natgillin/translations-raw huggingface dataset:
And he carried away all his cattle, and all his goods which he had gotten, the cattle of his getting, which he had gotten in Padanaram, for to go to Isaac his father in the land of Canaan.
och förde bort med sig all boskap och alla ägodelar som han hade förvärvat, den boskap han ägde, och som han hade förvärvat i Paddan-Aram, och begav sig på väg till sin fader Isak i Kanaans land.
And Laban went to shear his sheep: and Rachel had stolen the images that were her father's.
Men Laban hade gått bort för att klippa sina får; då stal Rakel sin faders husgudar,
And Jacob stole away unawares to Laban the Syrian, in that he told him not that he fled.
och Jakob stal sig undan från araméen Laban, så att han icke lät denne märka att han ämnade fly.
So he fled with all that he had; and he rose up, and passed over the river, and set his face toward the mount Gilead.
Så flydde han med allt sitt; han bröt upp och gick över floden och ställde sin färd mot Gileads berg.
And it was told Laban on the third day that Jacob was fled.
Men på tredje dagen fick Laban veta att Jakob hade flytt.
And he took his brethren with him, and pursued after him seven days' journey; and they overtook him in the mount Gilead.
Då tog han med sig sina fränder och satte efter honom sju dagsresor och hann upp honom på Gileads berg.
And God came to Laban the Syrian in a dream by night, and said unto him, Take heed that thou speak not to Jacob either good or bad.
Men Gud kom till araméen Laban i en dröm om natten och sade till honom: »Tag dig till vara för att tala något mot Jakob, vad det vara må.»
Then Laban overtook Jacob.
Och Laban hann upp Jakob.
Now Jacob had pitched his tent in the mount: and Laban with his brethren pitched in the mount of Gilead.
Denne hade då slagit upp sitt tält på berget, och Laban med sina fränder hade ock sitt tält uppslaget på Gileads berg.
And Laban said to Jacob, What hast thou done, that thou hast stolen away unawares to me, and carried away my daughters, as captives taken with the sword?
Då sade Laban till Jakob: »Vad är detta för ett tilltag, att du har stulit dig undan från mig och fört bort mina döttrar, likasom vore de tagna med svärd?
Wherefore didst thou flee away secretly, and steal away from me; and didst not tell me, that I might have sent thee away with mirth, and with songs, with tabret, and with harp?
Därigenom att du icke lät mig veta något därom hindrades jag att ledsaga dig till vägs med jubel och sång, med pukor och harpor.
And hast not suffered me to kiss my sons and my daughters? thou hast now done foolishly in so doing.
Du har handlat dåraktigt.
It is in the power of my hand to do you hurt: but the God of your father spake unto me yesternight, saying, Take thou heed that thou speak not to Jacob either good or bad.
Det stode nu i min makt att göra eder ont; men eder faders Gud sade till mig i natt: ’Tag dig till vara för att tala något mot Jakob, vad det vara må.’
And now, though thou wouldest needs be gone, because thou sore longedst after thy father's house, yet wherefore hast thou stolen my gods?
Och då du nu äntligen ville fara, eftersom du längtade så mycket till din faders hus, varför skulle du stjäla mina gudar?»
And Jacob answered and said to Laban, Because I was afraid: for I said, Peradventure thou wouldest take by force thy daughters from me.
Då svarade Jakob och sade till Laban: »Jag fruktade för dig, ty jag tänkte att du skulle med våld taga dina döttrar ifrån mig.
With whomsoever thou findest thy gods, let him not live: before our brethren discern thou what is thine with me, and take it to thee.
Men den som du finner dina gudar hos, han skall icke få behålla livet.
For Jacob knew not that Rachel had stolen them.
I våra fränders närvaro må du se efter, om något är ditt av det jag har i min ägo, och i så fall taga det.» Ty Jakob visste icke att Rakel hade stulit dem.
And Laban went into Jacob's tent, and into Leah's tent, and into the two maidservants' tents; but he found them not.
Då gick Laban in i Jakobs tält, därefter i Leas tält och i de båda tjänstekvinnornas tält, men fann intet.
