natgillin/translations-raw huggingface dataset:
So the priest gave him hallowed bread: for there was no bread there but the shewbread, that was taken from before the LORD, to put hot bread in the day when it was taken away.
Då gav prästen honom av det heliga; ty där fanns icke något annat bröd än skådebröden, som hade legat inför HERRENS ansikte, men som man hade burit undan, för att lägga fram nybakat bröd samma dag det gamla togs bort.
Now a certain man of the servants of Saul was there that day, detained before the LORD; and his name was Doeg, an Edomite, the chiefest of the herdmen that belonged to Saul.
Men där befann sig den dagen en av Sauls tjänare, som var satt i förvar inför HERREN, en edomé vid namn Doeg, den förnämste av Sauls herdar.
And David said unto Ahimelech, And is there not here under thine hand spear or sword? for I have neither brought my sword nor my weapons with me, because the king's business required haste.
Ty varken mitt svärd eller mina andra vapen tog jag med mig, eftersom konungens uppdrag krävde så stor skyndsamhet.»
And the priest said, The sword of Goliath the Philistine, whom thou slewest in the valley of Elah, behold, it is here wrapped in a cloth behind the ephod: if thou wilt take that, take it: for there is no other save that here.
Prästen svarade: »Jo, det svärd som har tillhört filistéen Goljat, honom som du slog ned i Terebintdalen; det finnes, inhöljt i ett kläde, där bakom efoden.
And David said, There is none like that; give it me.
Vill du taga det med dig, så tag det; ty något annat än det har jag icke.» David sade: »Dess like finnes icke; giv mig det.»
And David arose and fled that day for fear of Saul, and went to Achish the king of Gath.
Och David stod upp och flydde samma dag för Saul och kom till Akis, konungen i Gat.
And the servants of Achish said unto him, Is not this David the king of the land? did they not sing one to another of him in dances, saying, Saul hath slain his thousands, and David his ten thousands?
'Saul har slagit sina tusen, men David sina tio tusen.'
And David laid up these words in his heart, and was sore afraid of Achish the king of Gath.
David lade märke till dessa ord, och han begynte storligen frukta för Akis, konungen i Gat.
And he changed his behaviour before them, and feigned himself mad in their hands, and scrabbled on the doors of the gate, and let his spittle fall down upon his beard.
Därför ställde han sig vansinnig inför deras ögon och betedde sig såsom en ursinnig, när de ville fasthålla honom, och ritade på dörrarna i porten och lät spotten rinna ned i sitt skägg.
Then said Achish unto his servants, Lo, ye see the man is mad: wherefore then have ye brought him to me?
Varför fören I honom till mig?
Have I need of mad men, that ye have brought this fellow to play the mad man in my presence? shall this fellow come into my house?
Har jag då sådan brist på vanvettiga människor, att I behövden föra denne hit, för att han skulle bete sig vanvettigt inför mig?
David therefore departed thence, and escaped to the cave Adullam: and when his brethren and all his father's house heard it, they went down thither to him.
Och när hans bröder och hela hans faders hus fingo höra detta, kommo de ditned till honom.
And every one that was in distress, and every one that was in debt, and every one that was discontented, gathered themselves unto him; and he became a captain over them: and there were with him about four hundred men.
Och till honom församlade sig alla slags män som voro i något trångmål, alla som ansattes av fordringsägare och alla missnöjda, och han blev deras hövding; vid pass fyra hundra man slöto sig så till honom.
And David went thence to Mizpeh of Moab: and he said unto the king of Moab, Let my father and my mother, I pray thee, come forth, and be with you, till I know what God will do for me.
Och han sade till konungen i Moab: »Låt min fader och min moder få komma hitöver och vara hos eder till dess jag får veta vad Gud vill göra med mig.»
And he brought them before the king of Moab: and they dwelt with him all the while that David was in the hold.
Och han förde dem fram inför konungen i Moab; och de fingo stanna hos denne, så länge David var på borgen.
