natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where the national court considers such a term to be unfair, it must not apply it, except if the consumer, after having been informed of it by that court, does not intend to assert its unfair or non-binding status.
Om konsumenten ska betala en sådan schablonmässig ersättning endast därför att han har kunnat använda en vara som förvärvats enligt ett distansavtal under den tid som varan är i hans besittning, kan han endast utöva sin ångerrätt om han betalar denna ersättning, vilket klart strider mot ordalydelsen i och syftet med direktiv 97/7 och bland annat berövar konsumenten möjligheten att i lugn och ro och utan press kunna använda den ångerrätt som han tillerkänns i direktivet.
Likewise, a national rule if it is not compatible with the directive provides that it is only where the consumer has successfully challenged an unfair contract term before a national court that he is not bound by it.
Hela syftet med ångerrätten skulle dessutom äventyras om konsumenten tvingades betala en ersättning för värdet endast på grund av att han har undersökt och provat en vara som förvärvats enligt ett distansavtal.
Such a rule excludes the possibility for the national court to assess of its own motion whether a contractual term is unfair.
Eftersom syftet med ångerrätten är just att ge konsumenten en sådan möjlighet, får inte konsekvensen av att ha utnyttjat denna möjlighet vara att konsumenten endast har en sådan rättighet om han betalar ersättning.
The Court also stated that a term, contained in a contract concluded between a consumer and a seller or supplier, which has been included without being individually negotiated and which confers exclusive jurisdiction on the court in the territorial jurisdiction of which the seller or supplier has his principal place of business may be considered to be unfair.
Dessa bestämmelser utgör emellertid inte något hinder för att konsumenten ska utge ersättning för värdet av utnyttjandet av varan, om konsumenten har använt denna på ett sätt som är oförenligt med civilrättsliga principer, såsom principen om god tro och principen om obehörig vinst, förutsatt att inte målsättningarna med direktivet äventyras och då särskilt att inte konsumentens ångerrätt endast blir formell, vilket det ankommer på den nationella domstolen att avgöra.
Similarly, in Case C-40/08 Asturcom Telecomunicaciones (judgment of 6 October 2009), the Court held that a national court hearing an action for enforcement of an arbitration award which has become ¤nal and was made in the absence of the consumer is required, where it has available to it the legal and factual elements necessary for that task, to assess of its own motion whether an arbitration clause in a contract concluded between a seller or supplier and a consumer is unfair, in so far as, under national rules of procedure, it can carry out such an assessment in similar actions of a domestic nature.
I dom av den 4 juni 2009 i mål C-243/08, Pannon GSM, erinrade domstolen om att det skydd som direktiv 93/13/EEG20 ger konsumenterna sträcker sig till det fall där den konsument som med en näringsidkare har slutit ett avtal som innehåller ett oskäligt villkor avstår från att åberopa att detta villkor är oskäligt, antingen på grund av att konsumenten inte känner till sina rättigheter eller på grund av att kostnaderna för en rättsprocess avhåller honom från att göra det.
If that is the case, it is for that court or tribunal to establish all the consequences thereby arising under national law, in order to ensure that the consumer is not bound by that clause.
Den nationella domstolens roll på området för konsumentskydd begränsas följaktligen inte till att enbart avse en möjlighet att ta ställning till huruvida ett avtalsvillkor är oskäligt eller ej, utan innefattar även en skyldighet att ex o¥cio pröva denna fråga så snart den har kännedom om de rättsliga eller faktiska omständigheter som därvid krävs, däri inbegripet det fall där den utreder sin egen geograska
) Council Directive 93/13/EEC of 5 April 1993 on unfair terms in consumer contracts (OJ 1993 L 95, p. 29).
Rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal (EGT L 95, s. 29; svensk specialutgåva, område 15, volym 12, s. 169).
Court of Justice
Domstolen behörighet.
In Case C-358/08 Aventis Pasteur (judgment of 2 December 2009), the Court, after recalling the
I dom av den 2 december 2009 i mål C-358/08, Aventis Pasteur, preciserade domstolen,
2005/29/EC (23) in Joined Cases C-261/07 and C-299/07 VTB–VAB (judgment of 23 April 2009).
Med avseende på otillbörliga a§ärsmetoder tolkade domstolen direktiv 2005/29/EG23 i dom av den 23 april 2009 i de förenade målen C-261/07 och C-299/07, VTB-VAB.
