natgillin/translations-raw huggingface dataset:
But the unbelieving Jews stirred up the Gentiles, and made their minds evil affected against the brethren.
men de judar som voro ohörsamma retade upp hedningarna och väckte deras förbittring mot bröderna.
Long time therefore abode they speaking boldly in the Lord, which gave testimony unto the word of his grace, and granted signs and wonders to be done by their hands.
Så vistades de där en längre tid och predikade frimodigt, i förtröstan på Herren, och han gav vittnesbörd åt sitt nådesord, i det att han lät tecken och under ske genom dem.
But the multitude of the city was divided: and part held with the Jews, and part with the apostles.
Men folket i staden delade sig, så att somliga höllo med judarna, andra åter med apostlarna.
And when there was an assault made both of the Gentiles, and also of the Jews with their rulers, to use them despitefully, and to stone them,
Och när sedan, både ibland hedningar och ibland judar med deras föreståndare, en storm hade blivit uppväckt emot dem, och man ville misshandla och stena dem,
They were ware of it, and fled unto Lystra and Derbe, cities of Lycaonia, and unto the region that lieth round about:
flydde de, så snart de förstodo huru det var, till städerna Lystra och Derbe i Lykaonien och till trakten omkring dem.
And there they preached the gospel.
Och där förkunnade de evangelium.
And there sat a certain man at Lystra, impotent in his feet, being a cripple from his mother's womb, who never had walked:
I Lystra fanns nu en man som satt där oförmögen att bruka sina fötter, ty allt ifrån sin moders liv hade han varit ofärdig och hade aldrig kunnat gå.
The same heard Paul speak: who stedfastly beholding him, and perceiving that he had faith to be healed,
Och då Paulus fäste sina ögon på honom och såg att han hade tro, så att han kunde bliva botad,
And he leaped and walked.
sade han med hög röst: »Res dig upp och stå på dina fötter.» Då sprang mannen upp och begynte gå.
And when the people saw what Paul had done, they lifted up their voices, saying in the speech of Lycaonia, The gods are come down to us in the likeness of men.
När folket såg vad Paulus hade gjort, hovo de upp sin röst och ropade på lykaoniskt tungomål: »Gudarna hava stigit ned till oss i människogestalt.»
And they called Barnabas, Jupiter; and Paul, Mercurius, because he was the chief speaker.
Och de kallade Barnabas för Jupiter, men Paulus kallade de för Merkurius, eftersom det var han som förde ordet.
Then the priest of Jupiter, which was before their city, brought oxen and garlands unto the gates, and would have done sacrifice with the people.
Och prästen vid det Jupiterstempel som låg utanför staden förde fram tjurar och kransar till portarna och ville jämte folket anställa ett offer.
Which when the apostles, Barnabas and Paul, heard of, they rent their clothes, and ran in among the people, crying out,
Men när apostlarna, Barnabas och Paulus, fingo höra detta, revo de sönder sina kläder och sprungo ut bland folket och ropade
And saying, Sirs, why do ye these things?
och sade: »I män, vad är det I gören?
We also are men of like passions with you, and preach unto you that ye should turn from these vanities unto the living God, which made heaven, and earth, and the sea, and all things that are therein:
Också vi äro människor, av samma natur som I, och vi förkunna för eder evangelium, att I måsten omvända eder från dessa fåfängliga avgudar till den levande Guden, 'som har gjort himmelen och jorden och havet och allt vad i dem är'.
Who in times past suffered all nations to walk in their own ways.
Han har under framfarna släktens tider tillstatt alla hedningar att gå sina egna vägar.
Nevertheless he left not himself without witness, in that he did good, and gave us rain from heaven, and fruitful seasons, filling our hearts with food and gladness.
Dock har han icke låtit sig vara utan vittnesbörd, ty han har bevisat eder välgärningar, i det han har givit eder regn och fruktbara tider från himmelen och så vederkvickt edra hjärtan med mat och glädje.»
