor.»
And they came near to the of Joseph's house, and they communed with him at the door of the house,
Och de trädde fram till Josefs hovmästare och talade med honom vid ingången till huset
And said, O sir, we came indeed down at the first time to buy food:
När vi förra gången voro härnere för att köpa säd till föda åt oss
And it came to pass, when we came to the inn, that we opened our sacks, and, behold, every man's money was in the mouth of his sack, our money in full weight: and we have brought it again in our hand.
och sedan kommo till ett viloställe och öppnade våra säckar, då fann var och en av oss sina penningar överst i sin säck, penningarna till deras fulla vikt; dem hava vi nu fört tillbaka med oss.
And other money have we brought down in our hands to buy food: we cannot tell who put our money in our sacks.
Vi veta icke vem som hade lagt penningarna i våra säckar.»
And he brought Simeon out unto them.
Då svarade han: »Varen vid gott mod, frukten icke; det är eder Gud och eder faders Gud som har låtit eder finna en skatt i edra säckar; edra penningar har jag fått.» Sedan hämtade han Simeon ut till dem.
And the man brought the men into Joseph's house, and gave them water, and they washed their feet; and he gave their asses provender.
Och han förde männen in i Josefs hus och gav dem vatten till att två sina fötter och gav foder åt deras åsnor.
And they made ready the present against Joseph came at noon: for they heard that they should eat bread there.
Och de ställde i ordning sina skänker, till dess Josef skulle komma hem om middagen; ty de hade fått höra att de skulle äta där.
And when Joseph came home, they brought him the present which was in their hand into the house, and bowed themselves to him to the earth.
När sedan Josef hade kommit hem, förde de skänkerna, som de hade med sig, in till honom i huset och föllo ned för honom till jorden.
And he asked them of their welfare, and said, Is your father well, the old man of whom ye spake?
Och han hälsade dem och frågade: »Står det väl till med eder fader, den gamle, som I taladen om?
Is he yet alive?
Lever han ännu?»
And they bowed down their heads, and made obeisance.
De svarade: »Ja, det står väl till med vår fader, din tjänare; han lever ännu.» Och de bugade sig och föllo ned för honom.
And he said, God be gracious unto thee, my son.
Och när han lyfte upp sina ögon och fick se sin broder Benjamin, sin moders son, frågade han: »Är detta eder yngste broder, den som I taladen om med mig?» Därpå sade han: »Gud vare dig nådig, min son.»
And Joseph made haste; for his bowels did yearn upon his brother: and he sought where to weep; and he entered into his chamber, and wept there.
Men Josef bröt av sitt tal, ty hans hjärta upprördes av kärlek till brodern, och han sökte tillfälle att gråta ut och gick in i sin kammare och grät där.
And he washed his face, and went out, and refrained himself, and said, Set on bread.
Därefter, sedan han hade tvagit sitt ansikte, gick han åter ut och betvang sig och sade: »Sätten fram mat.»
And they set on for him by himself, and for them by themselves, and for the Egyptians, which did eat with him, by themselves: because the Egyptians might not eat bread with the Hebrews; for that is an abomination unto the Egyptians.
Och de satte fram särskilt för honom och särskilt för dem och särskilt för de egyptier som åto tillsammans med honom; ty egyptierna få icke äta tillsammans med hebréerna; sådant är nämligen en styggelse för egyptierna.
And they sat before him, the firstborn according to his birthright, and the youngest according to his youth: and the men marvelled one at another.
Och de fingo sina platser mitt emot honom, den förstfödde främst såsom den förstfödde, sedan de yngre, var och en efter sin ålder; och männen sågo med förundran på varandra.
And he took and sent messes unto them from before him: but Benjamin's mess was five times so much as any of theirs.
Och han lät bära till dem av rätterna på sitt bord, och Benjamin fick fem gånger så mycket som var och en av de andra.
And they drank, and were merry with him.
