natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A findingthat there is an abuse presupposes an intention on the part of the Communityexporter to benefit from an advantage as a result of the application of the Community rules by artificially creatingthe conditions for obtainingit.
En förutsättning för att det skall kunna fastställas att det är fråga om ett sådant förfarande som utgör missbruk av rättigheter är att den ifrågavarande gemenskapsexportörens avsikt är att erhålla en förmån som följer av gemenskapsbestämmelser genom att på ett konstruerat sätt uppfylla villkoren för att få förmånen.
Evidenceof this must be placed before the national court in accordance with the rules ofnational law, for instance by establishing that there was collusion between thatexporter and the importer of the goods into the nonmember country.
Bevisning i denna fråga skall framläggas inför den nationella domstolen i enlighet med nationell rätt, exempelvis genom att det visas att nämnde exportör har agerat i samförstånd med den som importerat varan i det tredje landet.
The factthat, before being reimported into the Community, the product was sold by thepurchaser established in the nonmember country concerned to an undertakingalso established in that country with which he has personal and commercial links,is one of the facts which can be taken into account by the national court whenascertaining whether the conditions giving rise to an obligation to repay refundsare fulfilled.
Det förhållandet att en vara innan den återimporteras till gemenskapen har sålts av köparen, som har sitt hemvist i det berörda tredje landet, till ett foretag med vilket denne har band av personlig och ekonomisk art och som likaledes är etablerat i nämnda land är en av de faktiska omständigheter som kan beaktas av den nationella domstolen vid utredning av huruvida rekvisiten för återbetalningsskyldighet avseende exportbidragen är uppfyllda.
During the past year, the Court found it necessary to consider the consequences ofy' eedomof movement for persons in the most diverse areas: proofof bilingualism of job applicants, rules for the grant of compensation on termination of employment, the grant of leave to remain to the spouseof amigrant worker, temporary admission of Community nationals and the applicationof social securitv rules.
Under det gångna året har domstolen haft att undersöka vilka konsekvenser den fria rörligheten för personer har fått för flera olika områden, som exempelvis arbetssökandes skyldighet att bevisa sin tvåspråkighet, regler för beviljande av avgångsvederlag, tillfälligt uppehållstillstånd för gemenskapsmedborgare, uppehållstillstånd för maken till en migrerande arbetstagare eller tillämpningen av reglerna om social trygghet.
In Case C-281198 Angonese (udgment of 6 June 2000), an Italiannational whose mother tonguewas German applied for a post with a bank in Italy.He challenged before the national court an obligation to prove his bilingualism(Italian/German) exclusively by means of a certificate issued by a single Italianprovince, when it was not in dispute that he was perfectly bilingual.
Domen av den 6 juni 2000 i mål C-281/98, Angonese (REG 2000, s. 1-0000), rörde en italiensk medborgare med tyska som modersmål som hade sökt en tjänst vid ett bankföretag i Italien.
The Courtnoted that the principle of nondiscrimination laid down in Article 48 of the ECTreaty (now, after amendment, Article 39 EC) was drafted in general terms and
Han hade vid den nationella domstolen bestritt skyldigheten att bevisa sin tvåspråkighet
was not specifically addressed to the Member States.
Domstolen påpekade att den icke-diskrimineringsprincip som kommer till uttryck i artikel 48 i EG-fördraget (nu artikel 39 EG i ändrad lydelse) är avfattad i allmänna termer och att den inte är särskilt riktad till medlemsstaterna.
It therefore applied toconditions of work and employment set by private persons as well.
Denna princip är även tillämplig på privaträttsliga subjekt.
An obligation requiring candidates to a recruitment competition to prove their linguisticknowledge only by means of one particular bilingualism certificate issued in asingle province of a Member State put nationals of the other Member States at adisadvantage, given that persons not residing in that provincehad little chance ofacquiring the certificate and it would be difficult, or even impossible, for themto gain access to the employment in question.
Skyldigheten för sökande till uttagningsprov att bevisa sina språkkunskaper genom ett intyg om tvåspråkighet som endast kan erhållas i en provins i den berörda medlemsstaten missgynnar medborgare i andra medlemsstater, eftersom personer som inte är bosatta i denna provins har små möjligheter att erhålla intyget och att det är svårt, för att inte säga omöjligt, för dem att få tillträde till anställningen i fråga.
