natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court of First Instance has already had occasion to hold that the third indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, which is designed to protect ‘the purpose of inspections, investigations and audits’, applies only where disclosure of the documents in question risks jeopardising the completion of the inspections, investigations or audits (Franchet and Byk, paragraph 109).
Förstainstansrätten har vid ett tidigare tillfälle konstaterat att artikel 4.2 tredje strecksatsen i förordning nr 1049/2001, vilken avser att skydda ”syftet med inspektioner, utredningar och revisioner”, endast är tillämplig om utlämnandet av de ifrågavarande handlingarna riskerar att äventyra att inspektionerna, utredningarna eller revisionerna fullbordas (domen i det ovannämnda målet Franchet och Byk mot kommissionen, punkt 109).
It should be noted that that exception, from the way in which it is formulated, is designed not to protect investigations as such but the purpose of those investigations, which, as is shown in the judgment in Bavarian Lager v Commission (paragraph 46), consists, in the case of proceedings for failure to fulfil obligations, in causing the Member State concerned to comply with Community law.
Undantagsregeln har inte, vilket framgår av dess lydelse, till ändamål att skydda utredningsverksamheten i sig, utan syftet med denna verksamhet. Det framgår av domen i det ovannämnda målet Bavarian Lager mot kommissionen (punkt 46) att syftet med ett fördragsbrottsförfarande är att få den berörda medlemsstaten att följa gemenskapsrätten.
In this case, the Commission had already closed the infringement proceedings against the United Kingdom on 10 December 1997, since the latter had amended the legislation at issue and the purpose of the investigations had thus been achieved.
I det föreliggande fallet hade kommissionen redan den 10 december 1997 lagt ner fördragsbrottsförfarandet mot Förenade kungariket, eftersom den medlemsstaten hade ändrat den aktuella lagstiftningen. Syftet med utredningen hade därför uppnåtts.
Thus, at the time the contested decision was adopted, no investigation whose purpose could have been jeopardised by disclosure of the minutes containing the names of certain representatives of bodies which participated in the meeting of 11 October 1996 was in progress, with the result that the exception under the third indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 cannot be applied in this case .
Vid tidpunkten för antagandet av det angripna beslutet pågick det således inte någon utredning vars syfte skulle äventyras om protokollet med namnen på vissa av företrädarna för de organisationer som var närvarande vid sammanträdet den 11 oktober 1996 lämnades ut. Undantaget i artikel 4.2 tredje strecksatsen i förordning nr 1049/2001 är därför inte tillämpligt i det föreliggande fallet.
In order to justify its refusal to disclose the whole of the minutes in question, the Commission further argues that, if the names of persons who have supplied information to the Commission could be disclosed against their wishes, the
I syfte att motivera sitt avslag på ansökan om utlämnande av hela det aktuella protokollet har kommissionen gjort gällande att om namnen på personer som har lämnat upplysningar till kommissionen kunde lämnas ut mot dessa personers vilja, skulle
BAVARIAN LAGER v COMMISSION
BAVARIAN LAGER MOT KOMMISSIONEN kommissionen gå miste om en värdefull källa till information.
Commission could be deprived of a precious source of information, which could compromise its ability to conduct investigations into presumed infringements of Community legislation.
Detta skulle innebära att kommissionens möjligheter att genomföra utredningar om misstänkta överträdelser av gemenskapslagstiftningen undergrävdes.
In that regard it should be noted that, according to consistent case-law, the assessment required for processing an application for access to documents must be of a concrete nature.
Enligt fast rättspraxis skall den prövning som krävs vid behandlingen av en ansökan om tillgång till handlingar vara konkret.
First, the mere fact that a document concerns an interest protected by an exception is not sufficient to justify that exception being applied (see, to that effect, Denkavit Nederland, paragraph 45).
Enbart den omständigheten att en handling rör ett intresse som omfattas av ett undantag är inte tillräcklig för att tillämpa det senare (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Denkavit Nederland mot kommissionen, punkt 45).
Moreover, as stated above, the procedure for failure to fulfil obligations does not provide for confidential treatment for persons who participated in the investigations,
Såsom konstaterats ovan är det endast klaganden i ett fördragsbrottsförfarande som kan vara föremål för konfidentiell behandling. Det föreskrivs inte någon sådan
It appears that, if the Commission disclosed the minutes in question without the names of persons who had not given authorisation for their names to be disclosed, that is because it considered, in principle, that disclosure of that document did not fall within the exception under the third indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001.
