natgillin/translations-raw huggingface dataset:
And the soldiers also mocked him, coming to him, and offering him vinegar,
Också krigsmännen gingo fram och begabbade honom och räckte honom ättikvin
And saying, If thou be the king of the Jews, save thyself.
och sade: »Är du judarnas konung, så hjälp dig själv.»
And a superscription also was written over him in letters of Greek, and Latin, and Hebrew, THIS IS THE KING OF THE JEWS.
Men över honom hade man ock satt upp en överskrift: »Denne är judarnas konung.»
And one of the malefactors which were hanged railed on him, saying, If thou be Christ, save thyself and us.
Och en av de ogärningsmän som voro där upphängda smädade honom och sade: »Du är ju Messias; hjälp då dig själv och oss.»
But the other answering rebuked him, saying, Dost not thou fear God, seeing thou art in the same condemnation?
Då tillrättavisade honom den andre och svarade och sade: »Fruktar icke heller du Gud, du som är under samma dom?
And we indeed justly; for we receive the due reward of our deeds: but this man hath done nothing amiss.
Oss vederfares detta med all rätt, ty vi lida vad våra gärningar äro värda, men denne man har intet ont gjort.»
And he said unto Jesus, Lord, remember me when thou comest into thy kingdom.
Sedan sade han: »Jesus, tänk på mig, när du kommer i ditt rike.»
And Jesus said unto him, Verily I say unto thee, To day shalt thou be with me in paradise.
I dag skall du vara med mig i paradiset.»
And it was about the sixth hour, and there was a darkness over all the earth until the ninth hour.
Det var nu omkring sjätte timmen; då kom över hela landet ett mörker, som varade ända till nionde timmen,
And the sun was darkened, and the veil of the temple was rent in the midst.
Och förlåten i templet rämnade mitt itu.
And when Jesus had cried with a loud voice, he said, Father, into thy hands I commend my spirit: and having said thus, he gave up the ghost.
Och Jesus ropade med hög röst och sade: »Fader, i dina händer befaller jag min ande.» Och när han hade sagt detta, gav han upp andan.
Now when the centurion saw what was done, he glorified God, saying, Certainly this was a righteous man.
Men när hövitsmannen såg vad som skedde, prisade han Gud och sade: »Så var då denne verkligen en rättfärdig man!»
And all the people that came together to that sight, beholding the things which were done, smote their breasts, and returned.
Och när allt folket, de som hade kommit tillsammans för att se härpå, sågo vad som skedde, slogo de sig för bröstet och vände hem igen.
And all his acquaintance, and the women that followed him from Galilee, stood afar off, beholding these things.
Men alla hans vänner stodo på avstånd och sågo detta, bland dem också några kvinnor, de som hade följt med honom från Galileen.
And, behold, there was a man named Joseph, a counsellor; and he was a good man, and a just:
Nu var där en rådsherre, vi namn Josef, en god och rättfärdig man,
(The same had not consented to the counsel and deed of them;) he was of Arimathaea, a city of the Jews: who also himself waited for the kingdom of God.
Han var från Arimatea, en stad i Judeen; och han väntade på Guds rike.
This man went unto Pilate, and begged the body of Jesus.
Denne gick till Pilatus och utbad sig att få Jesu kropp.
And he took it down, and wrapped it in linen, and laid it in a sepulchre that was hewn in stone, wherein never man before was laid.
Sedan lade han den i en grav som var uthuggen i klippan, och där ännu ingen hade varit lagd.
And that day was the preparation, and the sabbath drew on.
Det var då tillredelsedag, och sabbatsdagen begynte ingå.
And the women also, which came with him from Galilee, followed after, and beheld the sepulchre, and how his body was laid.
Och de kvinnor, som med honom hade kommit från Galileen, följde efter och sågo graven och sågo huru hans kropp lades ned däri.
And they returned, and prepared spices and ointments; and rested the sabbath day according to the commandment.
Sedan vände de hem igen och redde till välluktande kryddor och smörjelse; men på sabbaten voro de stilla, efter lagens bud.