Then David departed, and came into the forest of Hareth.
Men profeten Gad sade till David: »Du skall icke stanna här på borgen; drag bort härifrån och begiv dig in i Juda land.» Då drog David bort därifrån och kom till Heretskogen.
When Saul heard that David was discovered, and the men that were with him, (now Saul abode in Gibeah under a tree in Ramah, having his spear in his hand, and all his servants were standing about him;)
Då nu Saul en dag satt i Gibea under tamarisken på höjden, med sitt spjut i handen, under det att alla hans tjänare stodo omkring honom,
Then Saul said unto his servants that stood about him, Hear now, ye Benjamites; will the son of Jesse give every one of you fields and vineyards, and make you all captains of thousands, and captains of hundreds;
Skall då också Isais son åt eder alla giva åkrar och vingårdar och göra eder alla till över- och underhövitsmän?
That all of you have conspired against me, and there is none that sheweth me that my son hath made a league with the son of Jesse, and there is none of you that is sorry for me, or sheweth unto me that my son hath stirred up my servant against me, to lie in wait, as at this day?
Min son har ju uppeggat min tjänare till att stämpla mot mig, såsom nu sker.»
Then answered Doeg the Edomite, which was set over the servants of Saul, and said, I saw the son of Jesse coming to Nob, to Ahimelech the son of Ahitub.
Edoméen Doeg, som ock stod där bland Sauls tjänare, svarade då och sade: »Jag har sett Isais son komma till Ahimelek, Ahitubs son, i Nob.
And he enquired of the LORD for him, and gave him victuals, and gave him the sword of Goliath the Philistine.
Denne frågade då HERREN för honom och gav honom reskost; han gav honom ock filistéen Goljats svärd.»
Then the king sent to call Ahimelech the priest, the son of Ahitub, and all his father's house, the priests that were in Nob: and they came all of them to the king.
Och de kommo alla till konungen.
And he answered, Here I am, my lord.
Då sade Saul: »Hör mig, du Ahitubs son.» Han svarade: »Jag hör dig, min herre.»
And Saul said unto him, Why have ye conspired against me, thou and the son of Jesse, in that thou hast given him bread, and a sword, and hast enquired of God for him, that he should rise against me, to lie in wait, as at this day?
Saul sade till honom: »Varför haven I sammansvurit eder mot mig, du och Isais son, i det att du har givit honom bröd och svärd och frågat Gud för honom, så att han skulle kunna sätta sig upp mot mig och stämpla mot mig, såsom nu sker?»
Then Ahimelech answered the king, and said, And who is so faithful among all thy servants as David, which is the king's son in law, and goeth at thy bidding, and is honourable in thine house?
Ahimelek svarade konungen och sade: »Vem bland alla dina tjänare är väl så betrodd som David, han som därtill är konungens måg och hövding för din livvakt och högt ärad i ditt hus?
Did I then begin to enquire of God for him? be it far from me: let not the king impute any thing unto his servant, nor to all the house of my father: for thy servant knew nothing of all this, less or more.
Icke må konungen lägga mig, sin tjänare, och hela min faders hus något till last, ty din tjänare visste alls intet om allt detta.»
And the king said, Thou shalt surely die, Ahimelech, thou, and all thy father's house.
Men konungen sade: »Du måste döden dö, Ahimelek, du själv och hela din faders hus.»
But the servants of the king would not put forth their hand to fall upon the priests of the LORD.
Och konungen sade till drabanterna som stodo där omkring honom: »Träden fram och döden HERRENS präster; ty också de hålla med David; och fastän de visste att han flydde, uppenbarade de det icke för mig.» Men konungens tjänare ville icke uträcka sina händer till att stöta ned HERRENS präster.
And Doeg the Edomite turned, and he fell upon the priests, and slew on that day fourscore and five persons that did wear a linen ephod.
Då sade konungen till Doeg: »Träd du fram och stöt ned prästerna.» Edoméen Doeg trädde då fram och stötte ned prästerna och dödade på den dagen åttiofem män som buro linne-efod.
