natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Thus,in this type of cases,the Ombudsman was of the view that an inquiry could be justified only when these matters are the immediate and direct cause of the institution’s failureto act in accordance with a binding rule or principle.
I den här typen av fall ansåg därför ombudsmannen att en undersökning endast kundemotiveras om dessa omständigheter är en omedelbar och direkt orsak till institutionensunderlåtenhet att agera i enlighet med en bindande regel eller princip.
However,in this case it appeared that the Commission had in fact carried out an internalconsultation among its services.
I det här aktuella fallet verkar det emellertid som om kommissionen faktiskt hade genomfört en intern rådfrågning bland sina tjänster.
The Ombudsman therefore concluded that there appearedto be no maladministration as regards this aspect of the case.
Ombudsmannen ansåg därför att det inteförekommit något administrativt missförhållande i samband med denna del av ärendet.
2.1The complainants argued that the Commission had not thoroughly assessed the allegations made in their formal complaint,in particular by not taking proper account ofexisting case law.
2.1De klagande hävdade att kommissionen inte tillräckligt noggrant hade bedömt depåståenden de gjorde i sitt formella klagomål,framför allt genom att inte ta vederbörlighänsyn till rättspraxis.
However in their observations,the complainants indicated that theiropinion on the soundness of the Commission’s arguments was not the object of theircomplaint to the Ombudsman,but merely secondary and subsidiary to their claim.
Men i sina kommentarer påpekade de klagande att deras åsikter ombärigheten för kommissionens argument inte var ämnet för deras klagomål till ombuds-mannen,utan bara av sekundär betydelse och underordnad deras klagomål.
2.2In view of the previous considerations,the Ombudsman was of the view that therewere no grounds to pursue an inquiry as regards this aspect of the case.
2.2Ombudsmannen ansåg därför inte att det fanns skäl till att genomföra en undersökning avdenna del av ärendet.
On the basis of the European Ombudsman’s inquiries into this complaint,it appearednecessary to make the following critical remark:
På grundval av ombudsmannens undersökningar av detta klagomål är det nödvändigt attgöra följande kritiska anmärkning:
The complainants lodged a formal complaint under Art. 226 of the EC Treaty with the Commission.
De klagande skickade in ett formellt klagomål enligt artikel 226 i EG-fördraget tillkommissionen.
In its reply to the Ombudsman’s own initiative 303/97/PD on administrativeprocedures for dealing with complaints,the Commission undertook to register allcomplaints sent to the institution,without exception. Despite this public undertaking,theresponsible services departed from that rule in the present case.
I sitt yttrande om ombudsmannens undersökning på eget initiativ303/97/PD om kommissionens administrativa förfaranden vid handläggning av klagomålhade kommissionen förbundit sig att diarieföra alla klagomål som skickades till institu-
NON-PAYMENT OFAPPROVED GRANTWITHIN THE ECIP-PROGRAMME
Kommissionen hade då förbundit sig att upprätta fasta regler för relationerna mellan den klagande och kommissionenstjänster i förprocessuella förfaranden enligt artikel 226.
Decision on complaint396/2001/ME againstthe European Commission
Institutionen gick med på att ta itu med sakfrågan i anmärkningen i detta ärende inomramen för den uppförandekod som den håller på att utarbeta.
The complainant wrote to the Ombudsman in March 2001 on behalf of the Moroccancompany Suède-Maroc Marzipan.
Den klagande skrev till ombudsmannen i mars 2001 som företrädare för det marockanskaföretaget Suède-Maroc Marzipan. Klagomålet avsåg finansieringsinstrumentet ”ECInvestment Partners”(ECIP),ett program som regleras av Europeiska kommissionenenligt förordning 213/9658.
On 20 March 1998,the complainant applied for an ECIP grantthrough its financial institution,the BMCE Bank in Morocco,for the establishment oftextile industry in Morocco with Swedish technology.
