natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therefore the LORD hath recompensed me according to my righteousness; according to my cleanness in his eye sight.
Därför vedergällde mig HERREN efter min rättfärdighet, efter min renhet inför hans ögon.
With the merciful thou wilt shew thyself merciful, and with the upright man thou wilt shew thyself upright.
Mot den fromme bevisar du dig from, mot en ostrafflig hjälte bevisar du dig ostrafflig.
With the pure thou wilt shew thyself pure; and with the froward thou wilt shew thyself unsavoury.
Mot den rene bevisar du dig ren, men mot den vrånge bevisar du dig avog.
And the afflicted people thou wilt save: but thine eyes are upon the haughty, that thou mayest bring them down.
och du frälsar ett betryckt folk, men dina ögon äro emot de stolta, till att ödmjuka dem.
For thou art my lamp, O LORD: and the LORD will lighten my darkness.
Ja, du, HERRE, är min lampa; ty HERREN gör mitt mörker ljust.
For by thee I have run through a troop: by my God have I leaped over a wall.
Ja, med dig kan jag nedslå härskaror, med min Gud stormar jag murar.
As for God, his way is perfect; the word of the LORD is tried: he is a buckler to all them that trust in him.
En sköld är han för alla som taga sin tillflykt till honom.
For who is God, save the LORD? and who is a rock, save our God?
Ty vem är Gud förutom HERREN, och vem är en klippa förutom vår Gud?
God is my strength and power: and he maketh my way perfect.
Gud, du som var mitt starka värn och ledde den ostrafflige på hans väg,
He maketh my feet like hinds' feet: and setteth me upon my high places.
du som gjorde hans fötter såsom hindens och ställde mig på mina höjder,
He teacheth my hands to war; so that a bow of steel is broken by mine arms.
du som lärde mina händer att strida och mina armar att spänna kopparbågen!
Thou hast also given me the shield of thy salvation: and thy gentleness hath made me great.
Du gav mig din frälsnings sköld och din bönhörelse gjorde mig stor,
Thou hast enlarged my steps under me; so that my feet did not slip.
du skaffade rum för mina steg, där jag gick, och mina fötter vacklade icke.
I have pursued mine enemies, and destroyed them; and turned not again until I had consumed them.
Jag förföljde mina fiender och förgjorde dem; jag vände icke tillbaka, förrän jag hade gjort ände på dem.
And I have consumed them, and wounded them, that they could not arise: yea, they are fallen under my feet.
Ja, jag gjorde ände på dem och slog dem, så att de icke mer reste sig; de föllo under mina fötter.
For thou hast girded me with strength to battle: them that rose up against me hast thou subdued under me.
Du omgjordade mig med kraft till striden, du böjde mina motståndare under mig.
Thou hast also given me the necks of mine enemies, that I might destroy them that hate me.
Mina fiender drev du på flykten för mig, dem som hatade mig förgjorde jag.
They looked, but there was none to save; even unto the LORD, but he answered them not.
De sågo sig omkring, men det fanns ingen som frälste; efter HERREN, men han svarade dem icke.
Then did I beat them as small as the dust of the earth, I did stamp them as the mire of the street, and did spread them abroad.
Och jag stötte dem sönder till stoft på jorden, jag krossade och förtrampade dem såsom orenlighet på gatan.
Thou also hast delivered me from the strivings of my people, thou hast kept me to be head of the heathen: a people which I knew not shall serve me.
Du räddade mig ur mitt folks strider, du bevarade mig till ett huvud över hedningar; folkslag som jag ej kände blevo mina tjänare.
Strangers shall submit themselves unto me: as soon as they hear, they shall be obedient unto me.
Främlingar visade mig underdånighet; vid blotta ryktet hörsammade de mig.
Strangers shall fade away, and they shall be afraid out of their close places.
Ja, främlingarnas mod vissnade bort; de omgjordade sig och övergåvo sina borgar.
The LORD liveth; and blessed be my rock; and exalted be the God of the rock of my salvation.
Lovad vare min klippa, upphöjd vare Gud, min frälsnings klippa!
