natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court further observed that examination of any interference with the exercise of the rights of the defence owing to the excessive duration of the administrative procedure cannot be limited solely to the second phase of that procedure, but must also cover the phase preceding notication of the statement of objections and, especially, determine whether that excessive duration was capable of aecting the ability of the undertakings concerned to defend their rights in future.
Domstolen erinrade även om att kommissionen vid tillämpningen av artikel 81.1 EG får tillskriva företag ansvar för handlanden utifrån överträdelsen bedömd i dess helhet, när de olika handlandena ingår i en ”samlad plan”på grund av deras identiska syfte som snedvrider konkurrensen inom den gemensamma marknaden samt att det är överflödigt att ta hänsyn till den faktiska verkan av sådana handlanden, när det framgår att deras syfte är att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen på den gemensamma marknaden.
Last, the Court also recalled in those judgments that, for the purposes of the application of Article 81(1) EC, where the various actions form part of an ‘overall plan’, owing to their identical object, which distorts competition within the common market, the Commission is entitled to impute liability for those actions according to participation in the infringement considered as a whole and that there is no need to take account of the actual eects of those actions where it appears that their object is to prevent, restrict or distort competition within the common market.
I det ovannämnda målet Technische Unie mot kommissionen erinrade domstolen dessutom om sin fasta rättspraxis enligt vilken det räcker att kommissionen visar att ett företag har deltagit i möten under vilka konkurrensbegränsande avtal har ingåtts, utan att tydligt ta avstånd från dessa avtal, för att påvisa att företaget har deltagit i den konkurrensbegränsande samverkan.
In Technische Unie v Commission, the Court also referred to its consistent case-law, according to which it is sucient for the Commission to demonstrate that an undertaking concerned in meetings during which agreements of an anticompetitive nature were concluded, without having manifestly opposed them, in order to prove to the requisite legal standard that the undertaking participated in a cartel and that, where it is established that an undertaking took part in such meetings, that undertaking must put forward indicia of such a kind as to establish that its participation was without any anticompetitive intention by demonstrating that it had indicated to its competitors that it was participating in those meetings in a spirit that was dierent from theirs.
Om det är utrett att ett företag har deltagit i sådana möten, åvilar det företaget att anföra omständigheter som visar att det inte deltog i mötena med någon som helst konkurrensbegränsande inställning genom att styrka att det hade förklarat för sina konkurrenter att det deltog i mötena med en annan inställning än den som konkurrenterna hade.
Three other judgments also merit attention in that they supplement the Court’s caselaw on fines.
Tre andra domar förtjänar att uppmärksammas, eftersom de kompletterar domstolens rättspraxis i fråga om böter.
In two of them, the Court for the first time settled the question of the scope of the principle non bis in idem in relation to situations in which the authorities of a non-member State have intervened under their power to impose penalties in the sphere of competition law applicable on the territory of that State.
I två av dessa domar avgjorde domstolen för första gången frågan om tillämpningsområdet för principen ne bis in idem i situationer där myndigheterna i ett tredjeland utövat sina befogenheter att vidta sanktionsåtgärder inom konkurrensrättsområdet inom sitt territorium.
The Court considers that when the Commission imposes sanctions on the unlawful conduct of an undertaking, even conduct originating in an international cartel, it seeks to safeguard the free competition
I-0000), preciserade domstolen även några av principerna i dess rättspraxis om böter. I domen i det ovannämnda målet SGL Carbon mot kommissionen konstaterade domstolen att kommissionen vid tillämpningen av riktlinjerna för beräkning
Court of Justice within the common market which constitutes a fundamental objective of the Community under Article 3(1)(g) EC and that thus, on account of the specic nature of the legal interests protected at Community level, the Commission’s assessments pursuant to its relevant powers may diverge considerably from those by authorities of non-member States.
Domstolen av böter som döms ut för överträdelser av konkurrensreglerna22får använda en flexibel metod, så länge som det högsta belopp hänförligt till den omsättning som anges i artikel 15.2 i förordning nr 1723 iakttas.
In an extension of that solution, the Court also held that any consideration concerning the existence of fines imposed by the authorities of a non-member State can be taken into account only under the Commission’s discretion in setting fines for infringements of Community competition law and that, although it cannot be ruled out that the Commission may, on grounds of proportionality or fairness, take into account fines imposed previously by the authorities of non-member States, it cannot be required to do so.