Now upon the first day of the week, very early in the morning, they came unto the sepulchre, bringing the spices which they had prepared, and certain others with them.
Men på första veckodagen kommo de, tidigt i själva dagbräckningen, till graven med de välluktande kryddor som de hade tillrett.
And they found the stone rolled away from the sepulchre.
Och de funno stenen vara bortvältrad från graven.
And they entered in, and found not the body of the Lord Jesus.
Då gingo de ditin, men funno icke Herren Jesu kropp.
And it came to pass, as they were much perplexed thereabout, behold, two men stood by them in shining garments:
När de nu icke visste vad de skulle tänka härom, se, då stodo två man framför dem i skinande kläder.
And as they were afraid, and bowed down their faces to the earth, they said unto them, Why seek ye the living among the dead?
Då sade mannen till dem »Varför söken I den levande bland de döda?
He is not here, but is risen: remember how he spake unto you when he was yet in Galilee,
Kommen ihåg vad han talade till eder, medan han ännu var i Galileen, huru han sade:
Saying, The Son of man must be delivered into the hands of sinful men, and be crucified, and the third day rise again.
'Människosonen måste bliva överlämnad i syndiga människors händer och bliva korsfäst; men på tredje dagen skall han uppstå igen.'»
And they remembered his words,
Då kommo de ihåg hans ord.
And returned from the sepulchre, and told all these things unto the eleven, and to all the rest.
Och de vände tillbaka från graven och omtalade allt detta för de elva och för alla de andra. --
It was Mary Magdalene and Joanna, and Mary the mother of James, and other women that were with them, which told these things unto the apostles.
Och jämväl de andra kvinnorna instämde med dem och sade detsamma till apostlarna.
And their words seemed to them as idle tales, and they believed them not.
Deras ord syntes dock för dessa vara löst tal, och de trodde dem icke.
Then arose Peter, and ran unto the sepulchre; and stooping down, he beheld the linen clothes laid by themselves, and departed, wondering in himself at that which was come to pass.
Sedan gick han hem till sitt, uppfylld av förundran över det som hade skett.
And, behold, two of them went that same day to a village called Emmaus, which was from Jerusalem about threescore furlongs.
Men två av dem voro samma dag stadda på vandring till en by som hette Emmaus, och som låg sextio stadiers väg från Jerusalem.
And they talked together of all these things which had happened.
Och de samtalade med varandra om allt detta som hade skett.
And it came to pass, that, while they communed together and reasoned, Jesus himself drew near, and went with them.
Medan de nu samtalade och överlade med varandra, nalkades Jesus själv och gick med dem.
But their eyes were holden that they should not know him.
Men deras ögon voro tillslutna, så att de icke kände igen honom.
And he said unto them, What manner of communications are these that ye have one to another, as ye walk, and are sad?
Och han sade till dem: »Vad är det I talen om med varandra, medan I gån här?» Då stannade de och sågo bedrövade ut.
And the one of them, whose name was Cleopas, answering said unto him, Art thou only a stranger in Jerusalem, and hast not known the things which are come to pass there in these days?
Och den ene, som hette Kleopas, svarade och sade till honom: »Du är väl en främling i Jerusalem, den ende som icke har hört vad där har skett i dessa dagar?»
And they said unto him, Concerning Jesus of Nazareth, which was a prophet mighty in deed and word before God and all the people:
Han frågade dem: »Vad då?» De svarade honom: »Det som har skett med Jesus från Nasaret, vilken var en profet, mäktig i gärningar och ord inför Gud och allt folket:
And how the chief priests and our rulers delivered him to be condemned to death, and have crucified him.
huru nämligen våra överstepräster och rådsherrar hava utlämnat honom till att dömas till döden och hava korsfäst honom.
But we trusted that it had been he which should have redeemed Israel: and beside all this, to day is the third day since these things were done.
Och likväl, till allt detta kommer att det redan är tredje dagen sedan detta skedde.