And with these sayings scarce restrained they the people, that they had not done sacrifice unto them.
Genom sådana ord stillade de med knapp nöd folket, så att man icke offrade åt dem.
And there came thither certain Jews from Antioch and Iconium, who persuaded the people, and having stoned Paul, drew him out of the city, supposing he had been dead.
Dessa drogo folket över på sin sida och stenade Paulus och släpade honom ut ur staden, i tanke att han var död.
Howbeit, as the disciples stood round about him, he rose up, and came into the city: and the next day he departed with Barnabas to Derbe.
Dagen därefter begav han sig med Barnabas åstad därifrån till Derbe.
And when they had preached the gospel to that city, and had taught many, they returned again to Lystra, and to Iconium, and Antioch,
Sedan vände de tillbaka till Lystra och Ikonium och Antiokia
Confirming the souls of the disciples, and exhorting them to continue in the faith, and that we must through much tribulation enter into the kingdom of God.
och styrkte lärjungarnas själar, i det de förmanade dem att stå fasta i tron och sade dem, att det är genom mycken bedrövelse som vi måste ingå i Guds rike.
And when they had ordained them elders in every church, and had prayed with fasting, they commended them to the Lord, on whom they believed.
Därefter utvalde de åt dem »äldste» för var särskild församling och anbefallde dem efter bön och fastor åt Herren, som de nu trodde på.
And after they had passed throughout Pisidia, they came to Pamphylia.
Sedan färdades de vidare genom Pisidien och kommo till Pamfylien.
And when they had preached the word in Perga, they went down into Attalia:
Där förkunnade de ordet i Perge och foro sedan ned till Attalia.
And thence sailed to Antioch, from whence they had been recommended to the grace of God for the work which they fulfilled.
Därifrån avseglade de till Antiokia, samma ort varifrån de hade blivit utsända, sedan man hade anbefallt dem åt Guds nåd, för det verk som de nu hade fullbordat.
And when they were come, and had gathered the church together, they rehearsed all that God had done with them, and how he had opened the door of faith unto the Gentiles.
Och när de hade kommit dit, kallade de tillhopa församlingen och omtalade för dem huru stora ting Gud hade gjort med dem, och huru han för hedningarna hade öppnat en dörr till tro.
And there they abode long time with the disciples.
Sedan vistades de där hos lärjungarna en ganska lång tid.
And certain men which came down from Judaea taught the brethren, and said, Except ye be circumcised after the manner of Moses, ye cannot be saved.
Men från Judeen kommo några män ditned och lärde bröderna så: »Om I icke låten omskära eder, såsom Moses har stadgat, så kunnen I icke bliva frälsta.»
When therefore Paul and Barnabas had no small dissension and disputation with them, they determined that Paul and Barnabas, and certain other of them, should go up to Jerusalem unto the apostles and elders about this question.
Det bestämdes därför, att Paulus och Barnabas och några andra av dem skulle, för denna tvistefrågas skull, fara upp till apostlarna och de äldste i Jerusalem.
And being brought on their way by the church, they passed through Phenice and Samaria, declaring the conversion of the Gentiles: and they caused great joy unto all the brethren.
Och församlingen utrustade dem för resan, och de foro genom Fenicien och Samarien och förtäljde utförligt om hedningarnas omvändelse och gjorde därmed alla bröderna stor glädje.
And when they were come to Jerusalem, they were received of the church, and of the apostles and elders, and they declared all things that God had done with them.
När de sedan kommo fram till Jerusalem, mottogos de av församlingen och av apostlarna och de äldste och omtalade huru stora ting Gud hade gjort med dem.
But there rose up certain of the sect of the Pharisees which believed, saying, That it was needful to circumcise them, and to command them to keep the law of Moses.
Men några ifrån fariséernas parti, vilka hade kommit till tro, stodo upp och sade att man borde omskära dem och bjuda dem att hålla Moses' lag.
And the apostles and elders came together for to consider of this matter.