Domstolen erinrade dessutom om sin fasta rättspraxis, enligt vilken det är förenligt med kommissionens uppdrag att säkerställa att företagens beteende är förenligt med konkurrensreglerna, nämligen att den beaktar försvårande omständigheter när den fastställer böterna.
Still in the context of its examination of those two cases, and of Case C-301/04 Commission v SGL Carbon AG (judgment of 29 June 2006, not yet published in the ECR), the Court also explained a number of principles of its caselaw on fines.
Kommissionen är däremot inte skyldig att beakta det berörda företagets svaga finansiella ställning när den fastställer bötesbeloppet, eftersom en sådan skyldighet skulle medföra att de företag som var minst anpassade till marknadsvillkoren gavs en oberättigad konkurrensfördel.
In SGL Carbon v Commission, the Court first of all observed that the Commission, in applying the Guidelines on the method of setting fines imposed for infringement of the competition rules 22, may use a calculation method which adopts a flexible approach while complying with the turnover ceiling laid down in Article 15(2) of Regulation No 17 23.
I det målet bekräftade domstolen även att det, när det är fråga om en överträdelse av konkurrensreglerna, endast är det slutliga bötesbeloppet som måste hållas under den övre gränsen på 10 procent i artikel 15.2 i förordning nr 17 och att den artikeln således inte utgör något hinder mot att kommissionen under beräkningen använder sig av ett mellanliggande belopp som överskrider denna gräns under förutsättning att det slutliga bötesbelopp som företaget åläggs inte gör det.
The Court proceeded to refer to the consistent caselaw according to which the fact of taking aggravating circumstances into account when setting the fine is consistent with the Commission’s task of ensuring that undertakings’ conduct complies with the competition rules.
I linje med den rättspraxis enligt vilken kommissionens behörighet enligt artikel 15.2 i förordning nr 17 omfattar behörigheten att fastställa den dag då böterna skall betalas och den dag från vilken dröjsmålsränta utgår, räntesatsen och de detaljerade villkoren för genomförandet av dess beslut, preciserade domstolen att kommissionen har rätt att utgå från en referenspunkt som är högre än den tillämpliga marknadsränta som erbjuds en genomsnittlig låntagare, när detta är nödvändigt för att undvika att betalningen av böterna förhalas.
Conversely, the Commission is not required, when determining the amount of the fine which it imposes on an undertaking, to take its poor financial situation into account, since recognition of such an obligation would be tantamount to giving unjustied competitive advantages to undertakings least well adapted to the market conditions.
I domen i det ovannämnda målet kommissionen mot SGL Carbon AG tillämpade domstolen den rättspraxis enligt vilken en nedsättning på grundval av meddelandet om samarbete24 endast är motiverad när de uppgifter som lämnats och, mer allmänt, det berörda företagets beteende kan anses visa att företaget verkligen samarbetar, och den slog fast att ett beteende som bestod i att ett företag besvarar en fråga från kommissionen fastän det inte var skyldigt att göra det, på ett ofullständigt och vilseledande sätt, inte kunde anses vara ett sådant beteende som visar på ett verkligt samarbete.
The Court, moreover, rearmed in that case that it is only the final amount of the fine imposed for an infringement of the competition rules that must comply with the 10 % limit referred to in Article 15(2) of Regulation No 17 and that, consequently, that article does not prohibit the Commission from arriving, during the various stages of calculation, at an intermediate amount higher than that limit, provided that the final amount of the fine imposed does not exceed it.
I det ovannämnda målet Showa Denko mot kommissionen erinrade domstolen om att de böter som åläggs ett företag för överträdelse av konkurrensreglerna får beräknas med tillämpning av en avskräckande faktor, vilken bestäms på grundval av ett antal omständigheter, inte endast det berörda företagets specifika situation.
