natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the Court, the Commission did not put forward in support of its fourth ground any decision by the French courts which affirms an interpretation of Law No 78-753 inconsistent with Article 3(3) ofthat directive and, moreover, mere is no reason to consider, in the light of the documents in the case, that those courts do not interpret national law in the light of the wording and the objective of that directive and do not actually ensure its full application in accordance with the requirements of the third paragraph of Article 189 of the Treaty.
Enligt domstolen har kommissionen till stöd för sin fjärde anmärkning inte åberopat något avgörande av franska domstolar i vilket lag nr 78-753 tolkats i strid med artikel 3.3 i nämnda direktiv, och i handlingarna i målet har inte framkommit någon omständighet som ger anledning att anse att dessa domstolar inte tillämpar nationell rätt med beaktande av ordalydelsen och av ändamålet med detta direktiv och att de inte på ett effektivt sätt säkerställer att detta direktiv i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 189 tredje stycket i fördraget tillämpas fullt ut.
Since the Commission is required to prove the alleged infringement, by providing the Court with the information necessary for it to determine whether oie infringement is made out, and may not rely on any presumption, the Commission's fourth complaint must be rejected.
Eftersom det åligger kommissionen att bevisa det påstådda fördragsbrottet genom att förse domstolen med de uppgifter den behöver för att kontrollera om fördragsbrottet föreligger, utan någon möjlighet för kommissionen att stödja sig på någon presumtion, kan kommissionens fjärde anmärkning inte godtas.
The Court notes that it must be concluded that the Commission's fifth complaint is well founded only in so far as it alleges that the French Republic has failed to provide, in the case of an implied refusal of a request for information relating to the environment, that the public authorities are required to provide the reasons for that refusal automatically and at the latest within two months of the submission of the initial request The remainder of the complaint must, on the other hand, be dismissed.
Domstolen finner att kommissionens femte anmärkning skall godtas såvitt det däri görs gällande att Republiken Frankrike inte, i händelse av underförstått beslut om avslag på en begäran om uppgifter om miljön, har föreskrivit att de offentliga myndigheterna är skyldiga att ex officio och senast inom två månader från det att den inledande begäran ingavs underrätta om skälen för detta avslag. Denna anmärkning skall däremot i övrigt ogillas.
Advocate General C. Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 14 January 2003.
Generaladvokaten C. Stix-Hackl har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 14 januari 2003.
(Failure of Member State to fulfil obligations —State aid —Regulation (EC) No 1013/97 —Aid to publicly-owned shipyards — Commission Decision 2000/131'/EC ordering repayment —Nonimplementation) (Sixth Chamber)
"Fördragsbrott - Statligt stöd - Förordning (EG) nr 1013/97 - Stöd till förmån för statligt ägda skeppsvarv — Kommissionens beslut 2000/131/EG om återkrav — Underlåtenhet att verkställa" (sjätte avdelningen)
By application lodged at the Court Registry on 7 November 2000, the Commission of the European Communities brought an action under the second subparagraph of Article 88(2) EC for a declaration that, by not adopting within the prescribed period the measures necessary to comply with Commission Decision 2000/131/EC of 26 October 1999 on the State aid implemented by Spain in favour of the publicly-owned shipyards, which declares that that aid was granted illegally and is therefore incompatible with the common market, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under the fourth paragraph of Article 249 EC and Articles 2 and 3 ofthat decision.
Konungariket Spanien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 249 fjärde stycket EG och artiklarna 2 och 3 i kommissionens beslut 2000/131/EG av den 26 oktober 1999 om det statliga stöd som Spanien har genomfört till förmån för statligt ägda skeppsvarv, i vilket kommissionen förklarar att stödet beviljats på ett olagligt sätt och därför är oförenligt med den gemensamma marknaden, genom att inte inom den föreskrivna fristen vidta nödvändiga åtgärder för att följa beslutet.
Factual background and Decision 2000/131
Bakgrund och beslut 2000/131
The factual background, as outlined in paragraphs 6 to 9 of the grounds of Decision 2000/131, is as follows:
Följande bakgrund har angivits i punkterna 6-9 i skälen till det ifrågasatta beslut 2000/131:
'(6) Under its August 1997 decision in State aid Case C 56/95, the Commission [approved] State aids totalling a maximum of ESP 229 008 billion in support of the restructuring of the publicly-owned yards in Spain.
"6) I sitt beslut från augusti 1997 om statligt stöd C 56/95 godkände kommissionen statligt stöd på sammanlagt 229 008 miljoner spanska pesetas (ESP) till omstrukturering av de statligt ägda varven i Spanien [nedan kallat godkännandebeslutet].