Då trädde apostlarna och de äldste tillsammans för att överlägga om denna sak.
And when there had been much disputing, Peter rose up, and said unto them, Men and brethren, ye know how that a good while ago God made choice among us, that the Gentiles by my mouth should hear the word of the gospel, and believe.
Och sedan man länge hade förhandlat därom, stod Petrus upp och sade till dem: »Mina bröder, I veten själva att Gud, för lång tid sedan, bland eder utvalde mig att vara den genom vilkens mun hedningarna skulle få höra evangelii ord och komma till tro.
And God, which knoweth the hearts, bare them witness, giving them the Holy Ghost, even as he did unto us;
Och Gud, som känner allas hjärtan, gav dem sitt vittnesbörd, därigenom att han lät dem, likaväl som oss, undfå den helige Ande.
And put no difference between us and them, purifying their hearts by faith.
Och han gjorde ingen åtskillnad mellan oss och dem, i det att han genom tron renade deras hjärtan.
Now therefore why tempt ye God, to put a yoke upon the neck of the disciples, which neither our fathers nor we were able to bear?
Varför fresten I då nu Gud, genom att på lärjungarnas hals vilja lägga ett ok som varken våra fäder eller vi hava förmått bära?
But we believe that through the grace of the LORD Jesus Christ we shall be saved, even as they.
Vi tro ju fastmer att det är genom Herren Jesu nåd som vi bliva frälsta, vi likaväl som de.»
Then all the multitude kept silence, and gave audience to Barnabas and Paul, declaring what miracles and wonders God had wrought among the Gentiles by them.
Då teg hela menigheten, och man hörde på Barnabas och Paulus, som förtäljde om huru stora tecken och under Gud genom dem hade gjort bland hedningarna.
And after they had held their peace, James answered, saying, Men and brethren, hearken unto me:
När de hade slutat att tala, tog Jakob till orda och sade: »Mina bröder, hören mig.
Simeon hath declared how God at the first did visit the Gentiles, to take out of them a people for his name.
Simeon har förtäljt huru Gud först så skickade, att han bland hedningarna fick ett folk som kunde kallas efter hans namn.
And to this agree the words of the prophets; as it is written,
Därmed stämmer ock överens vad profeterna hava talat; ty så är skrivet:
After this I will return, and will build again the tabernacle of David, which is fallen down; and I will build again the ruins thereof, and I will set it up:
'Därefter skall jag komma tillbaka och åter bygga upp Davids förfallna hydda; ja, dess ruiner skall jag bygga upp och så upprätta den igen,
That the residue of men might seek after the Lord, and all the Gentiles, upon whom my name is called, saith the Lord, who doeth all these things.
Så säger Herren, han som skall göra detta,
Known unto God are all his works from the beginning of the world.
såsom han ock har vetat det förut av evighet.'
Wherefore my sentence is, that we trouble not them, which from among the Gentiles are turned to God:
Därför är min mening att man icke bör betunga sådana som hava varit hedningar, men omvänt sig till Gud,
But that we write unto them, that they abstain from pollutions of idols, and from fornication, and from things strangled, and from blood.
utan allenast skriva till dem att de skola avhålla sig från avgudastyggelser och från otukt och från köttet av förkvävda djur och från blod.
For Moses of old time hath in every city them that preach him, being read in the synagogues every sabbath day.
Ty Moses har av ålder sina förkunnare i alla städer, då han ju var sabbat föreläses i synagogorna.»
Then pleased it the apostles and elders with the whole church, to send chosen men of their own company to Antioch with Paul and Barnabas; namely, Judas surnamed Barsabas and Silas, chief men among the brethren:
Därefter beslöto apostlarna och de äldste, tillika med hela församlingen, att bland sig utvälja några män, som jämte Paulus och Barnabas skulle sändas till Antiokia; och de valde Judas, som kallades Barsabbas, och Silas, vilka bland bröderna voro ledande män.
