natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Among patients in the SBR arm who maintained their baseline regimen for 24 weeks and then switched to Eviplera, 92% (140/152) of patients had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL after 24 weeks of Eviplera, consistent with the week 24 results for patients who switched to Eviplera at baseline.
Bland patienter i SBR-armen som kvarstod på sin baselineregim i 24 veckor och därefter bytte till Eviplera hade 92 % (140/152) av patienterna hiv-1 RNA &lt; 50 kopior/ml efter 24 veckor med Eviplera, vilket överensstämde med resultaten vecka 24 för patienter som bytte till Eviplera vid baseline.
Among patients in the SBR arm who maintained their baseline regimen for 24 weeks and then switched to FTC/RPV/TDF, 92% (140/152) of patients had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL after 24 weeks of FTC/RPV/TDF, consistent with the Week 24 results for patients who switched to FTC/RPV/TDF at baseline.
Bland patienterna som fortsatte med sin initiala behandling under 24 veckor och sedan bytte till FTC/RPV/TDF, hade 92 % (140/152) av patienterna HIV 1-RNA &lt; 50 kopior/ml efter 24 veckor med FTC/RPV/TDF, likvärdigt med resultaten från vecka 24 för de patienter som bytte till FTC/RPV/TDF vid studiestart.
Among patients with a baseline HCV RNA &lt; 6 million IU/mL, the SVR was 97% (119/123) with 8-week treatment of ledipasvir/sofosbuvir and 96% (126/131) with 12-week treatment of ledipasvir/sofosbuvir.
Bland patienterna med HCV-RNA &lt; 6 miljoner IE/ml vid baseline var SVR 97 % (119/123) vid 8 veckors behandling med ledipasvir/sofosbuvir och 96 % (126/131) vid 12 veckors behandling med ledipasvir/sofosbuvir.
Among patients with PAH associated with CTD in STRIDE-1 and STRIDE-2, a statistically significant difference versus placebo was observed (37.73 metres, p &lt; 0.05).
Bland patienter med PAH som associerades med CTD i STRIDE-1 och STRIDE-2, observerades en statistiskt signifikant skillnad jämfört med placebo (37,73 meter, p &lt; 0,05).
Among subjects with a genotypic sensitivity score &gt; 1, 57% and 56% had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL at week 48 in the elvitegravir and raltegravir treatment arms, respectively.
Motsvarande siffror för patienter med GSS &gt; 1 var 57 % respektive 56 %.
Among the 669 subjects randomized in this study (from 12 months to ≤17 years old), the abacavir/lamivudine once daily dosing group was demonstrated to be non-inferior to the twice daily group according to the pre-specified non-inferiority margin of -12%, for the primary endpoint of &lt; 80 c/mL at Week 48 as well as at Week 96 (secondary endpoint) and all other thresholds tested ( &lt; 200c/mL, &lt; 400c/mL, &lt; 1000c/mL), which all fell well within this non-inferiority margin.
Bland de 669 försökspersoner som randomiserades i denna studie (från 12 månaders ålder till ≤17 års ålder) visade sig gruppen som fick abakavir/lamivudin en gång dagligen inte vara sämre än gruppen som fick två doser dagligen, enligt den i förväg specificerade marginalen för ”non-inferiority” på -12% vad avser såväl det primära effektmåttet &lt; 80 kopior/ml vid vecka 48 liksom vid vecka 96 (sekundärt effektmått) och alla andra testade gränsvärden ( &lt; 200 kopior/ml, &lt; 400 kopior/ml, &lt; 1 000 kopior/ml), vilka samtliga låg gott och väl inom denna”non-inferiority”-marginal.
Among the 87 patients who were treated with Epclusa + RBV for 12 weeks, decreases in haemoglobin to less than 10 g/dL and 8.5 g/dL during treatment were experienced by 23% and 7% patients, respectively.
Bland de 87 patienter som behandlades med Epclusa + RBV i 12 veckor fick 23 % respektive 7 % av patienterna sänkningar av hemoglobin till &lt; 10 g/dl och &lt; 8,5 g/dl under behandlingen.