Then went he out of Leah's tent, and entered into Rachel's tent.
Och när han hade kommit ut ur Leas tält, gick han in i Rakels tält.
Now Rachel had taken the images, and put them in the camel's furniture, and sat upon them.
Men Rakel hade tagit husgudarna och lagt dem i kamelsadeln och satt sig därovanpå.
And Laban searched all the tent, but found them not.
Och Laban sökte igenom hela tältet, men fann dem icke.
And he searched, but found not the images.
Och hon sade till sin fader: »Vredgas icke, min herre, över att jag ej kan stiga upp för dig, ty det är med mig på kvinnors vis.» Så sökte han efter husgudarna, men fann dem icke.
And Jacob was wroth, and chode with Laban: and Jacob answered and said to Laban, What is my trespass? what is my sin, that thou hast so hotly pursued after me?
Då blev Jakob vred och for ut mot Laban; Jakob tog till orda och sade till Laban: »Vari har jag då förbrutit mig eller syndat, eftersom du så häftigt förföljer mig?
Whereas thou hast searched all my stuff, what hast thou found of all thy household stuff? set it here before my brethren and thy brethren, that they may judge betwixt us both.
Lägg det fram här inför mina fränder och dina fränder, så att de få döma mellan oss båda.
This twenty years have I been with thee; thy ewes and thy she goats have not cast their young, and the rams of thy flock have I not eaten.
I tjugu år har jag nu varit hos dig; dina tackor och dina getter hava icke fött i otid, och av vädurarna i din hjord har jag icke ätit.
That which was torn of beasts I brought not unto thee; I bare the loss of it; of my hand didst thou require it, whether stolen by day, or stolen by night.
Intet ihjälrivet djur förde jag till dig; jag måste själv ersätta det; du utkrävde det av mig, evad det var stulet om dagen eller stulet om natten.
Thus I was; in the day the drought consumed me, and the frost by night; and my sleep departed from mine eyes.
Sådan var min lott: om dagen förtärdes jag av hetta och om natten av köld, och sömnen flydde mina ögon.
Thus have I been twenty years in thy house; I served thee fourteen years for thy two daughters, and six years for thy cattle: and thou hast changed my wages ten times.
I tjugu år har jag nu varit i ditt hus; jag har tjänat dig i fjorton år för dina båda döttrar och i sex år för din boskap, men du har tio gånger förändrat min lön.
Except the God of my father, the God of Abraham, and the fear of Isaac, had been with me, surely thou hadst sent me away now empty.
Om icke min faders Gud hade varit med mig, Abrahams Gud, han som ock Isak fruktar, så hade du nu säkert låtit mig fara med tomma händer.
God hath seen mine affliction and the labour of my hands, and rebuked thee yesternight.
Men Gud såg mitt lidande och min möda, och han fällde domen i natt.»
And Laban answered and said unto Jacob, These daughters are my daughters, and these children are my children, and these cattle are my cattle, and all that thou seest is mine: and what can I do this day unto these my daughters, or unto their children which they have born?
Då svarade Laban och sade till Jakob: »Döttrarna äro mina döttrar, och barnen äro mina barn, och hjordarna äro mina hjordar, och allt det du ser är mitt; vad skulle jag då nu kunna göra mot dessa mina döttrar eller mot barnen som de hava fött?
Now therefore come thou, let us make a covenant, I and thou; and let it be for a witness between me and thee.
Så kom nu och låt oss sluta ett förbund med varandra, och må det vara ett vittne mellan mig och dig.»
And Jacob took a stone, and set it up for a pillar.
Då tog Jakob en sten och reste den till en stod.
And Jacob said unto his brethren, Gather stones; and they took stones, and made an heap: and they did eat there upon the heap.
Och Jakob sade till sina fränder: »Samlen tillhopa stenar.» Och de togo stenar och gjorde ett röse och höllo måltid där på röset.
And Laban called it Jegarsahadutha: but Jacob called it Galeed.
Och Laban kallade det Jegar-Sahaduta, men Jakob kallade det GaledBåda namnen betyda vittnesröse; det förra namnetär arameiska, det senare hebreiska..
