natgillin/translations-raw huggingface dataset:
And it came to pass, when Joab observed the city, that he assigned Uriah unto a place where he knew that valiant men were.
Under belägringen av staden skickade då Joab Uria till den plats där han visste att de tappraste männen funnos.
And the men of the city went out, and fought with Joab: and there fell some of the people of the servants of David; and Uriah the Hittite died also.
Och männen i staden gjorde ett utfall och gåvo sig i strid med Joab, och flera av folket, av Davids tjänare, föllo; också hetiten Uria dödades.
Then Joab sent and told David all the things concerning the war;
Då sände Joab och lät berätta för David allt vad som hade hänt under striden.
And charged the messenger, saying, When thou hast made an end of telling the matters of the war unto the king,
Och han bjöd budbäraren och sade: »När du har omtalat för konungen allt vad som har hänt under striden,
And if so be that the king's wrath arise, and he say unto thee, Wherefore approached ye so nigh unto the city when ye did fight? knew ye not that they would shoot from the wall?
Vissten I icke att de skulle skjuta uppifrån muren?
Who smote Abimelech the son of Jerubbesheth? did not a woman cast a piece of a millstone upon him from the wall, that he died in Thebez? why went ye nigh the wall? then say thou, Thy servant Uriah the Hittite is dead also.
'Din tjänare Uria, hetiten, är ock död.'»
So the messenger went, and came and shewed David all that Joab had sent him for.
Budbäraren gick åstad och kom och berättade för David allt vad Joab hade sänt honom att säga;
And the messenger said unto David, Surely the men prevailed against us, and came out unto us into the field, and we were upon them even unto the entering of the gate.
budbäraren sade till David: »Männen blevo oss övermäktiga och drogo ut mot oss på fältet, men vi slogo dem tillbaka ända till stadsporten.
And the shooters shot from off the wall upon thy servants; and some of the king's servants be dead, and thy servant Uriah the Hittite is dead also.
Då sköto skyttarna uppifrån muren på dina tjänare, så att flera av konungens tjänare dödades; din tjänare Uria, hetiten, är ock död.»
Then David said unto the messenger, Thus shalt thou say unto Joab, Let not this thing displease thee, for the sword devoureth one as well as another: make thy battle more strong against the city, and overthrow it: and encourage thou him.
Och intala honom så mod.»
And when the wife of Uriah heard that Uriah her husband was dead, she mourned for her husband.
Då nu Urias hustru hörde att hennes man Uria var död, höll hon dödsklagan efter sin man.
And when the mourning was past, David sent and fetched her to his house, and she became his wife, and bare him a son.
Och när sorgetiden var förbi, sände David och lät hämta henne hem till sig, och hon blev hans hustru; därefter födde hon honom en son.
But the thing that David had done displeased the LORD.
Men vad David hade gjort misshagade HERREN.
And the LORD sent Nathan unto David.
Davids ånger.
And he came unto him, and said unto him, There were two men in one city; the one rich, and the other poor.
När han kom in till honom, sade han till honom: »Två män bodde i samma stad; den ene var rik och den andre fattig.
The rich man had exceeding many flocks and herds:
Den rike hade får och fäkreatur i stor myckenhet.
But the poor man had nothing, save one little ewe lamb, which he had bought and nourished up: and it grew up together with him, and with his children; it did eat of his own meat, and drank of his own cup, and lay in his bosom, and was unto him as a daughter.
Men den fattige hade icke mer än ett enda litet lamm, som han hade köpt; han uppfödde det, och det växte upp hos honom och hans söner, tillsammans med dem: det åt av hans brödstycke och drack ur hans bägare och låg i hans famn och var för honom såsom en dotter.
And there came a traveller unto the rich man, and he spared to take of his own flock and of his own herd, to dress for the wayfaring man that was come unto him; but took the poor man's lamb, and dressed it for the man that was come to him.