It is God that avengeth me, and that bringeth down the people under me.
Gud, som har givit mig hämnd och lagt folken under mig;
And that bringeth me forth from mine enemies: thou also hast lifted me up on high above them that rose up against me: thou hast delivered me from the violent man.
du som har fört mig ut från mina fiender och upphöjt mig över mina motståndare, räddat mig från våldets man!
Therefore I will give thanks unto thee, O LORD, among the heathen, and I will sing praises unto thy name.
Fördenskull vill jag tacka dig, HERRE, bland hedningarna, och lovsjunga ditt namn.
He is the tower of salvation for his king: and sheweth mercy to his anointed, unto David, and to his seed for evermore.
Ty du giver din konung stor seger och gör nåd mot din smorde, mot David och hans säd till evig tid.
Now these be the last words of David.
Dessa voro Davids sista ord:
David the son of Jesse said, and the man who was raised up on high, the anointed of the God of Jacob, and the sweet psalmist of Israel, said,
Så säger David, Isais son, så säger den man som blev högt upphöjd, Jakobs Guds smorde, Israels ljuvlige sångare:
The Spirit of the LORD spake by me, and his word was in my tongue.
HERRENS Ande har talat genom mig, och hans ord är på min tunga;
The God of Israel said, the Rock of Israel spake to me, He that ruleth over men must be just, ruling in the fear of God.
Israels Gud har så sagt, Israels klippa har så talat till mig: »Den som råder över människorna rätt, den som råder i Guds fruktan,
And he shall be as the light of the morning, when the sun riseth, even a morning without clouds; as the tender grass springing out of the earth by clear shining after rain.
han är lik morgonens ljus, när solen går upp, en morgon utan moln, då jorden grönskar genom solsken efter regn.
Although my house be not so with God; yet he hath made with me an everlasting covenant, ordered in all things, and sure: for this is all my salvation, and all my desire, although he make it not to grow.
Ja, visst skall han låta all frälsning och glädje växa upp åt mig.
But the sons of Belial shall be all of them as thorns thrust away, because they cannot be taken with hands:
Men de onda äro allasammans lika bortkastade törnen, som man ej vill taga i med handen.
But the man that shall touch them must be fenced with iron and the staff of a spear; and they shall be utterly burned with fire in the same place.
Och måste man röra vid dem, så rustar man sig med järn och med spjutskaft, och bränner sedan upp dem i eld på stället.
These be the names of the mighty men whom David had:
Dessa äro namnen på Davids hjältar:
The Tachmonite that sat in the seat, chief among the captains; the same was Adino the Eznite: he lift up his spear against eight hundred, whom he slew at one time.
Joseb-Bassebet, en takemonit, den förnämste bland kämparna, han som svängde sitt spjut över åtta hundra som hade blivit slagna på en gång.
And after him was Eleazar the son of Dodo the Ahohite, one of the three mighty men with David, when they defied the Philistines that were there gathered together to battle, and the men of Israel were gone away:
Han var en av de tre hjältar som voro med David, när de blevo smädade av filistéerna, som där hade församlat sig till strid; Israels män drogo sig då tillbaka.
He arose, and smote the Philistines until his hand was weary, and his hand clave unto the sword: and the LORD wrought a great victory that day; and the people returned after him only to spoil.
Men han höll stånd och högg in på filistéerna, till dess att hans hand blev så trött att den var såsom faststelnad vid svärdet; och HERREN beredde så en stor seger på den dagen.
And after him was Shammah the son of Agee the Hararite.
Och efter honom kom Samma, son till Age, en hararit.
And the Philistines were gathered together into a troop, where was a piece of ground full of lentiles: and the people fled from the Philistines.
Och folket flydde för filistéerna.
But he stood in the midst of the ground, and defended it, and slew the Philistines: and the LORD wrought a great victory.
Då ställde han sig mitt på åkerstycket och försvarade det och slog filistéerna; och HERREN beredde så en stor seger.
And three of the thirty chief went down, and came to David in the harvest time unto the cave of Adullam: and the troop of the Philistines pitched in the valley of Rephaim.