Yea, and certain women also of our company made us astonished, which were early at the sepulchre;
Men nu hava därjämte några av våra kvinnor gjort oss häpna; ty sedan de bittida på morgonen hade varit vid graven
And when they found not his body, they came, saying, that they had also seen a vision of angels, which said that he was alive.
och icke funnit hans kropp, kommo de igen och sade att de till och med hade sett en änglasyn, och änglarna hade sagt att han levde.
And certain of them which were with us went to the sepulchre, and found it even so as the women had said: but him they saw not.
Och när några av dem som voro. med oss gingo bort till graven, funno de det vara så som kvinnorna hade sagt, men honom själv sågo de icke.»
Then he said unto them, O fools, and slow of heart to believe all that the prophets have spoken:
Då sade han till dem: »O, huru oförståndiga ären I icke och tröghjärtade till att tro på allt vad profeterna hava talat!
Ought not Christ to have suffered these things, and to enter into his glory?
Måste icke Messias lida detta, för I att så ingå i sin härlighet?»
And beginning at Moses and all the prophets, he expounded unto them in all the scriptures the things concerning himself.
Och han begynte att genomgå Moses och alla profeterna och uttydde för dem vad som i alla skrifterna var sagt om honom.
And they drew nigh unto the village, whither they went: and he made as though he would have gone further.
När de nu nalkades byn dit de voro på väg, ställde han sig som om han ville gå vidare.
And he went in to tarry with them.
Men de nödgade honom och sade: »Bliv kvar hos oss, ty det lider mot aftonen, och dagen nalkas redan sitt slut.» Då gick han ditin och stannade kvar hos dem.
And it came to pass, as he sat at meat with them, he took bread, and blessed it, and brake, and gave to them.
Och när han nu låg till bords med dem, tog han brödet och välsignade och bröt det och räckte åt dem.
And their eyes were opened, and they knew him; and he vanished out of their sight.
Men då försvann han ur deras åsyn.
And they said one to another, Did not our heart burn within us, while he talked with us by the way, and while he opened to us the scriptures?
Och de sade till varandra: »Voro icke våra hjärtan brinnande i oss, när han talade med oss på vägen och uttydde skrifterna för oss?»
And they rose up the same hour, and returned to Jerusalem, and found the eleven gathered together, and them that were with them,
Och i samma stund stodo de upp och vände tillbaka till Jerusalem; och de funno där de elva församlade, så ock de andra som hade slutit sig till dem.
Saying, The Lord is risen indeed, and hath appeared to Simon.
Och dessa sade: »Herren är verkligen uppstånden, och han har visat sig för Simon.»
And they told what things were done in the way, and how he was known of them in breaking of bread.
Då förtäljde de själva vad som hade skett på vägen, och huru han hade blivit igenkänd av dem, när han bröt brödet.
And as they thus spake, Jesus himself stood in the midst of them, and saith unto them, Peace be unto you.
Medan de nu talade härom, stod han själv mitt ibland dem och sade till dem: »Frid vare med eder.
But they were terrified and affrighted, and supposed that they had seen a spirit.
Då blevo de förfärade och uppfylldes av fruktan och trodde att det var en ande de sågo.
And he said unto them, Why are ye troubled? and why do thoughts arise in your hearts?
Men han sade till dem: »Varför ären I så förskräckta, och varför uppstiga tvivel i edra hjärtan?
Behold my hands and my feet, that it is I myself: handle me, and see; for a spirit hath not flesh and bones, as ye see me have.
En ande har ju icke kött och ben, såsom I sen mig hava.»
And when he had thus spoken, he shewed them his hands and his feet.
Och när han hade sagt detta, visade han dem sina händer och sina fötter.
And while they yet believed not for joy, and wondered, he said unto them, Have ye here any meat?
Men då de ännu icke trodde, för glädjes skull, utan allenast förundrade sig, sade han till dem: »Haven I här något att äta?»
And they gave him a piece of a broiled fish, and of an honeycomb.
Då räckte de honom ett stycke stekt fisk och något av en honungskaka;
And he took it, and did eat before them.
och han tog det och åt därav i deras åsyn.