Even thoughobliging an applicantfor a post to have a certain level of linguistic knowledge could be legitimate andpossession of a diploma, such as the certificate at issue here, could constitute acriterion for assessing that knowledge, the fact that it was impossibleto submitproof of the required linguistic knowledge by any other means,in particular byequivalent qualifications obtained in other Member States,had to be considereddisproportionate in relation to the aim in view.
Även om det således kan vara berättigat att kräva att en sökande till en anställning har en viss nivå på sina språkkunskaper och även om innehavet av ett sådant utbildningsbevis som intyget kan utgöra ett kriterium för att utvärdera dessa kunskaper, kan förbudet mot att styrka detta på något annat sätt, i synnerhet genom att förete bevis på likvärdiga meriter som har uppnåtts i andra medlemsstater, inte anses stå i proportion till det mål som eftersträvas.
The requirement in questiontherefore constituted discrimination on grounds of nationality contrary to Article 48 of the Treatv.
Den omtvistade skyldigheten utgjorde följaktligen en diskriminering på grund av nationalitet som stred mot artikel 48 i fördraget.
Case C-190/98 Graf Qldgment of 27 January 2000) related to Austrian legislationdenying a worker entitlement to compensation on termination of employment if he terminates his contract of employmenthimself in order to take up employmentwith a new employer established in that Member State or in another Member State, but granting entitlement to such compensation if the contract ends withoutthe termination being at the worker's own initiative or attributable to him.
Domen av den 27 januari 2000 i mål C-190/98, Volker Graf (REG 2000, s. 1-493), rörde en österrikisk reglering enligt vilken en arbetstagare inte hade rätt till avgångsvederlag när denne själv sade upp sitt anställningsavtal för att utöva avlönad verksamhet i denna medlemsstat eller i en annan medlemsstat, trots att en arbetstagare hade rätt till ett sådant avgångsvederlag när anställningsavtalet sades upp utan att arbetstagaren själv hade tagit initiativet till eller bar ansvaret för uppsägningen.
Inanswer to a question referred to it for a preliminary ruling, the Court held that Article 48 of the Treaty does not preclude such legislation.
Domstolen slog fast att artikel 48 i fördraget inte utgör hinder för en sådan reglering.
The legislationapplies irrespectiveof the nationality of the worker concerned and does not affectmigrant workers to a greater extent than nationalworkers. workers.
En sådan reglering är nämligen tillämplig oberoende av den berörde arbetstagarens nationalitet.
lI.2.In CaseC-356198 Kaba (udgment of 11 April 2000), the applicant, marriedto a migrant worker who was a national of a Member State, had been refusedindefinite leave to remain in another Member State because he had not previouslyresided there for four years.
1-2623), var att en make till en migrerande arbetstagare hade vägrats permanent uppehållstillstånd i en medlemsstat på grund av att han inte hade varit bosatt i denna medlemsstat i fyra år före det att ansökan om permanent uppehållstillstånd lämnades in.
Pointing out that the legislation of the second Staterequired prior residence of only 12 months for the spouses of persons settled inits territory, which persons are not subject to any restriction on the period forwhich they may remain there, the applicant contended before the national court that such legislation constituted discrimination contrary to Regulation No 1612168on freedom of movement for workers within the Community. tz The Court
Sökanden hade inför den nationella domstolen gjort gällande att det i denna medlemsstats lagstiftning enbart föreskrevs krav på bosättning under tolv månader för makar till personer som hade sitt hemvist i landet och som inte omfattades av några restriktioner i fråga om hur länge de fick uppehålla sig i landet och att en sådan lagstiftning utgjorde en diskriminering som stred mot förordning nr 1612/68 om
pointed out that, as Community law standsat present, the right of nationals of a Member State to reside in another Member State is not unconditional.
arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen.12Domstolen konstaterade att rätten för medborgare i en medlemsstat att uppehålla sig i en annan medlemsstat inte utgör en ovillkorlig rättighet på gemenskapsrättens nuvarande stadium.
Thatsituation derives, first, from the provisions on the free movement of personscontained in Title III of Part Three of the EC Treaty and the secondary legislationadopted to give them effect and, second, from the provisions of Part Two of the Treaty, and more particularly Article 8a (now, after amendment, Article 18 EC),which, whilst granting citizensof the Union the right to move and reside freelywithin the Member States, expressly refers to the limitations and conditions laiddown by the Treaty and by the measures adopted to give it effect.