And they wrote letters by them after this manner; The apostles and elders and brethren send greeting unto the brethren which are of the Gentiles in Antioch and Syria and Cilicia.
Och man översände genom dem följande skrivelse: »Apostlarna och de äldste, edra bröder, hälsa eder, I bröder av hednisk börd, som bon i Antiokia, Syrien och Cilicien.
Forasmuch as we have heard, that certain which went out from us have troubled you with words, subverting your souls, saying, Ye must be circumcised, and keep the law: to whom we gave no such commandment:
Alldenstund vi hava hört att några som hava kommit från oss hava förvirrat eder med sitt tal och väckt oro i edra själar, utan att de hava haft något uppdrag av oss,
It seemed good unto us, being assembled with one accord, to send chosen men unto you with our beloved Barnabas and Paul,
så hava vi enhälligt kommit till det beslutet att utvälja några män, som vi skulle sända till eder jämte Barnabas och Paulus, våra älskade bröder,
Men that have hazarded their lives for the name of our Lord Jesus Christ.
vilka hava vågat sina liv för vår Herres, Jesu Kristi, namns skull.
We have sent therefore Judas and Silas, who shall also tell you the same things by mouth.
Alltså sända vi nu Judas och Silas, vilka ock muntligen skola kungöra detsamma för eder.
For it seemed good to the Holy Ghost, and to us, to lay upon you no greater burden than these necessary things;
Den helige Ande och vi hava nämligen beslutit att icke pålägga eder någon ytterligare börda, utöver följande nödvändiga föreskrifter:
That ye abstain from meats offered to idols, and from blood, and from things strangled, and from fornication: from which if ye keep yourselves, ye shall do well.
Om I noga tagen eder till vara för detta, så skall det gå eder väl.
Fare ye well.
Faren väl.»
So when they were dismissed, they came to Antioch: and when they had gathered the multitude together, they delivered the epistle:
De fingo så begiva sig åstad och kommo ned till Antiokia.
Which when they had read, they rejoiced for the consolation.
Där kallade de tillsammans menigheten och lämnade fram brevet.
And Judas and Silas, being prophets also themselves, exhorted the brethren with many words, and confirmed them.
Och när menigheten läste detta, blevo de glada över det hugnesamma budskapet.
And after they had tarried there a space, they were let go in peace from the brethren unto the apostles.
Judas och Silas, som själva voro profeter, talade därefter många förmaningens ord till bröderna och styrkte dem.
Notwithstanding it pleased Silas to abide there still.
Och sedan de hade uppehållit sig där någon tid, fingo de i frid fara ifrån bröderna tillbaka till dem som hade sänt dem.
Paul also and Barnabas continued in Antioch, teaching and preaching the word of the Lord, with many others also.
Men Paulus och Barnabas vistades fortfarande i Antiokia, där de undervisade och, jämte många andra förkunnade evangelii ord från Herren.
And some days after Paul said unto Barnabas, Let us go again and visit our brethren in every city where we have preached the word of the LORD, and see how they do.
Efter någon tid sade Paulus till Barnabas: »Låt oss nu fara tillbaka och besöka våra bröder, i alla de städer där vi hava förkunnat Herrens ord, och se till, huru det är med dem.»
And Barnabas determined to take with them John, whose surname was Mark.
Barnabas ville då att de skulle taga med sig Johannes, som ock kallades Markus.
But Paul thought not good to take him with them, who departed from them from Pamphylia, and went not with them to the work.
Men Paulus fann icke skäligt att taga med sig en man som hade övergivit dem i Pamfylien och icke följt med dem till deras arbete.
And the contention was so sharp between them, that they departed asunder one from the other: and so Barnabas took Mark, and sailed unto Cyprus;
Och så skarp blev deras tvist att de skilde sig ifrån varandra; och Barnabas tog med sig Markus och avseglade till Cypern.
And Paul chose Silas, and departed, being recommended by the brethren unto the grace of God.