Among the subjects who received placebo during the double-blind period, the proportion of subjects with HBV DNA &lt; 400 copies/mL rose sharply after they began treatment with open-label TDF (PLB- TDF group): 74.1% (40/54) of subjects in the
Bland de försökspersoner som fått placebo under den dubbelblinda fasen steg andelen patienter med HBV-DNA &lt; 400 kopior/ml kraftigt efter att öppen behandling med TDF påbörjats (PLB-TDF-grupp).
Among the subjects who received placebo during the double-blind period, the proportion of subjects with HBV DNA &lt; 400 copies/mL rose sharply after they began treatment with open-label TDF (PLB-TDF group): 74.1% (40/54) of subjects in the
Bland de försökspersoner som fått placebo under den dubbelblinda fasen steg andelen patienter med HBV-DNA &lt; 400 kopior/ml kraftigt efter att öppen behandling med TDF påbörjats (PLB-TDF-grupp).
Among these children, the vaccine-related adverse reactions, summarised in section b, were observed in individuals following vaccination with M-M-RVAXPRO (excluding isolated reports with frequency &lt; 0.2%).
Bland dessa barn observerades vaccinrelaterade biverkningar, sammanfattade i avsnitt b, hos individer efter vaccination med M-M-RVAXPRO (exklusive enskilda rapporter med en frekvens &lt; 0,2 %).
Among these, two cases of platelets &lt; 50 x 109/l were reported and attributed to the leukapheresis procedure.
Av dessa rapporterades två fall där antalet trombocyter var &lt; 50 x 109/l och tillskrevs leukaferesen.
Among these, two cases of platelets &lt; 50 x 109/L were reported and attributed to the leukapheresis procedure.
Bland dessa rapporterades två fall med trombocyttal &lt; 50 x 109/l som tillskrevs leukaferesen.
Amylase levels &gt; 3 times baseline occurred in 2% of patients, lipase levels &gt; 3 times baseline in 18% and platelets &lt; 50,000/mm3 in &lt; 1%.
Amylasnivåer &gt; 3 gånger baseline hos 2%, lipasnivåer &gt; 3 gånger baseline hos 18% och trombocyter &lt; 50 000/mm3 hos &lt; 1%.
An adjusted mean reduction in HbA1c of 0.24% was seen for patients taking rosiglitazone added to sulphonylurea, versus a reduction in HbA1c of 0.10% for patients taking metformin added to sulphonylurea, (p=0.0083 for treatment difference).
En justerad medelsänkning med 0,24 % av HbA1c sågs för patienter som fick tillägg av rosiglitazon till sulfonureid jämfört med en sänkning av HbA1c på 0,10 % för patienter som fick tillägg av metformin till sulfonureid, (p &lt; 0,0083 för behandlingsskillnaden).
An agency of the European Union
An agency of the European Union dosen som används.
An analysis of safety data in patients ≥ 60 years of age treated with capecitabine monotherapy and an analysis of patients treated with capecitabine plus docetaxel combination therapy showed an increase in the incidence of treatment-related grade 3 and 4 adverse reactions and treatment-related serious adverse reactions compared to patients &lt; 60 years of age.
En analys av säkerhetsdata hos patienter 60 år som behandlats med kapecitabin i monoterapi och en analys på patienter som behandlats med kombinationen kapecitabin och docetaxel visade en högre incidens av behandlingsrelaterade biverkningar av grad 3 och 4 och behandlingsrelaterade allvarliga biverkningar jämfört med patienter 60 års ålder.
An analysis of safety data in patients ≥ 60 years of age treated with capecitabine monotherapy and an analysis of patients treated with capecitabine plus docetaxel combination therapy showed an increase in the incidence of treatment-related grade 3 and 4 adverse reactions and treatment-related serious adverse reactions compared to patients &lt; 60 years of age.
