natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the table below all medically important adverse reactions, which occurred in clinical trials at an incidence greater than placebo are listed by system organ class and frequency (very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000)).
I nedanstående tabell är alla medicinskt viktiga biverkningar som inträffat i kliniska prövningar i större incidens än placebo listade per organsystemklass och i frekvenserna mycket vanlig (≥1/10), vanlig (≥1/100 till &lt; 1/10), mindre vanlig (≥1/1 000 till &lt; 1/100), sällsynt (≥1/10 000 till &lt; 1/1 000).
In the table below, adverse reactions reported in all clinical studies and in the worldwide post-marketing experience for which a reasonable causal relationship exists are listed by MedDRA system organ class and frequency: very common (≥1/10); common (≥1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000); very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from available data).
I tabellen nedan listas, efter MedDRAs organsystemklass och frekvens, de biverkningar som rapporterats i samtliga kliniska studier och världen över efter godkännandet för försäljning och för vilka ett rimligt orsakssamband föreligger: mycket vanliga (≥1/10); vanliga (≥1/100, &lt; 1/10); mindre vanliga (≥1/1 000, &lt; 1/100); sällsynta (≥1/10 000, &lt; 1/1 000); mycket sällsynta ( &lt; 1/10 000), ingen känd frekvens (kan inte beräknas från tillgängliga data).
In the table below, adverse reactions reported in the double-blind period of the Phase 3 study are listed by MedDRA system organ class and frequency: very common (≥ 1/10); common (≥1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000); very rare ( &lt; 1/10,000).
I nedanstående tabell anges biverkningar som rapporterades under den dubbelblinda perioden av fas 3- studien enligt MedDRA organsystem och frekvens: mycket vanliga (≥1/10); vanliga (≥1/100, &lt; 1/10); mindre vanliga (≥1/1 000, &lt; 1/100); sällsynta (≥1/10 000, &lt; 1/1 000); mycket sällsynta ( &lt; 1/10 000).
In the tenofovir disoproxil fumarate treatment arm, 7% of patients discontinued treatment due to an adverse event; 9% of patients experienced a confirmed increase in serum creatinine of ≥ 0.5 mg/dl or confirmed serum phosphate of &lt; 2 mg/dl through week 48; there were no statistically significant differences between the combined tenofovir-containing arms and the entecavir arm.
I den arm som fick tenofovirdisoproxilfumarat avbröt 7 % av patienterna behandlingen på grund av en biverkning; 9 % av patienterna upplevde en bekräftad höjning av serumkreatinin ≥ 0,5 mg/dl eller bekräftad serumfosfat &lt; 2 mg/dl till och med vecka 48; det fanns ingen statistiskt signifikant skillnad mellan kombinerad tenofovirarmen och entecavirarmen.
In the third study in 1009 patients with mild or moderate asthma (n=537) and moderate or severe COPD (n=472) the incidence of FEV1 reduction &gt; 15% from baseline was 1.1% and 2.9% in patients with asthma (p=0.15) and 4.2% and 5.4% in patients with COPD (p=0.58) following Rapiscan and placebo dosing, respectively.
I den tredje studien som omfattade 1009 patienter med lindrig eller måttlig astma (n=537) och måttlig eller svår KOL (n=472) var incidensen av FEV1-reduktion &gt; 15 % från utgångsnivån 1,1 % och 2,9 % hos patienter med astma (p=0,15) och 4,2 % och 5,4 % hos patienter med KOL (p=0,58) efter dosering av Rapiscan respektive placebo.
In the three smallest of these 20 subgroups, the point estimate of the hazard ratio exceeded 1.25; i.e., in subjects with no prior nephrectomy (n=186, HR=1.403, 95 % CI (0.955, 2.061)), baseline LDH &gt; 1.5 x ULN (n=68, HR=1.72, 95 % CI (0.943, 3.139)), and MSKCC: poor risk (n=119, HR=1.472, 95 % CI (0.937, 2.313)).
I de tre minsta av de 20 subgrupperna överstiger den beräknade punkten för riskkvoten 1,25; t.ex. hos personer utan tidigare nefrektomi (n=186, HR=1,403, 95 % CI (0,955; 2,061)), baslinje LDH &gt; 1,5 x ULN (n=68, HR=1.72, 95 % CI (0,943; 3,139)) och MSKCC: dålig prognos (n=119, HR=1,472, 95 % CI (0,937;
In the Time to loss of virological response (TLOVR) analysis for the ITT(E) population, the proportion of patients achieving &lt; 400 copies/ml was 73 % (315 / 434) in the fosamprenavir with ritonavir group compared to 71 % (317 / 444) of patients receiving lopinavir / ritonavir, with a 95 % confidence interval of the difference of [-4,84%; 7;05%].