Den 20 mars 1998 ansökte den klagande om bidrag från ECIPgenom sin finansiella institution,banken BMCE i Marocko,för att upprätta ett textilföretag i Marocko med svensk teknik.
On 26 November 1998,a decisionwas taken to finance the complainant (ref.
Den 26 november 1998 fattades beslut om att finansiera den klagande (ref.
3495) and on 15 December 1998, the Commission informed the financial institution,BMCE Bank,thereof.
3495) och den 15 december 1998 informerade kommissionen denfinansiella institutionen,banken BMCE,om beslutet.
According to the complainant,despite the Commission’s decision of 26 November 1998,the grant was never paid.
Enligt den klagande betalades bidraget aldrig ut,trots kommissionens beslut av den 26november 1998.
The establishment in Morocco should have commenced in June1999,but was now faced with difficult delays.
Anläggningen i Marocko skulle ha startat i juni 1999,men ställdes nuinför svåra förseningar.
The complainant had tried to contact the Commission by phone,but did not receive any explanation.
Den klagande hade försökt kontakta kommissionen per telefon,men hade inte fått någon förklaring.
It contacted the Commissionby letters of 27 January and 28 March 2000 which were not replied to.
Den klagande kontaktade kommissionen per brev den27 januari och den 28 mars 2000,vilka aldrig besvarades. Den 2 november 2000 skrev Suède-Maroc Marzipan åter till kommissionen.
On 15 November 2000,thecomplainant turned to the Ombudsman concerning lack of reply by the Commission(complaint No. 1467/2000/ME).
Den 15 november 2000 vände sig denklagande till ombudsmannen angående kommissionens uteblivna svar (klagomål nr.1467/2000/ME).
Following the Ombudsman’s intervention in that case, the Commission sent a holding reply on 23 November and a substantive reply in French on 30November 2000 and in Swedish on 21 December 2000.
Efter ombudsmannens ingripande i fallet skickade kommissionen ettpreliminärt yttrande den 23 november och ett detaljerat yttrande på franska den 30november 2000 och på svenska den 21 december 2000.
The Commission confirmed thatthe project was considered eligible for funding on 26 November 1998 but explained thatthe Commission could not proceed with the contract since the framework agreementbetween the Commission and the financial institution,the BMCE Bank,had expired in June 1997.
Kommissionen bekräftade attprojektet ansetts tillåtligt för finansiering den 26 november 1998 men förklarade attkommissionen inte kunde gå vidare med kontakten eftersom ramavtalet mellan kommissionen och den finansiella institutionen,banken BMCE,hade löpt ut i juni 1997.
The complaint was forwarded to the European Commission.
Se andra beslutet i denna avdelning av årsrapporten.
Council Regulation (EC) No 213/96 of 29 January 1996 on the implementation of the European Communitiesinvestment partners financial instrument for the countries of Latin America,Asia,the Mediterranean region and South Africa,OJ L [1996] 28/2.
Rådets förordning (EG) 213/96 av den 29 januari 1996 om tillämpningen av finansieringsinstrument ”ECInvestment Partners”för länderna i Latinamerika,Asien,Medelhavsområdet och Sydafrika,EGT L 28,1996 s.2.
On 20 March 1998,Suède-Maroc Marzipan applied for a grant under the ECIPprogramme (Facility No 4) through the financial institution,BMCE Bank.
Den 21 november och den 4 december 2000 skrev kommissionen till banken BMCE föratt förklara att det inte längre fanns något ramavtal mellan de båda.
Following thefavourable opinion of the ECIP Steering Committee on 26 November 1998, the Commission notified the financial institution,the BMCE Bank on 15 December 1998 that it was in favour of granting the complainant’s project 150,000.
Den 15 januari 2001skrev banken BMCE till kommissionen och förklarade att den var beredd att undertecknaett avtal för att den klagandes projekt skulle kunna finansieras.