And he said unto them, These are the words which I spake unto you, while I was yet with you, that all things must be fulfilled, which were written in the law of Moses, and in the prophets, and in the psalms, concerning me.
Och han sade till dem: »Det är såsom jag sade till eder, medan jag ännu var bland eder, att allt måste fullbordas, som är skrivet om mig i Moses' lag och hos profeterna och i psalmerna.»
Then opened he their understanding, that they might understand the scriptures,
Därefter öppnade han deras sinnen, så att de förstodo skrifterna.
And said unto them, Thus it is written, and thus it behoved Christ to suffer, and to rise from the dead the third day:
Och han sade till dem: »Det är så skrivet, att Messias skulle lida och på tredje dagen uppstå från de döda,
And that repentance and remission of sins should be preached in his name among all nations, beginning at Jerusalem.
och att bättring till syndernas förlåtelse i hans namn skulle predikas bland alla folk, och först i Jerusalem.
And ye are witnesses of these things.
I kunnen vittna härom.
And, behold, I send the promise of my Father upon you: but tarry ye in the city of Jerusalem, until ye be endued with power from on high.
Men I skolen stanna kvar här i staden, till dess I från höjden bliven beklädda med kraft.»
And he led them out as far as to Bethany, and he lifted up his hands, and blessed them.
Sedan förde han dem ut till Betania; och där lyfte han upp sina händer och välsignade dem.
And it came to pass, while he blessed them, he was parted from them, and carried up into heaven.
Och medan han välsignade dem, försvann han ifrån dem och blev upptagen till himmelen.
And they worshipped him, and returned to Jerusalem with great joy:
Då tillbådo de honom och vände sedan tillbaka till Jerusalem, uppfyllda av stor glädje.
Amen.
Och de voro sedan alltid i helgedomen och lovade Gud.
Now there was a certain man of Ramathaimzophim, of mount Ephraim, and his name was Elkanah, the son of Jeroham, the son of Elihu, the son of Tohu, the son of Zuph, an Ephrathite:
I Ramataim-Sofim, i Efraims bergsbygd, levde en man som hette Elkana, son till Jeroham, son till Elihu, son till Tohu, son till Suf, en efraimit.
And he had two wives; the name of the one was Hannah, and the name of the other Peninnah: and Peninnah had children, but Hannah had no children.
Och Peninna hade barn, men Hanna var barnlös.
And the two sons of Eli, Hophni and Phinehas, the priests of the LORD, were there.
Den mannen begav sig år efter år upp från sin stad för att tillbedja och offra åt HERREN Sebaot i Silo, där Elis båda söner, Hofni och Pinehas, då voro HERRENS präster.
And when the time was that Elkanah offered, he gave to Peninnah his wife, and to all her sons and her daughters, portions:
Och han plägade giva sin hustru Peninna och alla hennes söner och döttrar var sin andel av offret;
But unto Hannah he gave a worthy portion; for he loved Hannah: but the LORD had shut up her womb.
men åt Hanna gav han då en dubbelt så stor andel, ty han hade Hanna kär, fastän HERREN hade gjort henne ofruktsam.
And her adversary also provoked her sore, for to make her fret, because the LORD had shut up her womb.
Men hennes medtävlerska plägade, för att väcka hennes vrede, mycket retas med henne, därför att HERREN hade gjort henne ofruktsam.
And as he did so year by year, when she went up to the house of the LORD, so she provoked her; therefore she wept, and did not eat.
Och nu grät hon och åt intet.
Then said Elkanah her husband to her, Hannah, why weepest thou? and why eatest thou not? and why is thy heart grieved? am not I better to thee than ten sons?
Är jag icke mer för dig än tio söner?
Now Eli the priest sat upon a seat by a post of the temple of the LORD.
En gång när de hade ätit och druckit i Silo hände sig, medan prästen Eli satt på sin stol vid dörren till HERRENS tempel, att Hanna stod upp
And she was in bitterness of soul, and prayed unto the LORD, and wept sore.
och i sin djupa bedrövelse begynte bedja till HERREN under bitter gråt.