En analys av säkerhetsdata hos patienter  60 år som behandlats med kapecitabin i monoterapi och en analys på patienter som behandlats med kombinationen kapecitabin och docetaxel visade en högre incidens av behandlingsrelaterade biverkningar av grad 3 och 4 och behandlingsrelaterade allvarliga biverkningar jämfört med patienter  60 års ålder.
An analysis of safety data in patients ≥60 years of age treated with capecitabine monotherapy and an analysis of patients treated with capecitabine plus docetaxel combination therapy showed an increase in the incidence of treatment-related grade 3 and 4 adverse reactions and treatment-related serious adverse reactions compared to patients &lt; 60 years of age.
En analys av säkerhetsdata hos patienter ≥ 60 år som behandlats med kapecitabin i monoterapi och en analys på patienter som behandlats med kombinationen kapecitabin och docetaxel visade en högre incidens av behandlingsrelaterade biverkningar av grad 3 och 4 och behandlingsrelaterade allvarliga biverkningar jämfört med patienter &lt; 60 års ålder.
An analysis of safety data in patients 60 years of age treated with capecitabine monotherapy and an analysis of patients treated with capecitabine plus docetaxel combination therapy showed an increase in the incidence of treatment-related grade 3 and 4 adverse reactions and treatment-related serious adverse reactions compared to patients &lt; 60 years of age.
En analys av säkerhetsdata hos patienter  60 år som behandlats med kapecitabin i monoterapi och en analys på patienter som behandlats med kombinationen kapecitabin och docetaxel visade en högre incidens av behandlingsrelaterade biverkningar av grad 3 och 4 och behandlingsrelaterade allvarliga biverkningar jämfört med patienter  60 års ålder.
An apparent hypersensitivity reaction has been reported ( &lt; 1 %).
En uppenbar överkänslighetsreaktion har rapporterats ( &lt; 1%).
An ECG should be performed on all patients prior to initiation of treatment: patients with a QT interval &gt; 450 msec should not use ritonavir-boosted Invirase.
Ett EKG bör göras på alla patienter innan behandlingen startar: patienter med ett QT- intervall &gt; 450 msek bör inte använda ritonavir-boostrat Invirase.
An ECG should be performed prior to initiation of the concomitant therapy: patients with a QT interval &gt; 450 msec should not initiate the concomitant therapy (see section 4.5).
Ett EKG bör göras innan den samtidiga behandlingen startar: patienter med ett QT- intervall &gt; 450 msek bör inte starta den samtidiga behandlingen (se avsnitt 4.5).
An improvement of 20% was seen in 48% of the subjects receiving rotigotine and in 19% of the subjects receiving placebo (Difference 29%, CI95% 18%; 39%, p &lt; 0.0001).
En förbättring om 20% observerades hos 48% av de patienter som fick rotigotin och hos 19% av de patienter som fick placebo (skillnad 29%, CI95% 18%; 39%, p &lt; 0,0001).
An increase in Cmax (26 %) and AUC (29 %) was observed in elderly subjects (24 subjects  65 years of age) relative to younger subjects (24 subjects 18 - 45 years of age).
En ökning av Cmax (26 %) och AUC (29 %) sågs hos äldre personer (24 personer &gt; 65 år) jämfört med yngre personer (24 personer 18 - 45 år).
An increase in Cmax (26 %) and AUC (29 %) was observed in elderly subjects (24 subjects  65 years of age) relative to younger subjects (24 subjects 18 - 45 years of age).
En ökning av Cmax (26 %) och AUC (29 %) sågs hos äldre personer (24 personer &gt; 65 år) jämfört med yngre personer (24 personer 18-45 år).
An increase in the concentration of enoxaparin sodium after using prophylactic doses (non-weight adjusted) has been observed in low-weight female patients ( &lt; 45 kg) and low-weight male patients ( &lt; 57 kg), which may lead to a higher risk of bleeding.