Detta följer dels av bestämmelserna om fri rörlighet för personer i avdelning III i tredje delen av fördraget och av bestämmelserna i sekundärrätten om genomförande av dessa, dels av bestämmelserna i andra delen av fördraget och särskilt artikel 8a i fördraget (nu artikel 18 EG i ändrad lydelse).
The Member States are therefore entitled to rely on any objective difference there may bebetween their own nationals and those of other Member States when they laydown the conditions under which leave to remain indefinitely in their territory isto be granted to the spouses of such persons.
I sistnämnda artikel ges unionsmedborgarna rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, samtidigt som det i artikeln uttryckligen hänvisas till de begränsningar och villkor som föreskrivs i fördraget och i bestämmelserna om genomförande av fördraget.
Consequently, legislation such asthat at issue does not constitute discrimination contrary to Regulation No 1612168.
En sådan lagstiftning som den som var föremål för detta mål utgör följaktligen inte en diskriminering som strider mot förordning nr 1612/68.
Case C-357198Yiadom (udgment of 9 November 2000) concerned the positionof a Community national not in possession of a residence permit who had beentemporarily admitted to the territory of a Member Statemany months previouslyand was physically present there when the competent national authorities notifiedher of a decision prohibiting her from entering its territory for the purposes ofnational law.
Domen av den 9 november 2000 i mål C-357/98, Yiadom (REG 2000, s. 1-0000), rörde en gemenskapsmedborgare som sedan flera månader hade beviljats tillfälligt uppehållstillstånd på en medlemsstats territorium och som således fysiskt befann sig på detta territorium då nationella behöriga myndigheter delgav denne ett beslut om förbud mot inresa till detta territorium i den mening som avses i nationell rätt.
The Court held that a legal fiction under national law, accordingto which a national who is physically present in the territory of the host MemberState is regarded as not yet having been the subject of a decision concerningentry, cannot result in that national being denied the procedural safeguards laiddown in Article 9 of Directive641221.13 641221.13
Domstolen slog fast att på grund av en juridisk fiktion i nationell rätt, enligt vilken en medborgare som är fysiskt närvarande på värdstatens territorium ännu inte anses ha varit föremål för något beslut avseende inresa, kan denna medborgare inte åtnjuta det processrättsliga skydd som föreskrivs i artikel 9 i direktiv 64/221.'3
With regard to social security, the Court was called on to apply severalprovisions of Regulation No 1408171 to persons working temporarily in anotherMember State.
På området social trygghet har domstolen haft att tillämpa flera bestämmelser i förordning nr 1408/71 med avseende på personer som under en begränsad tid utövar verksamhet i en annan medlemsstat.
The cases of FIS andBanks are to be noted.
Det skall särskilt erinras om målen FTS och Banks.
Council Directive 64l22llEEC of 25 February 1964 on the coordination of specialmeasures concerning the movement and residence of foreign nationals which are justified on grounds of public policy, public security or public health (OJ, English Special Edition1963-1964p,. 117).
Rådets direktiv 64/221 av den 25 februari 1964 om samordning av särskilda åtgärder som gäller utländska medborgares rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän ordning, säkerhet och hälsa (EGT L 56, s. 850; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s. 28).
The Court held that, in order to benefit from the advantage afforded by thatprovision, an undertaking engaged in providing temporary personnel which, fromone Member State, makes workers available on a temporary basis to undertakingsbased in another Member State must normally carry on its activities in the first State.
Domstolen slog fast att ett företag för uthyrning av arbetskraft, som från en första medlemsstat ställer arbetstagare till förfogande för företag inom en annan medlemsstats territorium, i vanliga fall måste utöva sin verksamhet i den första medlemsstaten för att kunna åtnjuta de fördelar som denna bestämmelse medför.
That condition is satisfied where such an undertaking habitually carries onsignificant activities in the Member State in which it is established.
Detta villkor är uppfyllt när ett sådant företag vanligtvis bedriver en betydande verksamhet inom den medlemsstat där det är etablerat.
The Courtalso held in this case that an E 101 certificate issued by the institution designatedby the competent authority of a Member State is binding on the social securityinstitutions of other Member States in so far as it certifiesthat workers posted byan undertaking providing temporary personnel are covered by the social securitysystem of the Member State in which that undertaking is established.
