natgillin/translations-raw huggingface dataset:
And it came to pass, when he was come to Jerusalem to meet the king, that the king said unto him, Wherefore wentest not thou with me, Mephibosheth?
När han nu kom till Jerusalem för att möta konungen, sade konungen till honom: »Varför följde du icke med mig, Mefiboset?»
And he answered, My lord, O king, my servant deceived me: for thy servant said, I will saddle me an ass, that I may ride thereon, and go to the king; because thy servant is lame.
'Jag vill sadla min åsna och sätta mig på den och så begiva mig till konungen'; din tjänare är ju halt.
And he hath slandered thy servant unto my lord the king; but my lord the king is as an angel of God: do therefore what is good in thine eyes.
Min herre konungen är ju dock såsom Guds ängel; så gör nu vad dig täckes.
For all of my father's house were but dead men before my lord the king: yet didst thou set thy servant among them that did eat at thine own table.
Ty hela min faders hus förtjänade intet annat än döden av min herre konungen, och likväl lät du din tjänare sitta bland dem som få äta vid ditt bord.
What right therefore have I yet to cry any more unto the king?
Vad har jag då rätt att ytterligare begära, och varom kan jag väl ytterligare ropa till konungen?»
And the king said unto him, Why speakest thou any more of thy matters?
Konungen sade till honom: »Varför ordar du ytterligare härom?
I have said, Thou and Ziba divide the land.
Jag säger att du och Siba skolen dela jordagodset.»
And Mephibosheth said unto the king, Yea, let him take all, forasmuch as my lord the king is come again in peace unto his own house.
Då sade Mefiboset till konungen: »Han må gärna taga alltsammans, sedan nu min herre konungen har kommit hem igen i frid.»
And Barzillai the Gileadite came down from Rogelim, and went over Jordan with the king, to conduct him over Jordan.
Gileaditen Barsillai hade ock farit ned från Rogelim och drog sedan med konungen till Jordan, för att få ledsaga honom över Jordan.
Now Barzillai was a very aged man, even fourscore years old: and he had provided the king of sustenance while he lay at Mahanaim; for he was a very great man.
Han hade sörjt för konungens behov, medan denne uppehöll sig i Mahanaim, ty han var en mycket rik man.
And the king said unto Barzillai, Come thou over with me, and I will feed thee with me in Jerusalem.
Konungen sade nu till Barsillai: »Du skall draga med mig, så skall jag sörja för dina behov hemma hos mig i Jerusalem.»
And Barzillai said unto the king, How long have I to live, that I should go up with the king unto Jerusalem?
Men Barsillai svarade konungen: »Huru många år kan jag väl ännu hava att leva, eftersom jag skulle följa med konungen upp till Jerusalem?
I am this day fourscore years old: and can I discern between good and evil? can thy servant taste what I eat or what I drink? can I hear any more the voice of singing men and singing women? wherefore then should thy servant be yet a burden unto my lord the king?
Eller kan jag ännu njuta av att höra sångare och sångerskor sjunga?
Thy servant will go a little way over Jordan with the king: and why should the king recompense it me with such a reward?
Varför skulle väl konungen giva mig en sådan vedergällning?
Let thy servant, I pray thee, turn back again, that I may die in mine own city, and be buried by the grave of my father and of my mother.
Låt din tjänare vända tillbaka, så att jag får dö i min stad, där jag har min faders och min moders grav.
But behold thy servant Chimham; let him go over with my lord the king; and do to him what shall seem good unto thee.
Men se här är din tjänare Kimham, låt honom få draga med min herre konungen; och gör för honom vad dig täckes.»
And the king answered, Chimham shall go over with me, and I will do to him that which shall seem good unto thee: and whatsoever thou shalt require of me, that will I do for thee.
Och allt vad du begär av mig skall jag göra dig.»
And all the people went over Jordan.
Därefter gick allt folket över Jordan, och konungen själv gick också över.
And when the king was come over, the king kissed Barzillai, and blessed him; and he returned unto his own place.
