natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, in the interests of ensuring legal certainty with respect to defining the terms of the legal argument, and the sound administration of justice, presumed familiarity with the file on the part of the institution which drafted the measure cannot be taken into consideration as a ground for waiving the requirements of Article 44(1) of the Rules of Procedure.
Att på detta sätt använda den omständigheten att den institution som har antagit rättsakten förmodligen har god kännedom om rättsakten som skäl för att frångå kraven i artikel 44.1 i rättegångsreglerna skulle dessutom strida mot kravet på att upprätthålla rättssäkerhet och en god rättskipning vad gäller hur domstolsförfarandet genomförs.
Furthermore, whilst in the case of a measure adopted by an institution, the requirement to state reasons in the measure may indeed be eased where the addressee is familiar with the background to its adoption, that possibility of easing the requirement to state reasons may not be applied by analogy to the
I övrigt, även om det är korrekt att skyldigheten att lämna en motivering i rättsakten, i de fall en rättsakt antagits av en institution, kan mildras när rättsaktens mottagare har god kännedom om det sammanhang i vilket den antogs, kan denna möjlighet att mildra motiveringsskyldigheten inte tillämpas analogt på
(see paras 28-31)
(se punkterna 28–31)
ORDER OF THE COURT OF FIRST INSTANCE (Fifth Chamber)
FÖRSTAINSTANSRÄTTENS BESLUT (femte avdelningen) den 19 maj 2008 *
In Case T-144/04,
I mål T-144/04,
Commission of the European Communities, represented by J. Buendía Sierra, M. Niejhar and C. Giolito, acting as Agents, defendant, supported by
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av J. Buendía Sierra, M. Niejhar och C. Giolito, samtliga i egenskap av ombud, svarande, med stöd av
French Republic, represented by G. de Bergues, acting as Agent, intervener,
Republiken Frankrike, företrädd av G. de Bergues, i egenskap av ombud, intervenient,
APPLICATION for annulment of Decision 2004/838/EC of the Commission of 10 December 2003 on State aid implemented by France for France 2 and France 3 (OJ 2004 L 361, p. 21),
TF1 MOT KOMMISSIONEN angående en talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut 2004/838/EG av den 10 december 2003 om det statliga stöd som Frankrike har genomfört till förmån för France 2 och France 3 (EUT L 361, 2004, s. 21), meddelar
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Fifth Chamber), composed of M. Vilaras (Rapporteur), President, M. Prek and V. Ciucă, Judges,
FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (femte avdelningen) sammansatt av ordföranden M. Vilaras (referent) samt domarna M. Prek och V. Ciucă, justitiesekreterare: E. Coulon, följande
Factual background to the dispute
Bakgrunden till tvisten
On 10 March 1993, the applicant, Télévision Française 1 SA (‘TF1’), owner of the private television channel TF1, submitted a complaint to the Commission concerning the methods used to finance and operate France 2 and France 3, two French public television channels.
Den 10 mars 1993 inkom sökanden Télévision française 1 SA (nedan kallat TF1), som äger den privata kommersiella TV-kanalen TF1, med ett klagomål till kommissionen i fråga om hur de två public service-kanalerna France 2 och France 3 finansieras och driver sin verksamhet.
The complaint alleged infringements of Article 81 EC, Article 86(1) EC, and Article 87 EC.
I klagomålet gjordes gällande att överträdelser av artikel 81 EG, artikel 86.1 EG och artikel 87 EG hade begåtts.
On 2 February 1996, the applicant brought an action against the Commission for failure to act.
Den 2 februari 1996 väckte sökanden passivitetstalan mot kommissionen.
In its judgment in Case T-17/96 TF1 v Commission [1999] ECR II-1757, the Court of First Instance declared that the Commission had failed to fulfil its obligations by not adopting a decision regarding the part of the complaint lodged by TF1 concerning state aid.
I dom av den 3 juni 1999 i mål T-17/96, TF1 mot kommissionen (REG 1999, s. II-1757), fastslog förstainstansrätten att kommissionen hade gjort sig skyldig till passivitet genom att underlåta att fatta beslut om den delen av sökandens klagomål som avsåg statligt stöd.
On 27 September 1999, the Commission initiated the formal review procedure laid down in Article 88(2) of the Treaty in respect of the investment grants received by France 2 and France 3 and the capital injections received by France 2 between 1988 and 1994.