I ”Tid till förlust av virilogisk respons” (”Time to loss of virological response”, TLOVR)-analysen för ITT(E)-populationen var andelen patienter som uppnådde &lt; 400 kopior/ml 73% (315/434) i fosamprenavir med ritonavir-gruppen jämfört med 71% (317/444) av patienterna som fick lopinavir/ritonavir (95-procentigt konfidensintervall;-4,84%; 7,05%).
In the Time to loss of virological response (TLOVR) analysis for the ITT(E) population, the proportion of patients achieving &lt; 400 copies/ml was 73 % (315 / 434) in the fosamprenavir with ritonavir group compared to 71 % (317 / 444) of patients receiving lopinavir / ritonavir, with a 95 % confidence interval of the difference of [-4,84%; 7;05%].
I ”Tid till förlust av virologisk respons” (”Time to loss of virological response”, TLOVR)-analysen för ITT(E)-populationen var andelen patienter som uppnådde &lt; 400 kopior/ml 73% (315/434) i fosamprenavir med ritonavir-gruppen jämfört med 71% (317/444) av patienterna som fick lopinavir/ritonavir (95-procentigt konfidensintervall;-4,84%; 7,05%).
In the tocilizumab treated patients, 85% who had fever due to sJIA at baseline were free of fever (no temperature recording ≥ 37.5°C in the preceding 14 days) at week 12 versus 21% of placebo patients (p &lt; 0.0001).
Hos de tocilizumab-behandlade patienterna var 85% av dem som hade feber på grund av sJIA vid studiestart feberfria (ingen temperaturmätning ≥37,5°C under de föregående 14 dagarna) vid vecka 12 jämfört med bara 21 % av placebo-patienterna (p &lt; 0,0001).
In the two placebo-controlled phase III trials, tests on thyroid stimulating hormone (TSH) showed post baseline &gt; ULN in 26.1% of patients treated with Stivarga and in 15.1% of patients receiving placebo.
I de två placebokontrollerade fas III-studierna visade tester av tyreoidstimulerande hormon (TSH) efter baslinjenivån värden som var &gt; ULN hos 26,1 % av patienterna behandlade med Stivarga och hos 15,1 % av patienterna som fick placebo.
In the two six-month studies, pre-bronchodilator FEV1 was significantly improved by 49 ml (primary endpoint, p &lt; 0.0001) beyond the bronchodilator effect of concomitant treatment with salmeterol in study M2-127 and by 80 ml (primary endpoint, p &lt; 0.0001) incremental to concomitant treatment with tiotropium in study M2-128.
I de två 6 månader långa studierna var FEV1 före bronkdilatation signifikant förbättrat med 49 ml (primärt effektmått, p &lt; 0,0001) utöver effekten av den bronkvidgande effekten som erhölls av samtidig behandling med salmeterol i studie M2-127 och med 80 ml (primärt effektmått, p &lt; 0,0001) utöver effekten av samtidig behandling med tiotropium i studie M2-128.
In the urine, unchanged ataluren and the acyl glucuronide metabolite account for &lt; 1% and 49%, respectively, of the administered dose.
I urinen utgör oförändrad ataluren och acylglukuronidmetaboliten &lt; 1 % respektive 49 % av den administrerade dosen.
In the week 96 efficacy analysis, the virologic response rate [confirmed undetectable viral load ( &lt; 50 HIV-1 RNA copies/ml)] was evaluated in patients receiving rilpivirine 25 mg once daily in addition to a BR versus patients receiving efavirenz 600 mg once daily in addition to a BR.
Vid effektanalysen i vecka 96 utvärderades den virologiska svarsfrekvensen [bekräftad odetekterbar virusnivå ( &lt; 50 HIV-1-RNA kopior/ml)] hos patienter som fick rilpivirin 25 mg en gång dagligen som tillägg till en BR i jämförelse med patienter som fick efavirenz 600 mg en gång dagligen som tillägg till en BR.
In the “High Age Group”, the number of patients with a viral load &lt; 400 copies/mL at week 48 was 11 of 13.
I ”äldre gruppen”, var antalet patienter med en virusmängd &lt; 400 kopior/ml vid vecka 48 11 av 13.