Sedan vände denne tillbaka hem igen.
Then the king went on to Gilgal, and Chimham went on with him: and all the people of Judah conducted the king, and also half the people of Israel.
Och de, jämte hälften av Israels folk, förde konungen ditöver.
And, behold, all the men of Israel came to the king, and said unto the king, Why have our brethren the men of Judah stolen thee away, and have brought the king, and his household, and all David's men with him, over Jordan?
Men då kommo alla de övriga israeliterna till konungen och sade till honom: »Varför hava våra bröder, Juda män, fått hemligen bemäktiga sig dig och föra konungen och hans familj, tillika med alla Davids män, över Jordan?»
And all the men of Judah answered the men of Israel, Because the king is near of kin to us: wherefore then be ye angry for this matter? have we eaten at all of the king's cost? or hath he given us any gift?
Hava vi levat på konungen eller skaffat oss någon vinning genom honom?»
And the men of Israel answered the men of Judah, and said, We have ten parts in the king, and we have also more right in David than ye: why then did ye despise us, that our advice should not be first had in bringing back our king?
Varför haven I då ringaktat oss?
And the words of the men of Judah were fiercer than the words of the men of Israel.
Och voro icke vi de som först talade om att hämta vår konung tillbaka?» Men Juda män läto ännu hårdare ord falla än Israels män.
And there happened to be there a man of Belial, whose name was Sheba, the son of Bichri, a Benjamite: and he blew a trumpet, and said, We have no part in David, neither have we inheritance in the son of Jesse: every man to his tents, O Israel.
Israel drage hem, var och en till sin hydda.»
So every man of Israel went up from after David, and followed Sheba the son of Bichri: but the men of Judah clave unto their king, from Jordan even to Jerusalem.
Då övergåvo alla Israels män David och följde Seba, Bikris son; men Juda män höllo sig till sin konung och följde honom från Jordan ända till Jerusalem.
And David came to his house at Jerusalem; and the king took the ten women his concubines, whom he had left to keep the house, and put them in ward, and fed them, but went not in unto them.
Och konungen tog då de tio bihustrur som han hade lämnat kvar för att vakta huset, och satte in dem i ett särskilt hus till att där förvaras; och han gav dem underhåll, men gick icke in till dem.
So they were shut up unto the day of their death, living in widowhood.
Där förblevo de nu instängda till sin dödsdag och levde redan under hans livstid såsom änkor.
Then said the king to Amasa, Assemble me the men of Judah within three days, and be thou here present.
Och konungen sade till Amasa: »Båda upp åt mig Juda män inom tre dagar, och inställ dig sedan själv här.»
So Amasa went to assemble the men of Judah: but he tarried longer than the set time which he had appointed him.
Amasa begav sig då åstad för att uppbåda Juda; men när han dröjde utöver den tid som hade blivit honom förelagd,
And David said to Abishai, Now shall Sheba the son of Bichri do us more harm than did Absalom: take thou thy lord's servants, and pursue after him, lest he get him fenced cities, and escape us.
Tag du din herres tjänare och sätt efter honom, så att han icke bemäktigar sig några befästa städer och tillfogar oss för stor skada.»
And there went out after him Joab's men, and the Cherethites, and the Pelethites, and all the mighty men: and they went out of Jerusalem, to pursue after Sheba the son of Bichri.
Alltså drogo Joabs män tillika med keretéerna och peletéerna och alla hjältarna ut efter honom; de drogo ut från Jerusalem för att sätta efter Seba, Bikris son.
When they were at the great stone which is in Gibeon, Amasa went before them.
Men när de hade hunnit till den stora stenen vid Gibeon, kom Amasa emot dem.
And Joab's garment that he had put on was girded unto him, and upon it a girdle with a sword fastened upon his loins in the sheath thereof; and as he went forth it fell out.
Joab var då klädd i livrocken som plägade utgöra hans dräkt, och ovanpå den hade han ett bälte, med ett svärd i skidan, bundet över sina länder; men när han gick fram, föll det ut.