The package of approved aids included "special" tax credits of up to ESP 58 billion in the period 1995 to 1999.
Paketet med godkända stöd innefattade särskilda skattelättnader på upp till 58 miljarder ESP mellan 1995 och 1999.
(9) The aid package was approved on the condition that the total sum, as well as the amounts per category of aid were maximum amounts.
Transaktionen skedde enligt de allmänna spanska skattekonsolideringsreglerna eftersom varven hade införlivats med SEPI."
Such conditions were set to ensure that the aids were used for the purposes intended and to limit die distortive effect of the aid on the shipbuilding industry.
I punkt 57 i skälen till beslut 2000/131 drog kommissionen slutsatsen att de statligt ägda varven i Spanien utan rättslig grund hade tagit emot stöd i form av särskilda skattelättnader på 18 451 miljoner ESP.
According to the information available to the Commission within the context of its monitoring of the restructuring plan, the yards received in 1998 a special tax credit of ESP [ 18.451 ] billion, notwithstanding the fact [that] the yards also received a tax credit under general measures in 1998, corresponding to their losses in 1997, based on general Spanish tax consolidation rules, as a result of their integration [into] SEPI.'
Den konstaterade att även om totalbeloppet för sådana stödutbetalningar inte hade överskridits, utgjorde nämnda belopp endast ett maximibelopp. Inom detta maximibelopp skulle stödet, enligt kommissionen, endast motsvara beskattningsgrundande förluster, och ett grundläggande antagande var att varven inte kunde beviljas skattelättnader inom ramen för Spaniens allmänna skattekonsolideringssystem.
In those circumstances, die Commission expressed doubts as to me consistency of the special tax credit of ESP 18.451 billion with the authorising decision and as to its compatibility with the common market
Av handlingarna i målet framgår inte heller att det var absolut omöjligt att påbörja arbetet med att återkräva stödet från nämnda skeppsvarv.
Orders the Kingdom of Spain to pay the costs. '
Konungariket Spanien skatt ersätta rättegångskostnaderna."
Advocate General L. A. Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 7 March 2002.
Generaladvokaten L. A. Geelhoed har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 7 mars 2002.
By a factoring contract of 27 June 1991, Factoring KG agreed with M-GmbH to purchase, within a framework laid down by it in advance in each case, the debts owed to M-GmbH by dealers arising from vehicle deliveries. So far as concerns the debts acquired by it in that way, Factoring KG assumed the risk of default without a right of recourse against M-GmbH.
Av handlingarna i målet vid den nationella domstolen framgår att MKG-GmbH, som väckt talan i nämnda domstol och som för närvarande är motpart i det mål som överklagats till den hänskjutande domstolen, är efterträdaren till företaget MKG-Kraftfahrzeuge-Factoring GmbH & Co. KG (nedan kallat Factoring KG). Sistnämnda företag tillhörde tillsammans med MMC-Auto Deutschland GmbH (nedan kallat M-GmbH) koncernen Trapp-Dries/Mitsubishi. M-GmbH importerade under bland annat år 1991, under vilket de omtvistade transaktionerna ägde rum, bilar av märket Mitsubishi och sålde dessa på den tyska marknaden genom ett eget återförsäljarnärverk. Factoring KG övertog M-GmbH:s factoring- och finansieringsverksamhet. Genom ett factoringavtal av den 27 juni 1991 åtog sig Factoring KG för det första att inom ramar som bolaget på förhand skulle fastställa i varje enskilt fall, köpa M-GmbH:s fordringar på återförsäljare till följd av leverans av bilar.
The del credere took effect if a dealer failed to pay the relevant invoice 150 days after it was due.
Factoring KG övertog kreditrisken beträffande de sålunda köpta fordringarna utan någon regressrätt gentemot M-GmbH och skulle stå del credere vid utebliven betalning från återförsäljarna 150 dagar efter respektive fakturas förfallodag.
Factoring KG also agreed under the contract to recover the remainder of M-GmbH's debts, but with a right of recourse against it, and to manage the debtor accounts and provide M-GmbH with documents allowing it to ascertain the position with regard to its business relations with each debtor.
Vidare åtog sig Factoring KG att driva in resten av M-GmbH:s fordringar, men med regressrätt gentemot sistnämnda företag, liksom att hantera gäldenärsreskontra och översända underlag till M-GmbH som möjliggjorde för det sistnämnda bolaget att få kännedom om den situation i vilken dess affärsförbindelser med varje enskild gäldenär befann sig.
Factoring KG had to pay to M-GmbH the face value of the debts purchased by it in each calendar week, less agreed charges, on the third working day of the following week.