And she vowed a vow, and said, O LORD of hosts, if thou wilt indeed look on the affliction of thine handmaid, and remember me, and not forget thine handmaid, but wilt give unto thine handmaid a man child, then I will give him unto the LORD all the days of his life, and there shall no razor come upon his head.
HERRE Sebaot, om du vill se till din tjänarinnas lidande och tänka på mig och icke förgäta din tjänarinna, utan giva din tjänarinna en manlig avkomling, så vill jag giva denne åt HERREN för hela hans liv, och ingen rakkniv skall komma på hans huvud.»
And it came to pass, as she continued praying before the LORD, that Eli marked her mouth.
När hon nu länge så bad inför HERREN och Eli därvid gav akt på hennes mun
Now Hannah, she spake in her heart; only her lips moved, but her voice was not heard: therefore Eli thought she had been drunken.
— Hanna talade nämligen i sitt hjärta; allenast hennes läppar rörde sig, men hennes röst hördes icke -- då trodde Eli att hon var drucken.
And Eli said unto her, How long wilt thou be drunken? put away thy wine from thee.
Därför sade Eli till henne: »Huru länge skall du bete dig såsom en drucken?
I have drunk neither wine nor strong drink, but have poured out my soul before the LORD.
Men Hanna svarade och sade: »Nej, min herre, jag är en hårt prövad kvinna; vin och starka drycker har jag icke druckit, men jag utgöt nu min själ för HERREN.
Count not thine handmaid for a daughter of Belial: for out of the abundance of my complaint and grief have I spoken hitherto.
Anse icke din tjänarinna för en ond kvinna, ty det är mitt myckna bekymmer och min myckna sorg som har drivit mig att tala ända till denna stund.»
Then Eli answered and said, Go in peace: and the God of Israel grant thee thy petition that thou hast asked of him.
Israels Gud skall giva dig vad du har utbett dig av honom.»
So the woman went her way, and did eat, and her countenance was no more sad.
Hon sade: »Låt din tjänarinna finna nåd för dina ögon.» Så gick kvinnan sin väg och fick sig mat, och hon såg sedan icke mer så sorgsen ut.
And they rose up in the morning early, and worshipped before the LORD, and returned, and came to their house to Ramah: and Elkanah knew Hannah his wife; and the LORD remembered her.
Och Elkana kände sin hustru Hanna, och HERREN tänkte på henne,
Wherefore it came to pass, when the time was come about after Hannah had conceived, that she bare a son, and called his name Samuel, saying, Because I have asked him of the LORD.
Och Hanna blev havande och födde en son, när tiden hade gått om; denne gav hon namnet Samuel, »ty», sade hon, »av HERREN har jag utbett mig honom.»Namnet Samuel är sammansatt av två hebreiska ord som betyda höra och Gud.
And the man Elkanah, and all his house, went up to offer unto the LORD the yearly sacrifice, and his vow.
När sedan mannen Elkana med hela sitt hus begav sig upp för att offra åt HERREN sitt årliga slaktoffer och sitt löftesoffer,
But Hannah went not up; for she said unto her husband, I will not go up until the child be weaned, and then I will bring him, that he may appear before the LORD, and there abide for ever.
gick Hanna icke med ditupp, utan sade till sin man: »Jag vill vänta, till dess att gossen har blivit avvand, då skall jag föra honom med mig, för att han må ställas fram inför HERRENS ansikte och sedan stanna där för alltid.»
So the woman abode, and gave her son suck until she weaned him.
Hennes man Elkana sade till henne: »Gör vad du finner för gott; stanna, till dess du har avvant honom; må HERREN allenast uppfylla sitt ord.» Så stannade då hustrun hemma och gav sin son di, till dess hon skulle avvänja honom.
And when she had weaned him, she took him up with her, with three bullocks, and one ephah of flour, and a bottle of wine, and brought him unto the house of the LORD in Shiloh: and the child was young.