In these patients it is recommended that an electrocardiogram (ECG) is recorded before initiation of treatment with Trobalt and in those with a corrected QT interval &gt; 440ms at baseline, an ECG should be recorded on reaching the maintenance dose.
Hos dessa patienter rekommenderas det att ett elektrokardiogram (EKG) registreras innan behandlingen med Trobalt inleds, och hos de patienter som har ett QT-korrigerat intervall &gt; 440 ms vid baslinjen, bör ett EKG registreras vid uppnådd underhållsdos.
In these patients, non-renal events were generally comparable between patients with renal impairment and those without renal impairment, except a &gt; 10% higher incidence in dehydration (all grades) was noted (see section 4.4).
Hos dessa patienter var icke njurrelaterade händelser generellt jämförbara mellan patienter med njurfunktionsnedsättning och de utan njurfunktionsnedsättning, förutom att en &gt; 10% högre incidens för dehydrering (alla grader) noterades (se avsnitt 4.4).
In these patients, the majority of lymphocyte counts remained &lt; 0.5 x 109/L with continued therapy.
Hos dessa patienter låg de flesta lymfocyttalen kvar på &lt; 0,5 x 109/liter med fortsatt behandling.
In this patient population, the most common adverse reactions ( &gt; 10%) with pembrolizumab were fatigue (24%), rash (19%), pruritus (18%), diarrhoea (12%), nausea (11%) and arthralgia (10%).
I denna patientgrupp var de vanligaste biverkningarna ( &gt; 10%) vid behandling med pembrolizumab trötthet (24%), hudutslag (19%), klåda (18%), diarré (12%), illamående (11%) och artralgi (10%).
In this regard, for children &lt; 9 kg, a monitoring of the plasma concentrations of busulfan (therapeutic drug monitoring) for dose-adjustment may improve the busulfan targeting performance, especially in extremely young children and neonates.
Av denna anledning kan monitorering av plasmakoncentrationerna av busulfan (terapeutisk läkemedelsmonitorering) vara befogad hos barn &lt; 9 kg inför eventuell dosjustering för att säkrare hamna inom det terapeutiska intervallet, särskilt till nyfödda barn.
In this section frequencies of adverse reactions are defined as follows: Very common ( &gt; 1/10); common ( &gt; 1/100 to &lt; 1/10); uncommon ( &gt; 1/1 000 to &lt; 1/100); rare ( &gt; 1/10 000 to &lt; 1/1 000); very rare ( &lt; 1/10 000), not known (frequency cannot be estimated from the available data).
I detta avsnitt definieras frekvenser av biverkningar enligt följande: Mycket vanliga (≥1 / 10), vanliga (≥ 1 / 100 till &lt; 1 / 10), mindre vanliga (≥ 1 / 1 000 till &lt; 1 / 100), sällsynta (≥1 / 10 000 till &lt; 1 / 1 000), mycket sällsynta ( &lt; 1 / 10 000), okänd frekvens (kan inte beräknas från tillgängliga data).
In this section frequencies of adverse reactions are defined as follows: Very common (≥1/10); common (≥1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥1/1 000 to &lt; 1/100); rare (≥1/10 000 to &lt; 1/1 000); very rare ( &lt; 1/10 000), not known (frequency cannot be estimated from the available data).
I detta avsnitt definieras frekvenser av biverkningar enligt följande: Mycket vanliga (≥1 / 10), vanliga (≥ 1 / 100 till &lt; 1 / 10), mindre vanliga (≥ 1 / 1 000 till &lt; 1 / 100), sällsynta (≥1 / 10 000 till &lt; 1 / 1 000), mycket sällsynta ( &lt; 1 / 10 000), okänd frekvens (kan inte beräknas från tillgängliga data).
In this section, the following categories of frequency have been used: very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
I detta avsnitt har följande frekvenser använts: mycket vanliga ( 1/10), vanliga (  1/100, &lt; 1/10), mindre vanliga (≥1/1 000, &lt; 1/100), sällsynta (≥1/10 000, &lt; 1/1 000) och mycket sällsynta ( &lt; 1/10 000), ingen känd frekvens (kan inte beräknas från tillgängliga data).
In this section, the following categories of frequency have been used: very common (1/10), common (1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
I detta avsnitt har följande frekvenser använts: mycket vanliga ( 1/10), vanliga (  1/100, &lt; 1/10), mindre vanliga (≥1/1 000, &lt; 1/100), sällsynta (≥1/10 000, &lt; 1/1 000) och mycket sällsynta ( &lt; 1/10 000), ingen känd frekvens (kan inte beräknas från tillgängliga data).