Therefore was the name of it called Galeed;
Och Laban sade: »Detta röse vare i dag vittne mellan mig och dig.» Därav fick det namnet Galed;
And Mizpah; for he said, The LORD watch between me and thee, when we are absent one from another.
men det kallades ock MispaD. ä. vaktställe., ty han sade: »HERREN vare väktare mellan mig och dig, när vi icke mer se varandra.
If thou shalt afflict my daughters, or if thou shalt take other wives beside my daughters, no man is with us; see, God is witness betwixt me and thee.
Om du behandlar mina döttrar illa eller tager andra hustrur jämte mina döttrar, så vet, att om ock ingen människa är tillstädes, så är dock Gud vittne mellan mig och dig.»
And Laban said to Jacob, Behold this heap, and behold this pillar, which I have cast betwixt me and thee:
Och Laban sade ytterligare till Jakob: »Se, detta röse och stoden som jag har rest mellan mig och dig —
This heap be witness, and this pillar be witness, that I will not pass over this heap to thee, and that thou shalt not pass over this heap and this pillar unto me, for harm.
detta röse vare ett vittne, och stoden vare ett vittne, att jag icke skall draga till dig förbi detta röse, och att icke heller du skall draga till mig förbi detta röse och denna stod, med ont uppsåt.
And Jacob sware by the fear of his father Isaac.
Abrahams Gud och Nahors Gud, han som var deras faders Gud, han vare domare mellan oss.» Och Jakob svor eden vid honom som hans fader Isak fruktade.
Then Jacob offered sacrifice upon the mount, and called his brethren to eat bread: and they did eat bread, and tarried all night in the mount.
Och de åto och stannade sedan på berget över natten.
And early in the morning Laban rose up, and kissed his sons and his daughters, and blessed them: and Laban departed, and returned unto his place.
Men om morgonen stod Laban bittida upp, och sedan han hade kysst sina barnbarn och sina döttrar och välsignat dem, for han sin väg hem igen.
And Jacob went on his way, and the angels of God met him.
Men när Jakob drog sin väg fram, mötte honom Guds änglar;
And when Jacob saw them, he said, This is God's host: and he called the name of that place Mahanaim.
och då Jakob såg dem, sade han: »Detta är Guds skara.» Och han gav den platsen namnet MahanaimD. ä. två skaror..
And Jacob sent messengers before him to Esau his brother unto the land of Seir, the country of Edom.
Och Jakob sände budbärare framför sig till sin broder Esau i Seirs land, på Edoms mark;
And he commanded them, saying, Thus shall ye speak unto my lord Esau; Thy servant Jacob saith thus, I have sojourned with Laban, and stayed there until now:
Jag har vistats borta hos Laban och dröjt kvar där ända till nu;
And I have oxen, and asses, flocks, and menservants, and womenservants: and I have sent to tell my lord, that I may find grace in thy sight.
Och jag har nu velat sända bud för att låta min herre veta detta, på det att jag må finna nåd för dina ögon.»
And the messengers returned to Jacob, saying, We came to thy brother Esau, and also he cometh to meet thee, and four hundred men with him.
När sedan budbärarna kommo tillbaka till Jakob, sade de: »Vi träffade din broder Esau, som redan drager emot dig med fyra hundra man.»
Then Jacob was greatly afraid and distressed: and he divided the people that was with him, and the flocks, and herds, and the camels, into two bands;
Då blev Jakob mycket förskräckt och betogs av ångest; och han delade sitt folk och fåren och fäkreaturen och kamelerna i två skaror.
And said, If Esau come to the one company, and smite it, then the other company which is left shall escape.
Ty han tänkte: »Om Esau överfaller den ena skaran och slår den, så kan dock den andra skaran undkomma.»
