natgillin/translations-raw huggingface dataset:
One practical consequence of the gamma of a working space is that the higher the gamma, the more discrete tones are available for editing in the shadows, with consequently fewer tones available in the highlights. Changing the gamma of an image redistributes the number of tones available in the lighter and darker areas of an image. Theoretically, if you are working on a very dark-toned (low key) image you might want a working space with a higher gamma. And if you are working on a high key image, say a picture taken in full noon sunlight of a wedding dress with snow as a backdrop, you might want to choose a working space with a lower gamma, so you have more available tonal gradations in the highlights.
En praktisk konsekvens av en arbetsrymds gamma är att ju större gamma är, desto fler diskreta färgtoner är tillgängliga för redigering i skuggorna, med motsvarande färre färgtoner tillgängliga i dagrarna. Att ändra gamma i en bild omfördelar antal färgtoner tillgängliga i de mörka och ljusa områdena i en bild. Teoretiskt sett, om man arbetar på en (finstämd) bild med mörka färgtoner vill man ha en arbetsrymd med större gamma. Och om man arbetar på en briljant bild, säg en bild taken i solljus mitt på dagen av en bröllopsklänning med snö i bakgrunden, kanske man bör välja en arbetsrymd med mindre gamma, så att det finns fler graderingar av färgtoner i dagrarna.
Theory aside, in the real world of real image editing, almost everyone uses working spaces with either a gamma of either 1.8 or 2.2. sRGB and L*-RGB are two notable exceptions.
Bortsett från teorin, i verkligheten med verklig bildredigering, använder nästan alla antingen arbetsrymder med gamma 1, 8 eller 2, 2. Två undantag värda att nämna är sRGB och L * - RGB.
sRGB uses a transfer function close to that of a CRT (and thus not necessarily relevant to image editing or to display on an LCD). As Wikipedia notes, "Unlike most other RGB color spaces the sRGB gamma can not be expressed as a single numerical value. The overall gamma is approximately 2.2, consisting of a linear (gamma 1.0) section near black, and a non-linear section elsewhere involving a 2.4 exponent and a gamma (slope of log output versus log input) changing from 1.0 through about 2.3" (http: / /en. wikipedia. org/ wiki/ SRGB), which makes for some complicated math during image processing.
sRGB använder en överföringsfunktion som liknar den hos ett katodstrålerör (och därmed inte nödvändigtvis relevant för bildredigering eller visning på en LCD- skärm). Som Wikipedia anmärker, "I motsats till de flesta andra RGB- färgsystem, kan inte sRGB gamma uttryckas som ett enda numeriskt värde. Totalt är gamma ungefär 2, 2, och består av en linjär del (gamma 1, 0) nära svart, och en icke- linjär del på andra ställen med exponenten 2, 4 och gamma (lutningen på logaritmisk utdata mot logaritmisk indata) från 1, 0 till ungefär 2, 3" (http: // en. wikipedia. org/ wiki/ SRGB), vilket leder till en del komplicerad matematik vid bildbehandling.
L*-RGB uses as its transfer function the same perceptually uniform transfer function as the CIELab color space. "When storing colors in limited precision values" using a perceptually uniform transfer function "can improve the reproduction of tones" (http: / /en. wikipedia. org/ wiki/ Lab_color_space).
L * - RGB använder samma perceptuellt likformiga överföringsfunktion som färgsystemet CIELab. "Vid lagring av färger i värden med begränsad precision" kan användning av en perceptuellt likformig överföringsfunktion "förbättra reproduktionen av färgtoner" (http: // en. wikipedia. org/ wiki/ Lab_ color_ space).
In addition to gamma=1.8 and gamma=2.2, the only other gamma for a working space that gets much mention or use is linear gamma, or gamma=1.0. As noted above, dcraw outputs linear gamma files if you ask for 16-bit output. Linear gamma is used in HDR (high dynamic range) imaging and also if one wants to avoid introducing gamma-induced errors into one's regular low dynamic range editing.
Förutom gamma 1, 8 och gamma 2, 2, är det enda andra gammavärdet för arbetsrymder som nämns eller används i större utsträckning linjärt gamma, eller gamma 1, 0. Som nämnts ovan, är utdata från dcraw filer med linjärt gamma om du ber om 16- bitars utdata. Linjärt gamma används vid HDR (stort dynamiskt omfång) bildhantering, och dessutom om man vill undvika att introducera gamma- relaterade fel i vanlig redigering med litet dynamiskt omfång.