Och de drucko sig glada med honom.
And he commanded the steward of his house, saying, Fill the men's sacks with food, as much as they can carry, and put every man's money in his sack's mouth.
Därefter bjöd han sin hovmästare och sade: »Fyll männens säckar med säd, så mycket de kunna rymma, och lägg vars och ens penningar överst i hans säck.
And he did according to the word that Joseph had spoken.
Och min bägare, silverbägaren, skall du lägga överst i den yngstes säck, tillika med penningarna för hans säd.» Och han gjorde såsom Josef hade sagt.
As soon as the morning was light, the men were sent away, they and their asses.
Om morgonen, då det blev dager, fingo männen fara med sina åsnor.
And when they were gone out of the city, and not yet far off, Joseph said unto his steward, Up, follow after the men; and when thou dost overtake them, say unto them, Wherefore have ye rewarded evil for good?
Men när de hade kommit ett litet stycke utom staden, sade Josef till sin hovmästare: »Stå upp och sätt efter männen; och när du hinner upp dem, så säg till dem: ’Varför haven I lönat gott med ont?
Is not this it in which my lord drinketh, and whereby indeed he divineth? ye have done evil in so doing.
Det är en ond gärning I haven gjort.’»
And he overtook them, and he spake unto them these same words.
När han nu hann upp dem, sade han detta till dem.
And they said unto him, Wherefore saith my lord these words?
Då svarade de honom: »Varför talar min herre så?
God forbid that thy servants should do according to this thing:
Bort det, att dina tjänare skulle göra sådant!
Behold, the money, which we found in our sacks' mouths, we brought again unto thee out of the land of Canaan: how then should we steal out of thy lord's house silver or gold?
Huru skulle vi då kunna vilja stjäla silver eller guld ur din herres hus?
With whomsoever of thy servants it be found, both let him die, and we also will be my lord's bondmen.
Den bland dina tjänare, som den finnes hos, han må dö; därtill vilja vi andra bliva min herres trälar.»
And he said, Now also let it be according unto your words: he with whom it is found shall be my servant; and ye shall be blameless.
Men I andra skolen vara utan skuld.»
Then they speedily took down every man his sack to the ground, and opened every man his sack.
Och de skyndade sig att lyfta ned var och en sin säck på jorden, och öppnade var och en sin säck.
And he searched, and began at the eldest, and left at the youngest: and the cup was found in Benjamin's sack.
Och han begynte att söka hos den äldste och slutade hos den yngste; och bägaren fanns i Benjamins säck.
Then they rent their clothes, and laded every man his ass, and returned to the city.
Då revo de sönder sina kläder och lastade åter var och en sin åsna och vände tillbaka till staden.
And Judah and his brethren came to Joseph's house; for he was yet there: and they fell before him on the ground.
Och Juda och hans bröder gingo in i Josefs hus, där denne ännu var kvar; och de föllo ned till jorden för honom.
And Joseph said unto them, What deed is this that ye have done? wot ye not that such a man as I can certainly divine?
Förstoden I icke att en man sådan som jag kan spå?»
And Judah said, What shall we say unto my lord? what shall we speak? or how shall we clear ourselves?
Vad skola vi säga till min herre, vad skola vi tala, och huru skola vi rättfärdiga oss?
God hath found out the iniquity of thy servants: behold, we are my lord's servants, both we, and he also with whom the cup is found.
Se, vi äro min herres trälar, vi andra såväl som den som bägaren har blivit funnen hos.»
And he said, God forbid that I should do so: but the man in whose hand the cup is found, he shall be my servant; and as for you, get you up in peace unto your father.
Men I andra mån i frid fara hem till eder fader.»
Then Judah came near unto him, and said, Oh my lord, let thy servant, I pray thee, speak a word in my lord's ears, and let not thine anger burn against thy servant: for thou art even as Pharaoh.