And Nob, the city of the priests, smote he with the edge of the sword, both men and women, children and sucklings, and oxen, and asses, and sheep, with the edge of the sword.
Och invånarna i präststaden Nob blevo slagna med svärdsegg, både män och kvinnor, både barn och spenabarn; också fäkreatur, åsnor och får blevo slagna med svärdsegg.
And one of the sons of Ahimelech the son of Ahitub, named Abiathar, escaped, and fled after David.
Allenast en son till Ahimelek, Ahitubs son, vid namn Ebjatar, kom undan, och denne flydde bort till David.
And Abiathar shewed David that Saul had slain the LORD's priests.
Och Ebjatar omtalade för David att Saul hade dräpt HERRENS präster.
And David said unto Abiathar, I knew it that day, when Doeg the Edomite was there, that he would surely tell Saul:
Då sade David till Ebjatar: »Jag förstod redan då att edoméen Doeg, eftersom han var där, skulle omtala allt för Saul.
I have occasioned the death of all the persons of thy father's house.
Det är jag som är orsaken till att hela din faders hus har förgåtts.
Abide thou with me, fear not: for he that seeketh my life seeketh thy life: but with me thou shalt be in safeguard.
Hos mig är du i gott förvar.»
Then they told David, saying, Behold, the Philistines fight against Keilah, and they rob the threshingfloors.
David i öknen Maon.
Therefore David enquired of the LORD, saying, Shall I go and smite these Philistines?
Och man berättade för David: »Filistéerna hålla nu på att belägra Kegila, och de plundra logarna.»
And the LORD said unto David, Go, and smite the Philistines, and save Keilah.
Då frågade David HERREN: »Skall jag draga åstad och slå dessa filistéer?» HERREN svarade David: »Drag åstad och slå filistéerna och fräls Kegila.»
And David's men said unto him, Behold, we be afraid here in Judah: how much more then if we come to Keilah against the armies of the Philistines?
Och nu skulla vi därtill draga åstad till Kegila, mot filistéernas här!»
And the LORD answered him and said, Arise, go down to Keilah; for I will deliver the Philistines into thine hand.
Då frågade David HERREN ännu en gång, och HERREN svarade honom och sade: »Stå upp och drag ned till Kegila; ty jag vill giva filistéerna i din hand.»
So David and his men went to Keilah, and fought with the Philistines, and brought away their cattle, and smote them with a great slaughter.
Då drog David med sina män till Kegila och stridde mot filistéerna och förde bort deras boskap och tillfogade dem ett stort nederlag.
So David saved the inhabitants of Keilah.
Så frälste David invånarna i Kegila.
And it came to pass, when Abiathar the son of Ahimelech fled to David to Keilah, that he came down with an ephod in his hand.
När Ebjatar, Ahimeleks son, flydde till David i Kegila, förde han efoden med sig ditned.
And it was told Saul that David was come to Keilah.
Och det blev berättat för Saul att David hade dragit in i Kegila.
And Saul said, God hath delivered him into mine hand; for he is shut in, by entering into a town that hath gates and bars.
Då sade Saul: »Gud har förkastat honom och givit honom i min hand, ty han har själv stängt in sig genom att gå in i en stad med portar och bommar.»
And Saul called all the people together to war, to go down to Keilah, to besiege David and his men.
Därefter bådade Saul upp allt folket till strid, för att draga ned till Kegila och där innesluta David och hans man.
And David knew that Saul secretly practised mischief against him; and he said to Abiathar the priest, Bring hither the ephod.
Men när David fick veta att Saul stämplade ont mot honom, sade han till prästen Ebjatar: »Bär hit efoden.»
Then said David, O LORD God of Israel, thy servant hath certainly heard that Saul seeketh to come to Keilah, to destroy the city for my sake.