In this study, 10 patients experienced elevations in AST and/or ALT &gt; 3 x ULN (see Table 6).
I denna studie fick 10 patienter ASAT- och/eller ALAT-ökningar &gt; 3 x ULN (se Tabell 6).
In this study, 2 patients treated with Epclusa for 12 or 24 weeks without ribavirin had emergent NS5B S282T at low levels ( &lt; 5%) along with L159F.
I denna studie tillkom S282T tillsammans med L159F (NS5B) i låga nivåer ( &lt; 5 %) i virusisolat (vid svikt jämfört med baseline) från 2 patienter som behandlades med Epclusa i 12 eller 24 veckor utan ribavirin
In this study, mean 25-hydroxyvitamin D levels in patients with vitamin D insufficiency at baseline (25-hydroxyvitamin D, 22.5 to 37.5 nmol/l [9 to &lt; 15 ng/ml]) increased from 30 nmol/l (12.1 ng/ml) to 40 nmol/l (15.9 ng/ml) at week 15 in the FOSAVANCE (70 mg/2,800 IU) group (n=75) and decreased from 30 nmol/l (12.0 ng/ml) at baseline to 26 nmol/l (10.4 ng/ml) at week 15 in the alendronate-only group (n=70).
I denna studie ökade de genomsnittliga nivåerna av 25-hydroxyvitamin D i serum hos patienter med D-vitaminbrist vid studiestart (25- hydroxyvitamin D, 22,5 till 37,5 nmol/l 9 till &lt; 15 ng/ml) från 30 nmol/l (12,1 ng/ml) till 40 nmol/l (15,9 ng/ml) vid vecka 15 i gruppen som behandlades med FOSAVANCE (70 mg/2800 IE) (n=75) och minskade från 30 nmol/l (12,0 ng/ml) vid studiestart till 26 nmol/l (10,4 ng/ml) vid vecka 15 i den grupp som fått enbart alendronat (n=70).
In this study, PR interval of &gt; 200 msec was also observed in 40% and 47% of subjects receiving Invirase/ritonavir 1000/100 mg twice daily and 1500/100 mg twice daily, respectively, on Day 3.
I den här studien observerades också PR-intervall på &gt; 200 msek hos 40 % av försökspersonerna som fick Invirase/ritonavir 1000/100 mg två gånger dagligen respektive 47 % av försökspersonerna som fick Invirase/ritonavir 1500/100 mg två gånger dagligen på dag 3.
In this study, the overall population showed a benefit for the primary PFS end-point (HR= 0.71 p &lt; 0.0001) and the secondary OS end-point (HR= 0.81 p=0.0088).
I denna studie visade den totala populationen en fördel för den primära effektvariabeln PFS (HR=0,71 p &lt; 0,0001) och den sekundära effektvariabeln OS (HR=0,81 p=0,0088).
In this trial, 63 of 234 (27 %) patients were &lt; 7 years old (sildenafil low dose = 2; medium dose = 17; high dose = 28; placebo = 16) and 171 of 234 (73 %) patients were 7 years or older (sildenafil low dose = 40; medium dose = 38; and high dose = 49; placebo = 44).
I denna prövning var sextiotre av 234 patienter (27 %) &lt; 7 år (sildenafil lågdosregim = 2, medeldosregim = 17, högdosregim = 28, placebo = 16) och 171 av 234 patienter (73 %) var 7 år eller äldre (sildenafil lågdosregim = 40, medeldosregim = 38 och högdosregim = 49, placebo = 44).
In this trial, the loading dose and maintenance dose of leflunomide was based on three weight categories: &lt; 20 kg, 20 - 40 kg, and &gt; 40 kg.
I denna studie, baserades laddningsdosen och underhållsdosen av leflunomid på tre viktkategorier: &lt; 20 kg, 20 - 40 kg, och &gt; 40 kg.
In this trial, the loading dose and maintenance dose of leflunomide was based on three weight categories: &lt; 20 kg, 20-40 kg, and &gt; 40 kg.
I denna studie baserades laddningsdosen och underhållsdosen av leflunomid på tre viktkategorier: &lt; 20 kg, 20-40 kg, och &gt; 40 kg.
In this trial, the loading dose and maintenance dose of leflunomide was based on three weight categories: &lt; 20 kg, 20-40 kg, and &gt; 40 kg.