Då trädde Juda fram till honom och sade: »Hör mig, herre; låt din tjänare tala ett ord inför min herre, och må din vrede icke upptändas mot din tjänare; ty du är såsom Farao.
My lord asked his servants, saying, Have ye a father, or a brother?
Min herre frågade sina tjänare och sade: ’Haven I eder fader eller någon broder ännu därhemma?’
And we said unto my lord, We have a father, an old man, and a child of his old age, a little one; and his brother is dead, and he alone is left of his mother, and his father loveth him.
Och vi svarade min herre: ’Vi hava en åldrig fader och en son till honom, en som är född på hans ålderdom och ännu är ung; men en broder till denne är död, så att han allena är kvar efter sin moder, och hans fader har honom kär.’
And thou saidst unto thy servants, Bring him down unto me, that I may set mine eyes upon him.
Då sade du till dina tjänare: ’Fören honom hitned till mig, så att jag kan låta mitt öga vila på honom.’
And we said unto my lord, The lad cannot leave his father: for if he should leave his father, his father would die.
Och vi svarade min herre: ’Ynglingen kan icke lämna sin fader, ty om han lämnade sin fader, så skulle denne dö.’
And thou saidst unto thy servants, Except your youngest brother come down with you, ye shall see my face no more.
Men du sade till dina tjänare: ’Om eder yngste broder icke följer med eder hitned, så fån I icke mer komma inför mitt ansikte.’
And it came to pass when we came up unto thy servant my father, we told him the words of my lord.
När vi därefter hade kommit hem till din tjänare, min fader, berättade vi för honom vad min herre hade sagt.
And our father said, Go again, and buy us a little food.
Och när sedan vår fader sade: ’Faren tillbaka och köpen litet säd till föda åt oss’,
And we said, We cannot go down: if our youngest brother be with us, then will we go down: for we may not see the man's face, except our youngest brother be with us.
svarade vi: ’Vi kunna icke fara ditned; allenast på det villkoret vilja vi fara, att vår yngste broder följer med oss; ty vi få icke komma inför mannens ansikte om vår yngste broder icke är med oss.’
And thy servant my father said unto us, Ye know that my wife bare me two sons:
Men din tjänare, min fader, sade till oss: ’I veten själva att min hustru har fött åt mig två söner,
And the one went out from me, and I said, Surely he is torn in pieces; and I saw him not since:
Och jag har icke sett honom sedan den tiden.
And if ye take this also from me, and mischief befall him, ye shall bring down my gray hairs with sorrow to the grave.
Om I nu tagen också denne ifrån mig och någon olycka händer honom, så skolen I bringa mina grå hår med jämmer ned i dödsriket.’
Now therefore when I come to thy servant my father, and the lad be not with us; seeing that his life is bound up in the lad's life;
Om jag alltså kommer hem till din tjänare, min fader, utan att vi hava med oss ynglingen, som vår faders hjärta är så fäst vid,
It shall come to pass, when he seeth that the lad is not with us, that he will die: and thy servants shall bring down the gray hairs of thy servant our father with sorrow to the grave.
då bliver det hans död, när han ser att ynglingen icke är med; och dina tjänare skulle så bringa din tjänares, vår faders, grå hår med sorg ned i dödsriket.
For thy servant became surety for the lad unto my father, saying, If I bring him not unto thee, then I shall bear the blame to my father for ever.
Ty jag, din tjänare, har lovat min fader att ansvara för ynglingen och har sagt, att om jag icke för denne till honom igen, så vill jag vara en syndare inför min fader i all min tid.
Now therefore, I pray thee, let thy servant abide instead of the lad a bondman to my lord; and let the lad go up with his brethren.
Låt nu därför din tjänare stanna kvar hos min herre såsom träl, i ynglingens ställe, men låt ynglingen fara hem med sina bröder.
For how shall I go up to my father, and the lad be not with me? lest peradventure I see the evil that shall come on my father.
