natgillin/translations-raw huggingface dataset:
49In answer to the further complaint concerning the incompleteness of the reports presented, it must be stated that the appellant itself admits, in point 88 of its appeal, that it received the missing parts of those reports on 12 December 2005, so that, at the time of the hearing on 15 November 2005, the appellant was aware of the full contents of those documents.
49 Vad gäller den mera vittgående anmärkningen att de rapporter som uppvisats inte är fullständiga, kan det invändas att klaganden i punkt 88 i sitt överklagande själv har angett att den, den 12 oktober 2005, har erhållit den del i dessa rapporter som saknas, vilket innebär att klaganden vid den muntliga förhandlingen den 15 november 2005 hade kännedom om hela innehållet i dessa handlingar.
Consequently, its request for presentation of documents contained in the file was rightly to be rejected as devoid of purpose.
Följaktligen var det riktigt att avvisa dess begäran om företeende av handlingar ur ärendeakten med motiveringen att den är utan föremål.
By its fourth ground of appeal, the appellant challenges the rejection of the measures of organisation of procedure requested under Articles 64(4) and 65 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance and thus alleges a misapplication of procedural law, which in principle is amenable to review by the Court of Justice.
Genom sin fjärde grund har klaganden gjort gällande att begäran om åtgärder för processledning som framställdes enligt artikel 64.4 och artikel 65 i förstainstansrättens rättegångsregler avslogs och därmed en felaktig tillämpning av bestämmelserna om förfarandet som i princip kan prövas av domstolen.
However, the decision regarding the usefulness of measures of organisation of pro -cedure for the purpose of resolving the dispute remains a matter for the Court of First Instance. 48
Det ankommer emellertid enbart på förstainstansrätten att bedöma huruvida sådana åtgärder för processledning har betydelse för tvistens lösning. 48
In addition, in paragraph 324 of the contested judgment, the Court referred to the fact that the Turkish authorities had clearly identified the certificates at issue as forgeries.
Förstainstansrätten har i punkt 324 i den överklagade domen dessutom påpekat att de turkiska myndigheterna klart identifierat de omtvistade varucertifikaten som förfalskningar.
The Court concluded that, in the light of the case-file and in view of the appellant’s claims, measures intended to demonstrate that the documents were authentic were neither relevant nor necessary for the purpose of resolving the present dispute. The
Förstainstansrätten drog slutsatsen att en sådan åtgärd, med hänsyn till de uppgifter som finns i handlingarna i målet och med beaktande av de invändningar klaganden har framställt, varken är relevant eller nödvändig för att avgöra målet.
48 — Under Article 49 of its Rules of Procedure, at any stage of the proceedings the Court of First Instance may, after hearing the Advocate General, prescribe any measure of organisation of procedure or any measure of inquiry.
48 — Enligt artikel 49 i förstainstansrättens rättegångsregler kan rätten när som helst under rättegången, efter att ha hört generaladvokaten, besluta om åtgärder för processledning och bevisupptagning.
The purpose of measures of organisation of procedure is to ensure that cases are prepared for hearing, procedures carried out and disputes resolved under the best possible conditions.
De åtgärder som vidtas för processledningen är avsedda att under bästa möjliga förhållanden säkerställa beredningen av mål, rättegångens förlopp och avgörande av tvister.
According to settled caselaw, it is for the Court of First Instance to appraise the usefulness of measures of inquiry for the purpose of resolving the dispute.
Enligt fast rättspraxis ankommer det på förstainstansrätten att bedöma huruvida åtgärder för bevisupptagning har betydelse för tvistens lösning.
In that respect, the Court of First Instance has discretion within the limits imposed on it by the Rules of Procedure.
Förstainstansrätten har således ett utrymme för skönsmässig bedömning inom ramen för de gränser som rättegångsreglerna sätter.
49 — See above, point 105.
49 — Se punkt 105 ovan.
C.A.S. v COMMISSION
C.A.S. MOT KOMMISSIONEN beslutat att inte förordna om dessa åtgärder.
Court therefore, in exercise of its discretion, decided not to order those measures. That decision is unexceptionable in law.
Det finns ur rättslig synvinkel inget att invända mot detta beslut.
It should further be observed that, in so far as the appellant takes as the starting point for its arguments a different allocation of the burden of pleading and proof from that which the Court of First Instance took as a basis, 51 its view must, in view of my conclusions on the third ground of appeal, be rejected.