Så kom en vägfarande till den rike mannen; då nändes han icke taga av sina får och fäkreatur för att tillreda åt den resande som hade kommit till honom, utan han tog den fattige mannens lamm och tillredde det åt mannen som hade kommit till honom.»
And David's anger was greatly kindled against the man; and he said to Nathan, As the LORD liveth, the man that hath done this thing shall surely die:
Då upptändes Davids vrede storligen mot den mannen, och han sade till Natan: »Så sant HERREN lever: dödens barn är den man som har gjort detta.
And he shall restore the lamb fourfold, because he did this thing, and because he had no pity.
Och lammet skall han ersätta fyradubbelt, därför att han gjorde sådant, och eftersom han var så obarmhärtig.»
And Nathan said to David, Thou art the man.
Men Natan sade till David: »Du är den mannen.
Thus saith the LORD God of Israel, I anointed thee king over Israel, and I delivered thee out of the hand of Saul;
Jag har smort dig till konung över Israel, och jag har räddat dig ur Sauls hand.
And I gave thee thy master's house, and thy master's wives into thy bosom, and gave thee the house of Israel and of Judah; and if that had been too little, I would moreover have given unto thee such and such things.
Och om detta skulle vara för litet, så vore jag villig att ytterligare giva dig både ett och annat.
Wherefore hast thou despised the commandment of the LORD, to do evil in his sight? thou hast killed Uriah the Hittite with the sword, and hast taken his wife to be thy wife, and hast slain him with the sword of the children of Ammon.
Hetiten Uria har du låtit slå ihjäl med svärd, och hans hustru har du tagit till hustru åt dig själv; ja, honom har du dräpt med Ammons barns svärd.
Now therefore the sword shall never depart from thine house; because thou hast despised me, and hast taken the wife of Uriah the Hittite to be thy wife.
Så skall nu icke heller svärdet vika ifrån ditt hus till evig tid, därför att du har föraktat mig och tagit hetiten Urias hustru till hustru åt dig.
Thus saith the LORD, Behold, I will raise up evil against thee out of thine own house, and I will take thy wives before thine eyes, and give them unto thy neighbour, and he shall lie with thy wives in the sight of this sun.
Se, jag skall låta olyckor komma över dig från ditt eget hus, och jag skall taga dina hustrur inför dina ögon och giva dem åt en annan, och han skall ligga hos dina hustrur mitt på ljusa dagen.
For thou didst it secretly: but I will do this thing before all Israel, and before the sun.
Ty väl har du gjort sådant i hemlighet, men jag vill låta detta ske inför hela Israel, och det på ljusa dagen.»
And Nathan said unto David, The LORD also hath put away thy sin; thou shalt not die.
Då sade David till Natan: »Jag har syndat mot HERREN.» Natan sade till David: »Så har ock HERREN tillgivit dig din synd; du skall icke dö.
Howbeit, because by this deed thou hast given great occasion to the enemies of the LORD to blaspheme, the child also that is born unto thee shall surely die.
Men eftersom du genom denna gärning har kommit HERRENS fiender att förakta honom, skall ock den son som har blivit född åt dig döden dö.»
And Nathan departed unto his house.
Sedan gick Natan hem igen.
And the LORD struck the child that Uriah's wife bare unto David, and it was very sick.
Och HERREN slog barnet som Urias hustru hade fött åt David, han slog det, så att det blev dödssjukt.
David therefore besought God for the child; and David fasted, and went in, and lay all night upon the earth.
Då sökte David Gud för gossens skull; och David höll fasta, och när han kom hem, låg han på bara marken över natten.
And the elders of his house arose, and went to him, to raise him up from the earth: but he would not, neither did he eat bread with them.
Då stodo de äldste i hans hus upp och gingo till honom, för att förmå honom att stiga upp från marken; men han ville icke, och han åt icke heller något med dem.
And it came to pass on the seventh day, that the child died.
Men på sjunde dagen dog barnet.
And the servants of David feared to tell him that the child was dead: for they said, Behold, while the child was yet alive, we spake unto him, and he would not hearken unto our voice: how will he then vex himself, if we tell him that the child is dead?