Jag förmår icke se den jämmer som då skulle komma över min fader.»
Then Joseph could not refrain himself before all them that stood by him; and he cried, Cause every man to go out from me.
Då kunde Josef icke längre betvinga sig inför alla dem som stodo omkring honom.
And there stood no man with him, while Joseph made himself known unto his brethren.
Han ropade: »Må alla gå ut härifrån.» Och ingen fick stanna inne hos Josef, när han gav sig till känna för sina bröder.
And he wept aloud: and the Egyptians and the house of Pharaoh heard.
Och han brast ut i högljudd gråt, så att egyptierna hörde det; också Faraos husfolk hörde det.
And Joseph said unto his brethren, I am Joseph; doth my father yet live?
Och Josef sade till sina bröder: »Jag är Josef.
And his brethren could not answer him; for they were troubled at his presence.
Lever min fader ännu?» Men hans bröder kunde icke svara honom, så förskräckta blevo de för honom.
And he said, I am Joseph your brother, whom ye sold into Egypt.
Då sade Josef till sina bröder: »Kommen hitfram till mig.» Och när de kommo fram, sade han: »Jag är Josef, eder broder, som I sålden till Egypten.
Now therefore be not grieved, nor angry with yourselves, that ye sold me hither: for God did send me before you to preserve life.
Men varen nu icke bedrövade och grämen eder icke däröver att I haven sålt mig hit: ty för att bevara människors liv har Gud sänt mig hit före eder.
For these two years hath the famine been in the land: and yet there are five years, in the which there shall neither be earing nor harvest.
I två år har nu hungersnöd varit i landet, och ännu återstå fem år under vilka man varken skall plöja eller skörda.
And God sent me before you to preserve you a posterity in the earth, and to save your lives by a great deliverance.
Men Gud sände mig hit före eder, för att I skullen bliva kvar på jorden och behållas vid liv, ja, till räddning för många.
So now it was not you that sent me hither, but God: and he hath made me a father to Pharaoh, and lord of all his house, and a ruler throughout all the land of Egypt.
Så haven nu icke I sänt mig hit, utan Gud; och han har gjort mig till Faraos högste rådgivare och till en herre över hela hans hus och till en furste över hela Egyptens land.
Haste ye, and go up to my father, and say unto him, Thus saith thy son Joseph, God hath made me lord of all Egypt: come down unto me, tarry not:
Gud har satt mig till en herre över hela Egypten; kom ned till mig, dröj icke.
And thou shalt dwell in the land of Goshen, and thou shalt be near unto me, thou, and thy children, and thy children's children, and thy flocks, and thy herds, and all that thou hast:
Du skall få bo i landet Gosen och vara mig nära, du med dina barn och barnbarn, dina får och fäkreatur och allt vad som tillhör dig.
And there will I nourish thee; for yet there are five years of famine; lest thou, and thy household, and all that thou hast, come to poverty.
Jag vill där försörja dig — ty ännu återstå fem hungerår — så att varken du eller ditt hus eller någon som hör dig till skall lida nöd.’
And, behold, your eyes see, and the eyes of my brother Benjamin, that it is my mouth that speaketh unto you.
I sen ju med egna ögon, också min broder Benjamin ser med egna ögon, att det är jag, som med egen mun talar till eder.
And ye shall tell my father of all my glory in Egypt, and of all that ye have seen; and ye shall haste and bring down my father hither.
Berätten nu för min fader om all min härlighet i Egypten och om allt vad I haven sett, och skynden eder att föra min fader hitned.»
And he fell upon his brother Benjamin's neck, and wept; and Benjamin wept upon his neck.
Så föll han sin broder Benjamin om halsen och grät, och Benjamin grät vid hans hals.
Moreover he kissed all his brethren, and wept upon them: and after that his brethren talked with him.
Sedan samtalade hans bröder med honom.
And the fame thereof was heard in Pharaoh's house, saying, Joseph's brethren are come: and it pleased Pharaoh well, and his servants.