It held that that directive precludes national legislation which with certain exceptions and without taking account of the speci¤c circumstances — therefore generally and as a preventative measure — imposes a general prohibition of combined o¥ers made by a vendor to a consumer.
Domstolen slog fast att nämnda direktiv utgör hinder mot nationell lagstiftning, enligt vilken samtliga kombinationserbjudanden från säljare till konsument, med förbehåll för vissa undantag och utan hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet – alltså i allmänhet och i förebyggande syfte –, är förbjudna.
The legislation in question laid down the principle that combined o¥ers are prohibited, notwithstanding the fact that such practices are not referred to in Annex I to the directive which exhaustively lists the only commercial practices which are prohibited in all circumstances and accordingly do not have to be assessed on a case-by-case basis.
I dessa bestämmelser stadgas nämligen en princip om förbud mot kombinationserbjudanden, trots att sådana metoder inte åsyftas i bilaga I till direktivet, en bilaga som innehåller en uttömmande förteckning över de a§ärsmetoder som under alla omständigheter är förbjudna och som således inte behöver underkastas en prövning från fall till fall.
The Court noted that that directive fully harmonises, at the Community level, the rules on unfair commercial practices.
Domstolen erinrade om att direktivet innebär en fullständig harmonisering på gemenskapsnivå av bestämmelserna om otillbörliga a§ärsmetoder.
Therefore, Member States may not adopt stricter rules than those provided for in the directive, even in order to achieve a higher level of consumer protection.
Medlemsstaterna får således inte vidta åtgärder som är mer restriktiva än vad som föreskrivs i direktivet, även om detta skulle ske i syfte att säkerställa en högre konsumentskyddsnivå.
By establishing a presumption of unlawfulness of combined o¥ers, even though a certain number of exceptions to that prohibition are laid down, national legislation does not meet the requirements of the directive.
Genom att det i den nationella lagstiftningen upprättas en presumtion för att kombinationserbjudanden är olagliga uppfyller den inte kraven i direktivet trots att det i nämnda lagstiftning föreskrivs ett antal undantag från detta förbud mot kombinationserbjudanden.
In the ¤eld of intellectual property rights, two judgments are worthy of note.
På immaterialrättens område förtjänar två domar ett kort omnämnande.
) Directive 2005/29/EC of the European Parliament and of the Council of 11 May 2005 concerning unfair busi- ness-to-consumer commercial practices in the internal market and amending Council Directive 84/450/EEC, Directives 97/7/EC, 98/27/EC and 2002/65/EC of the European Parliament and of the Council and Regulation (EC) No 2006/2004 of the European Parliament and of the Council (OJ 2005 L 149, p. 22).
Rådets förordning (EG) nr 6/2002 av den 12 december 2001 om gemenskapsformgivning (EGT L 3, 2002, s.¤1).
The Community legislature intended to de¤ne the special system set out in Article 14(3) of the regulation by reference to a speci¤c type of contractual relationship, namely that of an employment relationship, which precludes the application of Article 14(3) to other contractual relationships, such as that relating to a Community design that has been produced as a result of a commission.
Domstolen överlåta en gemenskapsformgivning till den till vilken rätten har övergått i den mening som avses i artikel¤14.1 i förordningen överensstämmer med både ordalydelsen i denna artikel och förordningens syften.
Where, ¤rst, there are unregistered Community designs produced as a result of a commission, second, the national legislation does not deem such designs to be the same as designs developed in the context of an employment relationship, Article 14(1) of Regulation No 6/2002 must be interpreted as meaning that the right to the Community design vests in the designer, unless it has been assigning by way of contract to his successor in title.
Den omständigheten att skyddet för gemenskapsformgivningar genom en avtalsenlig överlåtelse av rätten till gemenskapsformgivningar anpassas till behoven för alla industrisektorer inom gemenskapen kan bidra till det huvudsakliga syftet, att de rättigheter som en gemenskapsformgivning medför ska kunna tillämpas e§ektivt inom gemenskapens hela territorium.
The possibility of assignment by way of contract of the right to the Community design from the designer to his successor in title within the meaning of Article 14(1) of the regulation both stems from the wording of that article and is consistent with the aims of the regulation.
Ökat skydd för industriell formgivning stimulerar för övrigt inte endast de enskilda formgivarna till att bidra till gemenskapens samlade höga kompetens på området, utan främjar också innovation och utveckling av nya produkter och investeringar i produktionen av dessa.