The examination of thefile revealed that the Commission could not proceed with the signing of the contract for the grant since the necessary framework agreement between the Commission and BMCEBank had expired on 30 June 1997 and had not been renewed.
Den 26 januari 2001 skrevså den klagande till kommissionen för att informera om att banken BMCE var beredd attunderteckna ett avtal.
The Commission couldtherefore neither sign the contract with BMCE Bank nor decide to finance the projectpresented by Suède-Maroc Marzipan.
Den 9 mars 2001 skrev kommissionen till såväl den klagande sombanken BMCE.
Moreover,since Regulation 213/96 had expired andno legal basis existed,no new financial commitment was possible which the Commissioninformed BMCE Bank and Suède-Maroc Marzipan of by letters of 21 and 30 November,4 and 21 December 2000 and 9 March 2001.
I sin skrivelse underströk den klagande att ECIP-programmet grundadespå förordning 213/96 som löpte ut den 31 december 1999. Det fanns därför ingen rättsliggrund för kommissionen att gå vidare med finansieringen av den klagandes projekt.
The Commission pointed out that the framework agreement that was signed under Regulation 213/96 between the financial institution and itself did not create any legal linkbetween the Commission and the final beneficiary,in this case the complainant.
Mot den bakgrunden lämnade den klagande in ett klagomål till ombudsmannen. Denklagande hävdade att kommissionen (i) inte hade informerat den finansiella institutionen,banken BMCE,om att ett avtal mellan banken och kommissionen var nödvändigt,(ii) attkommissionen hade underlåtit att skicka ett nytt avtal till banken BMCE,samt (iii) attkommissionen underlåtit att informera den klagande om anledningen till att det utlovadebidraget inte betalats ut.
Moreover,the agreement did not create any rights,such as a right to receive a grant or compensationin case the application was turned down,for the final beneficiary.
Den klagande hävdade att utbetalningen borde ske.
As regards the complainant’s first allegation that the Commission failed to inform BMCEBank that an agreement between it and the Commission was necessary,the Commissionpointed out that an agreement did exist,however,it expired on 30 June 1997.
Klagomålet vidarebefordrades till Europeiska kommissionen. I sitt yttrande hänvisadekommissionen till förordning 213/96 som den rättsliga grunden för ECIP och det faktumatt förordningen löpte ut den 31 december 1999.
The Commission referred to Article 13(4) of the agreement which stated “After the termination of this Agreement,the FI [Financial Institution]shall no longer be entitled to presentnew actions”.
Den 22 december 1999 beslutadekommissionen att inte föreslå någon förlängning av förordningen till Europaparlamentetoch Europeiska unionens råd,vilket medförde att programmet upphörde att existera.
The Commission was therefore of the opinion that BMCE Bank,as thefinancial institution,knew that no project applications could be accepted without an agreement in force.
Enny förordning59antogs i april 2001,men den omfattar bara finansiering av avslutande ochnedläggning av pågående projekt.
Regarding the second allegation that the Commission failed to send BMCE Bank a newagreement,the Commission referred to Article XI of the agreement,which stated “This Agreement shall enter into force on the date of signature and shall remain in force until30 June 1997.
Den 20 mars 1998 ansökte Suède-Maroc Marzipan om ett bidrag enligt ECIP-programmet(åtgärd nr 4) via sin finansiella institution,banken BMCE.
It can be renewed for successive periods of one year by an express exchangeof letters between the parties to this Agreement”.
Efter ett positivt yttrande från ECIP:s styrkommitté den 26 november 1998 meddelade kommissionen den finansiellainstitutionen,banken BMCE,den 15 december 1998 att den var positiv till att bevilja denklagandes projekt ett anslag på 150 000 euro.
BMCE Bank did not at any stageinform the Commission that it wished the agreement to be renewed.
Kommissionen kunde därför vare sig undertecknakontraktet med banken BMCE eller besluta att finansiera det projekt som föreslagits av Suède-Maroc Marzipan.