Men Paulus utvalde åt sig Silas; och sedan han av bröderna hade blivit anbefalld åt Herrens nåd, begav han sig åstad
And he went through Syria and Cilicia, confirming the churches.
och färdades genom Syrien och Cilicien och styrkte församlingarna.
Then came he to Derbe and Lystra: and, behold, a certain disciple was there, named Timotheus, the son of a certain woman, which was a Jewess, and believed; but his father was a Greek:
Där fanns en lärjunge vid namn Timoteus, som var son av en troende judisk kvinna och en grekisk fader,
Which was well reported of by the brethren that were at Lystra and Iconium.
och som hade gott vittnesbörd om sig av bröderna i Lystra och Ikonium.
Him would Paul have to go forth with him; and took and circumcised him because of the Jews which were in those quarters: for they knew all that his father was a Greek.
För de judars skull som bodde i dessa trakter tog han honom därför till sig och omskar honom, ty alla visste att hans fader var grek.
And as they went through the cities, they delivered them the decrees for to keep, that were ordained of the apostles and elders which were at Jerusalem.
Och när de sedan foro genom städerna, meddelade de församlingarna till efterföljd de stadgar som voro fastställda av apostlarna och de äldste i Jerusalem.
And so were the churches established in the faith, and increased in number daily.
Så styrktes nu församlingarna i tron, och brödernas antal förökades för var dag.
Now when they had gone throughout Phrygia and the region of Galatia, and were forbidden of the Holy Ghost to preach the word in Asia,
Sedan togo de vägen genom Frygien och det galatiska landet; de förhindrades nämligen av den helige Ande att förkunna ordet i provinsen Asien.
After they were come to Mysia, they assayed to go into Bithynia: but the Spirit suffered them not.
Och när de hade kommit fram emot Mysien, försökte de att fara in i Bitynien, men Jesu Ande tillstadde dem det icke.
And they passing by Mysia came down to Troas.
Då begåvo de sig över Mysien ned till Troas.
And a vision appeared to Paul in the night; There stood a man of Macedonia, and prayed him, saying, Come over into Macedonia, and help us.
Här visade sig för Paulus i en syn om natten en macedonisk man, som stod där och bad honom och sade: »Far över till Macedonien och hjälp oss.»
And after he had seen the vision, immediately we endeavoured to go into Macedonia, assuredly gathering that the Lord had called us for to preach the gospel unto them.
När han hade sett denna syn, sökte vi strax någon lägenhet att fara därifrån till Macedonien, ty vi förstodo nu att Gud hade kallat oss att förkunna evangelium för dem.
Therefore loosing from Troas, we came with a straight course to Samothracia, and the next day to Neapolis;
Vi lade alltså ut från Troas och foro raka vägen till Samotrace och dagen därefter till Neapolis
And from thence to Philippi, which is the chief city of that part of Macedonia, and a colony: and we were in that city abiding certain days.
I den staden vistades vi någon tid.
And on the sabbath we went out of the city by a river side, where prayer was wont to be made; and we sat down, and spake unto the women which resorted thither.
Där satte vi oss ned och talade med de kvinnor som hade samlats dit.
And a certain woman named Lydia, a seller of purple, of the city of Thyatira, which worshipped God, heard us: whose heart the Lord opened, that she attended unto the things which were spoken of Paul.
Och en kvinna som »fruktade Gud», en purpurkrämerska från staden Tyatira, vid namn Lydia, lyssnade till samtalet; och Herren öppnade hennes hjärta, så att hon aktade på det som Paulus talade.
And she constrained us.
Och sedan hon jämte sitt husfolk hade låtit döpa sig, bad hon oss och sade: »Eftersom I ansen mig vara en kvinna som tror på Herren, så kommen in i mitt hus och stannen där.» Och hon nödgade oss därtill.
And it came to pass, as we went to prayer, a certain damsel possessed with a spirit of divination met us, which brought her masters much gain by soothsaying:
Och det hände sig en gång, då vi gingo ned till bönestället, att vi mötte en tjänsteflicka, som hade en spådomsande i sig och genom sina spådomar skaffade sina herrar mycken inkomst.