En gång drogo tre av de trettio förnämsta männen ned och kommo vid skördetiden till David vid Adullams grotta, medan en skara filistéer var lägrad i Refaimsdalen.
And David was then in an hold, and the garrison of the Philistines was then in Bethlehem.
Men David var då på borgen, under det att en filisteisk utpost fanns i Bet-Lehem.
And David longed, and said, Oh that one would give me drink of the water of the well of Bethlehem, which is by the gate!
Och David greps av lystnad och sade: »Ack att någon ville giva mig vatten att dricka från brunnen vid Bet-Lehems stadsport!»
And the three mighty men brake through the host of the Philistines, and drew water out of the well of Bethlehem, that was by the gate, and took it, and brought it to David: nevertheless he would not drink thereof, but poured it out unto the LORD.
Men han ville icke dricka det, utan göt ut det såsom ett drickoffer åt HERREN.
And he said, Be it far from me, O LORD, that I should do this: is not this the blood of the men that went in jeopardy of their lives? therefore he would not drink it.
Skulle jag dricka de mäns blod, som gingo åstad med fara för sina liv?» Och han ville icke dricka det.
These things did these three mighty men.
Sådana ting hade de tre hjältarna gjort.
And Abishai, the brother of Joab, the son of Zeruiah, was chief among three.
Abisai, broder till Joab, Serujas son, var den förnämste av tre andra; han svängde en gång sitt spjut över tre hundra som hade blivit slagna.
And he lifted up his spear against three hundred, and slew them, and had the name among three.
Och han hade ett stort namn bland de tre.
Was he not most honourable of three? therefore he was their captain: howbeit he attained not unto the first three.
Han var visserligen mer ansedd än någon annan i detta tretal, och han var de andras hövitsman, men upp till de tre första kom han dock icke.
And Benaiah the son of Jehoiada, the son of a valiant man, of Kabzeel, who had done many acts, he slew two lionlike men of Moab: he went down also and slew a lion in the midst of a pit in time of snow:
Och Benaja, son till Jojada, som var son till en tapper, segerrik man från Kabseel; han slog ned de två Arielerna i Moab, och det var han som en snövädersdag steg ned och slog ihjäl lejonet i brunnen.
And he slew an Egyptian, a goodly man: and the Egyptian had a spear in his hand; but he went down to him with a staff, and plucked the spear out of the Egyptian's hand, and slew him with his own spear.
Och han ryckte spjutet ur egyptierns hand och dräpte honom med hans eget spjut.
These things did Benaiah the son of Jehoiada, and had the name among three mighty men.
Och han hade ett stort namn bland de tre hjältarna.
He was more honourable than the thirty, but he attained not to the first three.
Han var mer ansedd än någon av de trettio, men upp till de tre första kom han icke.
And David set him over his guard.
Och David insatte honom i sin livvakt.
Asahel the brother of Joab was one of the thirty; Elhanan the son of Dodo of Bethlehem,
Asael, Joabs broder; Elhanan, Dodos son, från Bet-Lehem;
Shammah the Harodite, Elika the Harodite,
haroditen Samma; haroditen Elika;
Helez the Paltite, Ira the son of Ikkesh the Tekoite,
peletiten Heles; tekoaiten Ira, Ickes' son;
Abiezer the Anethothite, Mebunnai the Hushathite,
anatotiten Abieser; husatiten Mebunnai;
Zalmon the Ahohite, Maharai the Netophathite,
ahoaiten Salmon; netofatiten Maherai;
Heleb the son of Baanah, a Netophathite, Ittai the son of Ribai out of Gibeah of the children of Benjamin,
netofatiten Heleb, Baanas son; Ittai, Ribais son, från Gibea i Benjamins barns stam;
Benaiah the Pirathonite, Hiddai of the brooks of Gaash,
Benaja, en pirgatonit; Hiddai från Gaas' dalar;
Abialbon the Arbathite, Azmaveth the Barhumite,
arabatiten Abi-Albon; barhumiten Asmavet;
Eliahba the Shaalbonite, of the sons of Jashen, Jonathan,
saalboniten Eljaba; Bene-Jasen; Jonatan;
Shammah the Hararite, Ahiam the son of Sharar the Hararite,
harariten Samma; arariten Ahiam, Sarars son;
Eliphelet the son of Ahasbai, the son of the Maachathite, Eliam the son of Ahithophel the Gilonite,
Elifelet, son till Ahasbai, maakatitens son; giloniten Eliam, Ahitofels son;
Hezrai the Carmelite, Paarai the Arbite,
Hesro från Karmel; arabiten Paarai;
Igal the son of Nathan of Zobah, Bani the Gadite,
Jigeal, Natans son, från Soba; gaditen Bani;
Zelek the Ammonite, Nahari the Beerothite, armourbearer to Joab the son of Zeruiah,
ammoniten Selek; beerotiten Naharai, vapendragare åt Joab, Serujas son;
Ira an Ithrite, Gareb an Ithrite,
jeteriten Ira; jeteriten Gareb;
Uriah the Hittite: thirty and seven in all.