Since the Commissionhandled 150 similar agreements at the time,it did not itself take the initiative to renew theagreement but considered that such an initiative should naturally come from the financialinstitution.
Eftersom förordning 213/96 hade löpt ut och det inte fanns någonrättslig grund fanns det ingen möjlighet att göra några finansiella åtaganden,vilketkommissionen informerade banken BMCE och Suède-Maroc Marzipan om i skrivelser avden 21 och den 30 november,den 4 och den 21 december 2000,samt den 9 mars 2001.
In respect of the third allegation that the Commission failed to inform the complainant ofthe reasons for not paying the approved grant,the Commission stated that according to theframework agreement,its contacts were with the financial institution,in this case the BMCE Bank,and not with the complainant as the final beneficiary.
Kommissionen påpekade att det ramavtal som undertecknats enligt förordning 213/96mellan den finansiella institutionen och kommissionen själv inte innebar någon juridiskkoppling mellan kommissionen och slutmottagaren,i detta fall den klagande. Avtaletskapade dessutom inga rättigheter för slutmottagaren,exempelvis rätten att erhålla ettbidrag eller en eventuell ersättning om ansökan skulle avslås.
Regulation (EC) No 772/2001 of the European Parliament and the Council of 4 April 2001 regarding the closure and liquidation of projects adopted by the Commission under Council Regulation (EC) No 213/96 of 29on the implementation of the European Communities investment partners financial instrument for the countriesof Latin America,Asia,the Mediterranean region and South Africa,OJ L [2001] 112/1.
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 772/2001 av den 4 april 2001 om avslutning och avvecklingav de projekt som beslutats av kommissionen med stöd av rådets förordning (EG) nr 213/96 om tillämpningenav finansieringsinstrumentet “EC Investment Partners”för länderna i Latinamerika,Asien,Medelhavsområdetoch Sydafrika (Text av betydelse för EES),EGT L 112,2001,s. 1.
It followed from the Commission’s opinion that it rejected the complainant’s claim forpayment.
Det framgick av kommissionens yttrande att den tillbakavisade den klagandes krav påbetalning.
In its observations,the complainant maintained its complaint.
I sina kommentarer vidhöll klaganden sitt klagomål.
It pointed out that the Commission’s letter of 15 December 1998 approving the grant,did not mention the factthat the framework agreement had expired.
Klaganden påpekade att kommissionens brev av den 15 december 1998,i vilket kommissionen godkände bidraget,intenämnde att ramavtalet hade löpt ut.
According to the complainant,the Commissionhad a duty to immediately inform BMCE Bank when the application arrived that theagreement had expired. The complainant also referred to the fact that from January to September 2000 it tried to get in contact with the person responsible for the ECIPprogramme.
Enligt den klagande hade kommissionen en skyldighetatt omedelbart när ansökan inkom informera banken BMCE om att avtalet hade löpt ut.Den klagande hänvisade också till att han från januari till september 2000 hade försöktkomma i kontakt med den person som var ansvarig för ECIP-programmet.
Only when it contacted the Ombudsman did the Commission react.
Det var förstnär den klagande kontaktade ombudsmannen som kommissionen reagerade.
Thecomplainant was of the view that the letter of 15 December 1998 was a legally bindingcontract that it expected the Commission to follow.
Den klagandevar av den uppfattningen att brevet av den 15 december 1998 var ett rättsligt bindandeavtal som han förväntade sig att kommissionen skulle hålla.
Moreover,in a telephone conversation with the Ombudsman’s secretariat,the complainantproposed,in case of a negative decision,that the project could be funded through another Commission programme.
I ett telefonsamtal med ombudsmannens sekretariat föreslog den klagande dessutom attprojektet skulle finansieras via något annat av kommissionens program,om beslutet skullebli negativt.
The Ombudsman notes that it is not the role of the Ombudsman to try to obtain fundingfor complainants for specific projects.