"Gamma-induced errors" is a topic outside the scope of this tutorial. But see "Gamma errors in picture scaling" (http: / /www.4p8. com/ eric. brasseur/ gamma. html) for gamma-induced tonality shifts; and of course see Timo Autiokari's informative (albeit somewhat infamous) website for a whole-hearted endorsement of using linear gamma working spaces (Timo's website seems to be down at present, though archived copies of his articles are still available through google). Bruce Lindbloom mentions a commonly-encountered gamma-induced error that is caused by incorrectly calculating luminance in a nonlinear RGB working space (http: / /www. brucelindbloom. com/ index. html? WorkingSpaceInfo. html, sidenote 1). And in a similar vein, the calculations involved in mixing colors together to produce new colors (such as using a digital filter to add warmth to an image) result in gamma errors unless the new colors are calculated by first transforming all the relevant values back to their linear values.
"Gamma- relaterade fel" är ett ämne utanför den här handledningens omfattning. Men se "Gamma errors in picture scaling" (http: // www. 4p8. com/ eric. brasseur/ gamma. html) för gamma- relaterade skiftningar av tonfärg, och förstås Timo Autiokaris informativa (ehuru något ökända) webbplats med helhjärtat stöd för att använda arbetsrymder med linjärt gamma (Timos webbplats verkar vara nere för närvarande, men arkiverade kopior av hans artiklar är fortfarande tillgängliga via Google). Bruce Lindbloom nämner ett gamma- relaterat fel som ofta träffas på som orsakas av felaktig beräkning av ljusstyrka i en icke- linjär RGB- arbetsrymd (http: // www. brucelindbloom. com/ index. html? WorkingSpaceInfo. html, Side Notes 1). Och i samma ådra, orsakar beräkningarna som ingår i att blanda ihop färger för att skapa nya färger (som användning av ett digitalt filter för att göra en bild varmare) gamma- relaterade fel, om inte de nya färgerna beräknas genom att först transformera alla relevanta värden tillbaka till sina linjära motsvarigheter.
Unfortunately and despite their undeniable mathematical advantages, linear gamma working spaces have so few tones in the shadows that (in my opinion) they are impossible to use for editing if one is working in 8-bits, and still problematic at 16-bits. When the day comes when we are all doing our editing on 32-bit files produced by our HDR cameras on our personal supercomputers, I predict that we will all be using working spaces with gamma=1. Adobe Lightroom is already using a linear gamma working space "under the hood", CS2 allows the option of using linear gamma for mixing colors, and Lightzone has always used a linear gamma working space.
Dessvärre och trots deras uppenbara matematiska fördelar, har arbetsrymder med linjärt gamma (enligt min mening) så få färgtoner i skuggorna att de är omöjliga att använda vid redigering om man arbetar med 8 bitar, och fortfarande problematiska med 16 bitar. När dagen kommer då vi alla redigerar 32- bitars filer skapade av HDR- kameror på vår personliga superdator, förutsäger jag att vi kommer att använda arbetsrymder med gamma 1. Adobe Lightroom använder redan en arbetsrymd med linjärt gamma "i det fördolda". CS2 tillåter alternativet att använda linjärt gamma för att blanda färger, och Lightzone har alltid använt en arbetsrymd med linjärt gamma.
How many discrete tonal steps are there in a digital image?
Hur många diskreta färgtonsteg finns i en digital bild?
In an 8-bit image, you have 256 tonal steps from solid black to solid white. In a 16-bit image theoretically you have 65536 steps. But remember, those 16-bits started out as either 10 bits (=1024 steps), 12 bits (=4096 steps), or 14 bits (=16384 steps) as produced by the camera's A-to-D converter - the extra bits to reach 16-bits start out as just padding. The available tones are not distributed evenly from light to dark. In linear gamma mode (as the camera sensor sees things), there's a whole lot more tones in the highlights than in the shadows. Hence the advice, if you shoot raw, to "expose to the right but do n't blow the highlights". See Ron Bigelow's articles on "why raw" at http: / /www. ronbigelow. com/ articles/ articles. htm, for a full discussion of the distribution of available tones in a raw image.
I en 8- bitars bild finns det 256 tonsteg från helt svart till helt vitt. I en 16- bitars bild finns det teoretiskt 65536 steg. Men kom ihåg att de 16 bitarna började antingen som 10 bitar (1024 steg), 12 bitar (4096 steg) eller 14 bitar (16384 steg) skapade av kamerans A/ D- konvertering: de extra bitarna för att nå 16 bitar börjar bara som utfyllnad. De tillgängliga färgtonerna är inte jämt fördelade från ljust till mörkt. I linjärt gammaläge (som kamerasensorn ser saker), finns det en hel del fler färgtoner i dagrarna än i skuggorna. Sålunda rådet att "exponera åt höger, men förstör inte dagrarna" när man fotograferar med obehandlade bilder. Se Ron Bigelows artikel "Why Raw" på http: // www. ronbigelow. com/ articles/ articles. htm, för en fullständig beskrivning av den tillgängliga fördelningen av färgtoner i en obehandlad bild.