Och David sade: »HERRE, Israels Gud, din tjänare har hört att Saul har i sinnet att komma mot Kegila och fördärva staden för min skull.
Will the men of Keilah deliver me up into his hand? will Saul come down, as thy servant hath heard?
Skall Saul komma hitned, såsom din tjänare har hört?
And the LORD said, He will come down.
HERRE, Israels Gud, förkunna det för din tjänare.» HERREN svarade: »Han skall komma hitned.»
And the LORD said, They will deliver thee up.
David frågade ytterligare: »Skola Kegilas borgare då utlämna mig och mina man åt Saul?» HERREN svarade: »De skola utlämna eder.»
Then David and his men, which were about six hundred, arose and departed out of Keilah, and went whithersoever they could go.
Då bröt David upp med sitt folk, som utgjorde vid pass sex hundra man, och de drogo ut från Kegila och vandrade vart de kunde.
And it was told Saul that David was escaped from Keilah; and he forbare to go forth.
När det då blev berättat för Saul att David hade flytt undan från Kegila avstod han från att draga ut.
And David abode in the wilderness in strong holds, and remained in a mountain in the wilderness of Ziph.
Så uppehöll sig nu David i öknen på bergfästena; han uppehöll sig bland bergen i öknen Sif.
And Saul sought him every day, but God delivered him not into his hand.
Och Saul sökte alltjämt efter honom, men Gud gav honom icke i hans hand.
And David saw that Saul was come out to seek his life: and David was in the wilderness of Ziph in a wood.
Och medan David var i Hores i öknen Sif, förnam han att Saul hade dragit ut för att söka döda honom.
And Jonathan Saul's son arose, and went to David into the wood, and strengthened his hand in God.
Men Jonatan, Sauls son, stod upp och gick till David i Hores och styrkte hans mod i Gud.
And he said unto him, Fear not: for the hand of Saul my father shall not find thee; and thou shalt be king over Israel, and I shall be next unto thee; and that also Saul my father knoweth.
Detta vet ock min fader Saul.»
And they two made a covenant before the LORD: and David abode in the wood, and Jonathan went to his house.
Och David stannade kvar i Hores, men Jonatan gick hem igen.
Then came up the Ziphites to Saul to Gibeah, saying, Doth not David hide himself with us in strong holds in the wood, in the hill of Hachilah, which is on the south of Jeshimon?
Men några sifiter drogo upp till Saul i Gibea och sade: »David håller sig nu gömd hos oss på bergfästena i Hores, på Hakilahöjden, som ligger söder om ödemarken.
Now therefore, O king, come down according to all the desire of thy soul to come down; and our part shall be to deliver him into the king's hand.
Så drag nu ditned, o konung, så snart det lyster dig att göra det. står sak bliver det då att utlämna honom åt konungen.»
And Saul said, Blessed be ye of the LORD; for ye have compassion on me.
Då sade Saul: »Varen välsignade av HERREN, därför att I haven velat spara mig bekymmer.
Go, I pray you, prepare yet, and know and see his place where his haunt is, and who hath seen him there: for it is told me that he dealeth very subtilly.
Men gån nu och skaffen eder ytterligare visshet, och tagen reda på och sen efter, på vilket ställe han nu vistas, och vem som har sett honom där; ty man har sagt mig att han är mycket listig.
See therefore, and take knowledge of all the lurking places where he hideth himself, and come ye again to me with the certainty, and I will go with you: and it shall come to pass, if he be in the land, that I will search him out throughout all the thousands of Judah.
Ty finnes han i landet, skall jag veta att söka upp honom, om jag än måste söka bland alla Juda ätter.»
And they arose, and went to Ziph before Saul: but David and his men were in the wilderness of Maon, in the plain on the south of Jeshimon.
Men David och hans män voro i öknen Maon, på hedmarken, söder om ödemarken.
And they told David; wherefore he came down into a rock, and abode in the wilderness of Maon.
När nu Saul drog åstad med sina män för att söka efter David, om talade man det för denne, och han drog då ned till klippan och stannade så i öknen Maon.