Det skall tilläggas att i den mån som klaganden i sin argumentation har utgått från en annan fördelning av bevisbördan än förstainstansrätten 51, skall denna rättsliga uppfattning avvisas mot bakgrund av mina slutsatser vad gäller den tredje grunden.
Consequently, this ground of appeal also must be rejected.
Överklagandet kan följaktligen inte heller bifallas med stöd av denna grund.
Fifth ground of appeal: legal classification of documents/facts in relation to alleged deficiencies attributable to the Turkish authorities and the Commission
Femte grunden: Rättslig klassificering av handlingar/omständigheter vad gäller de turkiska myndigheternas och kommissionens påstådda åsidosättanden
I shall examine below the alleged deficiencies attributable to the Turkish authorities and the Commission, on which the appellant bases its arguments concerning the existence of a ‘special situation’.
Jag kommer i det följande att behandla kommissionens och de turkiska myndigheternas påstådda åsidosättanden, på vilka klaganden har grundat sin argumentation vad gäller förekomsten av en ”särskild situation”.
In order, as far as possible, to avoid repetition, I shall concentrate my observations on those aspects which appear particularly relevant to me, and refer only briefly to any which have already been dealt with in my legal assessment.
För att om möjligt undvika upprepningar kommer jag att koncentrera min argumentation på de aspekter som enligt min uppfattning är särskilt relevanta och endast kort påtala sådana som redan varit föremål för min rättsliga bedömning.
(a) The alleged deficiencies attributable to the Turkish authorities
a) De turkiska myndigheternas påstådda åsidosättanden
By way of introduction, it should be pointed out that, by its fifth ground of appeal, the appellant chiefly challenges findings of fact and assessments of fact which, in principle, cannot be the subjectmatter of the present proceedings.
Det skall inledningsvis påpekas att klaganden i sin femte grund huvudsakligen har ifrågasatt förstainstansrättens fastställande och bedömning av de faktiska omständigheterna, vilka i princip inte kan vara föremål för förevarande förfarande.
Their examination is permissible only in so far as it constitutes a review of their legal classification and of the legal inferences which the Court drew from them in order to find that there is no ‘special situation’ as referred to in Article 239 of the CCC. 50
De kan endast prövas i den mån det rör sig om att pröva förstainstansrättens rättsliga bedömning av dessa omständigheter och de rättsliga följderna därav, för att fastställa att det inte föreligger en ”särskild situation”, i den mening som avses i artikel 239 i tullkodexen.
(i) Classification of the 32 A.TR.1 certificates in question as forgeries
50 i) Bedömning av de 32 omtvistade varucertifikaten A.TR.1. som förfalskningar
With regard to the classification of the 32 A.TR.1 certificates as forgeries, it is sufficient to note that the Court of First Instance
Vad gäller bedömningen av de 32 omtvistade varucertifikaten A.TR.1. som förfalskningar räcker det att påpeka att
50 — Where the Court of First Instance has found or appraised the facts, the Court of Justice has jurisdiction, pursuant to Article 225 EC, to carry out a review of the legal classification of those facts and the legal inferences drawn from them by the Court of First Instance (to that effect, Lenaerts, K./Arts, D./Maselis, I., cited above (footnote 20), p.
50 — När förstainstansrätten har fastställt eller bedömt de faktiska omständigheterna, är domstolen enligt artikel 225 EG behörig att pröva förstainstansrättens rättsliga bedömning av dessa omständigheter och de rättsliga följderna därav (se, för ett liknande resonemang, Lenaerts, K./Arts, D./Maselis, I. (ovan fotnot 20), s. 457, punkt 16-007.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT TRSTENJAK — MÅL C-204/07 P iii) De turkiska tullmyndigheternas åsidosättande vad gäller stämpeln förstainstansrätten inte gjorde en felaktig rättstillämpning när den fastställde att frågan om de turkiska varucertifikatens äkthet, på grund av den gemenskapsrättsligt föreskrivna kompetensfördelningen, endast kunde fastställas av de behöriga turkiska myndigheterna.
52The latter had, as correctly recognised by the Court, confirmed the authenticity of those certificates. 53
52 Dessa hade såsom första- instansrätten med rätta fastställt bekräftat att dessa varucertifikat var oäkta. 53
The appellant’s submissions concerning a deficiency attributable to the Turkish authorities in relation to the stamps must also be rejected, since it has not shown with the necessary clarity how the Court of First Instance made an error of law which is amenable to review.