Kommissionen lämnade ut det aktuella protokollet utan namnen på de personer som inte hade lämnat sitt tillstånd därtill. Kommissionen måste därför ha ansett att utlämnandet av handlingen i princip inte omfattades av undantaget i artikel 4.2 tredje strecksatsen i förordning nr 1049/2001.
In that respect, the Commission’s reference during the hearing to Case 145/83 Adams v Commission [1985] ECR 3539 concerning the confidentiality of information covered by business secrecy is not relevant .
Kommissionen har i detta sammanhang vid förhandlingen hänvisat till domstolens dom av den 7 november 1985 i mål 145/83, Adams mot kommissionen (REG 1985, s. 3539; svensk specialutgåva, volym 8, s.
That case concerned an informer who had denounced anticompetitive practices of his employer and whose identity the Commission had to keep secret.
Den domen är dock inte relevant. Det målet rörde en uppgiftslämnare som hade angett konkurrensbegränsande förfaranden hos dennes arbetsgivare, och vars identitet kommissionen var skyldig att hålla hemlig.
That informer had specifically asked it not to reveal his identity from the beginning of the proceedings.
Uppgiftslämnaren hade dock, från och med att förfarandet inleddes, särskilt begärt att hans identitet inte skulle avslöjas.
In this case, however, as stated above, the Commission has not shown that, at the time they participated in the meeting in question, the persons concerned had reasonable grounds for believing that they enjoyed confidential treatment of any kind, or that they had asked the Commission not to reveal their identity.
Såsom det konstaterats ovan har kommissionen emellertid inte i det föreliggande fallet styrkt att de berörda personerna, i samband med deras närvaro vid sammanträdet, ansåg att de var föremål för konfidentiell behandling eller att de hade begärt att kommissionen inte skulle avslöja deras identitet.
Moreover, as stated in paragraph 137 above, given that the Commission disclosed the minutes, albeit with certain names removed, it must have taken the view that this was not information covered by business secrecy.
Såsom konstaterats ovan i punkt 137 ansåg inte kommissionen att det var fråga om upplysningar som omfattades av tystnadsplikten, eftersom kommissionen hade lämnat ut protokollet med vissa namn borttagna. Det erinras om att kommissionen inte har åberopat något för att styrka hur ett utlämnande av namnen på de personer som motsatt sig detta i det föreliggande fallet skulle kunna skada den aktuella utredningen.
In those circumstances, the arguments based on protection of the purposes of inspections and investigations cannot succeed.
Mot denna bakgrund konstaterar förstainstansrätten att kommissionen inte kan vinna framgång med argumenten hänförliga till skyddet för syftet med inspektioner och utredningar.
There is therefore no need to examine the possible existence of a higher public interest justifying disclosure of the document concerned.
Det finns därför ingen anledning att pröva huruvida det föreligger ett övervägande allmänintresse av utlämnandet.
It follows from the whole of the above that the full minutes of the meeting of 11 October 1996, containing all the names, does not fall within the exceptions under Article 4(1)(b) or the third indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001.
Av vad som anförts ovan följer att det fullständiga protokollet från sammanträdet den 11 oktober 1996, med namnen på samtliga närvarande, inte omfattas av undantagen i artikel 4.1 b eller artikel 4.2 tredje strecksatsen i förordning nr 1049/2001.
The contested decision must therefore be annulled.
Det angripna beslutet skall därför ogiltigförklaras.
Since the Commission has been unsuccessful, it must be ordered to pay the applicant’s costs, as the applicant has pleaded.
Sökanden har yrkat att kommissionen skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom kommissionen har tappat målet, skall sökandens yrkande bifallas.
Under the third subparagraph of Article 87(4) of the Rules of Procedure, the Court of First Instance may order an intervener to bear his own costs.
Enligt artikel 87.4 tredje stycket i rättegångsreglerna kan förstainstansrätten besluta att en intervenient skall bära sina rättegångskostnader.
In this case, the intervener in support of the applicant is ordered to bear his own costs.
I det föreliggande fallet skall den part som har intervenerat till stöd för sökandens yrkanden bära sina rättegångskostnader.
THE COURT OF FIRST INSTANCE (ThirdChamber) hereby:
FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (tredje avdelningen) följande:
Annuls the Commission’s decision of 18 March 2004, rejecting an application for access to the full minutes of the meeting of 11 October 1996, containing all the names;
1) Kommissionens beslut av den 18 mars 2004 om avslag på ansökan om tillgång till det fullständiga protokollet från sammanträdet den 11 oktober 1996, med namnen på samtliga närvarande, ogiltigförklaras.