I detta mål slog domstolen även fast att en blankett, E 101, som har utfärdats av den institution som har utsetts av den behöriga myndigheten i en medlemsstat är bindande för institutioner för social trygghet i andra medlemsstater, såvitt denna blankett anger att arbetstagare som har utstationerats av ett företag för uthyrning av arbetskraft skall omfattas av det sociala trygghetssystemet i den medlemsstat där företaget är etablerat.
However,where the institutions of other Member Statesraise doubts as to the correctnessof the facts on which the certificate is based or as to the legal assessment of thosefacts and, consequently, as to the conformity of the information contained in thecertificate with Regulation No 1408171,the issuing institution must re-examinethe grounds on which the certificate was issued and, where appropriate, withdrawit.
När institutionerna i andra medlemsstater tvivlar på att de omständigheter som ligger till grund för blanketten är korrekta eller betvivlar den rättsliga bedömningen av dessa omständigheter och, följaktligen, att uppgifterna i blanketten är förenliga med förordning nr 1408/71, är den institution som har utfärdat blanketten emellertid skyldig att ompröva huruvida det var berättigat att utfärda blanketten och, i förekommande fall, att återkalla denna blankett.
Case C-178197Banks fiudgment of 30 March 2000) concerned a provision of Regulation No 1408171 as last amended and updatedby Regulation (EEC) No
1-2005), rörde den bestämmelse i förordning nr 1408/71, i ändrad och uppdaterad lydelse enligt förordning (EEG) nr 3811/86, som avser egenföretagare och som motsvarar den bestämmelse som var föremål för målet FTS.
3811/86,which, for selfemployed persons, is the provision corresponding to thatat issue in Fl"S. Under that provision, a person normally selfemployed in theterritory of a Member State who performs work in the territory of anotherMember State is to continue to be subject to the legislation of the first Member State, provided that the anticipatedduration of the work does not exceed 12months.
I enlighet med denna bestämmelse skall den som normalt är egenföretagare inom en medlemsstats territorium och som utför arbete inom en annan medlemsstats territorium fortsätta att omfattas av den förstnämnda medlemsstatens lagstiftning, förutsatt att detta arbete inte väntas vara längre än tolv månader.
The Court held that the term "work" used in that provision covers anyperformance of work, whether in an employed or selfemployed capacity.
Domstolen slog fast att begreppet "arbete" i denna bestämmelse avser alla arbetsprestationer, oberoende av om arbetet utförs av anställda eller av egenföretagare.
Withregard to E 101 certificates, the Court confirmed the decision reachedin FZS,adding that there is nothing to prevent an E 101 certificate from producingretroactive effects where appropriate.
Vad gäller blankett E 101, bekräftade domstolen sina slutsatser i domen i det ovannämnda målet FTS.
In other cases, the Court ruled on aspects of national social security legislationdirectly in relation to Treaty provisions.
Det finns inte heller något som hindrar att blankett E 101, i förekommande fall, har retroaktiv verkan.
CaseC-262197 Engelbrecht Qldgment of 26 September 2000) was concerned withthe overlapping of pensions awarded under the legislation of different Member
I andra mål uttalade sig domstolen om vissa aspekter av nationella regleringar på området för social trygghet i förhållande till bestämmelserna i fördraget.
the other, there has been a concomitant reduction of the same amount in thepension received by the worker under the legislation of that same State.
Domen av den 26 september 2000 i mål C-262/97, Engelbrecht (REG 2000, s. I-OOOO), rörde sammanläggning av pensioner som hade beviljats enligt olika medlemsstaters lagstiftning.
Such aresult might well discourageCommunity workers from exercising their right tofree movement and would therefore constitute a barrier to that freedom enshrinedin Article 48 of the Treatv.
En sådan följd skulle nämligen kunna avhålla gemenskapsarbetstagaren från att utöva sin rätt till fri rörlighet och således utgöra ett hinder för denna frihet som stadfästs i artikel 48 i fördraget.
In Case C-34198 Commissionv France and Case C-169198 Commissionv France fiudgmentsof 15 February 2000) the Commission brought two actions before the Court for declarations that, by applying the social debt repayment contribution
I domarna av den 15 februari 2000 i de—förenade målen C-34/98 och C-169/98, kommissionen mot Frankrike (REG 2000, s.