The same followed Paul and us, and cried, saying, These men are the servants of the most high God, which shew unto us the way of salvation.
Denne följde efter Paulus och oss andra och ropade och sade: »Dessa män äro Guds, den Högstes, tjänare, och de förkunna för eder frälsningens väg.»
And this did she many days.
Så gjorde hon under många dagar.
And he came out the same hour.
Men Paulus tog illa vid sig och vände sig om och sade till anden: »I Jesu Kristi namn bjuder jag dig att fara ut ur henne.» Och anden for ut i samma stund.
And when her masters saw that the hope of their gains was gone, they caught Paul and Silas, and drew them into the marketplace unto the rulers,
Men när hennes herrar sågo att det för dem var slut med allt hopp om vidare inkomst, grepo de Paulus och Silas och släpade dem till torget inför överhetspersonerna.
And brought them to the magistrates, saying, These men, being Jews, do exceedingly trouble our city,
Och sedan de hade fört dem tid fram, till domarna, sade de: »Dessa män uppväcka stor oro i vår stad; de äro judar
And teach customs, which are not lawful for us to receive, neither to observe, being Romans.
och vilja införa stadgar som det för oss, såsom romerska medborgare, icke är lovligt att antaga eller hålla.»
And the multitude rose up together against them: and the magistrates rent off their clothes, and commanded to beat them.
Också folket reste sig upp emot dem, och domarna läto slita av dem deras kläder och bjödo att man skulle piska dem med spön.
And when they had laid many stripes upon them, they cast them into prison, charging the jailor to keep them safely:
Och sedan de hade låtit giva dem många slag, kastade de dem i fängelse och bjödo fångvaktaren att hålla dem i säkert förvar.
Who, having received such a charge, thrust them into the inner prison, and made their feet fast in the stocks.
Då denne fick en så sträng befallning, satte han in dem i det innersta fängelserummet och fastgjorde deras fötter i stocken.
And at midnight Paul and Silas prayed, and sang praises unto God: and the prisoners heard them.
Vid midnattstiden voro Paulus och Silas stadda i bön och lovade Gud med sång, och de andra fångarna hörde på dem.
And suddenly there was a great earthquake, so that the foundations of the prison were shaken: and immediately all the doors were opened, and every one's bands were loosed.
Då kom plötsligt en stark jordstöt, så att fängelsets grundvalar skakades; och i detsamma öppnades alla dörrar, och allas bojor löstes.
And the keeper of the prison awaking out of his sleep, and seeing the prison doors open, he drew out his sword, and would have killed himself, supposing that the prisoners had been fled.
Då vaknade fångvaktaren; och när han fick se fängelsets dörrar öppna, drog han sitt svärd och ville döda sig själv, i tanke att fångarna hade kommit undan.
But Paul cried with a loud voice, saying, Do thyself no harm: for we are all here.
Men Paulus ropade med hög röst och sade: »Gör dig intet ont; ty vi äro alla här.»
Then he called for a light, and sprang in, and came trembling, and fell down before Paul and Silas,
Då lät han hämta ljus och sprang in och föll ned för Paulus och Silas, bävande.
And brought them out, and said, Sirs, what must I do to be saved?
Därefter förde han ut dem och sade: »I herrar, vad skall jag göra för att bliva frälst?»
And they said, Believe on the Lord Jesus Christ, and thou shalt be saved, and thy house.
De svarade: »Tro på Herren Jesus, så bliver du med ditt hus frälst.»
And they spake unto him the word of the Lord, and to all that were in his house.
Och de förkunnade Guds ord för honom och för alla dem som voro i hans hus.
And he took them the same hour of the night, and washed their stripes; and was baptized, he and all his, straightway.
Och redan under samma timme på natten tog han dem till sig och tvådde deras sår och lät strax döpa sig med allt sitt husfolk.