Ombudsmannen konstaterar att det inte är ombudsmannens uppgift att försöka erhållafinansiering för de klagandes speciella projekt.
The complainant itself is however free to apply forfunding from the Commission.
Den klagande kan emellertid själv ansökaom finansiering från kommissionen.
The failure to inform about the necessity of the agreement
Underlåtenheten att informera om att avtalet var nödvändigt
1.1The complainant alleged that the Commission failed to inform the financial institu-tion,BMCE Bank,that an agreement between it and the Commission was necessary.
1.1Den klagande hävdade att kommissionen underlåtit att informera den finansiella insti-tutionen,banken BMCE,om att ett avtal mellan densamma och kommissionen varnödvändigt.
1.2The Commission pointed out that an agreement did exist,however,it expired on 30June 1997.
1.2Kommissionen påpekade att ett avtal faktiskt existerade,men att det löpte ut den 30juni 1997.
The Commission referred to Article 13(4) of the agreement which stated “Afterthe termination of this Agreement,the FI [Financial Institution]shall no longer be entitledto present new actions”.
Kommissionen hänvisade till artikel 13.4 i avtalet,där det sägs att “efter dettaavtals upphörande skall FI [den finansiella institutionen] inte längre ha rätt att föreslå nya
2.2The Commission referred to Article XI of the agreement,which stated “This Agreement shall enter into force on the date of signature and shall remain in force until30June 1997.
1.3Ombudsmannen konstaterar att ett ramavtal enligt förordning 213/9660undertecknatsmellan kommissionen och den finansiella institutionen. Ett avtal undertecknades medbanken BMCE och det löpte ut den 30 juni 1997.
It can be renewed for successive periods of one year by an expressexchange of letters between the parties to this Agreement”.
I förordningen förekommer dessutom ingen skyldighet för kommissionen att informera om nödvändighetenav att det finns ett avtal.
The Commission stated that BMCE Bank therefore knew when the agreement expired.
Underlåtenheten att skicka ett nytt avtal
BMCE Bank did not at anystage inform the Commission that it wished the agreement to be renewed.
2.1Den klagande hävdade att kommissionen underlåtit att skicka ett nytt avtal till banken BMCE.
2.3The Ombudsman notes that neither Regulation 213/96 nor the framework agreementappear to oblige the Commission to renew the agreement.
2.3Ombudsmannen konstaterar att varken förordning 213/96 eller ramavtalet verkarålägga kommissionen att förnya avtalet.
The agreement refers to “anexpress exchange of letters between the parties”.
Avtalet hänvisar till “en ömsesidig skriftlig överenskommelse mellan parterna”.
Under these circumstances, the Commission cannot be criticised for not having sent a new agreement to BMCE Bank.
Under dessa förhållanden kan kommissionen inte kritiseras för att inte ha skickat ett nytt avtal till banken BMCE.
2.4The Ombudsman therefore considers that there was no maladministration by the Commission as regards this aspect of the complaint.
2.4Ombudsmannen ansåg därför att det inte förekommit något administrativt missförhållande i samband med denna del av ärendet.
The failure to inform about the nonpayment
Underlåtenheten att informera om den uteblivna betalningen
3.1The complainant alleged that the Commission failed to inform the complainant of thereasons for not paying the approved grant.
3.1Den klagande hävdade att kommissionen underlåtit att informera den klagande omskälen till att det beviljade bidraget inte betalats ut.
3.2The Commission stated that according to the framework agreement,its contacts werewith the financial institution,in this case BMCE Bank,and not with the complainant asthe final beneficiary.
3.2Kommissionen uppgav att enligt ramavtalet hade den kontakt med den finansiellainstitutionen,i detta fall banken BMCE,och inte med den klagande i egenskap av slutmottagare.
3.3According to the Ombudsman,the Commission has a responsibility not only towardsthe financial institution but also vis-à-vis the complainant as the beneficiary61.