En ökad koncentration av enoxaparinnatrium efter användning av profylaktiska doser (ej viktjusterad) har observerats hos kvinnor med låg kroppsvikt ( &lt; 45 kg, män) och män med låg kroppsvikt ( &lt; 57 kg) vilket kan leda till en ökad blödningsrisk.
An increase in the concentration of enoxaparin sodium after using prophylactic doses (non-weight adjusted) has been observed in low-weight female patients ( &lt; 45 kg) and low-weight male patients ( &lt; 57 kg), which may lead to a higher risk of bleeding.
En ökad koncentration enoxaparinnatrium efter användning av profylaktiska doser (ej viktjusterad) har observerats hos kvinnor med låg kroppsvikt ( &lt; 45 kg, män) och män med låg kroppsvikt ( &lt; 57 kg) vilket kan leda till en ökad blödningsrisk.
An increase in the concentration of enoxaparin sodium after using prophylactic doses (non-weight adjusted) has been observed in low-weight female patients ( &lt; 45 kg) and low-weight male patients ( &lt; 57 kg), which may lead to a higher risk of bleeding.
En ökad koncentration enoxaparinnatrium efter användning av profylaktiska doser (ej viktjusterade) har observerats hos kvinnor med låg kroppsvikt ( &lt; 45 kg, män) och män med låg kroppsvikt ( &lt; 57 kg) vilket kan leda till en ökad blödningsrisk.
An increased incidence of congestive heart failure is associated with doxorubicin therapy at cumulative lifetime doses &gt; 450 mg/m2 or at lower doses for patients with cardiac risk factors.
En ökad incidens av kronisk hjärtsvikt förekommer vid behandling med doxorubicin vid kumulativa livstidsdoser på &gt; 450 mg/m2 eller vid lägre doser för patienter med kardiella riskfaktorer.
An increased incidence of elevations of ALT or AST &gt; 5 times the ULN was reported in Zinbryta-treated patients compared to placebo (4% versus &lt; 1%) or interferon beta-1a (intramuscular) (6% versus 3%).
En ökad incidens av förhöjda nivåer av ALAT eller ASAT &gt; 5 x ULN rapporterades hos patienter som behandlades med Zinbryta jämfört med placebo (4 % respektive &lt; 1 %) eller interferon beta-1a (intramuskulärt) (6 % respektive 3 %).
An increased incidence of serious colitis ( &lt; 1%) was reported in patients treated with Zinbryta in clinical studies.
En ökad incidens av allvarlig kolit ( &lt; 1 %) rapporterades hos patienter som behandlades med Zinbryta i kliniska studier.
An increased risk of cervical cancer in long-term users of COCs ( &gt; 5 years) has been reported in some epidemiological studies, but there continues to be controversy about the extent to which this finding is attributable to the confounding effects of sexual behaviour and other factors such as human papilloma virus (HPV).
En ökad risk för cervixcancer har rapporterats vid långtidsanvändning av kombinerade p-piller i vissa epidemiologiska studier ( &gt; 5 år) men det råder fortfarande olika uppfattningar om i vilken utsträckning dessa fynd kan hänföras till de förbryllande effekterna av sexuellt beteende och andra faktorer som humant papillomvirus (HPV).
An increased risk was observed in men with detectable HIV-1 RNA in plasma and CD4 counts &gt; 400 cells/mm3 (6.3 % versus 1.2 % for men with CD4 counts &lt; 400 cells/mm3).
En ökad risk observerades hos män med detekterbart HIV-1 RNA i plasma och med CD4-värden &gt; 400 celler/mm3 (6,3 % jämfört med 1,2 % för män med CD4-värden &lt; 400 celler/mm3).
An infusion time of &gt; 2 hours should be considered to help reduce symptoms of anxiety and irritability, and to avoid unduly high maximum concentrations of clofarabine (see section 5.2).
En infusionstid på &gt; 2 timmar bör övervägas för att bidra till att reducera symtom på ångest och irritation och för att undvika onödigt höga maximala koncentrationer av klofarabin (se avsnitt 5.2).