I denna studie, baserades laddningsdosen och underhållsdosen av leflunomid på tre viktkategorier: &lt; 20 kg, 20-40 kg, och &gt; 40 kg.
In those patients that received &gt; 10.6 mg/kg ribavirin (800 mg dose in typical 75 kg patient), regardless of genotype or viral load, response rates were significantly higher than in those patients that received ≤ 10.6 mg/kg ribavirin (Table 6), while response rates in patients that received &gt; 13.2 mg/kg ribavirin were even higher.
För de patienter som fick ribavirin &gt; 10,6 mg/kg (800 mg till en normalpatient som väger 75 kg), oavsett genotyp och virusmängd, visade sig behandlingssvaret vara signifikant högre än hos de patienter som fick ribavirin ≤ 10,6 mg/kg (tabell 6) medan behandlingssvaret hos patienter som fick ribavirin &gt; 13,2 mg/kg var ännu högre.
In those patients that received &gt; 10.6 mg/kg ribavirin (800 mg dose in typical 75 kg patient), regardless of genotype or viral load, response rates were significantly higher than in those patients that received ≤ 10.6 mg/kg ribavirin (Table 7), while response rates in patients that received &gt; 13.2 mg/kg ribavirin were even higher.
För de patienter som fick ribavirin &gt; 10,6 mg/kg (800 mg till en normalpatient som väger 75 kg), oavsett genotyp och virusmängd, visade sig behandlingssvaret vara signifikant högre än hos de patienter som fick ribavirin ≤ 10,6 mg/kg (tabell 7), medan behandlingssvaret hos de patienter som fick ribavirin &gt; 13,2 mg/kg var ännu högre.
In those patients that received &gt; 10.6 mg/kg ribavirin (800 mg dose in typical 75 kg patient), regardless of genotype or viral load, response rates were significantly higher than in those patients that received ≤ 10.6 mg/kg Ribavirin (Table 7), while response rates in patients that received &gt; 13.2 mg/kg ribavirin were even higher.
För de patienter som fick ribavirin &gt; 10,6 mg/kg (800 mg till en normalpatient som väger 75 kg), oavsett genotyp och virusmängd, visade sig behandlingssvaret vara signifikant högre än hos de patienter som fick ribavirin  10,6 mg/kg (tabell 7), medan behandlingssvaret hos de patienter som fick ribavirin &gt; 13,2 mg/kg var ännu högre.
In those patients who underwent non-primary PCI &lt; 6 hours after the last dose of fondaparinux, the median dose of UFH was 5000 IU and the incidence of major bleeding was 4.1% (2/49).
För de patienter som genomgick icke-primär PCI  6 timmar efter senaste dosen av fondaparinux var mediandosen av UFH 5000 IE och incidensen av större blödning 4,1% (2/49).
In three of four patients the change in the sweat chloride test was &lt; 5 mmol/L and this group did not demonstrate a clinically relevant improvement in FEV1 after 8 weeks of treatment.
Hos tre av fyra patienter var förändringen i svettkloridtestet &lt; 5 mmol/l och denna grupp visade inte någon kliniskt relevant förbättring av FEV1 efter 8 veckors behandling.
In TORCH, older patients, patients with a lower body mass index ( &lt; 25 kg/m2) and patients with very severe disease (FEV1 &lt; 30% predicted) were at greatest risk of developing pneumonia regardless of treatment.
Den största risken att utveckla pneumoni oavsett behandling i TORCH hade äldre patienter, patienter med ett lägre BMI ( &lt; 25 kg/m2) och patienter med mycket svår sjukdom (FEV1  30 % av beräknat normalvärde).
In TRA 2°P - TIMI 50, in vorapaxar- treated patients, including those with history of stroke, a higher rate of ICH was observed in patients weighing &lt; 60 kg compared to patients weighing ≥60 kg.
I TRA 2ºP – TIMI 50, hos patienter som behandlades med vorapaxar, inklusive de med en anamnes på stroke, observerades en högre andel av ICH hos patienter som vägde &lt; 60 kg jämfört med patienter som vägde ≥60 kg.
In treatment-naïve MRCC patients receiving IFN-, six (2%) venous thromboembolic events occurred; one patient ( &lt; 1%) experienced a Grade 3 DVT and five patients (1%) had pulmonary embolisms, all with Grade 4.