Factoring KG förband sig att till M-GmbH betala det nominella beloppet för de under en kalendervecka köpta fordringarna. Betalning skulle ske på den tredje bankdagen efterföljande vecka med avdrag för avtalade avgifter.
The agreed charges comprised factoring commission of 2% and a del credere fee of 1% of the face value of the debts.
De avtalade avgifterna bestod av en factoringavgift på 2 procent och en del credere-avgift på 1 procent på de köpta fordringarnas nominella belopp.
M-GmbH agreed to pay, in addition to those charges, interest calculated on the basis of the daily outstanding debit balance of the dealers with Factoring KG.
M-GmbH åtog sig för sin del att förutom dessa avgifter betala ränta som skulle beräknas på den dagliga skuldsituation för återförsäljarna i förhållande till Factoring KG.
The interest rate was to be 1.8% above the average interest rate payable by Factoring KG in respect of refinancing.
Räntesatsen skulle vara 1.8 procent högre än den genomsnittliga räntesats som Factoring KG betalade för sin egen återfinansiering.
Factoring KG took the view that it also made taxable supplies to M-GmbH where it engaged in 'true' factoring, entailing assumption of the risk of loss in relation to the debts acquired, and it issued invoices for those supplies together with the corresponding charges and interest In its value-added-tax declaration for 1991, it accordingly deducted the sum of DEM 1 028 100 in respect of input transactions which related to those supplies.
Factoring KG ansåg att det även tillhandahöll M-GmbH skattepliktiga tjänster, eftersom det tillhandahöll så kallad äkta factoring, som innebar att det övertog kreditrisken för de köpta fordringarna och vid faktureringen av M-GmbH för dessa tjänster inkluderade motsvarande avgifter och räntor. I enlighet härmed gjorde Factoring KG i sin deklaration för räkenskapsåret 1991 avdrag för mervärdesskatt på 1 028 100 DEM för de ingående transaktionerna som hänförde sig till nämnda tjänster.
After carrying out a fiscal investigation, the Finanzamt, by notice of assessment of 11 April 1997, refused to grant MKG-GmbH, as the successor of Factoring KG, entitlement to the deduction provided for in Paragraph 15( 1 ) of the Umsatzsteuergesetz 1991 (German Law on Turnover Tax; 'the UStG 1991 ').
Efter en skatterättslig omprövning avslog Finanzamt, genom mervärdesskattebeslut av den 11 april 1997 avdrag för MKG-GmbH, i egenskap av efterträdare till Factoring KG, i enlighet med 15 § i Umsatzsteuergesetz 1991 (tysk mervärdesskattelag; nedan kallad UStG 1991) punkt 1 1991.
In accordance with the third sentence of Part 18, paragraph 4 of the UStR 2000, it treated MKG-GmbH as not being a business in so far as it had carried out true factoring.
Finanzamt ansåg att MKG-GmbH, enligt 18 § punkt 4 tredje meningen UStR 2000, inte skulle behandlas som ett företag, eftersom det hade utfört äkta factoringtjänster.
MKG-GmbH then brought an action contesting that notice before the Hessisches Finanzgericht (Finance Court, Hesse, Germany).
MKG-GmbH överklagade då detta beslut till Hessisches Finanzgericht Tyskland.
Since the Bundesfinanzhof took the view in those circumstances that interpretation of the Sixth Directive was required in order to determine the case before it, it decided to stay proceedings and refer two questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Bundesfinanzhof, som ansåg att det för att slita tvisten var nödvändigt att tolka sjätte direktivet, beslöt att vilandeförklara målet och ställa tolkningsfrågor till domstolen.
It should be noted as a preliminary point that it is clear from the papers in the main proceedings that the questions submitted for a preliminary ruling concern only 'true' factoring - that is to say a transaction whereby the factor purchases from his client debts owed to him and assumes the risk of the debtors' default.
Domstolen erinrar inledningsvis om att det framgår av handlingarna i målet vid den nationella domstolen att tolkningsfrågorna endast avser så kallad äkta factoring, det vill säga transaktioner varigenom ett factoringföretag köper sin kunds fordringar och övertar kreditrisken.
The national court has no doubt, on the other hand, that 'quasi-factoring', where the factor manages and recovers the debts owed to his client but without bearing the related risk of loss falls within the field of application of the Sixth Directive.
Den hänskjutande domstolen tvivlar däremot inte på att så kallad oäkta factoring, varigenom factoringföretaget bokför och driver in sin kunds fordringar, dock utan att stå risken för förluster i samband härmed, faller under sjätte direktivets tillämpningsområde.