In Commission v SGL Carbon AG the Court applied its caselaw according to which a reduction under the Leniency Notice 24can be justied only where the information provided and, more generally, the conduct of the undertaking concerned might be considered to demonstrate a genuine spirit of cooperation on its part, holding that the conduct of an undertaking
I-0000), erinrade domstolen om att artikel 81.1 EG har direkt effekt i förhållanden mellan enskilda, att den ger enskilda rättigheter som de nationella domstolarna är skyldiga att skydda, att var och en har rätt att åberopa att en överenskommelse eller ett förfarande som är förbjudet enligt denna bestämmelse är ogiltigt och att var och en kan begära skadestånd när det föreligger ett orsakssamband mellan överenskommelsen eller förfarandet och skadan. Domstolen
Commission Notice entitled‘Guidelines on the method of setting fines imposed pursuant to Article 15(2) of Regulation No 17 and Article 65(5) of the ECSC Treaty’(OJ C 9, 14.1.1998, p. 3).
Meddelande från kommissionen med rubriken ”Riktlinjer för beräkning av böter som döms ut enligt artikel 15.2 i förordning nr 17 och artikel 65.5 i EKSG-fördraget”(EGT C 9, 1998, s. 3).
Council Regulation No 17 of 6 February 1962, First Regulation implementing Articles [81] and [82] of the Treaty (OJ, English Special Edition 1959–62, p. 87).
Rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962, Första förordningen om tillämpning av fördragets artiklar [81] och [82] (EGT 1962, 13, s. 204; svensk specialutgåva område 8, volym 1, s. 8).
Commission Notice on the non-imposition or reduction of fines in cartel cases (OJ C 207, 18.7.1996, p. 4).
Meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden (EGT C 207, 1996, s. 4).
Proceedings which, although it was not obliged to answer a question asked by the Commission, did answer it, but in an incomplete and misleading way, cannot be considered to reect a spirit of cooperation. In Showa Denko v Commission, moreover, the Court also recalled that the fine imposed on an undertaking for an infringement of the competition rules may be calculated by including a deterrence factor and that that factor is assessed by taking into account a large number of factors and not merely the particular situation of the undertaking concerned.
Utveckling och verksamhet erinrade även om att i avsaknad av gemenskapsrättsliga föreskrifter på området ankommer det på varje medlemsstats interna rättsordning att ange villkoren för att utöva denna rättighet, inbegripet tillämpningen av begreppet orsakssamband, förutsatt att dessa villkor inte är mindre förmånliga än dem som avser liknande talan enligt nationell rätt (likvärdighetsprincipen) eller medför att det i praktiken blir omöjligt eller orimligt svårt att utöva de rättigheter som följer av gemenskapsrätten (effektivitetsprincipen).
Last, a final judgment must be mentioned in connection with fines, especially because it conrms the Court’s Courage caselaw (Case C-453/99 Courage v Crehan[2001] ECR I-6297).
Beträffande statligt stöd förtjänar fem mål ett särskilt omnämnande.
In that regard, the Court also recalled that, in the absence of Community rules governing the matter, it is for the domestic legal system of each Member State to determine the detailed rules governing the exercise of that right, including those on the application of the concept of ‘causal relationship’, provided that those rules are not less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence) and that they do not render practically impossible or excessively dicult the exercise of rights conferred by Community law (principle of eectiveness).
I-289), prövade domstolen ett antal tolkningsfrågor som hade framställts av Corte suprema di cassazione (Italien) i en begäran om förhandsavgörande. Tolkningsfrågorna rörde huruvida det skattesystem som var tillämpligt på de enheter som hade uppstått efter privatiseringen av italienska banker i den offentliga sektorn var förenligt med gemenskapsrätten, och särskilt frågan huruvida det skattesystem som var tillämpligt på de bankstiftelser vilka i samband härmed hade ersatt de traditionella sparbankerna var förenligt med gemenskapsrätten.
As regards State aid, five cases are particularly noteworthy.
Domstolen grundade sitt svar på de två första tolkningsfrågorna på den fasta rättspraxis som finns avseende begreppet företag i konkurrensrätten och avseende begreppet ekonomisk verksamhet.
They allowed the Court to conrm its case-law, while providing certain information on matters as diverse as the concept of an ‘undertaking’ within the context of Article 87(1) EC, the denition of‘aid’, or, again, the application of the principle of protection of legitimate expectations and the role of the national courts in implementing the system of control of State aid.
Domstolen slog fast att en enhet som på grund av ett kontrollerande innehav i ett bolag i praktiken utövar denna kontroll genom att direkt eller indirekt utöva ett inflytande på förvaltningen av bolaget skall anses delta i det kontrollerade företagets ekonomiska verksamhet och skall därför anses utgöra ett företag i den mening som avses i artikel 87.1 EG.