Should I use a large-gamut or a small-gamut working space?
Ska man använda en arbetsrymd med stort eller litet tonomfång?
One major consideration in choosing a working space is that some working spaces are bigger than others, meaning they cover more of the visible spectrum (and as a consequence include some imaginary colors - mathematical constructs that do n't really exist). These bigger spaces offer the advantage of allowing you to keep all the colors captured by your camera and preserved by the LCMS conversion from your camera profile to the super-wide-gamut profile connection space and out again to your chosen working space.
En viktig hänsyn vid val av arbetsrymd är att vissa arbetsrymder är större än andra, vilket betyder att de täcker mer av det synliga spektrat (och som en följd inkluderar några imaginära färger, matematiska begrepp som egentligen inte finns). De större arbetsrymderna erbjuder fördelen av att kunna behålla alla färger som kameran lagrade och som bevarades vid konverteringen av LCMS från kameraprofilen till profilsambandsrymden, med sitt extremt stora tonomfång, och tillbaka igen till den valda arbetsrymden.
But keeping all the possible colors comes at a price, as explained below. And it seems that any given digital image likely only contains a small subset of all the possible visible colors that your camera is capable of capturing. This small subset is easily contained in one of the smaller working spaces (an exception requiring a larger color gamut would be a picture of a highly saturated object such as yellow daffodil).
Men att behålla alla tänkbara färger har ett pris, som förklaras nedan. Och det verkar som om vilken given digital bild som helst troligen bara innehåller en liten delmängd av alla möjliga synliga färger som kameran klarar av att avbilda. Den lilla delmängden får enkelt rum i en av de mindre arbetsrymderna (ett undantag som kräver ett större tonomfång skulle vara en bild av ett mycket färgmättat objekt, liksom en gul påsklilja).
Using a very large working space means that editing your image (applying curves, increasing saturation, etc) can easily produce colors that your eventual output device (printer, monitor) simply cannot reproduce (you cannot see these colors while you're editing, either). So the conversion from your working space to your output device space (say your printer) will have to remap the out-of-gamut colors in your edited image, some of which might even be totally imaginary, to your printer color space with its much smaller color gamut. This remapping process will lead to inaccurate colors and loss of saturation at best. Even worse, the remapping can easily lead to banding (posterization - gaps in what should be a smooth color transition, say, across an expanse of blue sky) and clipping (e. g your carefully crafted muted transitions across delicate shades of red, for example, might get remapped to a solid block of dull red after conversion to your printer's color space). Also, the experts say that 8-bit images just do n't have enough tones to stretch across a wide gamut working space without banding and loss of saturation, even before conversion to an output space. So if you choose a large gamut working space, make sure you start with a 16-bit image.
Att använda en mycket stor arbetsrymd betyder att redigering av bilden (använda kurvor, öka färgmättnaden, etc.) enkelt kan skapa färger som den slutliga utmatningsenheten (skrivare, bildskärm) helt enkelt inte kan reproducera (du kan inte heller se färgerna medan du redigerar). Alltså måste konverteringen från arbetsrymden till utenhetens färgrymd (som skrivarens) avbilda färgerna utanför tonomfånget i den redigerade bilden, där vissa till och med kan vara fullständigt imaginära, till skrivarens färgrymd med dess mycket mindre tonomfång. Denna avbildningsprocess leder i bästa fall till inexakta färger och mättnadsförlust. Vad värre är, avbildningen kan enkelt leda till färgbandning (luckor i vad som skulle vara en jämn färgövergång, kanske över en blå himmelsvidd) och beskärning (t. ex. noggrant framställda dämpade övergångar mellan skira röda nyanser, kan exempelvis avbildas till ett enda parti matt röd efter konvertering till skrivarens färgrymd). Dessutom säger experterna att 8- bitars bilder helt enkelt inte har tillräckligt med färgtoner för att sträckas ut över en arbetsrymd med stort tonomfång utan bandning och mättnadsförlust, även innan konvertering till utdatarymden. Om du alltså väljer en arbetsrymd med stort tonomfång, försäkra dig om att du börjar med en 16- bitars bild.