And Joab took Amasa by the beard with the right hand to kiss him.
Och Joab sade till Amasa: »Står det väl till med dig, min broder?» Därvid fattade Joab Amasa i skägget med högra handen såsom för att kyssa honom.
But Amasa took no heed to the sword that was in Joab's hand: so he smote him therewith in the fifth rib, and shed out his bowels to the ground, and struck him not again; and he died.
Och då Amasa icke tog sig till vara för det svärd som Joab hade i sin andra hand, gav denne honom därmed en stöt i underlivet, så att hans inälvor runno ut på jorden.
So Joab and Abishai his brother pursued after Sheba the son of Bichri.
Därefter fortsatte Joab och hans broder Abisai att förfölja Seba, Bikris son.
And one of Joab's men stood by him, and said, He that favoureth Joab, and he that is for David, let him go after Joab.
Men en av Joabs tjänare stod kvar därbredvid och ropade: »Var och en som är Joabs vän och håller med David, han följe efter Joab.»
And Amasa wallowed in blood in the midst of the highway.
Nu låg Amasa sölad i sitt blod mitt på vägen; och mannen såg allt folket stannade.
And when the man saw that all the people stood still, he removed Amasa out of the highway into the field, and cast a cloth upon him, when he saw that every one that came by him stood still.
Då förde han Amasa undan från vägen in på åkern och kastade ett kläde över honom, eftersom han såg huru alla de som kommo därförbi stannade.
When he was removed out of the highway, all the people went on after Joab, to pursue after Sheba the son of Bichri.
Så snart han var bortskaffad från vägen, drogo alla förbi och följde Joab för att sätta efter Seba, Bikris son.
And he went through all the tribes of Israel unto Abel, and to Bethmaachah, and all the Berites: and they were gathered together, and went also after him.
Denne drog emellertid genom alla Israels stammar till Abel och Bet-Maaka och genom hela Habberim; och folk samlade sig och följde honom ända ditin.
And they came and besieged him in Abel of Bethmaachah, and they cast up a bank against the city, and it stood in the trench: and all the people that were with Joab battered the wall, to throw it down.
Men de kommo och belägrade honom där i Abel vid Bet-Hammaaka och kastade upp mot staden en vall, som reste sig inemot yttermuren.
Then cried a wise woman out of the city, Hear, hear; say, I pray you, unto Joab, Come near hither, that I may speak with thee.
Och allt Joabs folk arbetade på att förstöra muren och kullstöta den.
And when he was come near unto her, the woman said, Art thou Joab?
Hören!
And he answered, I am he.
Sägen till Joab att han kommer hit, så att jag får tala med honom.»
And he answered, I do hear.
När han då kom fram till kvinnan, frågade hon: »Är du Joab?» Han svarade: »Ja.» Hon sade till honom: »Hör din tjänarinnas ord.» Han svarade: »Jag hör.»
Then she spake, saying, They were wont to speak in old time, saying, They shall surely ask counsel at Abel: and so they ended the matter.
'I Abel skall man fråga till råds'; sedan kunde man utföra sina planer.
I am one of them that are peaceable and faithful in Israel: thou seekest to destroy a city and a mother in Israel: why wilt thou swallow up the inheritance of the LORD?
Varför vill du förstöra HERRENS arvedel?»
And Joab answered and said, Far be it, far be it from me, that I should swallow up or destroy.
Joab svarade och sade: »Bort det, bort det, att jag skulle vilja förstöra och fördärva!
And the woman said unto Joab, Behold, his head shall be thrown to thee over the wall.
Det är icke så, utan en man från Efraims bergsbygd vid namn Seba, Bikris son, har rest sig upp mot konung David; utlämnen allenast honom, så vill jag draga bort ifrån staden.» Kvinnan svarade Joab: »Hans huvud skall strax bliva utkastat till dig över muren.»
And they cut off the head of Sheba the son of Bichri, and cast it out to Joab.
Sedan vände sig kvinnan med sitt kloka råd till allt folket, och de höggo huvudet av Seba, Bikris son, och kastade ut det till Joab.