3.3Enligt ombudsmannen hade kommissionen skyldigheter inte enbart mot den finansiella institutionen,utan också gentemot den klagande i dennes egenskap av mottagare61.
In the present case,the Commission informed BMCE Bank on 15 December 1998 that thecomplainant’s project could be funded following the signing of a contract.
I det aktuella fallet informerade kommissionen banken BMCE den 15 december 1998 omatt klagandens projekt skulle finansieras efter att ett avtal undertecknats.
Thecomplainant contacted the Commission by letters of 27 January and 28 March 2000. The Commission only replied in November and December 2000 following another letter fromthe complainant of 2 November 2000 and the intervention of the Ombudsman.
Den klagandekontaktade kommissionen i skrivelser av den 27 januari och den 28 mars 2000.Kommissionen svarade först i november och december 2000 efter en ny skrivelse från denklagande den 2 november 2000 och efter att ombudsmannen ingripit.
3.4The Ombudsman acknowledges that the Commission has now informed thecomplainant,in its letters from November and December 2000 and March 2001,of thereasons for not paying the grant.
3.4Ombudsmannen inser att kommissionen nu har informerat den klagande,i skrivelserfrån november och december 2000 samt mars 2001,om anledningarna till att bidraget intebetalats ut.
This was however not done in due time.
Detta gjordes emellertid inte i rätt tid.
See the Further Remarks in the Decision of the European Ombudsman of 12 December 2000 on complaint573/2000/GG against the European Commission.
Se Ytterligare kommentarer i Europeiska ombudsmannens beslut av den 12 december 2000 i klagomål573/2000/GG mot Europeiska kommissionen.
Available on the Ombudsman’s Website:http://www.euro-ombudsman.eu.int.
Tillgängligt på ombudsmannens webbplats:http://www.euro-ombudsman.eu.int
Given that this aspect of the case concerns procedures relating to specific events in thepast,it is not appropriate to pursue a friendly settlement of the matter.
Detta utgörett fall av administrativt missförhållande. Ombudsmannen kommer därför att rikta enanmärkning mot kommissionen.
The Ombudsmantherefore closes the case.
Eftersom denna aspekt av ärendet berör förfaranden som har att göra med vissa tidigarehändelser är det inte lämpligt att försöka åstadkomma en vänskaplig förlikning.Ombudsmannen avslutar därför ärendet.
The complainant,a translator,had submitted an offer in reply to a call for tenders (reference 2000/S 144-094468 - Translations into German) published by the European Commission.
Den klagande,en översättare,hade lämnat in ett anbud som svar på en anbudsinfordran(referensnummer 2000/S 144-094468 – Översättning till tyska) som offentliggjorts av Europeiska kommissionen.
Decision on complaint866/2001/GG againstthe European Commission
Beslut i klagomål866/2001/GG mot Europeiska kommissionen
Point 2.1 of the ‘Cahier des charges’required bidders to submit an “amtliche Bescheinigung” (official document) showing that they had paid their taxes and social security contributions in their member state.
Punkt 2.1 i ”Cahier des charges”krävde av anbudsgivarna att de skulle skicka in en”amtliche Bescheinigung”(officiell handling) som visade att de hade betalat sina skatteroch sociala avgifter i medlemsstaten.
The complainant approached his tax consultantwho advised him that he was unable to issue an “official”document.
Den klagande vände sig till sin skatterådgivare sominformerade honom om att den inte kunde utfärda en ”officiell”handling.
The complainant thenturned to the tax authority at his place of residence in Germany,which informed him thatit was unable to issue such documents to self-employed persons like the complainant.
Den klagandevände sig då till skattemyndigheten på sin hemort i Tyskland,som informerade honom omatt den inte kunde utfärda en sådan handling till egenföretagare som den klagande.Skattemyndigheten skickade emellertid den klagande en handling som bekräftade dennauppgift.