To summarize, large gamut working spaces, improperly handled, can lead to lost information on output. Small gamut working spaces can clip information on input. Medium-sized gamut working spaces try to strike a happy medium. Like Wikipedia says, it's a trade-off.
Som sammanfattning, oriktigt hanterade arbetsrymder med stort tonomfång kan orsaka förlust av information vid utmatning. Arbetsrymder med litet tonomfång kan beskära information vid inmatning. Arbetsrymder med medelstort tonomfång försöker hitta en lämplig balans. Som framgår av Wikipedia, är det en kompromiss.
Here are some oft-repeated bits of advice on choosing a working space:
Här är några ofta upprepade råd om val av arbetsrymd:
For images intended for the web, use (or at least convert the final image to) sRGB.
Använd (eller konvertera åtminstone den slutliga bilden till) sRGB med bilder avsedda för webben.
For the most accuracy in your image editing (that is, making the most of your limited "bits" with the least risk of banding or clipping when you convert your image from your working space to an output space), use the smallest working space that includes all the colors in the scene that you photographed, plus a little extra room for those new colors you intentionally produce as you edit.
För att få störst noggrannhet vid bildredigering (det vill säga, få ut så mycket som möjligt av dina begränsade "bitar" med minst risk för bandning och klippning när du konverterar bilden från arbetsrymden till en utmatningsrymd), använd den minsta arbetsrymd som omfattar alla färger i motivet du fotograferade, plus lite extra utrymme för de nya färger du med avsikt skapar när du redigerar.
If you are working in 8-bits rather than 16-bits, choose a smaller rather than a larger working space to avoid clipping and banding.
Om du arbetar med 8 bitar istället för 16 bitar, välj en liten arbetsrymd istället för en stor för att undvika överstyrning och bandning.
For archival purposes, convert your raw file to a 16-bit tiff with a large gamut working space to avoid loosing color information. Then convert this archival tiff to your medium-gamut or large-gamut working space of choice (saving the converted working tiff under a new name, of course).
Konvertera den obehandlade filen till en 16- bitars TIFF- fil med en arbetsrymd som har stort tonomfång för att undvika att förlora färginformation, i arkiveringssyfte. Konvertera därefter den arkiverade TIFF- filen till vald arbetsrymd med normalt eller stort tonomfång (spara förstås arbetskopian med ett nytt namn).
For more information on choosing a working space, see http: / /www. brucelindbloom. com/ Info, Information about RGB Working Spaces for a visual comparison of the gamut (array of included colors) of the various working color spaces. See http: / /www. luminous-landscape. com/ tutorials/ prophoto-rgb. shtml and http: / /www. cambridgeincolour. com/ tutorials/ sRGB-AdobeRGB1998. htm for a pro- and con- presentation, respectively, of the merits of using large gamut working spaces. And while you are on the cambrideincolour. com website, check out the tutorial on color management.
För mer information om att välja arbetsrymd, se http: // www. brucelindbloom. com, Info, "Information about RGB Working Spaces" för en visuell jämförelse av de olika arbetsrymderna. Se http: // www. luminous- landscape. com/ tutorials/ prophoto- rgb. shtml och http: // www. cambridgeincolour. com/ tutorials/ sRGB- AdobeRGB1998. htm för presentationer av respektive fördelar och nackdelar av att använda arbetsrymder med stort tonomfång. Och när du ändå är på webbplatsen cambridgeincolour. com, titta på handledningen om färghantering.
What white point should my working space have?
Vilken vitpunkt ska arbetsrymden ha?
[[Section removed pending permission to quote]]
[[Avsnittet borttaget i väntan på godkännande av att citera]]
Printer profiles, rendering intents, and soft-proofing
Skrivarprofiler, återgivningsalternativ och bildskärmskorrektur
Where do I get a printer profile?
Var skaffar man en skrivarprofil?
Whew! We've come a long way - almost ready to print that image! Where do I get a printer profile? Well, you already know the answer. You can use the generic profile that comes with your printer. You can purchase a professionally produced profile. If you ask, some commercial printing establishments will send you their printer profiles (which wo n't work with your printer!). You can make your own printer profile using Argyll, in which case your profile can be tailored to your particular paper, inks, and even image characteristics (if you are printing a series of images with a color palette limited to subdued browns, you do n't need a printer profile that tries to make room for saturated cyans and blues). I cannot offer any more advice or links to more information on this subject because I've just started to learn about printing images (previously I've only viewed and shared my images via monitor display). But do see http: / /www. luminous-landscape. com/ essays/ fancy-graphics2. shtml for an excellent presentation of the benefits of producing your own printer profile, plus a resoundingly positive endorsement of using Argyll for making your printer profile.