Men gossen var ännu helt ung.
And they slew a bullock, and brought the child to Eli.
Och de slaktade tjuren och förde så gossen fram till Eli.
And she said, Oh my lord, as thy soul liveth, my lord, I am the woman that stood by thee here, praying unto the LORD.
Och hon sade: »Hör mig, min herre; så sant du lever, min herre, jag är den kvinna som stod här bredvid dig och bad till HERREN.
For this child I prayed; and the LORD hath given me my petition which I asked of him:
Om denne gosse bad jag; nu har HERREN givit mig vad jag utbad mig av honom.
And he worshipped the LORD there.
Därför vill ock jag nu giva honom tillbaka åt HERREN; så länge han lever, skall han vara given åt HERREN.» Och de tillbådo där HERREN.
And Hannah prayed, and said, My heart rejoiceth in the LORD, mine horn is exalted in the LORD: my mouth is enlarged over mine enemies; because I rejoice in thy salvation.
Min mun är vitt upplåten mot mina fiender; ty jag gläder mig över din frälsning.
There is none holy as the LORD: for there is none beside thee: neither is there any rock like our God.
Ingen är helig såsom HERREN ty ingen finnes förutom dig; ingen klippa är såsom vår Gud.
Talk no more so exceeding proudly; let not arrogancy come out of your mouth: for the LORD is a God of knowledge, and by him actions are weighed.
Ty HERREN är en Gud som vet allt, och hos honom vägas gärningarna.
The bows of the mighty men are broken, and they that stumbled are girded with strength.
Hjältarnas bågar äro sönderbrutna, men de stapplande omgjorda sig med kraft.
They that were full have hired out themselves for bread; and they that were hungry ceased: so that the barren hath born seven; and she that hath many children is waxed feeble.
Ja, den ofruktsamma föder sju barn, men den moder som fick många barn vissnar bort.
The LORD killeth, and maketh alive: he bringeth down to the grave, and bringeth up.
HERREN dödar och gör levande, han för ned i dödsriket och upp därifrån.
The LORD maketh poor, and maketh rich: he bringeth low, and lifteth up.
HERREN gör fattig, han gör ock rik; han ödmjukar, men han upphöjer ock.
He raiseth up the poor out of the dust, and lifteth up the beggar from the dunghill, to set them among princes, and to make them inherit the throne of glory: for the pillars of the earth are the LORD's, and he hath set the world upon them.
Ty jordens grundfästen äro HERRENS, och jordkretsen har han ställt på dem.
He will keep the feet of his saints, and the wicked shall be silent in darkness; for by strength shall no man prevail.
Sina frommas fötter bevarar han, men de ogudaktiga förgöras i mörkret, ty ingen förmår något genom egen kraft.
The adversaries of the LORD shall be broken to pieces; out of heaven shall he thunder upon them: the LORD shall judge the ends of the earth; and he shall give strength unto his king, and exalt the horn of his anointed.
Men han giver makt åt sin konung, han upphöjer sin smordes horn.
And the child did minister unto the LORD before Eli the priest.
Och Elkana gick hem igen till Rama; gossen däremot gjorde tjänst inför HERREN under prästen Eli.
Now the sons of Eli were sons of Belial; they knew not the LORD.
Men Elis söner voro onda män, de ville icke veta av HERREN.
And the priest's custom with the people was, that, when any man offered sacrifice, the priest's servant came, while the flesh was in seething, with a fleshhook of three teeth in his hand;
På följande sätt plägade nämligen prästerna gå till väga med folket: så ofta någon offrade ett slaktoffer, kom prästens tjänare, medan köttet koktes, och hade en treuddig gaffel i sin hand;
And he struck it into the pan, or kettle, or caldron, or pot; all that the fleshhook brought up the priest took for himself.
den stack han ned i kitteln eller pannan eller krukan eller grytan, och allt vad han så fick upp med gaffeln, det tog prästen.
So they did in Shiloh unto all the Israelites that came thither.
Så gjorde de mot alla israeliter som kommo dit till Silo.