natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By a letter of 23 April 1998, the German Government approved in part these 'appropriate measures' proposed by the Commission under Article 93(1) of the Treaty but formally challenged the method by which the population ceiling had been calculated for the eligible regions.
I en skrivelse av den 23 april 1998 godkände den tyska regeringen delvis dessa "lämpliga åtgärder" som kommissionen föreslagit i enlighet med artikel 93.1 i fördraget, men framförde ett formellt ifrågasättande av beräkningsmetoden för befolkningstaket för stödberättigade regioner.
By letter of 17 August 1999 the Commission accepted that the drafts presented for the regions coming under Article 92(3) (a) of the Treaty were compatible with the common market, but raised objections and instituted the formal examination procedure set out in Article 93(2) of the Treaty for the regions coming under Article 92(3)(c) thereof with regard to their extent and several features of the aid proposed in the Länder of West Germany and Berlin.
Kommissionen godtog i en skrivelse av den 17 augustil999 de framförda förslagen för regioner som är stödberättigade enligt artikel 92.3 a i fördraget som förenliga med den gemensamma marknaden, men framförde invändningar och inledde ett formellt granskningsförfarande i enlighet med artikel 93.2 i fördraget för de regioner som omfattas av artikel 92.3 c angående deras utsträckning och flera egenskaper hos stödprojekt i delstaterna i Västtyskland och i Berlin.
Bearing in mind the possibility that a formal examination procedure might be opened and the risk that, in the absence of Commission authorisation, it might be temporarily unable to grant any regional aid, the German Government, by letter of 24 August 1998, finally approved the appropriate measure consisting in the adaptation, on 31 December 1999, of existing aid schemes, while at the same time expressing anew its opposition to the method for calculating the ceiling for eligible regions.
Mot bakgrund av att det fanns en möjlighet att ett formellt granskningsförfarande skulle komma att inledas och att det förelåg en risk för att avsaknaden av ett godkännande från kommissionen skulle utgöra ett tillfälligt hinder för att kunna bevilja något regionalstöd alls, godkände den tyska regeringen i en skrivelse av den 24 augustil998 slutligen den lämpliga åtgärden som bestod i att per den 31 december 1999 ändra den existerande stödordningen. Samtidigt framförde den på nytt sitt ifrågasättande av beräkningsmetoden avseende stödtaket för de stödberättigade regionerna.
Following extensive correspondence, and at the insistence of the Federal Republic of Germany, the Commission acknowledged, at the end of 1999, that it would consider closing the procedure for the examination of that portion of the regions coming under Article 92(3)(c) of the Treaty and representing 17.7% of the German population, on the ground of the similarity between that percentage and that laid down by the Commission in its letter of 30 December 1998.
Efter en omfattande skriftväxling och till följd av Förbundsrepubliken Tysklands fasta ställningstagande godtog kommissionen i slutet av år 1999 att granskningsförfarandet rörande den del av regionerna som omfattas av artikel 92.3 c i fördraget och som motsvarade 17,7 procent av den tyska befolkningen skulle avslutas på grund av överensstämmelsen mellan denna procentsats och den som kommissionen angivit i skrivelsen av den 30 december 1998.
This, however, presupposed an accurate demarcation of the regions in question which would be stricter than that contemplated by the Federal Republic of Germany inasmuch as it would exclude 5.7% of the population and would take account of certain Commission requirements regarding the definition of the geographical units of the proposed areas.
Detta förutsatte emellertid en tydlig avgränsning av de ifrågavarande regionerna som var mer inskränkt än den som Förbundsrepubliken Tyskland föreslagit, eftersom den undantog 5,7 procent av befolkningen och hade gjorts med beaktande av vissa av kommissionens krav angående avgränsning av en geografisk enhet med föreslagna gränser.
By a further letter of 30 December 1998 the Commission informed the Federal Republic of Germany that the ceiling updated on 16 December 1998 for that Member State was to be fixed henceforth at 34.9% of its population, that is to say, 17.3% pursuant to Article 92(3) (a) of the Treaty and 17.6% on the basis of Article 92(3)(c) thereof.
I en ny skrivelse av den 30 december 1998 riktad till Förbundsrepubliken Tyskland uppgav kommissionen att det tak som den 16 december 1998 uppdaterats för denna medlemsstat vid denna tidpunkt fastställts till 34,9 procent av befolkningen, det vill säga 17,3 procent enligt artikel 92.3 a i fördraget och 17,6 procent med stöd av artikel 92.3 c i fördraget.