Pust! Vi har kommit långt: vi är nästan klara att skriva ut bilden. Var skaffar man en skrivarprofil? Ja, du vet redan svaret. Du kan använda den generella profilen som levereras med skrivaren. Du kan köpa en professionellt skapad profil. Om du ber dem, skickar vissa kommersiella utskriftsbyråer sina skrivarprofiler (som inte fungerar med din skrivare). Du kan skapa dina egna skrivarprofiler med Argyll, och då kan profilen skräddarsys för ditt papper, bläck och till och med bildkarakteristik (om du skriver ut en serie bilder med färgpaletten begränsad till dämpade bruna färger, behöver du inte en skrivarprofil som försöker ge utrymme för mättade turkosa och blåa färger). Jag kan inte erbjuda fler råd eller länkar till mer information om ämnet, eftersom jag just har börjat lära mig om utskrift av bilder (tidigare har jag bara tittat på och delat mina bilder via bildskärmar). Men se http: // www. luminous- landscape. com/ essays/ fancy- graphics2. shtml för en utmärkt presentation av fördelarna med att skapa din egen skrivarprofil, samt en rungande positiv rekommendation av Argyll för att skapa skrivarprofilen.
What about rendering intents?
Vad gäller för återgivningsalternativ?
"Rendering intent" refers to the way color gamuts are handled when the intended target color space (for example, the monitor or the printer) cannot handle the full gamut of the source color space (for example the working space).
Termen "återgivningsalternativ" anger sättet som färgers tonomfång hanteras när avsedd målrymd (till exempel bildskärmen eller skrivaren) inte kan hantera det fullständiga tonomfånget hos källans färgrymd (till exempel arbetsrymden).
There are four commonly-used rendering intents: perceptual, relative colorimetric, absolute colorimetric, and saturation. I have searched the internet looking for the best write-up on rendering intents and the trade-offs involved in choosing one rendering intent over another. I believe I found that article. See http: / /www. cambridgeincolour. com/ tutorials/ color-space-conversion. htm. Briefly quoting from the Cambridge in Color article on color space conversion:
Det finns fyra ofta använda återgivningsalternativ: perceptuellt, relativt färgläge, absolut färgläge och färgmättat. Jag har letat på Internet efter den bästa beskrivningen av återgivningsalternativ och de kompromisser som ingår vid val av ett återgivningsalternativ istället för ett annat. Jag tror att jag hittade en sådan artikel. Se http: // www. cambridgeincolour. com/ tutorials/ color- space- conversion. htm. Ett kort citat ur artikeln från Cambridge in Colour om konvertering av färgrymder:
Perceptual and relative colorimetric rendering are probably the most useful conversion types for digital photography. Each places a different priority on how they render colors within the gamut mismatch region.
Perceptuell återgivning och relativt färgläge är troligtvis de mest användbara konverteringstyperna för digitalfotografi. Var och en ger olika prioritet till återgivning av färger inom området där tonomfången inte passar ihop.
Relative colorimetric maintains a near exact relationship between in gamut colors, even if this clips out of gamut colors.
Relativt färgläge bevarar ett nästan exakt förhållande mellan färger inom tonomfånget, även om det beskär färger utanför tonomfånget.
In contrast, perceptual rendering tries to also preserve some relationship between out of gamut colors, even if this results in inaccuracies for in gamut colors...
I motsats till detta, försöker perceptuell återgivning att också bevara något förhållande mellan färger utanför tonomfånget, även om det resulterar i mindre noggrannhet för färger inom tonomfånget...
Absolute is similar to relative colorimetric in that it preserves in gamut colors and clips those out of gamut, but they differ in how each handles the white point... Relative colorimetric skews the colors within gamut so that the white point of one space aligns with that of the other, while absolute colorimetric preserves colors exactly (without regard to changing white point). & #160;...
Absolut färgläge liknar relativt på det sätt att det bevarar färger inom tonomfånget och beskär de utanför tonomfånget, men de skiljer sig i hur var och en hanterar vitpunkten... Relativt färgläge förvränger färgerna inom tonomfånget så att vitpunkten i en färgrymd motsvarar den andra, medan absolut färgläge bevarar färgerna exakt (utan att ta hänsyn till att vitpunkten ändras)....
Saturation rendering intent tries to preserve saturated colors.
Färgmättad återgivning försöker bevara mättade färger.