And he blew a trumpet, and they retired from the city, every man to his tent.
Då stötte denne i basunen, och krigsfolket skingrade sig och drog bort ifrån staden, var och en till sin hydda.
And Joab returned to Jerusalem unto the king.
Och Joab vände tillbaka till konungen i Jerusalem.
Now Joab was over all the host of Israel: and Benaiah the son of Jehoiada was over the Cherethites and over the Pelethites:
Joab hade nu befälet över hela krigshären i Israel, och Benaja, Jojadas son, hade befälet över keretéerna och peletéerna.
And Adoram was over the tribute: and Jehoshaphat the son of Ahilud was recorder:
Adoram hade uppsikten över de allmänna arbetena, och Josafat, Ahiluds son, var kansler.
And Sheva was scribe: and Zadok and Abiathar were the priests:
Seja var sekreterare, och Sadok och Ebjatar voro präster.
And Ira also the Jairite was a chief ruler about David.
Dessutom var ock jairiten Ira präst hos David.
Then there was a famine in the days of David three years, year after year; and David enquired of the LORD.
Men under Davids tid uppstod en hungersnöd, som varade oavbrutet i tre år; då sökte David HERRENS ansikte.
And the LORD answered, It is for Saul, and for his bloody house, because he slew the Gibeonites.
HERREN svarade: »För Sauls och hans blodbefläckade hus' skull sker detta, därför att han dödade gibeoniterna.
And the king called the Gibeonites, and said unto them; (now the Gibeonites were not of the children of Israel, but of the remnant of the Amorites; and the children of Israel had sworn unto them: and Saul sought to slay them in his zeal to the children of Israel and Judah.)
Men gibeoniterna voro icke israeliter, utan en kvarleva av amoréerna och fastän Israels barn hade givit dem sin ed, hade Saul, i sin nitälskan för Israels barn och för Juda, försökt att nedgöra dem.
Wherefore David said unto the Gibeonites, What shall I do for you? and wherewith shall I make the atonement, that ye may bless the inheritance of the LORD?
David sade nu till gibeoniterna: »Vad skall jag göra för eder, och varmed skall jag bringa försoning, så att I välsignen HERRENS arvedel?»
And he said, What ye shall say, that will I do for you.
Gibeoniterna svarade honom: »Vi fordra icke silver och guld av Saul och hans hus, ej heller hava vi rätt att döda någon man i Israel.» Han frågade: »Vad begären I då att jag skall göra för eder?»
And they answered the king, The man that consumed us, and that devised against us that we should be destroyed from remaining in any of the coasts of Israel,
De svarade konungen: »Den man som ville förgöra oss, och som stämplade mot oss, för att vi skulle bliva utrotade och icke mer hava bestånd någonstädes inom Israels land,
And the king said, I will give them.
av hans söner må sju utlämnas till oss, så att vi få upphänga dem för HERREN i Sauls, HERRENS utvaldes, Gibea.» Konungen sade: »Jag skall utlämna dem.»
But the king spared Mephibosheth, the son of Jonathan the son of Saul, because of the LORD's oath that was between them, between David and Jonathan the son of Saul.
Men konungen skonade Mefiboset, Sauls son Jonatans son, för den ed vid HERREN, som de, David och Jonatan, Sauls son, hade svurit varandra.
But the king took the two sons of Rizpah the daughter of Aiah, whom she bare unto Saul, Armoni and Mephibosheth; and the five sons of Michal the daughter of Saul, whom she brought up for Adriel the son of Barzillai the Meholathite:
Däremot tog konungen de två söner, Armoni och Mefiboset, som Rispa, Ajas dotter, hade fött åt Saul, och de fem söner som Mikal, Sauls dotter, hade fött åt meholatiten Adriel, Barsillais son
And he delivered them into the hands of the Gibeonites, and they hanged them in the hill before the LORD: and they fell all seven together, and were put to death in the days of harvest, in the first days, in the beginning of barley harvest.