And Jacob said, O God of my father Abraham, and God of my father Isaac, the LORD which saidst unto me, Return unto thy country, and to thy kindred, and I will deal well with thee:
Och Jakob sade: »Min fader Abrahams Gud och min fader Isaks Gud, HERRE, du som sade till mig: ’Vänd tillbaka till ditt land och till din släkt, så skall jag göra dig gott’,
I am not worthy of the least of all the mercies, and of all the truth, which thou hast shewed unto thy servant; for with my staff I passed over this Jordan; and now I am become two bands.
jag är för ringa till all den nåd och all den trofasthet som du har bevisat din tjänare; ty jag hade icke mer än min stav, när jag gick över denna Jordan, och nu har jag förökats till två skaror.
Deliver me, I pray thee, from the hand of my brother, from the hand of Esau: for I fear him, lest he will come and smite me, and the mother with the children.
Rädda mig undan min broder Esaus hand, ty jag fruktar att han kommer och förgör mig, utan att ens skona mödrar och barn.
And thou saidst, I will surely do thee good, and make thy seed as the sand of the sea, which cannot be numbered for multitude.
Du har själv sagt: ’Jag skall göra dig mycket gott och låta din säd bliva såsom havets sand, som man icke kan räkna för dess myckenhets skull.’»
And he lodged there that same night; and took of that which came to his hand a present for Esau his brother;
Och av det han hade förvärvat tog han ut till skänker åt sin broder Esau
Two hundred she goats, and twenty he goats, two hundred ewes, and twenty rams,
två hundra getter och tjugu bockar, två hundra tackor och tjugu vädurar,
Thirty milch camels with their colts, forty kine, and ten bulls, twenty she asses, and ten foals.
trettio kamelston som gåvo di, jämte deras föl, därtill fyrtio kor och tio tjurar samt tjugu åsninnor med tio föl.
And he delivered them into the hand of his servants, every drove by themselves; and said unto his servants, Pass over before me, and put a space betwixt drove and drove.
Och han lämnade detta i sina tjänares vård, var hjord för sig, och sade till sina tjänare: »Gån framför mig och låten ett mellanrum vara mellan hjordarna.»
And he commanded the foremost, saying, When Esau my brother meeteth thee, and asketh thee, saying, Whose art thou? and whither goest thou? and whose are these before thee?
Och han bjöd den förste och sade: »När min broder Esau möter dig och frågar dig: ’Vem tillhör du, och vart går du, och vem tillhöra djuren som du driver framför dig?’,
Then thou shalt say, They be thy servant Jacob's; it is a present sent unto my lord Esau: and, behold, also he is behind us.
då skall du svara: ’De tillhöra din tjänare Jakob; de äro skänker som han sänder till min herre Esau, och själv kommer han här efter oss.’»
And so commanded he the second, and the third, and all that followed the droves, saying, On this manner shall ye speak unto Esau, when ye find him.
Och han bjöd likaledes den andre och den tredje och alla de övriga som drevo hjordarna: »Såsom jag nu har sagt eder skolen I säga till Esau, när I kommen fram till honom.
For he said, I will appease him with the present that goeth before me, and afterward I will see his face; peradventure he will accept of me.
Och I skolen vidare säga: ’Också din tjänare Jakob kommer här efter oss.’» Ty han tänkte: »Jag vill blidka honom med de skänker som gå före mig; sedan vill jag själv komma inför hans ansikte; kanhända tager han då nådigt emot mig.»
So went the present over before him: and himself lodged that night in the company.
Så kommo nu skänkerna före honom, medan han själv den natten stannade i lägret.
And he rose up that night, and took his two wives, and his two womenservants, and his eleven sons, and passed over the ford Jabbok.
Men under natten stod han upp och tog sina båda hustrur och sina båda tjänstekvinnor och sina elva söner och gick över Jabboks vad.
And he took them, and sent them over the brook, and sent over that he had.
Han tog dem och förde dem över bäcken och förde tillika över vad han eljest ägde.
And Jacob was left alone; and there wrestled a man with him until the breaking of the day.
Då brottades en man med honom, till dess morgonrodnaden gick upp.
And when he saw that he prevailed not against him, he touched the hollow of his thigh; and the hollow of Jacob's thigh was out of joint, as he wrestled with him.
Och när denne såg att han icke kunde övervinna Jakob, gav han honom ett slag på höftleden, så att höften gick ur led, under det han brottades med honom.