In Case C-222/04 Cassa di Risparmio di Firenze and Others [2006] ECR I-289, a reference had been made to the Court by the Corte suprema di cassazione (Italy) for a preliminary ruling on a number of questions concerning the compatibility with Community law of the tax arrangements of entities which had arisen as a result of the privatisation of banks in the Italian public sector and, more specically, of that compatibility in relation to the tax arrangements applicable to the banking foundations that replaced the traditional savings banks on that occasion.
Domstolen fann således att en bankstiftelse skall anses utgöra ett företag i den mening som avses i den bestämmelsen, och att den därmed skall omfattas av gemenskapsbestämmelserna om statligt stöd, när den kontrollerar ett bankaktiebolags kapital och när de bestämmelser som är tillämpliga på bankstiftelsen tyder på att dess uppgift går utöver en investerares placering av kapital och gör det möjligt att utöva en kontrollerande funktion, såsom att utöva inflytande och bidra finansiellt och som därmed visar att det förekommer organisatoriska och funktionella band mellan bankstiftelserna och bankaktiebolagen. Med hänsyn till de allmän- och samhällsnyttiga uppgifter som bankstiftelserna givits av den nationella lagstiftaren, var domstolen noggrann med att skilja den verksamhet som enbart består i att betala ut bidrag till ideella organ från den verksamhet som bedrivs direkt inom dessa områden.
In answer to the first two questions, and on the basis of its consistent caselaw on the concept of ‘undertaking’ in the context of competition law and also of its caselaw relating to the concept of ‘economic activity’, the Court, first, held that an entity which, through owning controlling shareholdings in a company, actually exercises that control by involving itself directly or indirectly in the management thereof must be regarded as taking part in the economic activity carried on by the controlled undertaking and must therefore itself, on that basis, be regarded as an undertaking within the meaning of Article 87(1) EC.
Domstolen fann att de gemenskapsrättsliga reglerna om statligt stöd endast var tillämpliga i det senare fallet och underströk därvidlag att en bankstiftelse kan tillhandahålla varor och tjänster på marknaden i konkurrens med andra aktörer, när den själv verkar på området för allmänintresset och samhällsnyttiga ändamål med utövande av den befogenhet som den tilldelats av den nationella lagstiftaren för att genomföra de finansiella, kommersiella, fastighetsrelaterade och tillgångsförvaltande transaktioner som är nödvändiga eller lämpliga för att uppnå de uppställda målen.
It held that the Community rules on State aid were applicable only in the second hypothesis, emphasising that where a banking foundation, acting itself in the fields of public interest and social assistance, uses the authorisation given it by the national legislature to eect financial, commercial, real estate and asset operations necessary or opportune in order to achieve the aims prescribed for it, it is capable of oering goods or services on the market in competition with other operators and, accordingly, must be regarded as an undertaking and thus be subject to the application of the Community rules relating to State aid.
Domstolen överföring av statliga medel, försätter stödmottagarna i en finansiell situation som är mer fördelaktig än den situation som övriga skattskyldiga befinner sig i, utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG.
In answer to the third question, the Court, after observing that the concept of aid is more general than that of a subsidy and that a measure by which the public authorities grant certain undertakings a tax emption which, although not involving the transfer of State resources, places the recipients in a more favourable financial position than other taxpayers amounts to State aid within the meaning of Article 87(1) EC, further held that an exemption from retention on dividends which benets banking foundations holding shares in banking companies and which pursue exclusively aims of social welfare, education, teaching, and study and scientic research, may be categorised as State aid.
Domstolen slog sedan fast att ett undantag från innehållande av utdelning till bankstiftelser som är delägare i bankaktiebolag och som endast bedriver verksamhet inom området för välgörenhet, utbildning, undervisning, studieverksamhet och vetenskaplig forskning kan kvalificeras som statligt stöd.
As the basis for its finding that one of the applicants’pleas, alleging breach of the principle of protection of legitimate expectations, was well founded, the Court recalled that, in the absence of an overriding public interest, the Commission had infringed a superior rule of law by failing to couple the repeal of a set of rules with transitional measures for the protection of the expectations which a trader might legitimately have derived from the Community rules.