Venösa tromboemboliska biverkningar uppträdde hos sex (2 %) tidigare obehandlade MRCC-patienter som fick interferon-alfa; en patient ( &lt; 1 %) fick DVT grad 3 och fem patienter (1 %) hade lungemboli, samtliga grad 4.
In TRIUMPH, study patients treated with Soliris had significantly reduced (p &lt; 0.001) haemolysis resulting in improvements in anaemia as indicated by increased haemoglobin stabilization and reduced need for RBC transfusions compared to placebo treated patients (see Table 3).
I TRIUMPH-studien hade patienter som behandlades med Soliris signifikant lägre (p &lt; 0,001) hemolys, vilket gav en förbättring av anemin som visade sig som ökad hemoglobinstabilisering och minskat behov av transfusioner med röda blodkroppar jämfört med placebobehandlade patienter (se tabell 3).
In two 12-week, placebo controlled studies (200109 and 200110), the addition of Incruse to fluticasone furoate/vilanterol (FF/VI) (92/22 micrograms) once daily in adult patients with a clinical diagnosis of COPD, resulted in statistically significant and clinically meaningful improvements in the primary endpoint of trough FEV1 at Day 85 compared to placebo plus FF/VI (124 mL (95% CI 93, 154, p &lt; 0.001) and 122 mL (95%CI 91, 152, p &lt; 0.001)).
I två placebokontrollerade 12-veckorsstudier (200109 och 200110) gav tillägg en gång dagligen med Incruse till flutikasonfuroat/vilanterol (FF/VI) (92/22 mikrogram) hos vuxna patienter med klinisk diagnos KOL statistiskt signifikanta och kliniskt meningsfulla förbättringar av det primära effektmåttet, dalvärdet för FEV1 dag 85, jämfört med placebo plus FF/VI (124 ml (95 % CI 93, 154, p &lt; 0,001) och 122 ml (95 % CI 91; 152, p &lt; 0,001)).
In two clinical trials (HPV-012 &amp; -013) performed in girls aged 10 to 14 years, all subjects seroconverted to both HPV types 16 and 18 after the third dose (at month 7) with GMTs at least 2-fold higher as compared to women aged 15 to 25 years.
I två kliniska prövningar (HPV-012 &amp; -013) som genomfördes på flickor 10-14 år serokonverterade alla studiepatienterna för både HPV 16 och 18 efter den tredje dosen (månad 7), och de hade minst dubbelt så höga GMT-värden som kvinnor 15-25 år.
In two randomised, double-blind studies with a total of 1,132 patients receiving moderately emetogenic chemotherapy that included cisplatin ≤50 mg/m2, carboplatin, cyclophosphamide ≤1,500 mg/m2 and doxorubicin &gt; 25 mg/m2, palonosetron 250 micrograms and 750 micrograms were compared with ondansetron 32 mg (half-life 4 hours) or dolasetron 100 mg (half-life 7.3 hours) administered intravenously on Day 1, without dexamethasone.
I två randomiserade dubbelblindstudier, med totalt 1 132 patienter som fick måttligt emetogen kemoterapi, vari ingick cisplatin ≤ 50 mg/m2, karboplatin, cyklofosfamid ≤ 1 500 mg/m2 och doxorubicin &gt; 25 mg/m2, jämfördes palonosetron 250 mikrogram och 750 mikrogram med ondansetron 32 mg (halveringstid 4 timmar) eller dolasetron 100 mg (halveringstid 7,3 timmar), som gavs intravenöst på dag 1, utan dexametason.
In two randomised, double-blind studies with a total of 1,132 patients receiving moderately emetogenic chemotherapy that included cisplatin ≤50 mg/m2, carboplatin, cyclophosphamide ≤1,500 mg/m2 and doxorubicin &gt; 25 mg/m2, palonosetron 250 micrograms and 750 micrograms were compared with ondansetron 32 mg (half-life 4 hours) or dolasetron 100 mg (half-life 7.3 hours) administered intravenously on Day 1, without dexamethasone.
I två randomiserade dubbelblindstudier, med totalt 1 132 patienter som fick måttligt emetogen kemoterapi, vari ingick cisplatin ≤50 mg/m2, karboplatin, cyklofosfamid 1 500 mg/m2 och doxorubicin 25 mg/m2, jämfördes palonosetron 250 mikrogram och 750 mikrogram med ondansetron 32 mg (halveringstid 4 timmar) eller dolasetron 100 mg (halveringstid 7,3 timmar), som gavs intravenöst på dag 1, utan dexametason.