(contribution pour le remboursementde la dette sociale)and the general socialcontribution (contribution sociale gdndralis6e)respectively to the employmentincome and substitute income of employed and selfemployed persons residentin France (but - as regards the social debt repayment contribution - working inanother Member State)who, by virtue of Regulation No 1408171 were not subjectto French social security legislation, the French Republic had failed to fulfil itsobligations under that regulation and Articles 48 and 52 of the Treaty (now, afteramendment, Articles 39 EC and 43 EC).
1995 och 1-1049), hade domstolen att pröva kommissionens yrkanden om att Republiken Frankrike hade underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt förordning nr 1408/71 samt artiklarna 48 och 52 i fördraget (nu artiklarna 39 EG och 43 EG i ändrad lydelse) genom att dels ta ut en avgift för att täcka de sociala skulderna (CRDS), dels ta ut allmän social avgift (CSG) på förvärvsinkomster och på ersättningar som utgår i stället för sådana inkomster för arbetstagare som är bosatta i Frankrike men som arbetar i en annan medlemsstat och som, i enlighet med nämnda förordning, inte omfattas av den franska lagstiftningen om social trygghet.
Granting both applications,the Courtfound that both those contributions were allocated specifically and directly to thefinancing of the French social security scheme.
Domstolen biföll kommissionens talan i de båda målen och slog fast att det fanns ett direkt och tillräckligt relevant samband mellan dessa avgifter och det allmänna systemet för social trygghet i denna stat.
They therefore fell within thescope of Regulation No 1408 17 _BAR_ and constituted levies caught by the prohibitionagainst double contributions laid down by that regulation and by Articles 48 and52 of the Treaty which that regulation was designed to implement.
Avgifterna omfattades följaktligen av tillämpningsområdet för förordning nr 1408/71 och utgjorde avgifter som omfattades av förbudet mot dubbelt avgiftsuttag i denna förordning och i artiklarna 48 och 52 i fördraget.
Such aconclusion could not be affected by the specific detailed allocation of the sumslevied, the fact that payment of those contributions did not give entitlement to anydirect and identifiable benefit in return, the limited number of the workersconcerned or the minimal rate of the levies at issue.
Varken de konkreta former som valts för användningen av de uttagna beloppen, omständigheten att erläggandet av avgifterna inte ger rätt till någon direkt motprestation i form av en viss förmån eller omständigheten att avgiften endast påförs ett begränsat antal arbetstagare som berörs eller att avgiftssatsen är mycket låg kan föranleda någon annan bedömning.
The Court stated first of all that there can be no doubt that an ECofficial has the status of a migrant worker.
I målet Ferlini (dom av den 3 oktober 2000 i mål C-411/98, REG 2000, s.
A national of a Member Stateworking in another Member State does not lose his status of worker withinthemeaning of Article a8(1) of the Treaty through occupying a post within aninternational organisation, even if the rules relating to his entry into and residencein the country in which he is employed are specifically governed by an
1-0000), hade en tjänsteman vid kommissionen inför den nationella domstolen gjort gällande att den förlossningsvård som hans hustru erhållit vid ett offentligt sjukhus i en medlemsstat hade fakturerats enligt en diskriminerande taxa som hade fastställts på ett enhetligt och ensidigt sätt av samtliga sjukhus i denna medlemsstat, vilka hade ingått en överenskommelse
The Court then stated that the first paragraph of Article 6 of the EC Treaty (now, after amendment, the first paragraph of Article 12 EC), which prohibits discrimination on grounds of nationality, alsoapplies in cases where a group or organisation, such as the hospitals group atissue, exercises a certain power over individuals and is in a position to impose onthem conditions which adversely affect the exercise of the fundamental freedomsguaranteed under the Treaty.
avseende personer som inte var anslutna till det nationella sociala trygghetssystemet, bland vilka Europeiska gemenskapernas tjänstemän ingick. För samma tjänster hade ett belopp krävts som var 71,43 procent högre än enligt den taxa som tillämpades på personer som omfattades av det nationella sociala trygghetssystemet.
The Court found that the criterion of affiliation tothe national social security scheme, on which the differentiation of fees formedical and hospital care was based, constituted indirect discrimination on theground of nationality.
Domstolen konstaterade inledningsvis att det otvivelaktigt är så att en tjänsteman i Europeiska gemenskaperna är en migrerande arbetstagare.