Domstolen fann att talan skulle vinna bifall på den grund som avsåg ett åsidosättande av principen om skydd för berättigade förväntningar. I sitt resonemang för att nå detta slut erinrade domstolen om att i fall där det inte finns något tvingande allmänintresse, åsidosätter kommissionen en överordnad rättsregel, om den inte förenar upphävandet av en lagstiftning med övergångsbestämmelser som skyddar de förväntningar som en aktör rätteligen kunde ha på gemenskapslagstiftningen.
In Case C-88/03 Portugal v Commission (judgment of 6 September 2006, not yet published in the ECR) the Court heard an application by the Portuguese Republic for annulment of
I dom av den 6 september 2006 i mål C-88/03, Portugal mot kommissionen (REG 2006, s. I-0000), prövade domstolen en talan om ogiltigförklaring av beslut 2003/442/EG26,vilken vilken hade väckts av Republiken Portugal.
Commission Decision 2003/757/EC of 17 February 2003 on the aid scheme implemented by Belgium for coordination centres established in Belgium (OJ L 282, 30.10.2003, p. 25).
Kommissionens beslut 2003/757/EG av den 17 februari 2003 om den stödordning som Belgien har genomfört till förmån för samordningscenter som är etablerade i Belgien (EUT L 282, s. 25).
Commission Decision 2003/442/EC of 11 December 2002 on the part of the scheme adapting the national tax system to the specic characteristics of the Autonomous Region of the Azores which concerns reductions in the rates of income and corporation tax (OJ L 150, 18.6.2003, p. 52).
Kommissionens beslut 2003/442/EG av den 11 december 2002 om nedsättning av inkomstskattesatserna i ordningen för att anpassa det nationella skattesystemet till de speciella förhållandena i den autonoma regionen Azorerna (EUT L 150, 2003, s. 52).
Court of Justice of the two categories of competing operators is liable.
I dom av den 7 september 2006 i mål C-526/04, Laboratoires Boiron (REG 2006, s.
In Case C-368/04 Transalpine Ölleitung in Österreich (judgment of 5 October 2006, not yet published in the ECR), the Court had received a reference from the Verwaltungsgerichtshof (Austria) concerning the interpretation of the last sentence of Article 88(3) EC, which gave it the opportunity to conrm, and at the same time provide clarication of, a number of points on the role of the national courts in the implementation of the system of monitoring State aid, especially in a situation involving aid that is illegal on the ground that it is granted in breach of the obligation to notify aid laid down in that provision but is subsequently declared compatible with the common market by a Commission decision.
Begäran om förhandsavgörande avsåg tolkningen av artikel 88.3 sista meningen EG. I domen bekräftade och preciserade domstolen ett antal frågor rörande de nationella domstolarnas roll i genomförandet av systemet för kontroll av statligt stöd, i synnerhet rörande sådant stöd som är rättsstridigt på grund av att det beviljats utan att anmälningsskyldigheten fullgjorts och som senare förklaras vara förenligt med den gemensamma marknaden i beslut av kommissionen.
In accordance with a consistent line of decisions, the Court, first, ruled that the last sentence of Article 88(3) EC must be interpreted as meaning that it is for the national courts to safeguard the rights of individuals against possible disregard, by the national authorities, of the prohibition on putting aid into eect before the Commission has adopted a decision authorising that aid and emphasised, as it had done shortly beforehand in Joined Cases C-393/04 and C-41/05 Air Liquide Industries Belgium (judgment of 15 June 2006, not yet published in the ECR), that in doing so the national courts must take the Community interest fully into consideration, which precludes them from adopting a measure which would have the sole eect of extending the circle of recipients of the aid.
Domstolen fann i enlighet med fast rättspraxis att artikel 88.3 sista meningen EG skall tolkas så, att det åligger de nationella domstolarna att säkerställa enskildas rättigheter vid ett eventuellt åsidosättande från de nationella myndigheternas sida av förbudet mot att genomföra stöd innan kommissionen fattat beslut om beviljande av stödet. Domstolen underströk vidare, såsom den redan hade gjort kort tid dessförinnan i dom av den 15 juni 2006 i de förenade målen C-393/04 och C-41/05, Air Liquide Industries Belgium (REG 2006, s.
Second, the Court also recalled that a Commission decision declaring aid that has not been notied
I-0000), att de nationella domstolarna därvid fullt ut skall beakta gemenskapsintresset och inte vidta åtgärder vars enda effekt är att utvidga kretsen av stödmottagare.