Annex A to that letter indicated that the Commission had initially fixed this latter figure at 23.4% and that the reduction resulted from a compensatory adjustment to take account of corrections made in favour of other Member States.
Av bilaga A till denna skrivelse framgick att kommissionen inledningsvis fastställt denna procentsats till 23,4 procent och att minskningen var följden av en utjämning på grund av korrigeringsåtgärder som vidtagits till förmån för andra medlemsstater.
Examination of this objection of inadmissibility will involve the Court in ruling on the precise nature and scope of the contested decision.
Den 2 februari 2000 informerade den tyska regeringen kommissionen om hur vidtagandet av de nödvändiga åtgärderna för detta ändamål fortskred samt översände en förteckning över regioner som motsvarade 17,73 procent av den tyska befolkningen, samtidigt som den bekräftade att den vidhöll sitt juridiska ställningstagande beträffande andelen 23,4 procent.
The Commission submits that the decision of 16 December 1997 on coverage ceilings and that contained in the letter of 30 December 1998 updating that decision are separate decisions in law and do not come within the scope of 'appropriate measures' as referred to in Article 93(1) of the Treaty.
Denna del av det ifrågasatta beslutet utgör enbart en bekräftelse av kommissionens tidigare beslut om fastställande av tak för täckningen av regionalstöd, vilket antogs den 16 december 1997 och uppdaterades den 16 december 1998.
Unlike the guidelines, which constitute one facet of cooperation between the Commission and the Member States, the binding nature of those decisions does not depend on the consent of the Member States.
Bedömningen av denna invändning om rättegångshinder medför att domstolen måste uttala sig om det ifrågasatta beslutets art och dess exakta räckvidd.
The contested decision, dated 14 March 2000, was adopted on the basis of these latter factors.
Det ifrågasatta beslutet av den 14 mars 2000 antogs på grundval av dessa sistnämnda omständigheter.
Article 1 of that decision states that '[t]he regional aid map for the period 1 January 2000 to 31 December 2003 in relation to the regions eligible under Article 87(3)(c) [EC] is compatible with the common market, subject to the conditions set out in Article 2'.
I artikel 1 i detta beslut föreskrivs att "[rjegionalstödskartan för perioden 1 januari 2000—31 december 2003 beträffande regionerna enligt artikel 87.3 c i EG-fördraget är förenlig med den gemensamma marknaden på de villkor som föreskrivs i artikel 2".
Article 2 of that decision states inter alia that 'Germany shall introduce at national level measures which quite clearly distinguish those regions which are eligible under Article 87(3)(a) [EC] from those regions which are eligible under Article 87(3)(c) [EC] and which clearly establish that only these regions are entitled to receive regional aid within the meaning of the guidelines on national regional aid'.
I artikel 2 i detta beslut anges bland annat att "Tyskland genomför åtgärder på nationell nivå, som entydigt avgränsar de områden som omfattas av artikel 87.3 a i EG-fördraget från de områden som omfattas av artikel 87.3 c i EG-fördraget och som klart fastlägger att endast dessa områden är berättigade till regionalstöd så som det avses i riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål".
For its part, the Federal Republic of Germany submits that these decisions could, in regard to it, only be preparatory in nature and amounted to intermediate measures.
De har antagits med tillämpning av riktlinjerna om regionalstöd, men åtskilt i förhållande till dessa. De har antagits på grundval av kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning avseende huruvida regionala stödordningar är förenliga med den gemensamma marknaden.
In its defence, the Commission raises, as its main submission, an objection of inadmissibility.
Kommissionen har i sitt svaromål i första hand gjort gällande en invändning om rättegångshinder.
It takes the view that the application, which seeks essentially to challenge the level of the population ceiling covered by Article 92(3)(c) of the Treaty, is inadmissible on two grounds.
Den anser att det föreligger två grunder för att talan, som i huvudsak avser att ifrågasätta procentsatsen i det befolkningstak som omfattas av artikel 92.3 c i fördraget, inte kan upptas till sakprövning.
First, the Commission submits that the contested decision, which declared the list of regions notified by the Federal Republic of Germany on 2 February 2000 to be compatible with the common market, is in reality favourable to that Member State and does not adversely affect it.