Orders the Commission to pay the costs incurred by The Bavarian Lager Co. Ltd;
2) Kommissionen skall ersätta The Bavarian Lager Co.
Orders the European Data Protection Supervisor (EDPS) to bear his own costs.
3) Europeiska datatillsynsmannen skall bära sina rättegångskostnader.
Delivered in open court in Luxembourg on 8 November 2007 .
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 8 november 2007.
Case T-234/04
Mål T-234/04
Kingdom of the Netherlands v Commission of the European Communities
Konungariket Nederländerna mot Europeiska gemenskapernas kommission
(Action for annulment — Decision 2004/01/EC — Dangerous substances — Authorisation by the Commission required to maintain notified national provisions — Position adopted by the Commission on the extent of harmonisation — Challengeable act — Inadmissibility)
”Talan om ogiltigförklaring — Beslut 2004/1/EG — Farliga ämnen — Behov av kommissionens godkännande för att få behålla anmälda nationella bestämmelser — Kommissionens ställningstagande avseende harmoniseringens räckvidd — Rättsakt mot vilken talan kan väckas — Avvisning”
Judgment of the Court of Composition), 8 November 2007
Förstainstansrättens dom (femte avdelningen i utökad sammansättning) av den 8 november 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . II - 4592
Actions for annulment —Actionable measures — Meaning — Measures producing binding legal effects
Talan om ogiltigförklaring — Rättsakter mot vilka talan kan väckas — Begrepp — Rättsakter som har bindande rättsverkningar
(Arts 95(4) EC and 230 EC; European Parliament and Council Directive 2002/45)
(Artiklarna 95.4 EG och 230 EG; Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/45)
SUMMARY — CASE T-234/04
SAMMANFATTNING — MÅL T-234/04
(Arts 95(4) and (6) EC and 230 EC)
(Artiklarna 95.4 och 95.6 EG och 230 EG)
at issue constitutes a mere opinion, which is not binding upon the competent national authorities.
åtgärdens tillämpningsområde inte mer än en åsikt, som inte är bindande för de behöriga nationella myndigheterna.
A measure producing binding legal effects capable of affecting the interests of the applicant is an act or decision which may be the subjectmatter of an action for annulment under Article 230 EC.
Åtgärder som har tvingande rättsverkningar som kan påverka sökandens intressen utgör rättsakter och beslut som kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring i den mening som avses i artikel 230 EG.
In such circumstances, it is not the interpretation of the directive at issue proposed by the Commission which is capable of producing legal effects but, rather, its application to a given situation.
Under sådana förhållanden är det inte den av kommissionen föreslagna tolkningen av förordningen som är ägnad att ha några rättsverkningar, utan dess tillämpning i en given situation.
It follows that application of Directive 2002/45 — including as regards the need to obtain authorisation by way of derogation to maintain national legislation in force — does not result from the interpretation proposed by the Commission, but is the responsibility of the Member State concerned, which alone, if it deems it necessary, can initiate the notification procedure provided for in Article 95 EC.
Tillämpningen av direktiv 2002/45, inklusive frågan om behovet av att få tillstånd att undantagsvis behålla nationella bestämmelser, följer inte av den tolkning som kommissionen har föreslagit utan är den berörda medlemsstatens eget ansvar. Endast medlemsstaten, om den bedömer att det behövs, kan inleda det anmälningsförfarande som föreskrivs i artikel 95 EG.
In that respect, a Member State cannot on the basis of Article 95(4) EC request the Commission to take a decision on the extent of harmonisation under a Community directive and/or on the compatibility of national legislation with such a directive .
Av detta följer att artikel 95.4 EG inte kan utgöra grund för en medlemsstats talan som syftar till att kommissionen skall fatta beslut om räckvidden av den harmonisering som föreskrivs i ett gemenskapsdirektiv och/eller huruvida nationella bestämmelser är förenliga med ett sådant direktiv.