Den 27 september 1999 inledde kommissionen ett formellt granskningsförfarande enligt artikel 88.2 EG avseende de investeringsbidrag som France 2 och France 3 hade erhållit samt avseende de kapitaltillskott som France 2 erhållit mellan år 1988 och år 1994.
In Commission Decision 2004/838/EC of 10 December 2003 on State aid implemented by France for France 2 and France 3 (OJ 2004 L 361, p.
I beslut 2004/838/EG av den 10 december 2003 om det statliga stöd som Frankrike har genomfört till förmån för France 2 och France 3 (EUT L 361, 2004, s.
21, ‘the contested decision’), the Commission decided that ‘[t]he investment grants paid by France to France 2 and France 3 and the capital injections granted by France to France 2 between 1988 and 1994 constituted State aid compatible with the common market within the meaning of Article 86(2) of the Treaty’ (Article 1 of the contested decision).
21), nedan kallat det angripna beslutet, fastslog kommissionen att ”[d]e investeringsbidrag som Frankrike har beviljat France 2 och France 3 samt de kapitaltillskott som Frankrike har beviljat France 2 mellan 1988 och 1994 utgör statligt stöd som är förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 86.2 i fördraget” (artikel 1 i det angripna beslutet).
The contested decision does not deal with the television licence fee introduced by Law No 49-1032 of 30 July 1949, which was excluded from the scope of the decision to initiate the formal review procedure (recital 25 of the contested decision).
Det angripna beslutet avser inte de licensavgifter för TV-innehav som inrättades genom den franska lagen nr 49-1032 av den 30 juli 1949, eftersom dessa inte omfattades av beslutet att inleda förfarandet (skäl 25 i det angripna beslutet).
By letter dated 3 February 2004, the Commission sent a copy of the contested decision to the applicant, which was received on 4 February 2004.
Genom skrivelse av den 3 februari 2004 översände kommissionen en kopia av det angripna beslutet till sökanden. Sökanden mottog denna den 4 februari 2004.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance by fax on 13 April 2004, the original received at the Registry on 15 April, the applicant brought the present action.
Genom ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli genom telefaxmeddelande av den 13 april 2004 – originalhandlingen av ansökan inkom till kansliet den 15 april 2004 – väckte sökanden förevarande talan.
On 9 July 2004, the French Republic sought leave to intervene in the current proceedings in support of the claims of the Commission.
Republiken Frankrike begärde genom ansökan av den 9 juli 2004 att få intervenera i förevarande förfarande till stöd för kommissionens yrkanden.
That request was granted by Order of the President of the Fourth Chamber of the Court of First Instance on 6 September 2004.
Ordföranden på förstainstansrättens fjärde avdelning biföll denna begäran genom beslut av den 6 september 2004.
Following changes made to the composition of the Chambers of the Court of First Instance with effect from 13 September 2004, the Judge-Rapporteur was assigned, as President, to the Fifth Chamber, to which this case was accordingly allocated.
Sedan sammansättningen av förstainstansrättens avdelningar ändrats från och med den 13 september 2004, har referenten utnämnts till ordförande på femte avdelningen, och förevarande mål har därför tilldelats den avdelningen.
— declare the action to be admissible;
— förklara att talan kan tas upp till sakprövning,
— order the Commission to pay the costs, and make an appropriate order for costs with respect to the French Republic.
— förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna samt besluta om rättegångskostnaderna i enlighet med gällande rätt avseende Republiken Frankrike.
The Commission, supported by the French Republic, with respect to the admissibility of the action and the question of costs, contends that the Court should:
Kommissionen har med stöd av intervenienten Republiken Frankrike, avseende frågorna om upptagande till sakprövning och rättegångskostnader, yrkat att förstainstansrätten ska
— in the alternative, dismiss the action as being clearly without foundation;
— i andra hand, ogilla talan eftersom det är uppenbart att den helt saknar rättslig grund,
In its reply, the applicant requested the Court to order the Commission to produce a letter that it allegedly sent to the French authorities, and in which it requested them to provide submissions and proposals with a view to amending the legal status of the fee.
Sökanden har i sin replik begärt att förstainstansrätten ska förelägga kommissionen att inge en skrivelse som sökanden hävdar att kommissionen har sänt till de franska myndigheterna den 10 december 2003 och i vilken kommissionen har uppmanat dem att lägga fram anmärkningar och förslag i syfte att ändra licensavgifternas rättsliga utformning.