Klagandens argument vad gäller de turkiska tullmyndigheternas åsidosättande med avseende på stämpeln kan inte godtas, eftersom klaganden inte med önskvärd tydlighet har angett på vilket sätt den anser att förstainstansrätten har gjort sig skyldig till en reversibel felaktig rättstillämpning.
That factor is sufficient in itself to justify a rejection of this submission.
Redan denna omständighet motiverar i sig att argumentet avvisas.
As correctly found by the Court of First Instance in paragraph 129 et seq., by their letter of 22 August 2003, the Turkish authorities had also removed any doubt that certificate D437214 was a forgery.
Såsom förstainstansrätten med rätta fastställt i punkt 129 och följande punkter undanröjde de turkiska myndigheterna, genom sin skrivelse av den 22 augusti 2003, också allt tvivel i frågan huruvida varucertifikat D 437214 var förfalskat.
Purely as a precaution, it should be pointed out that, in so far as the appellant seeks to infer from the supposed similarity between the stamps on the certificates in question and those on the certificates classified as correct that the certificates in question were not forged, but only incorrect, that argument must be answered by stating that, from a legal point of view, such a finding cannot replace the Turkish authorities’ clear classification, for the reasons already set out.
Det skall i rent förebyggande syfte påpekas att om klaganden, av den påstådda likheten mellan avtrycken av stämplarna på de omtvistade varucertifikaten och de varucertifikat som hade ansetts riktiga, vill dra slutsatsen att de omtvistade varucertifikaten inte är falska, utan endast oriktiga, kan mot detta invändas att denna slutsats av skäl som angetts ovan i rättsligt hänseende inte kan ersätta de turkiska myndigheternas klara bedömning.
(iv) Deficiency attributable to the Turkish authorities with regard to the registration of official documents
iv) De turkiska myndigheternas åsidosättande vad gäller registrering av officiella handlingar
Nevertheless, the nature of the certificates in question as forgeries is not, in itself, sufficient to justify the allegation of a deficiency, let alone that of an involvement, on the part of the Turkish authorities.
Den omständigheten att de omtvistade varucertifikaten är förfalskade, eller, än mindre, de turkiska myndigheternas medverkan, kan emellertid i sig inte motivera invändningen om ett åsidosättande.
Accordingly, the appellant’s submissions regarding a deficiency in the classification of the A.TR.1 certificates in question as forgeries must be rejected.
Klagandens argument avseende ett åsidosättande vad gäller bedömningen av de 32 omtvistade varucertifikaten A.TR.1 som förfalskningar kan följaktligen inte godtas.
52 — See above, point 83.53 — See above, point 85.
52 — Se ovan punkt 83.53 — Se ovan punkt 85.
The Court of First Instance is correct when it observes that no obligation for the Turkish authorities to keep appropriate registers can be inferred from either the Association Agreement or the provisions for its
Förstainstansrätten har rätt i att det varken av associeringsavtalet eller av dess tillämpningsföreskrifter framgår att de turkiska myndigheterna har en skyldighet att föra ett register. Klagandens uppfattning i
(vi) Deficiency attributable to the Turkish authorities in the provision of administrative assistance implementation. Nevertheless, the appellant is also correct in its view in point 136 of its appeal that the registration of official documents is a common practice for an organised authority and thus, in actual fact, a matter of course.
C.A.S. MOT KOMMISSIONEN vi) De turkiska myndigheternas åsidosättanden inom ramen för administrativt samarbete punkt 136 i överklagandet, att registrering av officiella handlingar är allmän praxis inom en organiserad myndighet och därmed egentligen en självklarhet, är likväl riktig. Såsom klaganden har påpekat utgör registreringen samtidigt en grund för att kunna fullgöra ett administrativt samarbete korrekt.
In paragraphs 194 to 206 of the contested judgment, the Court of First Instance found that the cooperation given by the Turkish authorities was totally correct.
Förstainstansrätten har i punkterna 194–206 i den överklagade domen fastställt att samarbetet från de turkiska myndigheternas sida var korrekt till fullo.
In that regard, it pointed out, in particular, that the checking of the certificates in question was instigated by the Turkish authorities themselves and that those authorities checked several hundred certificates within a reasonable period, communicated the results of their investigations to the Community authorities and also facilitated several on-the-spot missions of the Commission in Turkey.
Den har i detta sammanhang särskilt påpekat att kontrollen av de omtvistade varucertifikaten föranleddes av de turkiska myndigheterna och att dessa myndigheter prövat flera hundra varucertifikat inom rimlig tid, underrättat gemenskapsmyndigheterna om resultatet av utredningarna och dessutom möjliggjort för kommissionen att utföra flera inspektioner på plats i Turkiet.