Han kunde göra något ont.»
But when David saw that his servants whispered, David perceived that the child was dead: therefore David said unto his servants, Is the child dead?
Men när David såg att hans tjänare viskade med varandra, förstod han att barnet hade dött.
And they said, He is dead.
Då frågade David sina tjänare: »Har barnet dött?» De svarade: »Ja.»
Then David arose from the earth, and washed, and anointed himself, and changed his apparel, and came into the house of the LORD, and worshipped: then he came to his own house; and when he required, they set bread before him, and he did eat.
Och när han kom hem igen, begärde han att man skulle sätta fram mat åt honom, och han åt.
Then said his servants unto him, What thing is this that thou hast done? thou didst fast and weep for the child, while it was alive; but when the child was dead, thou didst rise and eat bread.
Medan barnet levde, fastade du och grät för dess skull; men så snart barnet har dött, står du upp och äter!»
And he said, While the child was yet alive, I fasted and wept: for I said, Who can tell whether GOD will be gracious to me, that the child may live?
'Vem vet, kanhända bliver HERREN mig nådig och låter barnet få leva.'
But now he is dead, wherefore should I fast? can I bring him back again?
Men nu, när det har dött, varför skulle jag då fasta?
I shall go to him, but he shall not return to me.
Kan jag väl skaffa honom tillbaka igen?
And David comforted Bathsheba his wife, and went in unto her, and lay with her: and she bare a son, and he called his name Solomon: and the LORD loved him.
Och HERREN älskade honom
And he sent by the hand of Nathan the prophet; and he called his name Jedidiah, because of the LORD.
Herrens älskling., för HERRENS skull.
And Joab fought against Rabbah of the children of Ammon, and took the royal city.
Och Joab angrep Rabba i Ammons barns land och intog konungastaden.
And Joab sent messengers to David, and said, I have fought against Rabbah, and have taken the city of waters.
Sedan sände Joab bud till David och lät säga honom: »Jag har angripit Rabba och har redan intagit Vattenstaden.
Now therefore gather the rest of the people together, and encamp against the city, and take it: lest I take the city, and it be called after my name.
Så församla du nu det övriga folket och belägra staden och intag den, så att det icke bliver jag som intager staden och får bära namnet därför.»
And David gathered all the people together, and went to Rabbah, and fought against it, and took it.
Då församlade David allt folket och tågade till Rabba och angrep det och intog det.
And he took their king's crown from off his head, the weight whereof was a talent of gold with the precious stones: and it was set on David's head.
Den sattes nu på Davids huvud.
And he brought forth the spoil of the city in great abundance.
Och han förde ut byte från staden i stor myckenhet.
And he brought forth the people that were therein, and put them under saws, and under harrows of iron, and under axes of iron, and made them pass through the brick-kiln: and thus did he unto all the cities of the children of Ammon.
Så gjorde han mot Ammons barns alla städer.
So David and all the people returned unto Jerusalem.
Sedan vände David med allt folket tillbaka till Jerusalem.
And it came to pass after this, that Absalom the son of David had a fair sister, whose name was Tamar; and Amnon the son of David loved her.
Därefter tilldrog sig följande Davids son Absalom hade en skön syster som hette Tamar, och Davids son Amnon fattade kärlek till henne.
And Amnon was so vexed, that he fell sick for his sister Tamar; for she was a virgin; and Amnon thought it hard for him to do anything to her.
Ja, Amnon kom för sin syster Tamars skull i en sådan vånda att han blev sjuk; ty hon var jungfru, och det syntes Amnon icke vara möjligt att göra henne något.
But Amnon had a friend, whose name was Jonadab, the son of Shimeah David's brother: and Jonadab was a very subtil man.
Men Amnon hade en vän, som hette Jonadab, en son till Davids broder Simea; och Jonadab var en mycket klok man.
And he said unto him, Why art thou, being the king's son, lean from day to day? wilt thou not tell me?