Since, according to that same provision, it is solely for the Member State concerned to take the decision to notify in order to obtain an authorisation by way of derogation and since, furthermore, no provision in Directive 2002/45 amending for the 20th time Directive 76/769 relating to restrictions on the marketing and use of certain dangerous substances and preparations (short-chain chlorinated paraffins) confers on the Commission the power to decide on its interpretation, a position adopted by the Commission on the scope of the harmonisation measure
Då beslutet att göra en anmälan enligt samma bestämmelse för att erhålla tillstånd för undantag endast ankommer på den berörda medlemsstaten, och kommissionen för övrigt inte ges behörighet enligt någon bestämmelse i direktiv 2002/45 om ändring för tjugonde gången av rådets direktiv 76/769 om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (klorparaffiner med kort kolkedja), att besluta om dess tolkning, utgör den nämnda institutionens ställningstagande avseende den aktuella harmoniserings-
Any obligation for the Member State to abolish or to amend its national provisions results directly from Directive 2002/45 and not from the interpretation given by the Commission of the extent of harmonisation under that directive,
En medlemsstats eventuella skyldighet att avskaffa eller ändra sina nationella bestämmelser följer direkt av direktiv 2002/45 och inte av den tolkning som kommissionen gör av den harmonisering som föreskrivs i det nämnda
NETHERLANDS v COMMISSION which means that such an interpretation produces no legal effect.
NEDERLÄNDERNA MOT KOMMISSIONEN direktivet, vilket innebär att en sådan tolkning inte har några rättsverkningar.
(see paras 47, 61-63)
(se punkterna 47 och 61–63)
changing the legal position of the Member State concerned and thus of forming the subjectmatter of an action for annulment, given that it is the notification by the Member State which initiated the procedure under Article 95(4) and (6) EC and not the Commission’s opinion on the interpretation of the harmonisation directive at issue.
tet av en sådan undersökning inte förändra den berörda medlemsstatens rättsliga läge och följaktligen inte bli föremål för en ogiltighetstalan. Detta beror på att det var den anmälan som medlemsstaten har ingett som utlöste förfarandet som föreskrivs i artikel 95.4 EG och 95.6 EG, inte kommissionens uppfattning avseende tolkningen av det ifrågavarande harmoniseringsdirektivet.
In the context of that procedure, such an opinion means only that the grounds put forward by the Member State will be examined for the purposes of possibly maintaining the notified national provisions.
Inom ramen för detta förfarande innebär en sådan uppfattning endast att prövningen av de skäl som denna medlemsstat har framlagt för att eventuellt få behålla sina anmälda nationella bestämmelser fortsätter.
Where the Commission restricts itself, in the context of the assessment of the admissibility of the notification under Article 95(4) EC, to recalling the extent of harmonisation by the directive at issue and to confirming the assessment made by the Member State which caused the latter to notify the national provision concerned, the outcome of such an examination is not capable of
När kommissionen, inom ramen för den bedömning som föreskrivs i artikel 95.4 EG av om anmälan kan tas upp till sakprövning, begränsar sig till att erinra om räckvidden av den harmonisering som föreskrivs i ett direktiv och att bekräfta den bedömning som föranledde medlemsstaten att anmäla de berörda nationella bestämmelserna, kan resulta-
JUDGMENT OF THE COURT OF FIRST INSTANCE (Fifth Chamber, Extended Composition)
FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (femte avdelningen i utökad sammansättning) den 8 november 2007 *
Kingdom of the Netherlands, represented by H. Sevenster, J. van Bakel and M. de Grave, acting as Agents, applicant, supported by
Konungariket Nederländerna, företrätt av H. Sevenster, J. van Bakel och M. de Grave, samtliga i egenskap av ombud, sökande, med stöd av
Kingdom of Denmark, represented by J. Molde, acting as Agent, intervener, v
Konungariket Danmark, företrätt av J. Molde, i egenskap av ombud, intervenient, mot
Commission of the European Communities, represented by F. Simonetti and M. van Beek, acting as Agents, defendant,
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av F. Simonetti och M. van Beek, båda i egenskap av ombud, svarande,
ACTION for annulment of Commission Decision 2004/1/EC of 16 December 2003 concerning national provisions on the use of short-chain chlorinated paraffins notified by the Kingdom of the Netherlands under Article 95(4) [EC] (OJ 2004 L 1, p.
NEDERLÄNDERNA MOT KOMMISSIONEN angående en talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut 2004/1/EG av den 16 december 2003 om de nationella bestämmelser om användning av klorparaffiner med kort kolkedja som anmälts av Konungariket Nederländerna enligt artikel 95.4 i EG-fördraget (EUT L 1, 2004, s.