Those findings are unexceptionable in law.
Det finns ur rättslig synvinkel inget att invända mot dessa fastställanden.
Nevertheless, that finding is incapable on its own of supporting the appellant’s argument that the certificates in question are authentic certificates.
Denna slutsats kan emellertid inte i sig ge något stöd för klagandens argumentation att de omtvistade varucertifikaten är äkta.
That submission is rebutted by the clear findings of the Turkish authorities.
De turkiska myndigheternas klara fastställanden utgör hinder mot denna argumentation.
Instead, the reasoning of the Court of First Instance is to be preferred, namely that forgers would have every interest in using on forged certificates a registration number which corresponded with a lawful certificate.
Förstainstansrättens argumentation att det helt ligger i förfalskarnas intresse att i de förfalskade varucertifikaten använda ett serienummer som motsvarar ett riktigt varucertifikat är att föredra.
Nor do the attempts at concealment or obstruction in the course of the investigations, which are imputed by the appellant to the Turkish authorities, permit the inference that the Court of First Instance assessed the facts put before it in a legally erroneous manner, particularly since those submissions are neither adequately pleaded nor supported by any evidence.
De turkiska myndigheternas försök till undanhållande och äventyrande inom ramen för utredningarna, som klaganden hävdat att de gjort sig skyldiga till, medför inte heller att det kan slås fast att förstainstansrätten har bedömt de faktiska omständigheter som framförts på ett rättsligt felaktigt sätt, särskilt som det inte finns tillräckligt stöd för dessa påståenden och de inte heller stöds av någon bevisning.
(v) Deficiency attributable to the Turkish authorities on account of involvement in the issuing of incorrect certificates
v) De turkiska myndigheternas åsidosättande genom medverkan vid utfärdandet av oriktiga varucertifikat
In so far as the appellant refers to the proceedings before the Customs Police Service in Cologne or the Finanzgericht Hamburg (Finance Court, Hamburg) cited by it, it should be noted that those are proceedings which obviously have nothing to do with the repayment procedure at issue here and were not notified to the Commission for the
I den mån som klaganden har hänvisat till de förfaranden som den åberopat vid tullkriminalpolisen i Köln och Finanzgericht Hamburg, skall det påpekas att det därvid rör sig om förfaranden som uppenbarligen inte har något samband med det här omtvistade förfarandet för återbetalning och att klaganden inte heller i förfarandet
As already observed, the Court of First Instance rightly concluded that the mere circumstance that the certificates at issue here were forged did not permit any inference as to the Turkish authorities’ involvement in those forgeries.
Såsom redan anförts har förstainstansrätten med fog fastslagit att endast den omständigheten att de här omtvistade varucertifikaten förfalskats som sådan inte innebär att man kan dra slutsatsen att de turkiska myndigheterna deltagit i förfalskningen.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P record by the appellant during the repayment procedure either.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT TRSTENJAK — MÅL C-204/07 P om återbetalning upplyste kommissionen om dem för att detta skulle antecknas i akten.
In that respect, this submission should be rejected as irrelevant discussions with the Turkish Prime Minister’s Office of Economic Affairs and to the termination of the investigation proceedings against its exporter, Mr Akman, to be just as irrelevant as its unsubstantiated allegations that the Turkish authorities had, despite several on-the-spot UCLAF missions, obstructed the Commission’s investigations in Turkey.
den turkiske premiärministerns kabinett och till beslutet att avbryta brottmålsförfarandet mot deras exportör Akman saknar relevans liksom dess påståenden, vilka inte styrkts, att de turkiska myndigheterna trots att UCLAF utfört flera inspektioner på platsen omintetgjort kommissionens utredning i Turkiet.
Contrary to the appellant’s view, they do not affect the assessment of the facts.
I motsats till vad som anförts av klaganden påverkar de inte bedömningen av de faktiska omständigheterna.
In any event, they do not allow the conclusion either that the certificates were merely incorrect or that there was a deficiency attributable to the Turkish authorities.
Av dessa kan varken slutsatsen dras att varucertifikaten var oriktiga eller att de turkiska myndigheterna gjort sig skyldiga till ett åsidosättande.
The appellant’s submissions regarding certificates D 141591 and D 412662 are equally irrelevant, since neither of them is the subject of the contested Commission decision.