Under Article 113 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, the Court may at any time, of its own motion, after hearing the parties, in accordance with Article 114(3) and (4), decide whether there exists any absolute bar to proceeding with an action, including bars in consequence of non-compliance with the time limit for bringing the action and breach of Article 44(1) of the Rules of Procedure.
Enligt artikel 113 i förstainstansrättens rättegångsregler kan förstainstansrätten, då den fattar ett beslut enligt bestämmelserna i artikel 114.3 och 114.4 i rättegångsreglerna, när som helst, på eget initiativ efter att ha hört parterna, pröva om talan ska avvisas till följd av att det föreligger ett rättegångshinder som inte kan avhjälpas.
In addition, under Article 111 of the Rules of Procedure, where it is clear that the Court of First Instance has no jurisdiction to take cognisance of an action or where the action is manifestly inadmissible or manifestly lacking any foundation in law, the Court may, by reasoned order, without taking further steps in the proceedings, give a decision on the action.
Vidare framgår det av ordalydelsen i artikel 111 i rättegångsreglerna att förstainstansrätten kan fatta ett motiverat beslut utan ytterligare behandling; om det är uppenbart att den saknar behörighet att pröva en viss sak eller att talan inte kan tas upp till prövning eller att talan helt saknar rättslig grund.
In the present case, the Court considers that it has sufficient information, in the form of the documents in the case and the explanations provided by the parties, in order to rule on the present action without initiating the oral procedure or ordering the measure of organisation of procedure sought by the applicant.
I förevarande fall anser sig förstainstansrätten ha fått tillräcklig information genom handlingarna i målet och parternas förklaringar för att kunna pröva förevarande mål utan att vare sig inleda ett muntligt förfarande eller besluta om den åtgärd för processledning som sökanden har yrkat.
Admissibility of the application concerning the timelimit for commencing proceedings
Avseende upptagandet till sakprövning med beaktande av tidsfristen för väckande av talan
The applicant and the Commission agree that the time limit for bringing the action started to run from the moment when the Commission notified the applicant of the contested decision, on 4 February 2004, and that the time limit expired at midnight on 14 April 2004.
Sökanden och kommissionen är överens om att tidsfristen för väckande av talan började löpa från och med den 4 februari 2004; när institutionen översände det angripna beslutet till sökanden; och att denna tidsfrist löpte ut den 14 april 2004 vid midnatt.
However, the Commission, noting that the action was lodged by fax on 13 April 2004, followed by the lodging of the original of the request on 15 April 2004, asks the Court to determine whether the mandatory provisions under Article 43(6) of the Rules of Procedure have been complied with.
Kommissionen, som har konstaterat att ansökan om väckande av talan inkom genom telefaxmeddelande av den 13 april 2004, följd av originalhandlingen av ansökan som inkom den 15 april 2004, överlåter emellertid till förstainstansrätten att avgöra huruvida de tvingande bestämmelserna som föreskrivs i artikel 43.6 i rättegångsreglerna är uppfyllda.
Under the fifth paragraph of Article 230 EC, an action for annulment must be brought within two months of the publication or notification of the contested measure or, in the absence thereof, of the date on which it came to the applicant’s knowledge, as the case may be.
I artikel 230 femte stycket EG föreskrivs att talan om ogiltigförklaring ska väckas inom två månader från den dag då åtgärden offentliggjordes eller delgavs klaganden eller, om så inte skett, från den dag då denne fick kännedom om åtgärden alltefter omständigheterna.
It is clear from the wording of this provision that the criterion of the date on which the applicant became aware of the measure as the start of the period for bringing an action is subsidiary to the criteria of publication or notification of the measure (see the Order of the Court of First Instance T-426/04 Tramarin v Commission ECR II-4765, paragraph 48 and caselaw cited).
Det framgår redan av nämnda bestämmelses ordalydelse att tidpunkten då klaganden fick kännedom om rättsakten, såsom kriterium för när talefristen ska börja löpa, är subsidiär i förhållande till offentliggörandet eller delgivningen av rättsakten (förstainstansrättens beslut av den 21 november 2005 i mål T-426/04, Tramarin mot kommissionen, REG 2005, s. II-4765, punkt 48 och där angiven rättspraxis).