And he said, I will not let thee go, except thou bless me.
Och mannen sade: »Släpp mig, ty morgonrodnaden går upp.» Men han svarade: »Jag släpper dig icke, med mindre du välsignar mig.»
And he said, Jacob.
Då sade han till honom: »Vad är ditt namn?» Han svarade: »Jakob.»
And he said, Thy name shall be called no more Jacob, but Israel: for as a prince hast thou power with God and with men, and hast prevailed.
Han sade: »Du skall icke mer heta Jakob, utan Israel, ty du har kämpat med GudHebr. sará »kämpa», el »Gud». och med människor och vunnit seger.»
And he blessed him there.
Då frågade Jakob och sade: »Låt mig veta ditt namn.» Han svarade: »Varför frågar du efter mitt namn?» Och han välsignade honom där.
And Jacob called the name of the place Peniel: for I have seen God face to face, and my life is preserved.
Men Jakob gav platsen namnet PenielPeniel, även Penuel, betyder Guds ansikte., »ty», sade han, »jag har sett Gud ansikte mot ansikte, och dock har mitt liv blivit räddat».
And as he passed over Penuel the sun rose upon him, and he halted upon his thigh.
Och när han hade kommit förbi Penuel, såg han solen gå upp; men han haltade på höften.
Therefore the children of Israel eat not of the sinew which shrank, which is upon the hollow of the thigh, unto this day: because he touched the hollow of Jacob's thigh in the sinew that shrank.
Fördenskull äta Israels barn ännu i dag icke höftsenan som ligger på höftleden, därför nämligen, att han gav Jakob ett slag på höftleden, på höftsenan.
And Jacob lifted up his eyes, and looked, and, behold, Esau came, and with him four hundred men.
Och Jakob lyfte upp sina ögon och fick se Esau komma med fyra hundra man.
And he divided the children unto Leah, and unto Rachel, and unto the two handmaids.
Då fördelade han sina barn på Lea och Rakel och de båda tjänstekvinnorna.
And he put the handmaids and their children foremost, and Leah and her children after, and Rachel and Joseph hindermost.
Och han lät tjänstekvinnorna med deras barn gå främst, Lea med hennes barn därnäst, och Rakel med Josef sist.
And he passed over before them, and bowed himself to the ground seven times, until he came near to his brother.
Och själv gick han framför dem och bugade sig sju gånger ned till jorden, till dess han kom fram till sin broder.
And Esau ran to meet him, and embraced him, and fell on his neck, and kissed him: and they wept.
Men Esau skyndade emot honom och tog honom i famn och föll honom om halsen och kysste honom; och de gräto.
And he said, The children which God hath graciously given thy servant.
Och när han lyfte upp sina ögon och fick se kvinnorna och barnen, sade han: »Vilka äro dessa som du har med dig?» Han svarade: »Det är barnen som Gud har beskärt din tjänare.»
Then the handmaidens came near, they and their children, and they bowed themselves.
Och tjänstekvinnorna gingo fram med sina barn och bugade sig.
And Leah also with her children came near, and bowed themselves: and after came Joseph near and Rachel, and they bowed themselves.
Slutligen gingo Josef och Rakel fram och bugade sig.
And he said, These are to find grace in the sight of my lord.
Sedan frågade han: »Vad ville du med hela den skara som jag mötte?» Han svarade: »Jag ville finna nåd för min herres ögon.»
And Esau said, I have enough, my brother; keep that thou hast unto thyself.
Men Esau sade: »Jag har nog; behåll du vad du har, min broder.»
And Jacob said, Nay, I pray thee, if now I have found grace in thy sight, then receive my present at my hand: for therefore I have seen thy face, as though I had seen the face of God, and thou wast pleased with me.
Jakob svarade: »Ack nej; om jag har funnit nåd för dina ögon, så tag emot skänkerna av mig, eftersom jag har fått se ditt ansikte, likasom såge jag ett gudaväsens ansikte, då du nu så gunstigt har tagit emot mig.
And he urged him, and he took it.