Kommissionen har för det första gjort gällande att det ifrågasatta beslutet, i vilket den förteckning över regioner som ingavs av Förbundsrepubliken Tyskland den 2 februari 2000 förklarades vara förenlig med den gemensamma marknaden, i själva verket är ett gynnsamt beslut i förhållande till denna medlemsstat och att det inte går denna stat emot.
That being so, the action serves no purpose.
Under dessa omständigheter saknar talan föremål.
It must be noted in this connection that these 'decisions' were the necessary complement to the guidelines on regional aid, even though they are substantively distinct from them and the second of those decisions was taken more than one year iater^ It was not until· notification of the figures pertaining to it, by the letter of 30 December 1998, that the Federal Republic of Germany was effectively informed of the ceiling of eligible population resulting from those guidelines, which formed the essential criterion in the Commission's assessment.
Förbundsrepubliken Tyskland har hävdat att dessa beslut enbart kunde vara av förberedande karaktär i förhållande till denna stat och att de utgjorde mellankommande åtgärder.
Only when it received that letter and Annex A thereto, setting out in detail the method for calculating those ceilings and, in particular, the effect of the 'corrections' provided for in Annex III to those guidelines, was that Member State in a position to appreciate the true effect of those guidelines for it and to prepare its submission of the map of eligible regions.
I detta hänseende påpekar domstolen för det första att nämnda "beslut" utgjorde ett nödvändigt komplement till riktlinjerna om regionalstöd, även om de i materiellt hänseende var åtskilda från dessa och det andra av de två besluten antogs nästan ett år efter riktlinjerna.
Second, the Commission argues, in the alternative, that the contested decision should be construed as an implied rejection of a further request by the Federal Republic of Germany that an additional 5.67% of its population be taken into account.
Förbundsrepubliken Tyskland fick inte kännedom om taket för den stödberättigade befolkningen som utgjorde kommissionens väsentliga bedömningskriterium,vilket följde av riktlinjerna, förrän i samband med delgivningen av den ifrågavarande procentsatsen i skrivelsen av den 30 december 1998.
This part of the contested decision, the Commission argues, merely confirms its earlier decision fixing the ceilings for coverage, taken on 16 December 1997 and updated on 16 December 1998, which was not the subject of a legal challenge and therefore became definitive.
Det var inte förrän denna medlemsstat mottog denna skrivelse och dess bilaga A, i vilken beräkningsmetoden för taken och i synnerhet verkan av "korrigeringarna" som
stages in a process designed to lay down the general conditions governing Community examination of regional aid schemes.
Domstolen påpekar för det första att det ifrågasatta beslutet, såsom kommissionen har framhållit, faktiskt grundas på förteckningen över regioner som den tyska regeringen anmälde till kommissionen den 2 februari 2000.
That being so, those 'decisions' should be construed as forming an integral part of the guidelines on regional aid and as having, in themselves, binding force only on condition that they have been accepted by the Member States (see IJssel-Vliet, paragraphs 42 and 43).
föreskrivs i bilaga III i riktlinjerna anges, som denna stat fick kännedom om den verkliga räckvidden av besluten för dess vidkommande och kunde förbereda anmälan av kartan avseende stödberättigade regioner.
Contrary to the Commission's assertion, the first decision binding in its effects on the Federal Republic of Germany is thus indeed the decision under challenge in the present action, in which the Commission declared a map of the regions representing 17.7% of the German population to be compatible with the common market, and not the intermediate measures of 16 December 1997 and of 30 December 1998.
För det andra, även om Förbundsrepubliken Tyskland har hävdat att den förteckning som anmälts den 30 mars 1999 endast kunde ändras genom ett beslut av planeringskommittén för förbundsstaten och delstaterna, och att ett sådant beslut inte hade antagits den 2 februari 2000, inverkar denna omständighet inte på det ifrågasatta beslutets räckvidd.
That being so, it is necessary to dismiss the objection that the action is inadmissible as being directed against a decision confirming previous Commission measures which, not having themselves been the subject of an action brought by the Federal Republic of Germany, had become definitive.
För det andra föregicks dessa "beslut", såsom kommissionen själv har uppgivit, inte av ett formellt antagningsförfarande.
The German Government thus wished to secure a decision recognising the compatibility of that first list with the Treaty, while reserving to itself the possibility of submitting, at a later date, an additional list going beyond the ceiling of 17.7%.