Denne sade nu till honom: »Varför ser du var morgon så avtärd ut, du konungens son?
And Amnon said unto him, I love Tamar, my brother Absalom's sister.
Vill du icke säga mig det?» Amnon svarade honom: »Jag har fattat kärlek till min broder Absaloms syster Tamar.»
And Jonadab said unto him, Lay thee down on thy bed, and make thyself sick: and when thy father cometh to see thee, say unto him, I pray thee, let my sister Tamar come, and give me meat, and dress the meat in my sight, that I may see it, and eat it at her hand.
'Låt min syster Tamar komma och giva mig något att äta, men låt henne tillreda maten inför mina ögon; så att jag ser det och kan få den ur hennes hand att äta.'»
So Amnon lay down, and made himself sick: and when the king was come to see him, Amnon said unto the king, I pray thee, let Tamar my sister come, and make me a couple of cakes in my sight, that I may eat at her hand.
När nu konungen kom för att besöka honom, sade Amnon till konungen: »Låt min syster Tamar komma hit och tillaga två kakor inför mina ögon, så att jag kan få dem ur hennes hand att äta.»
Then David sent home to Tamar, saying, Go now to thy brother Amnon's house, and dress him meat.
Då sände David bud in i huset till Tamar och lät säga: »Gå till din broder Amnons hus och red till åt honom något att äta.»
So Tamar went to her brother Amnon's house; and he was laid down.
Tamar gick då åstad till sin broder Amnons hus, där denne låg till sängs.
And she took flour, and kneaded it, and made cakes in his sight, and did bake the cakes.
Och hon tog deg och knådade den och gjorde därav kakor inför hans ögon och gräddade kakorna.
And she took a pan, and poured them out before him; but he refused to eat.
Därefter tog hon pannan och lade upp dem därur inför hans ögon; men han ville icke äta.
And Amnon said, Have out all men from me.
Och Amnon sade: »Låt alla gå ut härifrån.
And they went out every man from him.
Då gingo alla ut därifrån.
And Tamar took the cakes which she had made, and brought them into the chamber to Amnon her brother.
Sedan sade Amnon till Tamar: »Bär maten hitin i kammaren, så att jag får den ur din hand att äta.» Då tog Tamar kakorna som hon hade tillrett och bar dem in i kammaren till sin broder Amnon.
And when she had brought them unto him to eat, he took hold of her, and said unto her, Come lie with me, my sister.
Men när hon kom fram med dem till honom, för att han skulle äta, fattade han i henne och sade till henne: »Kom hit och ligg hos mig, min syster.»
And she answered him, Nay, my brother, do not force me; for no such thing ought to be done in Israel: do not thou this folly.
Gör icke en sådan galenskap.
And I, whither shall I cause my shame to go? and as for thee, thou shalt be as one of the fools in Israel.
Och du själv skulle ju sedan i Israel hållas för en dåre.
Now therefore, I pray thee, speak unto the king; for he will not withhold me from thee.
Tala nu med konungen; han vägrar nog icke att giva mig åt dig.»
Howbeit he would not hearken unto her voice: but, being stronger than she, forced her, and lay with her.
Men han ville icke lyssna till hennes ord och blev henne övermäktig och kränkte henne och låg hos henne.
Then Amnon hated her exceedingly; so that the hatred wherewith he hated her was greater than the love wherewith he had loved her.
Men därefter fick Amnon en mycket stor motvilja mot henne; ja, den motvilja han fick mot henne var större än den kärlek han hade haft till henne.
And Amnon said unto her, Arise, be gone.
Och Amnon sade till henne: »Stå upp och gå din väg.»
But he would not hearken unto her.
Då sade hon till honom: »Gör dig icke skyldig till ett så svårt brott som att driva bort mig; det vore värre än det andra som du har gjort med mig.»
Then he called his servant that ministered unto him, and said, Put now this woman out from me, and bolt the door after her.