Adapting the protection of Community designs to the needs of all sectors of industry in the Community by means of a contractual assignment of the right to the Community design is likely to help to achieve the essential objective of the enforcement of the rights conferred by a Community design in an ecient manner throughout the territory of the Community.
Det ankommer emellertid på den nationella domstolen att vid behov kontrollera innehållet i ett sådant avtal och att i detta sammanhang avgöra huruvida rätten till den oregistrerade gemenskapsformgivningen verkligen har övergått från formgivaren.
Moreover, enhanced protection for industrial design not only promotes the contribution of individual designers to the sum of Community excellence in the ¤eld, but also encourages innovation and development of new products and investment in their production.
Den nationella domstolen ska inom ramen för denna prövning tillämpa avtalslagstiftningen för att avgöra vem rätten till en oregistrerad gemenskapsformgivning tillkommer enligt artikel 14.1 i förordningen.
Second, in Case C-240/07 Sony Music Entertainment (judgment of 20 January 2009), the Court held that the term of protection of copyright and certain related rights, in this case rights concerning the reproduction of phonograms, laid down by Directive 2006/116/EC (25), is also applicable, pursuant to Article 10(2) thereof, where the subject matter at issue has at no time been protected in the Member State in which the protection is sought.
I dom av den 20 januari 2009 i mål C-240/07, Sony Music Entertainment, slog domstolen fast att den skyddstid för upphovsrätt och vissa närstående rättigheter, i förevarande fall mångfaldigande av fonogram, som föreskrivs i direktiv 2006/116/EG25, enligt artikel 10.2 i direktivet, även ska tillämpas på prestationer som aldrig har åtnjutit något skydd i den medlemsstat i vilken skyddet görs gällande.
According to the wording of that provision, the ¤rst alternative requirement concerns the prior existence of protection for the subject matter at issue in at least one Member State.
Det framgår nämligen av ordalydelsen i denna bestämmelse att det första alternativa villkoret innebär ett krav på att prestationen i fråga tidigare varit skyddad i minst en medlemsstat.
That provision does not require that Member State to be the State in which the protection for which the directive provides is sought.
Det krävs inte enligt nämnda bestämmelse att denna medlemsstat är den i vilken det skydd som föreskrivs i direktivet görs gällande.
Moreover, that directive is intended to harmonise the laws of the Member States so as to make terms of protection identical throughout the Community, and to interpret Article 10(2) of Directive 2006/116 as meaning that the application of that requirement is conditional on the prior existence of protection under the national legislation of the Member State in which the protection for which the directive provides is sought, even though such prior protection has been granted in another Member State, would comply neither with the terms of the provision at issue nor with the purpose of the directive.
Eftersom detta direktiv syftar till att harmonisera medlemsstaternas lagar så att skyddstiderna blir likadana inom hela gemenskapen, skulle dessutom en tolkning av artikel 10.2 i direktiv 2006/116, enligt vilken en förutsättning för att detta villkor ska tillämpas är att rättigheten i fråga tidigare har åtnjutit skydd i enlighet med den nationella lagstiftningen i den medlemsstat i vilken det skydd som föreskrivs i nämnda direktiv görs gällande, även när ett sådant tidigare skydd har beviljats i en annan medlemsstat, varken överensstämma med den ifrågavarande bestämmelsens ordalydelse eller med detta direktivs syfte.
(24) Council Regulation (EC) No 6/2002 of 12 December 2001 on Community designs (OJ 2002 L 3, p. 1).
Domstolen tillade att artikel 10.2 i direktiv 2006/116 också ska tolkas så, att de skyddstider som föreskrivs i detta direktiv är tillämpliga i en situation i vilken verket eller prestationen i fråga åtnjöt skydd i denna egenskap, den 1 juli 1995, i minst en medlemsstat enligt nationella bestämmelser om upphovsrätt eller närstående rättigheter i denna medlemsstat, och där innehavaren av sådana rättigheter avseende detta verk eller denna prestation är medborgare i ett tredjeland och vid denna tidpunkt åtnjöt det skydd som föreskrevs i dessa nationella bestämmelser.