Tillsammans utgjorde de trettiosju.
And again the anger of the LORD was kindled against Israel, and he moved David against them to say, Go, number Israel and Judah.
Men HERRENS vrede upptändes åter mot Israel, så att han uppeggade David mot dem och sade: »Gå åstad och räkna Israel och Juda.»
For the king said to Joab the captain of the host, which was with him, Go now through all the tribes of Israel, from Dan even to Beersheba, and number ye the people, that I may know the number of the people.
Då sade konungen till Joab, hövitsmannen för hans här: »Far igenom alla Israels stammar, från Dan ända till Beer-Seba, och anställen en folkräkning, så att jag får veta huru stor folkmängden är.»
And Joab said unto the king, Now the LORD thy God add unto the people, how many soever they be, an hundredfold, and that the eyes of my lord the king may see it: but why doth my lord the king delight in this thing?
Men varför har min herre konungen fått lust till sådant?»
And Joab and the captains of the host went out from the presence of the king, to number the people of Israel.
Likväl blev konungens befallning gällande, trots Joab och härens andra hövitsmän; alltså drog Joab jämte härens andra hövitsmän ut i konungens tjänst för att anställa folkräkning i Israel.
And they passed over Jordan, and pitched in Aroer, on the right side of the city that lieth in the midst of the river of Gad, and toward Jazer:
Och de gingo över Jordan och lägrade sig vid Aroer, på högra sidan om staden i Gads dal, och åt Jaeser till.
Then they came to Gilead, and to the land of Tahtimhodshi; and they came to Danjaan, and about to Zidon,
Därifrån kommo de till Gilead och Tatim-Hodsis land; sedan kommo de till Dan-Jaan och så runt omkring till Sidon.
And came to the strong hold of Tyre, and to all the cities of the Hivites, and of the Canaanites: and they went out to the south of Judah, even to Beersheba.
Därefter kommo de till Tyrus' befästningar och till hivéernas och kananéernas alla städer; slutligen drogo de till Beer-Seba i Juda sydland.
So when they had gone through all the land, they came to Jerusalem at the end of nine months and twenty days.
Och sedan de så hade farit igenom hela landet, kommo de efter nio månader och tjugu dagar hem till Jerusalem.
And Joab gave up the sum of the number of the people unto the king: and there were in Israel eight hundred thousand valiant men that drew the sword; and the men of Judah were five hundred thousand men.
Och Joab uppgav för konungen vilken slutsumma folkräkningen utvisade: i Israel funnos åtta hundra tusen stridbara, svärdbeväpnade män, och Juda män voro fem hundra tusen.
And David said unto the LORD, I have sinned greatly in that I have done: and now, I beseech thee, O LORD, take away the iniquity of thy servant; for I have done very foolishly.
Men Davids samvete slog honom, sedan han hade låtit räkna folket, och David sade till HERREN: »Jag har syndat storligen i vad jag har gjort; men tillgiv nu, HERRE, din tjänares missgärning, ty jag har handlat mycket dåraktigt.»