När nu det ryktet spordes i Faraos hus, att Josefs bröder hade kommit, behagade detta Farao och hans tjänare väl.
And Pharaoh said unto Joseph, Say unto thy brethren, This do ye; lade your beasts, and go, get you unto the land of Canaan;
Och Farao sade till Josef: »Säg till dina bröder: ’Detta skolen I göra: lasten edra djur och faren hem till Kanaans land;
And take your father and your households, and come unto me: and I will give you the good of the land of Egypt, and ye shall eat the fat of the land.
hämten så eder fader och edert folk och kommen hit till mig, så skall jag giva eder det bästa som finnes i Egyptens land, och I skolen få äta av landets fetma.’
Now thou art commanded, this do ye; take you wagons out of the land of Egypt for your little ones, and for your wives, and bring your father, and come.
Alltså bjuder jag dig nu att säga: ’Detta skolen I göra: tagen eder vagnar i Egyptens land för edra späda barn och edra hustrur, och hämten eder fader och kommen hit.
Also regard not your stuff; for the good of all the land of Egypt is yours.
Och bekymren eder icke om edert bohag; ty det bästa som finnes i hela Egyptens land skall höra eder till.’»
And the children of Israel did so: and Joseph gave them wagons, according to the commandment of Pharaoh, and gave them provision for the way.
Israels söner gjorde så, och Josef gav dem vagnar, efter Faraos befallning, och gav dem kost för resan.
To all of them he gave each man changes of raiment; but to Benjamin he gave three hundred pieces of silver, and five changes of raiment.
Och han gav åt dem alla var sin högtidsdräkt, men åt Benjamin gav han tre hundra siklar silver och fem högtidsdräkter.
And to his father he sent after this manner; ten asses laden with the good things of Egypt, and ten she asses laden with corn and bread and meat for his father by the way.
Och till sin fader sände han likaledes gåvor: tio åsnor, lastade med det bästa Egypten hade, och tio åsninnor, lastade med säd och bröd och andra livsmedel åt hans fader för resan.
So he sent his brethren away, and they departed: and he said unto them, See that ye fall not out by the way.
Därefter lät han sina bröder fara, och de begåvo sig åstad; och han sade till dem: »Kiven icke på vägen.»
And they went up out of Egypt, and came into the land of Canaan unto Jacob their father,
Så foro de upp från Egypten och kommo till sin fader Jakob i Kanaans land;
And Jacob's heart fainted, for he believed them not.
och de berättade för honom och sade: »Josef lever ännu, och han är en furste över hela Egyptens land.» Då greps hans hjärta av vanmakt, ty han kunde icke tro dem.
And they told him all the words of Joseph, which he had said unto them: and when he saw the wagons which Joseph had sent to carry him, the spirit of Jacob their father revived:
Men när de omtalade för honom allt vad Josef hade sagt till dem, och när han såg vagnarna som Josef hade sänt för att hämta honom, då fick deras fader Jakobs ande åter liv.
And Israel said, It is enough; Joseph my son is yet alive:
Och Israel sade: »Det är nog; min son Josef lever ännu.
I will go and see him before I die.
Jag vill fara och se honom, förrän jag dör.»
And Israel took his journey with all that he had, and came to Beersheba, and offered sacrifices unto the God of his father Isaac.
Och när han kom till Beer-Seba, offrade han slaktoffer åt sin fader Isaks Gud.
And God spake unto Israel in the visions of the night, and said, Jacob, Jacob.
Och Gud talade till Israel i en syn om natten; han sade: »Jakob!
And he said, Here am I.
Jakob!» Han svarade: »Här är jag.»
And he said, I am God, the God of thy father: fear not to go down into Egypt; for I will there make of thee a great nation:
Då sade han: »Jag är Gud, din faders Gud; frukta icke för att draga ned till Egypten, ty där skall jag göra dig till ett stort folk.