In addition, with regard to measures which, in accordance with the established practice of the institution concerned, are published in the Official Journal of the European Union, although such publication is not a condition of their applicability, the Court of Justice and the Court of First Instance have recognised that the criterion of the day on which a measure came to the knowledge of an applicant was not applicable and that it was the date of publication which marked the starting point of the period prescribed for instituting proceedings.
Vad beträffar de rättsakter som enligt fast praxis vid den aktuella institutionen brukar offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning; trots att detta offentliggörande inte är ett krav för att de ska få tillämpas, har domstolen och förstainstansrätten ansett att tidpunkten då klaganden fick kännedom om rättsakten, såsom kriterium för när talefristen ska börja löpa, inte var tillämplig och att utgångspunkten för talefristen var dagen för offentliggörandet.
In those circumstances, the third parties involved can legitimately expect the decision in question to be published (see Order of the Court of First Instance Tramarin v Commission, paragraph 19 above, paragraph 49, and the cited case-law).
Under dessa förhållanden kan berörda utomstående förvisso på goda grunder vänta sig att beslutet i fråga ska offentliggöras (se det ovan i punkt 19 nämnda beslutet Tramarin mot kommissionen; punkt 49 och där angiven rättspraxis).
In the present case, in implementation of the obligation imposed on it under Article 26(3) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article [88] of the EC Treaty (OJ 1999 L 83, p.
I förevarande fall offentliggjorde kommissionen, i enlighet med sin skyldighet enligt artikel 26.3 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel [88 EG] (EGT L 83, s.
1), the Commission published the contested decision in the Official Journal of the European Union on 8 December 2004.
1), det angripna beslutet den 8 december 2004 i Europeiska unionens officiella tidning.
It is, therefore, in accordance with the provisions of Article 102(1) of the Rules of Procedure, ‘from the end of the 14th day after publication thereof in the Official Journal of the European Union,’ that is to say from midnight on 22 December 2004, and not, as both the applicant and the Commission wrongly consider, from the date the contested decision was communicated to the applicant, that the time limit for bringing the action began to run.
Tidsfristen för att väcka talan enligt artikel 102.1 i rättegångsreglerna börjar således löpa från slutet av den fjortonde dagen efter den dag då rättsakten offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning. Detta innebär att fristen räknas från och med den 22 december 2004 vid midnatt och inte, som såväl sökanden som kommissionen felaktigt har ansett, från och med den tidpunkt då det angripna beslutet översändes till sökanden.
That being the case, and in accordance with the combined provisions of the fifth paragraph of Article 230 EC, and Articles 101 and 102(2) of the Rules of Procedure, the time limit for bringing the action expired on Friday 4 March 2005 at midnight.
Då tidsfristen börjar löpa enligt ovan och med tillämpning av bestämmelserna i artikel 230 femte stycket EG jämförd med artiklarna 101 och 102.2 i rättegångsreglerna löpte tidsfristen för väckande av talan ut fredagen den 4 mars 2005.
In the present case, the applicant initiated the action on 13 April 2004, that is to say, several months before even the date from which the time limit for bringing the action began to run.
I förevarande fall inkom sökanden med förevarande ansökan den 13 april 2004, det vill säga flera månader innan tidpunkten från och med vilken tidsfristen för att väcka talan ens började löpa.
The present action is, therefore, admissible insofar as it was initiated within the requisite time limit
Förevarande talan kan följaktligen tas upp till sakprövning i det avseende den har väckts inom den föreskrivna tidsfristen.
Admissibility of the application with respect to Article 44(1) of the Rules of Procedure and its clearly unfounded nature
Avseende upptagandet till sakprövning med beaktande av artikel 44.1 i rättegångsreglerna och huruvida talan uppenbarligen saknar grund
Without raising an objection of inadmissibility under Article 114 of the Rules of Procedure, the Commission, supported by the French Republic, contends that the action is inadmissible in its entirety as being in breach of the conditions in Article 44(1) of the Rules of Procedure.
Kommissionen har, med stöd av Republiken Frankrike, utan att göra någon formell invändning om rättegångshinder, i den mening som avses i artikel 114 i rättegångsreglerna, gjort gällande att talan inte kan tas upp till prövning i något avseende, eftersom den inte uppfyller villkoren i artikel 44.1 i rättegångsreglerna.
In the alternative, the Commission contends that those of the applicant’s claims which it seeks to respond to on their merits are clearly without foundation.