I själva verket avser dessa beslut inte att bedöma huruvida stödåtgärder som redan anmälts till kommissionen är förenliga med den gemensamma marknaden.
The letter of 2 February 2000 also points out that the proposal forwarded relates 'initially* to a list of regions taking account of that ceiling.
De utgör den första etappen i ett förfarande för att fastställa allmänna villkor för en gemenskapsgranskning av stödordningar för regionala ändamål.
As the Commission notes, the Federal Republic of Germany was running the risk, had it not made this new proposal, of being bound by a decision ruling that a map detailing regions covering 23.4% of the population was totally incompatible, as the Commission would itself have been unable to establish the order of regional priorities for intervention in compliance with the ceiling resulting from the guidelines on regional aid.
Under dessa omständigheter finns det anledning att undersöka dessa "beslut" såsom utgörande en väsentlig del av riktlinjerna om regionalstöd och vilka i sig enbart har tvingande verkan under förutsättning att de har godtagits av medlemsstaterna (se domen i det ovannämnda målet Ijssel-Vliet, punkterna 42 och 43).
The German Government cannot therefore validly argue that its request in regard to the ceiling on coverage should be reflected, until the adoption of the contested decision, in the maintenance of the terms of the notification given on 30 March 1999.
I motsats till vad kommissionen har hävdat var det första beslut som hade tvingande verkan gentemot Tyskland således det beslut som har ifrågasatts genom denna talan och i vilket kommissionen förklarade att en regionalstödskarta som motsvarande 17,7 procent av den tyska befolkningen var förenlig med den gemensamma marknaden, och inte de mellankommande åtgärderna av den 16 december 1997 och den 30 december 1998.
The Commission, however, argues that the application is inadmissible on a separate ground inasmuch as it seeks annulment of a decision which declared the list of regions notified on 2 February 2000 to be compatible with the common market and which therefore does not adversely affect the Federal Republic of Germany.
Under dessa omständigheter kan invändningen om rättegångshinder, som avser att talan skulle riktat sig mot ett beslut som bekräftade tidigare rättsakter från kommissionen och vilka på grund av att Förbundsrepubliken Tyskland inte väckt talan mot dessa blivit slutgiltigt fastställda, inte godtas.
However, since the Commission has never ruled, either in the non-binding measures of 16 December 1997 and 30 December 1998 or in the contested decision, on the initial request by the Federal Republic of Germany that it be allowed to grant aid to regions representing 23.4% of its population, that Member State might still notify an additional list of regions covering 5.67% of its population.
Det framgår nämligen av handlingarna i ärendet att Förbundsrepubliken Tyskland, efter att först ha vidhållit sin ursprungliga anmälan i skrivelserna av den 17 september och den 4 oktober 1999, under de sammanträden som hölls i slutet av år 1999 med kommissionens tjänstemän själv föreslog att den skulle skicka en ändrad förteckning över regionerna som motsvarade 17,7 procent av den tyska befolkningen.
It would then be for the Commission to examine whether that proposal was compatible with the Treaty.
I skrivelsen av den 2 februari 2000 angavs för övrigt att det ingivna förslaget "inledningsvis" avsåg en förteckning över regioner där detta tak beaktats.
First, it must be stated that the contested decision is indeed based, as the Commission states, on the list of regions which the German Government forwarded to the Commission on 2 February 2000.
Den tyska regeringen kan således inte med giltig verkan göra gällande att dess begäran avseende taket för regionalstödets täckning, till dess att det ifrågasatta beslutet antogs, skulle motsvara bibehållandet av de uppgifter som anmälts den 30 mars 1999.
Second, while the Federal Republic of Germany argues that the list notified on 30 March 1999 could be amended only by a decision of the Joint Federal Government/Lander Planning Committee, which had not yet been taken on 2 February 2000, that fact has no bearing on the scope of the contested decision.
Eftersom kommissionen aldrig uttalat sig, varken i de icke bindande rättshandlingarna av den 16 december 1997 och den 30 december 1998
It follows, both from the content of the contested decision and from the context of its adoption, that that decision had neither the purpose nor the effect of rejecting implicitly a request by the Federal Republic of Germany concerning an additional list of regions representing 5.67% of its population.