Tag hälsningsskänkerna som jag har skickat emot dig; ty Gud har varit mig nådig, och jag har allt fullt upp.» Och han bad honom så enträget, att han tog emot dem.
And he said, Let us take our journey, and let us go, and I will go before thee.
Och Esau sade: »Låt oss bryta upp och draga vidare; jag vill gå framför dig.»
And he said unto him, My lord knoweth that the children are tender, and the flocks and herds with young are with me: and if men should overdrive them one day, all the flock will die.
Men han svarade honom: »Min herre ser själv att barnen äro späda, och att jag har med mig får och kor som giva di; driver man dessa för starkt en enda dag, så dör hela hjorden.
Let my lord, I pray thee, pass over before his servant: and I will lead on softly, according as the cattle that goeth before me and the children be able to endure, until I come unto my lord unto Seir.
Må därför min herre draga åstad före sin tjänare, så vill jag komma efter i sakta mak, i den mån boskapen, som drives framför mig, och barnen orka följa med, till dess jag kommer till min herre i Seir.»
And Esau said, Let me now leave with thee some of the folk that are with me.
Då sade Esau: »Så vill jag åtminstone lämna kvar hos dig en del av mitt folk.» Men han svarade: »Varför så?
And he said, What needeth it? let me find grace in the sight of my lord.
Må jag allenast finna nåd för min herres ögon.»
So Esau returned that day on his way unto Seir.
Så vände Esau om, samma dag, och tog vägen till Seir.
And Jacob journeyed to Succoth, and built him an house, and made booths for his cattle: therefore the name of the place is called Succoth.
Och åt sin boskap gjorde han lövhyddorHebr. suckót.; därav fick platsen namnet Suckot.
And Jacob came to Shalem, a city of Shechem, which is in the land of Canaan, when he came from Padanaram; and pitched his tent before the city.
Och Jakob kom på sin färd ifrån Paddan-Aram välbehållen till Sikems stad i Kanaans land och slog upp sitt läger utanför staden.
And he bought a parcel of a field, where he had spread his tent, at the hand of the children of Hamor, Shechem's father, for an hundred pieces of money.
Och det jordstycke där han hade slagit upp sitt tält köpte han av Hamors, Sikems faders, barn för hundra kesitor.
And he erected there an altar, and called it EleloheIsrael.
Och han reste där ett altare och kallade det El-Elohe-IsraelD. ä.
And Dinah the daughter of Leah, which she bare unto Jacob, went out to see the daughters of the land.
Men Dina, den dotter som Lea hade fött åt Jakob, gick ut för att besöka landets döttrar.
And when Shechem the son of Hamor the Hivite, prince of the country, saw her, he took her, and lay with her, and defiled her.
Och Sikem, som var son till hivéen Hamor, hövdingen i landet, fick se henne, och han tog henne till sig och lägrade henne och kränkte henne.
And his soul clave unto Dinah the daughter of Jacob, and he loved the damsel, and spake kindly unto the damsel.
Och hans hjärta fäste sig vid Dina, Jakobs dotter, och flickan blev honom kär, och han talade vänligt med flickan.
And Shechem spake unto his father Hamor, saying, Get me this damsel to wife.
Och Sikem sade till sin fader Hamor: »Skaffa mig denna flicka till hustru.»
And Jacob heard that he had defiled Dinah his daughter: now his sons were with his cattle in the field: and Jacob held his peace until they were come.
Men eftersom hans söner voro med hans boskap ute på marken, teg Jakob, till dess de kommo hem.
And Hamor the father of Shechem went out unto Jacob to commune with him.
Så gick nu Hamor, Sikems fader, ut till Jakob för att tala med honom.
And the sons of Jacob came out of the field when they heard it: and the men were grieved, and they were very wroth, because he had wrought folly in Israel in lying with Jacob's daughter; which thing ought not to be done.
Men när Jakobs söner kommo hem från marken, sedan de hade fått höra vad som hade hänt, blevo de förbittrade och vredgades högeligen över att han hade gjort vad som var en galenskap i Israel, i det han hade lägrat Jakobs dotter — en otillbörlig gärning.