Och det var under de första skördedagarna, när kornskörden begynte, som de blevo dödade.
And Rizpah the daughter of Aiah took sackcloth, and spread it for her upon the rock, from the beginning of harvest until water dropped upon them out of heaven, and suffered neither the birds of the air to rest on them by day, nor the beasts of the field by night.
Då tog Rispa, Ajas dotter, sin sorgdräkt och hade den till sitt läger ovanpå klippan från det att skörden begynte, ända till dess att vattnet strömmade ned över dem från himmelen; och hon tillstadde icke himmelens fåglar att slå ned på dem om dagen, ej heller markens vilda djur att göra det om natten.
And it was told David what Rizpah the daughter of Aiah, the concubine of Saul, had done.
När det blev berättat för David vad Rispa, Ajas dotter, Sauls bihustru, hade gjort
And David went and took the bones of Saul and the bones of Jonathan his son from the men of Jabeshgilead, which had stolen them from the street of Bethshan, where the Philistines had hanged them, when the Philistines had slain Saul in Gilboa:
Dessa hade nämligen i hemlighet tagit deras kroppar bort ifrån den öppna platsen i Bet-San, där filistéerna hade hängt upp dem, när filistéerna slogo Saul på Gilboa.
And he brought up from thence the bones of Saul and the bones of Jonathan his son; and they gathered the bones of them that were hanged.
Och då han hade fört Sauls och hans son Jonatans ben upp därifrån, samlade man ock ihop de upphängdas ben.
And the bones of Saul and Jonathan his son buried they in the country of Benjamin in Zelah, in the sepulchre of Kish his father: and they performed all that the king commanded.
Sedan begrov man Sauls och hans son Jonatans ben i Benjamins land, i Sela, i hans fader Kis' grav; man gjorde allt vad konungen hade bjudit.
And after that God was intreated for the land.
Och därefter hörde Gud landets bön.
Moreover the Philistines had yet war again with Israel; and David went down, and his servants with him, and fought against the Philistines: and David waxed faint.
Men David blev trött;
And Ishbibenob, which was of the sons of the giant, the weight of whose spear weighed three hundred shekels of brass in weight, he being girded with a new sword, thought to have slain David.
och Jisbo-Benob, en av rafaéernas avkomlingar, vilkens lans vägde tre hundra siklar koppar, och som var iklädd en ny rustning, tänkte då döda David.
But Abishai the son of Zeruiah succoured him, and smote the Philistine, and killed him.
Men Abisai, Serujas son, kom honom till hjälp och slog filistéen till döds.
Then the men of David sware unto him, saying, Thou shalt go no more out with us to battle, that thou quench not the light of Israel.
Då besvuro Davids män honom att han icke mer skulle draga ut med dem i striden, så att han icke utsläckte Israels lampa.
And it came to pass after this, that there was again a battle with the Philistines at Gob: then Sibbechai the Hushathite slew Saph, which was of the sons of the giant.
Därefter stod åter en strid med filistéerna vid Gob; husatiten Sibbekai slog då ned Saf, en av rafaéernas avkomlingar.
And there was again a battle in Gob with the Philistines, where Elhanan the son of Jaareoregim, a Bethlehemite, slew the brother of Goliath the Gittite, the staff of whose spear was like a weaver's beam.
Åter stod en strid med filistéerna vid Gob; Elhanan, Jaare-Oregims son, betlehemiten, slog då ned gatiten Goljat, som hade ett spjut vars skaft liknade en vävbom.
And there was yet a battle in Gath, where was a man of great stature, that had on every hand six fingers, and on every foot six toes, four and twenty in number; and he also was born to the giant.
Där var en reslig man som hade sex fingrar på var hand och sex tår på var fot, eller tillsammans tjugufyra; han var ock en avkomling av rafaéerna.
And when he defied Israel, Jonathan the son of Shimeah the brother of David slew him.
Denne smädade Israel; då blev han nedgjord av Jonatan, son till Simeai, Davids broder.