And when Saul heard that, he pursued after David in the wilderness of Maon.
När Saul hörde detta, satte han efter David in i öknen Maon.
And Saul went on this side of the mountain, and David and his men on that side of the mountain: and David made haste to get away for fear of Saul; for Saul and his men compassed David and his men round about to take them.
Och Saul gick på ena sidan om berget, och David med sina män på andra sidan.
But there came a messenger unto Saul, saying, Haste thee, and come; for the Philistines have invaded the land.
Men just som David var stadd på flykt för att komma undan Saul, under det att Saul och hans män sökte kringränna David och hans män för att taga dem till fånga
Wherefore Saul returned from pursuing after David, and went against the Philistines: therefore they called that place Selahammahlekoth.
kom en budbärare till Saul och sade: »Skynda dig och kom, ty filistéerna hava fallit in i landet.»
And David went up from thence, and dwelt in strong holds at Engedi.
Då upphörde Saul att förfölja David och drog mot filistéerna.
And it came to pass, when Saul was returned from following the Philistines, that it was told him, saying, Behold, David is in the wilderness of Engedi.
Och när Saul kom tillbaka från tåget mot filistéerna, omtalade man för honom att David var i En-Gedis öken.
Then Saul took three thousand chosen men out of all Israel, and went to seek David and his men upon the rocks of the wild goats.
Då tog Saul tre tusen män, utvalda ur hela Israel, och drog åstad för att söka efter David och hans män på Stenbocksklipporna.
And he came to the sheepcotes by the way, where was a cave; and Saul went in to cover his feet: and David and his men remained in the sides of the cave.
Men David och hans män sutto längst inne i grottan.
And the men of David said unto him, Behold the day of which the LORD said unto thee, Behold, I will deliver thine enemy into thine hand, that thou mayest do to him as it shall seem good unto thee.
Då sade Davids män till honom: »Se, detta är den dag om vilken HERREN har sagt till dig:
Then David arose, and cut off the skirt of Saul's robe privily.
Jag vill nu giva din fiende i din hand, så att du far göra med honom vad du finner för gott.» Då stod David upp och skar oförmärkt av en flik på Sauls mantel.
And it came to pass afterward, that David's heart smote him, because he had cut off Saul's skirt.
Men därefter slog Davids samvete honom, därför att han hade skurit av fliken på Sauls mantel.
And he said unto his men, The LORD forbid that I should do this thing unto my master, the LORD's anointed, to stretch forth mine hand against him, seeing he is the anointed of the LORD.
Och han sade till sina män: »HERREN låte det vara fjärran ifrån mig att jag skulle göra detta mot min herre, mot HERRENS smorde, att jag skulle uträcka min hand mot honom; han är ju HERRENS Smorde.»
So David stayed his servants with these words, and suffered them not to rise against Saul.
Och David höll sina män tillbaka med stränga ord och tillstadde dem icke att överfalla Saul.
But Saul rose up out of the cave, and went on his way.
Men när Saul hade stått upp och gått ut ur grottan och fortsatt sin färd,
And when Saul looked behind him, David stooped with his face to the earth, and bowed himself.
då stod ock David upp och gick ut ur grottan och ropade efter Saul: »Min herre konung!» När då Saul såg sig tillbaka, böjde David sig ned, med ansiktet mot jorden, och bugade sig.
And David said to Saul, Wherefore hearest thou men's words, saying, Behold, David seeketh thy hurt?
Och David sade till Saul: »Varför hör du på sådana människors ord, som säga att David söker din ofärd?
Behold, this day thine eyes have seen how that the LORD had delivered thee to day into mine hand in the cave: and some bade me kill thee: but mine eye spared thee; and I said, I will not put forth mine hand against my lord; for he is the LORD's anointed.
'Jag vill icke uträcka min hand mot min herre; han är ju HERRENS Smorde.