Klagandens argumentation vad gäller varucertifikaten D 141591 och D 412662 saknar också relevans, eftersom inget av dessa var föremål för kommissionens angripna beslut.
In paragraph 199 of the contested judgment, the Court points out that D 141591 is not one of the certificates at issue in the present case, because the appellant neither appealed against the duties that were levied following the finding of forgery nor applied for repayment of the duties paid, thus implicitly acknowledging that the certificate in question was not authentic.
Förstainstansrätten har i punkt 199 i den överklagade domen påpekat att varucertifikat D 141591 inte ingår bland de omtvistade varucertifikaten, eftersom klaganden inte väckt talan mot den uppbörd av avgifter som var en följd av att det konstaterats att varucertifikaten var falska och inte heller har ingett en ansökan om återbetalning, vilket betydde att den underförstått medgav att nämnda varucertifikat var en förfalskning.
(vii) Deficiency attributable to the Turkish authorities by reason of other factors and the obstruction of investigations in Mersin
vii) De turkiska myndigheternas åsidosättande på grund av andra omständigheter och äventyrandet av undersökningar i Mersin
The appellant has alleged a total of four deficiencies against the Commission, which in its view should constitute ‘special situations’ as referred to in Article 239 of the CCC.
Klaganden har gjort gällande att kommissionen har gjort sig skyldig till fyra åsidosättanden som enligt klagandens uppfattning utgör ”särskilda situationer”, i den mening som avses i artikel 239 i tullkodexen.
However, in the contested judgment, the Court of First Instance concluded that the Commission did not fail to discharge any duties.
Förstainstansrätten drog i den överklagade domen emellertid slutsatsen att kommissionen inte hade åsidosatt några skyldigheter.
As will be demonstrated below, that view must be concurred with absolutely.
Som kommer att framgå i det följande kan jag endast instämma i denna bedömning.
The appellant’s other submissions concerning a supposed deficiency attributable to the Turkish authorities should be rejected.
Klagandens övriga överväganden avseende de turkiska myndigheternas påstådda åsidosättande kan inte godtas.
Those submissions effectively call in question the Court’s findings of fact but without clearly showing in what respect an error of law is apparent.
Dessa överväganden innebär nämligen att förstainstansrättens slutsatser beträffande de faktiska omständigheterna ifrågasätts, utan att det emellertid klart anges vari en felaktig rättstillämpning består.
(i) Deficiency in monitoring the system of preferential treatment applicable to Turkey
av till övervakningen i förhållande i) Åsidosättande vid förmånsbehandlingen Turkiet
The Court of First Instance correctly declared the appellant’s reference to its
Förstainstansrätten slog med fog fast att klagandens hänvisning till dess samtal med
First, it correctly noted that the alleged failures relating to the supervision and
Förstainstansrätten påpekade korrekt vad gäller det påstådda åsidosättandet i fråga
C.A.S. v COMMISSION monitoring of the implementation of the Association Agreement were to be examined in the light of the Commission’s duty pursuant to Article 211 EC and the principle of good administration to ensure the proper application of the Association Agreement.
C.A.S. MOT KOMMISSIONEN om övervakningen och kontrollen av tillämpningen av associeringsavtalet att kommissionen i enlighet med artikel 211 EG och principen om god förvaltningssed är skyldig att säkerställa en korrekt tillämpning av associeringsavtalet.
54The Court referred to the fact that that duty also resulted from the Association Agreement and the various decisions adopted by the Association Council.
54Förstainstansrätten hänvi- sade till att denna skyldighet även följer av associeringsavtalet självt och av de beslut som associeringsrådet antar.
55 had held that the Turkish authorities were responsible for serious deficiencies, and in particular had failed to implement provisions of the Association Agreement which applied to all exports of television sets from Turkey.
55 omständigheter inte är jämförbara med de omständigheter som är föremål för prövning i förevarande fall. I domen i de förenade målen Kaufring m.fl. konstaterade förstainstansrätten nämligen att de turkiska myndigheterna hade gjort sig skyldiga till allvarliga åsidosättanden, däribland underlåtenheten att införliva associeringsavtalet, som hade påverkat all export av TV-apparater från Turkiet.
Those failings had contributed to the occurrence of irregularities in exports and had created for the exporters a special situation as referred to in Article 239 of the CCC.
Dessa åsidosättanden hade bidragit till oegentligheter i samband med exporten vilka hade försatt exportörerna i en särskild situation, i den mening som avses i artikel 239 i tullkodexen.