An initial daily dose of 10 mg/kg may be considered for patients who do not require reduction of body iron levels and who are also receiving less than 7 ml/kg/month of packed red blood cells (approximately &lt; 2 units/month for an adult).
En initial dygnsdos på 10 mg/kg kan övervägas för patienter som inte kräver reduktion av för höga järnnivåer och som också får erytrocytkoncentrat i en mängd som understiger 7 ml/kg/månad (omkring 2 enheter/månad eller därunder för en vuxen).
An initial daily dose of 21 mg/kg may be considered for patients who require reduction of elevated body iron levels and who are also receiving more than 14 ml/kg/month of packed red blood cells (approximately &gt; 4 units/month for an adult).
En initial dygnsdos på 21 mg/kg kan övervägas för patienter som kräver reduktion av för höga järnnivåer och som också får erytrocytkoncentrat i en mängd som överstiger 14 ml/kg/månad (omkring 4 enheter/månad eller däröver för en vuxen).
An initial daily dose of 30 mg/kg may be considered for patients who require reduction of elevated body iron levels and who are also receiving more than 14 ml/kg/month of packed red blood cells (approximately &gt; 4 units/month for an adult).
En initial dygnsdos på 30 mg/kg kan övervägas för patienter som kräver reduktion av för höga järnnivåer och som också får erytrocytkoncentrat i en mängd som överstiger 14 ml/kg/månad (omkring 4 enheter/månad eller däröver för en vuxen).
An initial daily dose of 7 mg/kg may be considered for patients who do not require reduction of body iron levels and who are also receiving less than 7 ml/kg/month of packed red blood cells (approximately &lt; 2 units/month for an adult).
En initial dygnsdos på 7 mg/kg kan övervägas för patienter som inte kräver reduktion av för höga järnnivåer och som också får erytrocytkoncentrat i en mängd som understiger 7 ml/kg/månad (omkring 2 enheter/månad eller därunder för en vuxen).
An interim analysis showed there was a significant prolongation of the time to progression of disease in the 10 mg/kg group as compared with the placebo group (hazard ratio, 2.55; p &lt; 0.001).
En interimsanalys visade en signifikant förlängning av tid till sjukdomsprogress i gruppen som fick 10 mg/kg jämfört med gruppen som fick placebo (hazard ratio, 2,55; p &lt; 0,001).
An interim analysis was conducted on 61 subjects who received sofosbuvir and ribavirin; the majority of subjects had HCV genotype 1, 44 subjects were CPT class A and 17 subjects were CPT class B. Of these 61 subjects, 44 subjects underwent liver transplantation following up to 48 weeks of treatment with sofosbuvir and ribavirin; 41 had HCV RNA &lt; LLOQ at the time of transplantation.
En interimsanalys utfördes på 61 försökspersoner som fick sofosbuvir och ribavirin; flertalet försökspersoner hade HCV av genotyp 1,44 var CPT av klass A och 17 försökspersoner var CPT av klass B. Av dessa 61 försökspersoner genomgick 44 försökspersoner levertransplantation efter upp till 48 veckors behandling med sofosbuvir och ribavirin; 41 hade HCV- RNA &lt; LLOQ vid tidpunkten för transplantationen.
An odds ratio (OR) &gt; 1 indicates an advantage for BR-CAP.
En oddskvot (OR) &gt; 1 indikerar en fördel för BR-CAP.
An odds ratio (OR) &gt; 1 indicates an advantage for BzmbR-CAP.
En oddskvot (OR) &gt; 1 indikerar en fördel för BzmbR-CAP.
An odds ratio (OR) &gt; 1 indicates an advantage for BzR-CAP.
En oddskvot (OR) &gt; 1 indikerar en fördel för BzR-CAP.
An odds ratio (OR) &gt; 1 indicates an advantage for VcR-CAP.
En oddskvot (OR) &gt; 1 indikerar en fördel för VcR-CAP.