For when David was up in the morning, the word of the LORD came unto the prophet Gad, David's seer, saying,
Då nu David stod upp om morgonen, hade HERRENS ord kommit till profeten Gad, Davids siare; han hade sagt:
Go and say unto David, Thus saith the LORD, I offer thee three things; choose thee one of them, that I may do it unto thee.
Tre ting förelägger jag dig; välj bland dem ut åt dig ett som du vill att jag skall göra dig.»
So Gad came to David, and told him, and said unto him, Shall seven years of famine come unto thee in thy land? or wilt thou flee three months before thine enemies, while they pursue thee? or that there be three days' pestilence in thy land? now advise, and see what answer I shall return to him that sent me.
Eller att pest i tre dagar skall hemsöka ditt land?
And David said unto Gad, I am in a great strait: let us fall now into the hand of the LORD; for his mercies are great: and let me not fall into the hand of man.
Men låt oss då falla i HERRENS hand, ty hans barmhärtighet är stor; i människohand vill jag icke falla.»
So the LORD sent a pestilence upon Israel from the morning even to the time appointed: and there died of the people from Dan even to Beersheba seventy thousand men.
Så lät då HERREN pest komma i Israel, från morgonen intill den bestämda tiden; därunder dogo av folket, ifrån Dan ända till Beer-Seba, sjuttio tusen män.
And the angel of the LORD was by the threshingplace of Araunah the Jebusite.
Men när ängeln räckte ut sin hand över Jerusalem för att fördärva det, ångrade HERREN det onda, och han sade till ängeln, folkets fördärvare: »Det är nog; drag nu din hand tillbaka.» Och HERRENS ängel var då vid jebuséen Araunas tröskplats.
And David spake unto the LORD when he saw the angel that smote the people, and said, Lo, I have sinned, and I have done wickedly: but these sheep, what have they done? let thine hand, I pray thee, be against me, and against my father's house.
Må din hand vända sig mot mig och min faders hus.»
And Gad came that day to David, and said unto him, Go up, rear an altar unto the LORD in the threshingfloor of Araunah the Jebusite.
Och Gad kom till David samma dag och sade till honom: »Gå åstad och res ett altare åt HERREN på jebuséen Araunas tröskplats.»
And David, according to the saying of Gad, went up as the LORD commanded.
Och David gick åstad efter Gads ord, såsom HERREN hade bjudit.
And Araunah looked, and saw the king and his servants coming on toward him: and Araunah went out, and bowed himself before the king on his face upon the ground.
När Arauna nu blickade ut och fick se att konungen och hans tjänare kommo till honom, gick han ut och föll ned till jorden på sitt ansikte för konungen.
And David said, To buy the threshingfloor of thee, to build an altar unto the LORD, that the plague may be stayed from the people.
Och Arauna sade: »Varför kommer min herre konungen till sin tjänare?» David svarade: »För att köpa tröskplatsen av dig och där bygga ett altare åt HERREN; och må så hemsökelsen upphöra bland folket.»
And Araunah said unto David, Let my lord the king take and offer up what seemeth good unto him: behold, here be oxen for burnt sacrifice, and threshing instruments and other instruments of the oxen for wood.
Se här äro fäkreaturen till brännoffer, och här äro tröskvagnarna, jämte fäkreaturens ok, till ved.
And Araunah said unto the king, The LORD thy God accept thee.
Alltsammans, o konung, giver Arauna åt konungen.» Och Arauna sade ytterligare till konungen: »Må HERREN, din Gud, vara dig nådig.»
So David bought the threshingfloor and the oxen for fifty shekels of silver.
Men konungen svarade Arauna: »Nej, jag vill köpa det av dig för ett bestämt pris; ty jag vill icke offra åt HERREN, min Gud, brännoffer som jag har fått för intet.» Och David köpte tröskplatsen och fäkreaturen för femtio siklar silver.
And David built there an altar unto the LORD, and offered burnt offerings and peace offerings.
Och David byggde där ett altare åt HERREN och offrade brännoffer och tackoffer.
So the LORD was intreated for the land, and the plague was stayed from Israel.
Och HERREN lyssnade till landets bön, och hemsökelsen upphörde bland Israel.