I will go down with thee into Egypt; and I will also surely bring thee up again: and Joseph shall put his hand upon thine eyes.
Jag skall själv draga ned med dig till Egypten, jag skall ock föra dig åter upp därifrån; och Josefs hand skall tillsluta dina ögon.»
And Jacob rose up from Beersheba: and the sons of Israel carried Jacob their father, and their little ones, and their wives, in the wagons which Pharaoh had sent to carry him.
Och Jakob bröt upp från Beer-Seba; och Israels söner satte sin fader Jakob och sina späda barn och sina hustrur på vagnarna som Farao hade sänt för att hämta honom.
And they took their cattle, and their goods, which they had gotten in the land of Canaan, and came into Egypt, Jacob, and all his seed with him:
Och de togo sin boskap och de ägodelar som de hade förvärvat i Kanaans land och kommo så till Egypten, Jakob och alla hans avkomlingar med honom.
His sons, and his sons' sons with him, his daughters, and his sons' daughters, and all his seed brought he with him into Egypt.
Sina söner och sonsöner, sina döttrar och sondöttrar, alla sina avkomlingar, förde han med sig till Egypten.
And these are the names of the children of Israel, which came into Egypt, Jacob and his sons:
Dessa äro namnen på Israels barn som kommo till Egypten:
Reuben, Jacob's firstborn.
Jakob och hans söner.
And the sons of Reuben; Hanoch, and Phallu, and Hezron, and Carmi.
och Rubens söner voro Hanok, Pallu, Hesron och Karmi.
And the sons of Simeon; Jemuel, and Jamin, and Ohad, and Jachin, and Zohar, and Shaul the son of a Canaanitish woman.
Simeons söner voro Jemuel, Jamin, Ohad, Jakin, Sohar och Saul, den kananeiska kvinnans son.
And the sons of Levi; Gershon, Kohath, and Merari.
Levis söner voro Gerson, Kehat och Merari.
And the sons of Pharez were Hezron and Hamul.
Judas söner voro Er, Onan, Sela, Peres och Sera — men Er och Onan dogo i Kanaans land — och Peres’ söner voro Hesron och Hamul.
And the sons of Issachar; Tola, and Phuvah, and Job, and Shimron.
Isaskars söner voro Tola, Puva, Job och Simron.
And the sons of Zebulun; Sered, and Elon, and Jahleel.
Sebulons söner voro Sered, Elon och Jaleel.
These be the sons of Leah, which she bare unto Jacob in Padanaram, with his daughter Dinah: all the souls of his sons and his daughters were thirty and three.
Söner och döttrar utgjorde tillsammans trettiotre personer.
And the sons of Gad; Ziphion, and Haggi, Shuni, and Ezbon, Eri, and Arodi, and Areli.
Gads söner voro Sifjon och Haggi, Suni och Esbon, Eri och Arodi och Areli.
And the sons of Asher; Jimnah, and Ishuah, and Isui, and Beriah, and Serah their sister: and the sons of Beriah; Heber, and Malchiel.
Asers söner voro Jimna, Jisva, Jisvi och Beria; och deras syster var Sera; men Berias söner voro Heber och Malkiel.
These are the sons of Zilpah, whom Laban gave to Leah his daughter, and these she bare unto Jacob, even sixteen souls.
Dessa voro söner till Silpa, som Laban hade givit åt sin dotter Lea, och dessa födde hon åt Jakob, sexton personer.
The sons of Rachel Jacob's wife; Joseph, and Benjamin.
Rakels, Jakobs hustrus, söner voro Josef och Benjamin.
And unto Joseph in the land of Egypt were born Manasseh and Ephraim, which Asenath the daughter of Potipherah priest of On bare unto him.
Och de söner som föddes åt Josef i Egyptens land voro Manasse och Efraim; de föddes åt honom av Asenat, dotter till Poti-Fera, prästen i On.