(25) Directive 2006/116/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 on the term of protection of copyright and certain related rights (OJ 2006 L 372, p. 12)
Frågan huruvida en innehavare av upphovsrätten närstående rättigheter till ett verk eller en prestation, som är medborgare i ett tredjeland, var skyddad den 1 juli 1995 i minst en medlemsstat ska nämligen, i det sammanhang som nämnda bestämmelse avser, bedömas mot bakgrund av de nationella bestämmelserna i denna medlemsstat och inte mot bakgrund av de nationella bestämmelserna i¤den medlemsstat i vilken det skydd som föreskrivs i detta direktiv görs gällande.
It follows that, in respect of a work or subject matter protected on 1 July 1995 in at least one Member State according to the national provisions of that Member State, the fact that the rightholder thus protected is a national of a non-Member State and is not entitled, in the Member State in which the term of protection provided for by Directive 2006/116 is sought, to protection under the national law of that Member State is not decisive for the application of Article 10(2) of that directive.
Utveckling och verksamhet inte åtnjuter skydd i den medlemsstat i vilken den skyddstid som föreskrivs i direktiv 2006/116 görs gällande, i enlighet med den nationella rätten i denna sistnämnda medlemsstat, saknar betydelse för tillämpningen av artikel 10.2 i direktivet.
What matters is whether the work or the subject matter at issue was covered by protection on 1 July 1995, under the national provisions of at least one Member State.
Avgörande är huruvida verket eller prestationen i fråga åtnjöt skydd den 1 juli 1995 enligt nationella bestämmelser i minst en medlemsstat.
Other sectors which have been harmonised at Community level have also given rise to litigation.
Tvister har även förekommit på andra områden som varit föremål för gemenskapsharmonisering.
In Case C-421/07 Damgaard (judgment of 2 April 2009), the Court was required to de¤ne more precisely the notion of advertising in the ¤eld of medicinal products for human use.
I dom av den 2 april 2009 i mål C-421/07, Damgaard, preciserade domstolen begreppet marknadsföring på området för humanläkemedel.
A journalist had been charged with having publicly disseminated information about the properties and availability of a medicinal product the marketing of which is not authorised in all of the Member States.
En journalist hade åtalats för att ha spritt uppgifter till allmänheten om egenskaperna hos och tillgängligheten av ett läkemedel som inte får säljas i alla medlemsstater.
Directive 2001/83/EC (26) provides for a high degree of consumer protection in the area of information and advertising relating to medicinal products.
I direktiv 2001/83/EG26föreskrivs ett omfattande skydd för konsumenten inom området för information och marknadsföring av läkemedel.
The Court was therefore asked how Article 86 of Directive 2001/83, as amended by Directive 2004/27/EC (27), should be interpreted. It held that dissemination by a third party of information about a medicinal product, including its therapeutic or prophylactic properties, may be regarded as advertising within the meaning of that article, even though the third party in question is acting on his own initiative and completely independently, de jure and de facto, of the manufacturer and the seller of such a medicinal product.
Domstolen hade tillfrågats om den tolkning som följaktligen ska ges artikel 86 i direktiv 2001/83, i dess lydelse enligt direktiv¤2004/27/EG27, och slog fast att en utomståendes spridning av information om ett läkemedel, däribland uppgifter om läkemedlets behandlande eller förebyggande egenskaper, kan betraktas som marknadsföring i den mening som avses i denna artikel, även om den utomstående agerar på eget initiativ och, rättsligt och faktiskt, är helt oberoende av tillverkaren och säljaren av läkemedlet.
The Court added that it is for the national court to determine whether that dissemination constitutes a form of door-to-door information, canvassing activity or inducement designed to promote the prescription, supply, sale or consumption of medicinal products.
Domstolen tillade att det ankommer på den nationella domstolen att avgöra huruvida denna spridning utgör en form av information vid uppsökande försäljning, lokala reklamkampanjer eller förmånserbjudanden som syftar till att främja förskrivning, leverans, försäljning eller konsumtion av läkemedel.
In UTECA, the Court held that Directive 89/552/EEC on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of tele-
I domen i det ovannämnda målet UTECA slog domstolen fast att direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television, i dess lydelse enligt direktiv¤97/36/EG28, och i synnerhet artikel 3 i direktivet samt artikel 12 EG, ska tolkas så, att de inte utgör hinder för den spanska lagstiftning enligt vilken programföretag åläggs att avsätta 5¤procent av sina rörelseintäkter till förnansiering av europeisk biogra¥lm och TV-lm samt, närmare bestämt, 60¤procent av dessa 5 procent till produktioner vars originalspråk är något av de o¥ciella språken i denna medlemsstat.