An OS analysis of the study, carried out as planned at 72% (N = 574) of events, demonstrated a clinically meaningful and statistically significant survival benefit of Lonsurf plus BSC compared to placebo plus BSC (hazard ratio: 0.68; 95% confidence interval [CI] [0.58 to 0.81]; p &lt; 0.0001) and a median OS of 7.1 months vs 5.3 months, respectively; with 1-year survival rates of 26.6% and 17.6%, respectively.
En OS-analys i studien, som utfördes enligt planen vid 72 % (N = 574) händelser, visade en kliniskt relevant och statistisk signifikant överlevnadsfördel med Lonsurf plus BSC jämfört med placebo plus BSC (riskförhållande: 0,68, 95 % konfidensintervall [CI] [0,58–0,81], p &lt; 0,0001) och en median-OS på 7,1 respektive 5,3 månader, med ettårsöverlevnad på 26,6 % respektive 17,6 %.
An updated OS analysis, carried out at 89% (N = 712) of events, confirmed the clinically meaningful and statistically significant survival benefit of Lonsurf plus BSC compared to placebo plus BSC (hazard ratio: 0.69; 95% CI [0.59 to 0.81]; p &lt; 0.0001) and a median OS of 7.2 months vs 5.2 months; with 1-year survival rates of 27.1% and 16.6%, respectively.
En uppdaterad OS-analys utförd efter 89 % (N = 712) händelser bekräftade kliniskt relevant och statistiskt signifikant överlevnadsfördel med Lonsurf plus BSC jämfört med placebo plus BSC (riskförhållande: 0,69, 95 % CI [0,59–0,81], p &lt; 0,0001) och en median OS på 7,2 månader mot 5,2 månader, med ettårsöverlevnad på 27,1 % respektive 16,6 %.
Anaemia (haemoglobin &lt; 10 g/dl) was reported in 7% and 14% of patients treated with Pegasys monotherapy or in combination therapy, respectively.
Anemi (hemoglobin &lt; 10 g/dl) rapporterades hos 7% och 14% av patienterna som fick Pegasys i monoterapi respektive som kombinationsbehandling.
Anaemia (haemoglobin &lt; 9.4 g/dl) was reported in 12 % (23/194) of patients treated with ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b.
Anemi (hemoglobin &lt; 9,4 g/dl) rapporterades hos 12 % (23/194) av de patienter som behandlades med ribavirin i kombination med peginterferon alfa-2b.
Anaemia (haemoglobin &lt; 9.4 g/dl) was reported in 12% (23/194) of patients treated with ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b.
Anemi (hemoglobin &lt; 9,4 g/dl) rapporterades hos 12 % (23/194) av de patienter som behandlades med ribavirin i kombination med peginterferon alfa-2b.
Anaemia (haemoglobin &lt; 8.0 g/dl) occurred in 100% of patients.
Anemi (hemoglobin &lt; 8,0 g/dl) rapporterades hos 100% av patienterna.
Anaemia (haemoglobin &lt; 8.0 g/dl) occurred in 69% of patients.
Anemi (hemoglobin &lt; 8,0 g/dl) rapporterades hos 69% av patienterna.
Anaemia (Hb &lt; 10 g/dl) was observed in 46% of patients on Abraxane, and was severe (Hb &lt; 8 g/dl) in three cases.
Anemi (Hb &lt; 10 g/dl) observerades hos 46 % av patienterna som fick Abraxane och var allvarlig (Hb &lt; 8 g/dl) i tre fall.
Anaemia (Hb &lt; 11 g/dL) was observed in 61 % of patients and was severe (Hb &lt; 8 g/dL) in 10 %.
Anemi (Hb &lt; 11 g/dl) observerades hos 61 % av patienterna och var allvarlig (Hb &lt; 8 g/dl) hos 10 %.
Anaemia (Hb &lt; 11 g/dl) was observed in approximately 9 % of treated patients but was severe in less than 1 % (Hb &lt; 8 g/dl).
Anemi (Hb &lt; 11 g/dl) observerades hos ca 9 % av de behandlade patienterna men var allvarlig hos mindre än 1 % (Hb &lt; 8 g/dl).