I andra hand har kommissionen gjort gällande att de grunder som sökanden har anfört, vilka kommissionen försöker bemöta i sak, uppenbarligen saknar stöd.
The applicant submits that its action is admissible.
Sökanden har gjort gällande att dess talan kan tas upp till sakprövning.
As with the requirement that reasons for acts of the institutions be stated, the requirement to provide details of an action is eased where the act is within a known legal context.
Enligt sökanden mildras kravet att talan ska vara klar och tydlig, i likhet med kravet att gemenskapsinstitutionerna ska motivera sina rättsakter, när rättsakten ingår i ett känt rättsligt sammanhang.
As it is, the application is only the foreseeable consequence of a difference of opinion between the applicant and the Commission during the administrative procedure.
Ansökan innebär endast en förutsägbar följd av att sökanden och kommissionen har uttryckt olika uppfattningar under det administrativa förfarandet.
The application could, thus, be drafted summarily, since the Commission could not fail to be aware of the pleas contained therein, even impliedly, and since it has, in any event, submitted a defence on the merits of the case.
Även om ansökan är kortfattat formulerad, kan kommissionen följaktligen inte undgå att känna till de grunder som den innehåller, även underförstått, och kommissionen har för övrigt inkommit med ett svaromål i sak.
The Applicant argues that the Commission is inferring a lack of pleas from its alleged misunderstanding of the pleas relied on.
Kommissionen hävdar att den inte förstår de grunder som har anförts och menar därför att inga grunder har anförts.
By so doing, it construes the scope of the test of admissibility of an action too extensively.
I och med detta ger den omfattningen av prövningen av huruvida en talan kan tas upp till sakprövning en för vid tolkning.
The Court points out at the outset that the inadmissibility claimed in the present case does not relate to an inaccuracy in the action with regard to the identification of the contested decision, or to the expression of the forms of order sought by the action.
Förstainstansrätten anmärker för det första att förevarande invändning om rättegångshinder inte avser en otydlighet i talan avseende identifieringen av det angripna beslutet eller framställningen av yrkandena i denna talan.
On the contrary, it is not disputed that the contested decision is clearly identified in the application and that the latter expressly seeks to have this decision annulled and that the Commission be ordered to pay the costs.
Det står tvärtom klart att det angripna beslutet klart har identifierats i ansökan och att yrkandena i densamma uttryckligen syftar till att detta beslut ska ogiltigförklaras och att kommissionen ska ersätta rättegångskostnaderna.
Inadmissibility is claimed against each of the heads of claim in the action, since none of the heads of claim contained or seemingly contained in the application satisfy the requirements of clarity and precision contained in Article 44(1) of the Rules of Procedure.
Invändningen om rättegångshinder rör var och en av dessa anmärkningar i ansökan. Kommissionen hävdar att ingen av anmärkningarna som framgår eller förefaller framgå av ansökan uppfyller de krav på klarhet och precision som förskrivs i artikel 44.1 i rättegångsreglerna.
It is, therefore, with respect to each of the heads of claim, where necessary in consolidated pleas, that the question of admissibility needs to be considered.
Det är således med beaktande av var och en av dessa anmärkningar, i förekommande fall samlade i grunder, som frågan om upptagande till sakprövning ska prövas.
In this respect, it should be remembered that, under Article 44(1)(c) of the Rules of Procedure, an application must indicate the subjectmatter of the proceedings and include a brief statement of the grounds relied on.
Förstainstansrätten vill härvid erinra om, att i enlighet med artikel 44.1 c i förstainstansrättens rättegångsregler ska en ansökan innehålla uppgifter om föremålet för talan samt en kortfattad framställning av grunderna för denna.
According to consistent case law, this indication must be sufficiently clear and precise so as to allow the defendant to prepare its defence and the Court to decide the case, if necessary, without other supporting information.
Av fast rättspraxis framgår att dessa uppgifter ska vara tillräckligt klara och precisa för att svaranden ska kunna förbereda sitt försvar och förstainstansrätten ska kunna pröva talan, i förekommande fall utan att ha tillgång till andra uppgifter.
It is apparent from the above observations that, in reviewing the compliance of the application with the requirements of Article 44(1) of the Rules of Procedure, the contents of the reply are, by definition, not relevant.
Av dessa anmärkningar följer att vid bedömningen av huruvida ansökan uppfyller kraven i artikel 44.1 i rättegångsreglerna torde innehållet i repliken sakna betydelse.