Men han ville icke höra på henne, utan ropade på den unge man som han hade till tjänare och sade: »Driven denna kvinna ut härifrån, och rigla du dörren efter henne.»
And she had a garment of divers colours upon her: for with such robes were the king's daughters that were virgins apparelled.
Och hon hade en fotsid livklädnad på sig; ty i sådana kåpor voro konungens döttrar klädda, så länge de voro jungfrur.
Then his servant brought her out, and bolted the door after her.
När tjänaren nu hade fört ut Tamar och riglat dörren efter henne,
And Tamar put ashes on her head, and rent her garment of divers colours that was on her, and laid her hand on her head, and went on crying.
tog hon aska och strödde på sitt huvud, och den fotsida livklädnaden som hon hade på sig rev hon sönder; och hon lade handen på sitt huvud och gick där ropande och klagande.
And Absalom her brother said unto her, Hath Amnon thy brother been with thee? but hold now thy peace, my sister: he is thy brother; regard not this thing.
Tig nu stilla, min syster; han är ju din broder.
So Tamar remained desolate in her brother Absalom's house.
Lägg denna sak icke så på sinnet.» Så stannade då Tamar i sin broder Absaloms hus i svår sorg.
But when king David heard of all these things, he was very wroth.
Men när konung David fick höra allt detta, blev han mycket vred.
And Absalom spake unto his brother Amnon neither good nor bad: for Absalom hated Amnon, because he had forced his sister Tamar.
Och Absalom talade intet med Amnon, varken gott eller ont, ty Absalom hatade Amnon, därför att denne hade kränkt hans syster Tamar.
And it came to pass after two full years, that Absalom had sheepshearers in Baalhazor, which is beside Ephraim: and Absalom invited all the king's sons.
Och Absalom inbjöd då alla konungens söner.
And Absalom came to the king, and said, Behold now, thy servant hath sheepshearers; let the king, I beseech thee, and his servants go with thy servant.
Absalom kom till konungen och sade: »Din tjänare skall nu hava fårklippning; jag beder att konungen ville jämte sina tjänare gå med din tjänare.»
And he pressed him: howbeit he would not go, but blessed him.
Men konungen svarade Absalom »Nej, min son, vi må icke allasammans gå med, ty vi vilja icke vara dig till besvär.» Och fastän han bad honom enträget, ville han icke gå, utan gav honom sin avskedshälsning.
And the king said unto him, Why should he go with thee?
Då sade Absalom: »Om du icke vill, så låt dock min broder Amnon gå med oss.» Konungen frågade honom: »Varför skall just han gå med dig?»
But Absalom pressed him, that he let Amnon and all the king's sons go with him.
Men Absalom bad honom så enträget, att han lät Amnon och alla de övriga konungasönerna gå med honom.
Now Absalom had commanded his servants, saying, Mark ye now when Amnon's heart is merry with wine, and when I say unto you, Smite Amnon; then kill him, fear not: have not I commanded you? be courageous, and be valiant.
Det är ju jag som bjuder eder det, varen frimodiga och skicken eder såsom käcka män.»
And the servants of Absalom did unto Amnon as Absalom had commanded.
Och Absaloms tjänare gjorde med Amnon såsom Absalom hade bjudit.
Then all the king's sons arose, and every man gat him up upon his mule, and fled.
Då stodo alla konungens söner upp och satte sig var och en på sin mulåsna och flydde.
And it came to pass, while they were in the way, that tidings came to David, saying, Absalom hath slain all the king's sons, and there is not one of them left.
Medan de ännu voro på väg, kom till David ett rykte om att Absalom hade huggit ned alla konungens söner, så att icke en enda av dem fanns kvar.
Then the king arose, and tare his garments, and lay on the earth; and all his servants stood by with their clothes rent.
Då stod konungen upp och rev sönder sina kläder och lade sig på marken, under det att alla hans tjänare stodo där med sönderrivna kläder.