Anaemia (hemoglobin &lt; 9.4 g/dl) was reported in 12 % (23/194) of patients treated with PegIntron in combination with ribavirin.
Anemi (hemoglobin &lt; 9,4 g/dl) rapporterades hos 12% (23/194) av de patienter som behandlades med PegIntron i kombination med ribavirin.
Anaemia (hemoglobin &lt; 9.4 g/dl) was reported in 12 % (23/194) of patients treated with ViraferonPeg in combination with ribavirin.
Anemi (hemoglobin &lt; 9,4 g/dl) rapporterades hos 12% (23/194) av de patienter som behandlades med ViraferonPeg i kombination med ribavirin.
Anaerobes S  1 mg/l and R &gt; 1 mg/l
Anaerober S  1 mg/l och R &gt; 1 mg/l
Analysis of the composite endpoint in the All ACS population (combined UA/NSTEMI and STEMI cohorts) was contingent on showing statistical superiority of prasugrel versus clopidogrel in the UA/NSTEMI cohort (p &lt; 0.05).
Analys av det sammansatta effektmåttet i hela ACS populationen (UA/NSTEMI och STEMI kohorterna sammanslagna) var betingat av att prasugrel visade sig vara statistiskt överlägset klopidogrel i UA/STEMI kohorten (p &lt; 0,05).
ANC 1,000 to &lt; 1,500/mm3
ANC 1 000 till &lt; 1 500/mm3
ANC 500 to &lt; 1,000/mm3
ANC 500 till &lt; 1 000/mm3
ANC &lt; 0.5 x 109/l lasting more than 7 days
ANC &lt; 0,5 x 109/l som varar i mer än 7 dagar
ANC &lt; 1 x 109/l neutropenia complicated by fever or infection
ANC &lt; 1 x 109/l neutropeni som kompliceras av feber eller infektion
ANC &lt; 1.0 x 109/l
ANC-värde &lt; 1,0 x 109/l
ANC &lt; 1.0 x 109/L and/or platelets &lt; 50 x 109/L
3.I händelse av återfall med ANC &lt; 1.0 x 109/l
ANC &lt; 1.0 x 109/L and/or platelets &lt; 50 x 109/L
ANC &lt; 1.0 x 109/l
ANC &lt; 1.0 x 109/L and/or platelets &lt; 50 x 109/L
ANC &lt; 1.0 x 109/l och/eller trombocyter
ANC &lt; 1.0 x 109/L and/or platelets &lt; 50 x 109/L
trombocyter &lt; 50 x 109/l
ANC &lt; 1.0 x 109/l and/or platelets &lt; 50 x 109/l, repeat step 1 and resume imatinib at reduced dose of 300 mg.
Om ANC återgår till &lt; 1,0 x 109/l och/eller trombocyter &lt; 50 x 109/l, upprepa steg 1 och återuppta imatinib i reducerad dos om 300 mg.
ANC &lt; 250/μl and/or platelet count ≤25,000/μl
ANC &lt; 250/μl och/eller trombocytantal ≤25 000/μl
ANC &lt; 1.0x109/1
ANC-värde &lt; 1,0 x 109/l
ANC &lt; 1.0x109/l
ANC-värde &lt; 1,0 x 109/l
ANC &gt; 1.0 x 109/L for 3 consecutive days
ANC &gt; 1,0 x 109/l 3 dagar i följd
ANC* &lt; 0.5 x 109/l or Febrile neutropenia (fever ≥38.5°C and ANC
ANC* &lt; 0,5 x 109/l eller febril neutropeni (feber ≥ 38,5 °C och ANC &lt; 1 x 109/l)
ANC* &lt; 0.5 x 109/l or Febrile neutropenia (fever ≥38.5°C and ANC &lt; 1 x 109/l)
ANC* &lt; 0,5 x 109/l eller febril neutropeni (feber ≥ 38,5 °C och ANC &lt; 1 x 109/l)