20), insofar as, in that decision, the Commission takes the view that its approval under Article 95(6) EC is required for the maintenance of Netherlands legislation on the uses of short-chain chlorinated paraffins to which no reference is made in Directive 2002/45/EC of the European Parliament and of the Council of 25 June 2002 amending for the 20th time Council Directive 76/769/EEC relating to restrictions on the marketing and use of certain dangerous substances and preparations (short-chain chlorinated paraffins) (OJ 2002 L 177, p. 21),
1), såtillvida kommissionen i detta beslut fastslog att dess godkännande i enlighet med artikel 95.6 EG behövs för att de nederländska bestämmelserna avseende användning av klorparaffiner med kort kolkedja som inte uppräknas i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/45/EG av den 25 juni 2002 om ändring för tjugonde gången av rådets direktiv 76/769/EEG om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (klorparaffiner med kort kolkedja) (EGT L 177, s.
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Fifth Chamber, Extended Composition), composed of M. Vilaras, President, M.E. Martins Ribeiro, F. Dehousse, D. Šváby and K. Jürimäe, Judges,
FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (femte avdelningen i utökad sammansättning) sammansatt av avdelningsordföranden M. Vilaras samt domarna M.E. Martins Ribeiro, F. Dehousse, D. Šváby och K. Jürimäe, justitiesekreterare: handläggaren C. Kristensen, efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 7 september 2006,
International provisions
Internationella bestämmelser
The European Community and some of its Member States were contracting parties to the Convention for the prevention of marine pollution from land-based sources, signed in Parison 4 June 1974 (‘the Paris Convention’).
Europeiska gemenskapen och vissa av dess medlemsstater var avtalsslutande parter i konventionen om förhindrande av havsföroreningar från landbaserade källor som undertecknades i Paris den 4 juni 1974 (nedan kallad Pariskonventionen).
Within the framework of that convention, the Paris Commission had adopted Decision 95/1 (‘PARCOM Decision 95/1’), which provides for the phasing-out of the use of short-chain chlorinated paraffins (‘SCCPs’).
Inom ramen för denna konvention antog Pariskommissionen beslut 95/1 (nedan Parcombeslut 95/1), enligt vilket användningen av klorparaffiner med kort kolkedja (nedan kallade SCCP) skall fasas ut.
The European Community is not a signatory to PARCOM Decision 95/1.
Europeiska gemenskapen har inte undertecknat Parcombeslut 95/1.
The Paris Convention was replaced by the Convention for the protection of the marine environment of the North-East Atlantic, which was approved on behalf of the Community by Council Decision 98/249/EC of 7 October 1997 on the conclusion of the Convention for the protection of the marine environment of the North-East Atlantic (OJ 1998 L 104, p.
Pariskonventionen ersattes av konventionen om skydd av den marina miljön i nordöstra Atlanten, vilken godkändes på gemenskapens vägnar genom rådets beslut 98/249/EG av den 7 oktober 1997 om ingående på gemenskapens vägnar av konventionen om skydd av den marina miljön i nordöstra Atlanten (EGT L 104, 1998, s.
1) (‘the OSPAR Convention’); a new Commission (‘the OSPAR Commission’) replaced the Paris Commission .
1) (nedan kallad Ospar-konventionen), och en ny kommission (nedan kallad Osparkommissionen) ersatte Pariskommissionen.
NETHERLANDS v COMMISSION
NEDERLÄNDERNA MOT KOMMISSIONEN
Community provisions
Gemenskapsrättsliga bestämmelser
Article 95(4) and (6) EC provides:
I artikel 95.4 EG och 95.6 EG föreskrivs följande:
The Commission shall, within six months of the notifications as referred to in [paragraph] 4 …, approve or reject the national provisions involved after having verified whether or not they area means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on trade between Member States and whether or not they shall constitute an obstacle to the functioning of the internal market.
Kommissionen skall inom sex månader efter en sådan anmälan som avses i [punkt] 4 … godkänna eller förkasta de ifrågavarande nationella bestämmelserna sedan den konstaterat huruvida dessa utgör ett medel för godtycklig diskriminering eller innebär förtäckta handelshinder mellan medlemsstaterna samt huruvida de kommer att utgöra ett hinder för den inre marknadens funktion.
In the absence of a decision by the Commission within this period the national provisions referred to in [paragraph] 4 … shall be deemed to have been approved.
Om kommissionen inte fattar beslut inom denna period skall de nationella bestämmelser som avses i [punkt] 4 … anses godkända.