These four were born to the giant in Gath, and fell by the hand of David, and by the hand of his servants.
Dessa fyra voro avkomlingar av rafaéerna i Gat; och de föllo för Davids och hans tjänares hand.
And David spake unto the LORD the words of this song in the day that the LORD had delivered him out of the hand of all his enemies, and out of the hand of Saul:
Och David talade till HERREN denna sångs ord, när HERREN hade räddat honom från alla hans fienders hand och från Sauls hand.
And he said, The LORD is my rock, and my fortress, and my deliverer;
HERRE, du mitt bergfäste, min borg och min räddare,
The God of my rock; in him will I trust: he is my shield, and the horn of my salvation, my high tower, and my refuge, my saviour; thou savest me from violence.
Gud, du min klippa, till vilken jag tager min tillflykt, min sköld och min frälsnings horn, mitt värn och min tillflykt, min frälsare, du som frälsar mig från våldet!
I will call on the LORD, who is worthy to be praised: so shall I be saved from mine enemies.
HERREN, den högtlovade, åkallar jag, och från mina fiender bliver jag frälst.
When the waves of death compassed me, the floods of ungodly men made me afraid;
Ty dödens bränningar omvärvde mig, fördärvets strömmar förskräckte mig,
The sorrows of hell compassed me about; the snares of death prevented me;
dödsrikets band omslöto mig, dödens snaror föllo över mig.
In my distress I called upon the LORD, and cried to my God: and he did hear my voice out of his temple, and my cry did enter into his ears.
Och han hörde från sin himmelska boning min röst, och mitt rop kom till hans öron.
Then the earth shook and trembled; the foundations of heaven moved and shook, because he was wroth.
Då skalv jorden och bävade, himmelens grundvalar darrade; de skakades, ty hans vrede var upptänd.
There went up a smoke out of his nostrils, and fire out of his mouth devoured: coals were kindled by it.
Rök steg upp från hans näsa och förtärande eld från hans mun, eldsglöd ljungade från honom.
He bowed the heavens also, and came down; and darkness was under his feet.
Och han sänkte himmelen och for ned och töcken var under hans fötter.
And he rode upon a cherub, and did fly: and he was seen upon the wings of the wind.
Han for på keruben och flög, han sågs komma på vindens vingar
And he made darkness pavilions round about him, dark waters, and thick clouds of the skies.
Och han gjorde mörker till en hydda som omslöt honom: vattenhopar, tjocka moln.
Through the brightness before him were coals of fire kindled.
Ur glansen framför honom ljungade eldsglöd.
The LORD thundered from heaven, and the most High uttered his voice.
HERREN dundrade från himmelen den Högste lät höra sin röst.
And he sent out arrows, and scattered them; lightning, and discomfited them.
Han sköt pilar och förskingrade dem, ljungeld och förvirrade dem.
And the channels of the sea appeared, the foundations of the world were discovered, at the rebuking of the LORD, at the blast of the breath of his nostrils.
Havets bäddar kommo i dagen, jordens grundvalar blottades, för HERRENS näpst, för hans vredes stormvind.
He sent from above, he took me; he drew me out of many waters;
Han räckte ut sin hand från höjden och fattade mig, han drog mig upp ur de stora vattnen.
He delivered me from my strong enemy, and from them that hated me: for they were too strong for me.
Han räddade mig från min starke fiende, från mina ovänner, ty de voro mig övermäktiga.
He brought me forth also into a large place: he delivered me, because he delighted in me.
Han förde mig ut på rymlig plats han räddade mig, ty han hade behag till mig.
The LORD rewarded me according to my righteousness: according to the cleanness of my hands hath he recompensed me.
HERREN lönar mig efter min rättfärdighet; efter mina händers renhet vedergäller han mig.
For all his judgments were before me: and as for his statutes, I did not depart from them.
nej, alla hans rätter hade jag för ögonen, och från hans stadgar vek jag icke av.
I was also upright before him, and have kept myself from mine iniquity.
Så var jag ostrafflig för honom och tog mig till vara för missgärning.