And Jonadab, the son of Shimeah David's brother, answered and said, Let not my lord suppose that they have slain all the young men the king's sons; for Amnon only is dead: for by the appointment of Absalom this hath been determined from the day that he forced his sister Tamar.
Ty Absaloms uppsyn har bådat olycka ända ifrån den dag då denne kränkte hans syster Tamar.
Now therefore let not my lord the king take the thing to his heart, to think that all the king's sons are dead: for Amnon only is dead.
Så må nu min herre konungen icke akta på detta som har blivit sagt, att alla konungens söner äro döda; nej, Amnon allena är död.»
And the young man that kept the watch lifted up his eyes, and looked, and, behold, there came much people by the way of the hill side behind him.
Emellertid flydde Absalom. — När nu mannen som stod på vakt lyfte upp sina ögon, fick han se mycket folk komma från vägen bakom honom, vid sidan av berget.
And Jonadab said unto the king, Behold, the king's sons come: as thy servant said, so it is.
Såsom din tjänare sade, så har det gått till.»
And it came to pass, as soon as he had made an end of speaking, that, behold, the king's sons came, and lifted up their voice and wept: and the king also and all his servants wept very sore.
Också konungen och alla hans tjänare gräto häftigt och bitterligen.
But Absalom fled, and went to Talmai, the son of Ammihud, king of Geshur.
Men Absalom hade flytt och begivit sig till Talmai, Ammihurs son, konungen i Gesur.
And David mourned for his son every day.
Och David sörjde hela tiden sin son.
So Absalom fled, and went to Geshur, and was there three years.
Sedan Absalom hade flytt och begivit sig till Gesur, stannade han där i tre år.
And the soul of king David longed to go forth unto Absalom: for he was comforted concerning Amnon, seeing he was dead.
Och konung David avstod ifrån att draga ut mot Absalom, ty han tröstade sig över att Amnon var död.
Now Joab the son of Zeruiah perceived that the king's heart was toward Absalom.
Men Joab, Serujas son, märkte att konungens hjärta var vänt mot Absalom.
And Joab sent to Tekoah, and fetched thence a wise woman, and said unto her, I pray thee, feign thyself to be a mourner, and put on now mourning apparel, and anoint not thyself with oil, but be as a woman that had a long time mourned for the dead:
Då sände Joab till Tekoa och lät därifrån hämta en klok kvinna och sade till henne: »Låtsa att du har sorg, och kläd dig i sorgkläder och smörj dig icke med olja, utan skicka dig såsom en kvinna som i lång tid har haft sorg efter en död.
So Joab put the words in her mouth.
Gå så in till konungen och tala till honom såsom jag säger dig.» Joab lade nu orden i hennes mun.
And when the woman of Tekoah spake to the king, she fell on her face to the ground, and did obeisance, and said, Help, O king.
Och kvinnan från Tekoa talade med konungen; hon föll ned till jorden på sitt ansikte och bugade sig och sade: »Hjälp, o konung!»
And she answered, I am indeed a widow woman, and mine husband is dead.
Konungen sade till henne: »Vad fattas dig?» Hon svarade: »Ack, jag är änka; min man är död.
And thy handmaid had two sons, and they two strove together in the field, and there was none to part them, but the one smote the other, and slew him.
Och din tjänarinna hade två söner; dessa båda kommo i träta med varandra ute på marken, där ingen fanns, som kunde träda emellan och hindra dem; den ene slog då ned den andre och dödade honom.
And, behold, the whole family is risen against thine handmaid, and they said, Deliver him that smote his brother, that we may kill him, for the life of his brother whom he slew; and we will destroy the heir also: and so they shall quench my coal which is left, and shall not leave to my husband neither name nor remainder upon the earth.
På det att efter min man varken namn eller efterkommande må finnas på jorden, vilja de utsläcka den gnista av mig, som ännu är kvar.»
And the king said unto the woman, Go to thine house, and I will give charge concerning thee.
Då sade konungen till kvinnan: »Gå hem igen; jag vill giva befallning om dig.»