Moreover, my father, see, yea, see the skirt of thy robe in my hand: for in that I cut off the skirt of thy robe, and killed thee not, know thou and see that there is neither evil nor transgression in mine hand, and I have not sinned against thee; yet thou huntest my soul to take it.
Ty därav att jag skar av fliken på din mantel, men icke dräpte dig, må du märka och se att jag icke har velat göra något ont eller begå någon förbrytelse, och att jag icke har försyndat mig mot dig, fastän du traktar efter att taga mitt liv.
The LORD judge between me and thee, and the LORD avenge me of thee: but mine hand shall not be upon thee.
HERREN skall döma mellan mig och dig, och HERREN skall hämnas mig på dig, men min hand skall icke röra dig.
As saith the proverb of the ancients, Wickedness proceedeth from the wicked: but mine hand shall not be upon thee.
'Från de ogudaktiga kommer vad ogudaktigt är'; därför skall hand icke röra dig.»
After whom is the king of Israel come out? after whom dost thou pursue? after a dead dog, after a flea.
Efter en död hund, efter en enda liten loppa!
The LORD therefore be judge, and judge between me and thee, and see, and plead my cause, and deliver me out of thine hand.
Så vare då HERREN domare och döme mellan mig och dig; må han se härtill och utföra min sak, ja, må han döma mig fri ifrån din hand.»
And it came to pass, when David had made an end of speaking these words unto Saul, that Saul said, Is this thy voice, my son David?
När David hade talat dessa ord till Saul, sade Saul: »De är ju din röst, min son David.» Och Saul brast ut i gråt.
And he said to David, Thou art more righteous than I: for thou hast rewarded me good, whereas I have rewarded thee evil.
Och han sade till David: »Du är rättfärdigare än jag, ty du har bevisat mig gott, under det jag har bevisat dig ont.
And thou hast shewed this day how that thou hast dealt well with me: forasmuch as when the LORD had delivered me into thine hand, thou killedst me not.
Du har i dag låtit mig se din godhet mot mig, därigenom att du icke har dräpt mig, fastän HERREN hade överlämnat mig i din hand.
For if a man find his enemy, will he let him go well away? wherefore the LORD reward thee good for that thou hast done unto me this day.
HERREN vedergälle dig med sitt goda för vad du denna dag har gjort mig.
And now, behold, I know well that thou shalt surely be king, and that the kingdom of Israel shall be established in thine hand.
Och nu vet jag väl att du skall bliva konung, och att Israels konungadöme skall förbliva i din hand.
Swear now therefore unto me by the LORD, that thou wilt not cut off my seed after me, and that thou wilt not destroy my name out of my father's house.
Men lova mig nu med ed vid HERREN att du icke utrotar mina avkomlingar efter mig och icke utplånar mitt namn ur min faders hus.»
And David sware unto Saul.
Då svor David Saul denna ed.
And Saul went home; but David and his men gat them up unto the hold.
Därefter drog Saul hem; men David och hans män drogo upp till borgen.
And Samuel died; and all the Israelites were gathered together, and lamented him, and buried him in his house at Ramah.
Och Samuel dog, och hela Israel församlade sig och höll dödsklagan efter honom; och de begrovo honom där han bodde i Rama.
And David arose, and went down to the wilderness of Paran.
Och David stod upp och drog ned till öknen Paran.
And there was a man in Maon, whose possessions were in Carmel; and the man was very great, and he had three thousand sheep, and a thousand goats: and he was shearing his sheep in Carmel.
Och han höll just då på att klippa sina får i Karmel.
Now the name of the man was Nabal; and the name of his wife Abigail: and she was a woman of good understanding, and of a beautiful countenance: but the man was churlish and evil in his doings; and he was of the house of Caleb.
Hustrun hade ett gott förstånd och ett skönt utseende; men mannen var hård och ondskefull; och han var en avkomling av Kaleb.
And David heard in the wilderness that Nabal did shear his sheep.
När nu David i öknen fick höra att Nabal klippte sina får,