The words of Nehemiah the son of Hachaliah.
Nehemjas, Hakaljas sons, berättelse.
And it came to pass in the month Chisleu, in the twentieth year, as I was in Shushan the palace,
I månaden Kisleu, i det tjugonde året, när jag var i Susans borg,
That Hanani, one of my brethren, came, he and certain men of Judah; and I asked them concerning the Jews that had escaped, which were left of the captivity, and concerning Jerusalem.
Och jag frågade dem om judarna, den räddade skara som fanns kvar efter fångenskapen, och om Jerusalem.
And they said unto me, The remnant that are left of the captivity there in the province are in great affliction and reproach: the wall of Jerusalem also is broken down, and the gates thereof are burned with fire.
De sade till mig: »De kvarblivna, de som efter fångenskapen finnas kvar i hövdingdömet, lida stor nöd och smälek, och Jerusalems mur är nedbruten, och dess portar äro uppbrända i eld.»
And it came to pass, when I heard these words, that I sat down and wept, and mourned certain days, and fasted, and prayed before the God of heaven,
När jag hade hört detta, satt jag gråtande och sörjande i flera dagar och fastade och bad inför himmelens Gud.
And said, I beseech thee, O LORD God of heaven, the great and terrible God, that keepeth covenant and mercy for them that love him and observe his commandments:
Och jag sade: »Ack HERRE, himmelens Gud, du store och fruktansvärde Gud, du som håller förbund och bevarar nåd mot dem som älska dig och hålla dina bud,
Let thine ear now be attentive, and thine eyes open, that thou mayest hear the prayer of thy servant, which I pray before thee now, day and night, for the children of Israel thy servants, and confess the sins of the children of Israel, which we have sinned against thee: both I and my father's house have sinned.
låt ditt öra akta härpå, och låt dina ögon vara öppna, och hör din tjänares bön, den som jag nu beder inför dig både dag och natt, för Israels barn, dina tjänare, i det att jag bekänner Israels barns synder, dem som vi hava begått mot dig; ty också jag och min faders hus hava syndat.
We have dealt very corruptly against thee, and have not kept the commandments, nor the statutes, nor the judgments, which thou commandedst thy servant Moses.
Vi hava svårt förbrutit oss mot dig; vi hava icke hållit de bud och stadgar och rätter som du gav din tjänare Mose.
Remember, I beseech thee, the word that thou commandedst thy servant Moses, saying, If ye transgress, I will scatter you abroad among the nations:
'Om I ären otrogna, så skall jag förströ eder bland folken;
But if ye turn unto me, and keep my commandments, and do them; though there were of you cast out unto the uttermost part of the heaven, yet will I gather them from thence, and will bring them unto the place that I have chosen to set my name there.
men om I vänden om till mig och hållen mina bud och gören efter dem, då vill jag, om än edra fördrivna vore vid himmelens ända, likväl församla dem därifrån och låta dem komma till den plats som jag har utvalt till boning åt mitt namn.'
Now these are thy servants and thy people, whom thou hast redeemed by thy great power, and by thy strong hand.
De äro ju dina tjänare och ditt folk, som du har förlossat genom din stora kraft och din starka hand.
For I was the king's cupbearer.
Ack Herre, låt ditt öra akta på din tjänares bön, ja, på vad dina tjänare bedja, de som vilja frukta ditt namn; låt nu din tjänare vara lyckosam och låt honom finna barmhärtighet inför denne man.» Jag var då munskänk hos konungen.
And it came to pass in the month Nisan, in the twentieth year of Artaxerxes the king, that wine was before him: and I took up the wine, and gave it unto the king.
I månaden Nisan, i Artasastas tjugonde regeringsår, vid ett tillfälle då vin stod framsatt för konungen, tog jag vinet och gav det åt honom.
Now I had not been beforetime sad in his presence.
Och jag hade icke förr visat mig sorgsen inför honom;
Wherefore the king said unto me, Why is thy countenance sad, seeing thou art not sick? this is nothing else but sorrow of heart.
men nu sade konungen till mig: »Varför ser du så sorgsen ut?