28 vision broadcasting activities, as amended by Directive 97/36/EC (
En sådan åtgärd framstår som ägnad att säkerställa att ett sådant mål uppfylls, i den mån som det genom åtgärden införs en skyldighet att investera i biogra¥lm och TV-lm vars originalspråk är denna medlemsstats o¥ciella språk.
) Directive 2001/83/EC of the European Parliament and of the Council of 6 November 2001 on the Community code relating to medicinal products for human use (OJ 2001 L 311, p. 67).
Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/83/EG av den 6 november 2001 om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel (EGT L 311, s. 67).
) Directive 2004/27/EC of the European Parliament and of the Council of 31 March 2004 amending Dir- ective 2001/83/EC on the Community code relating to medicinal products for human use (OJ 2004 L 136, p. 34).
Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/27/EG av den 31 mars 2004 om ändring av direktiv 2001/83/EG om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel (EUT L 136, s. 34).
) Council Directive 89/552/EEC of 3 October 1989 on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities (OJ 1989 L 298, p. 23).
Rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i¤medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (EGT¤L¤298, s. 23; svensk specialutgåva, område 6, volym 3, s. 3).
Court of Justice a ‘reputation’ for the purposes of Article 9(1)(c) of Regulation (EC) No 40/94 (29).
Vidare går en sådan åtgärd inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det eftersträvade målet endast på grund av att det enligt åtgärden inte föreskrivs villkor för att klassicera de berörda produktionerna såsom ”kulturella produkter”. Språk och kultur är i sig sammanbundna.
Drawing an analogy with Case C-292/00 Davido§ [2003] ECR I-389, the Court held, ¤rst, that, notwithstanding the wording of Article 9(1)(c) and in the light of the overall scheme and objectives of the system of which Article 9(1)(c) of the regulation is part, the protection accorded to Community trade marks with a reputation cannot be less where a sign is used for identical goods and services than where a sign is used for non-similar goods or services.
Den omständigheten att villkoret som denna åtgärd grundar sig på, nämligen språkvillkoret, kan utgöra en fördel för de lmproduktionsföretag som arbetar på det språk som avses i nämnda villkor, och som således i praktiken till största delen utgörs av företag från den medlemsstat i vilken detta språk är det o¥ciella språket, är en naturlig följd av det eftersträvade målet. En sådan situation kan inte i sig anses visa att denna åtgärd är oproportionerlig.
Therefore, in the Court’s view, that article also bene-¤ts a Community trade mark with a reputation in the case of goods or services similar to those for which that mark is registered.
Om så var fallet skulle det mål som en medlemsstat eftersträvar, nämligen att skydda och främja ett eller «era av sina o¥ciella språk, förlora sin betydelse som tvingande skäl av allmänintresse.
The Court then held that, in order to bene¤t from the protection a¥orded in that provision, a Community trade mark must be known by a signi¤cant part of the public concerned by the products or services covered by that trade mark, in a substantial part of the territory of the Community, and that, in view of the reputation of the mark PAGO International throughout the territory of a Member State, namely Austria, that territory could be considered to constitute a substantial part of the territory of the Community.
Vad gäller artikel 12 EG preciserade domstolen att denna bestämmelse endast kan tillämpas självständigt i situationer som omfattas av gemenskapsrätten, men för vilka det inte har föreskrivits några särskilda regler om icke-diskriminering i fördraget. Icke-diskrimineringsprincipen har emellertid genomförts inom områdena för den fria rörligheten för arbetstagare, etableringsrätten, friheten att tillhandahålla tjänster och den fria rörligheten för kapital genom artiklarna 39.2 EG, 43 EG, 49 EG respektive 56 EG.
Social policy
Varumärken
In this ¤eld the Court has been faced with novel issues.Case C-44/08 Akavan Erityisalojen Keskuslitto AEK and Others (judgment of 10 September 2009) provided the Court with the opportunity to give judgment, for the ¤rst time, on the obligation to provide information and hold consultations laid down in Article 2 of Directive 98/59/EC on the approximation of the laws of the Member States relating to collective redundancies (30).
Inom detta område ska uppmärksammas dom av den 6 oktober 2009 i mål C-301/07, PAGO International.