Kommissionen har emellertid anfört en annan grund för att talan inte kan upptas till sakprövning. Denna grund består i att talan om ogiltigförklaring avser ett beslut i vilket en förteckning över regioner som anmälts den 2 februari 2000 förklarats vara förenlig med den gemensamma marknaden och därmed inte gick Förbundsrepubliken Tyskland emot.
Orders the Federal Republic of Germany to pay the costs.'
Tyskland skall ersätta rättegångskostnaderna.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 12 March 2002.
Generaladvokaten J. Mischo har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 12 mars 2002.
Case C-60/01 Commission of the European Communities ν French Republic Environment and consumers
Mål C-60/01 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Frankrike Miljö och konsumentskydd
(Failure of a Member State to fulfil its obligations - Directives 89I369IEEC and 89 1429I EEC — Air pollution — Municipal waste incineration plants — Incinerators in France) (Full Court) operate by the due date, namely 1 December 1990 as regards new plants and 1 December 19% as regards existing plants, the French Republic has failed to fulfil its obligations under Article 4(1) of Directive 89/369, Articles 2(a) and 4 of Directive 89/429 and the third paragraph of Article 249 EC.
"Fördragsbrott—Direktiven 8913691EEG och 891429IEEG — Luftföroreningar—Kommunala avfallsförbränningsanläggningar — Avfallsförbränningsanläggningar i Frankrike" (domstolen i plenum)
By application lodged at the Court Registry on 12 February 2001, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC for a declaration that, by failing to adopt all the necessary and appropriate measures to ensure that all incinerators currently operating in France are operated in accordance with the combustion conditions laid down by Council Directive 89/369/EEC of 8 June 1989 on the prevention of air pollution from new municipal waste incineration plants and Council Directive 89/429/EEC of 21 June 1989 on the reduction of air pollution from existing municipal waste incineration plants or that they ceased to
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 12 februari 2001, med stöd av artikel 226 EG väckt talan om fastställelse av att Republiken
The Commission received a complaint stating that the incinerator at Maubeuge (France) did not comply with the combustion conditions laid down by Directives 89/369 and 89/429.
Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 4.1 i rådets direktiv 89/369/EEG av den 8 juni 1989 om förhindrande av luftförorening från nya
As a result of that complaint, the Commission became aware of a survey of 1 December 1996 compiled by the Ministry of Regional Planning and the Environment. The survey revealed that, as at that date, 40 incinerators handling more than six tonnes of waste per hour were not complying with the operating conditions imposed by Directives 89/369 and 89/429 and were discharging dust and heavy metals exceeding the maximum permitted values.
Kommissionen ansåg under dessa omständigheter att Republiken Frankrike inte hade vidtagit alla nödvändiga och lämpliga åtgärder för att säkerställa att samtliga förbränningsanläggningar som vid denna tidpunkt var i drift i Frankrike drevs i enlighet med de förbränningsvillkor som föreskrivs i direktiven 89/369 och 89/429, och sände den 28 april 1999 en formell underrättelse till Republiken Frankrike och uppmanade denna stat att inkomma med ett yttrande.
The Commission considered that, by that reply, the French Government had not denied the existence of the infringements set out in its letter of formal notice. Accordingly, it issued a reasoned opinion on 21 October 1999 calling on the French Republic to adopt the measures necessary to comply with the opinion within two months from notification thereof.
kommunala avfallsförbränningsanläggningar, artikel 2 första stycket a och artikel 4 i rådets direktiv 89/429/EEG av den 21 juni 1989 om minskning av luftförorening från befintliga kommunalaavfallsförbränningsanläggningarsamt artikel 249 tredje stycket EG genom att inte vidta nödvändiga och lämpliga åtgärder för att säkerställa att samtliga avfallsförbränningsanläggningar som för närvarande är i drift i Frankrike antingen drivs i enlighet med de villkor för förbränning som uppställs i direktiven 89/369 och 89/429 eller tas ur drift i tid, nämligen för nya anläggningar senast den 1 december 1990 och för befintliga anläggningar senast den 1 december 1996.
It contended that this significant improvement in the position proved that the measures adopted by it were neither ineffective nor insufficient.
Kommissionen erhöll ett klagomål enligt vilket förbränningsanläggningen i Maubeuge (Frankrike) inte uppfyllde de förbränningsvillkor som föreskrivs i direktiven 89/369 och 89/429.