This question effectively seeks to ascertain whether, on a proper construction of the Sixth Directive, such true factoring transactions fall within its field of application, so that the business carrying them out is entitled to deduct input tax.
Denna fråga avser i huvudsak huruvida sjätte direktivet skall tolkas så, att sådana transaktioner som rör äkta factoring faller under tillämpningsområdet för nämnda direktiv, så att en näringsidkare som utför dessa transaktioner har rätt till avdrag för ingående mervärdesskatt.
True factoring such as that at issue in the main proceedings must be regarded as falling within the scope of VAT.
Sådana äkta factoringtjänster som de som är i fråga i målet vid den nationella domstolen skall tolkas så att de faller under tillämpningsområdet för mervärdesskatt.
By this question, the national court seeks to ascertain whether, should the first question submitted for a preliminary ruling be answered in the affirmative, transactions carried out by a company which engages in true factoring constitute 'taxable' transactions within the meaning of Article 17(2) of the Sixth Directive.
Den hänskjutande domstolen har ställt denna fråga för att, för det fall den första frågan besvaras jakande, få klarhet i huruvida transaktioner som utförs av ett företag som tillhandahåller äkta factoring utgör "skattepliktiga" transaktioner i den mening som avses i artikel 17.2 i sjätte direktivet.
The national court asks, more specifically, whether true factoring is subject to VAT or falls within one of the activities exempted from VAT pursuant to Article 13B(d) of the Sixth Directive, activities which may, however, be taxed where, as in the main proceedings, the Member State concerned has allowed taxpayers a right of option for taxation and the undertaking in question has expressly waived exemption of the transactions carried out by it relating to true factoring.
Den nationella domstolen frågar särskilt huruvida äkta factoring är mervärdesskattepliktig eller omfattas av någon av de verksamheter som är undantagna från mervärdesskatteplikt enligt artikel 13 B d i sjätte direktivet. Dessa aktiviteter kan dock beskattas om, såsom i målet vid den nationella domstolen, den berörda medlemsstaten har beviljat sina skattebetalare att välja att betala skatt och det ifrågavarande företaget uttryckligen har avstått från skattebefrielsen avseende de transaktioner det utfört som rör äkta factoring.
Under all the language versions, debt collection is an exception to the exemptions listed in Article 13B(dX3) of the Sixth Directive.
I enlighet med alla språkversionerna utgör inkasso ett undantag från de skattebefriade transaktionerna i artikel 13 B d 3 i sjätte direktivet.
The English and Swedish versions of that provision also refer in this respect, on an equal footing with debt collection, to factoring.
Den engelska och den svenska språkversionen av denna bestämmelse anger i detta avseende factoring vid sidan av inkasso.
In view of the requirement to interpret broadly those exceptions to a derogating provision — whose effect is to render the transactions covered by them subject to tax in accordance with the fundamental rule forming the basis of the. Sixth Directive - first, factoring as referred to in the final clause of Article 13B(dX3) in the English and Swedish versions ofthat directive must be understood as covering both true factoring and quasi-factoring.
Factoring, som nämns i den engelska och den svenska språkversionen av artikel 13 B d 3 in fine i sjätte direktivet skall anses syfta på såväl äkta som oäkta factoring, med hänsyn till kravet på en extensiv tolkning av dessa undantag från en undantagsregel som innebär att de åsyftade transaktionerna är skattepliktiga, vilket utgör grundregeln i sjätte direktivet.
An economic activity by which a business purchases debts, assuming the risk of the debtors'default, and, in return, invoices Us clients in respect of commission, constitutes "debt collection and factoring" within the meaning of the final clause of Article 13B(d)(3) of the Sixth Directive (77/388) and is therefore excludedfrom the exemption laid down by thatprovision. '
En ekonomisk verksamhet, varigenom en näringsidkare köper fordringar och övertar kreditrisken och i gengäld tar ut en kornmissionsavgift av sina kunder, utgör inkasso i den mening som avses i artikel 13 B d 3 in fine i sjätte direktivet 77/388, och omfattas därmed inte av det undantag från skatteplikt som fastställs i denna bestämmelse"
Advocate General F. G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 6 March 2003.
Generaladvokaten F. G. Jacobs har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 6 mars 2003.
(2) such an activity constitutes "debt collection and factoring" within the meaning of Article 13B(d)(3) of the Directive and is therefore excludedfrom the exemption laid down by that provision.'
Vid en korrekt tolkning av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter — Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund agerar ett factoringbolag i egenskap av skattepliktig person när det köper fordringar och övertar kreditrisken med avseende på dessa fordringar och kan följaktligen dra av skatt som det har betalat avseende varor och tjänster som levererats till detsamma i samband med dess skattepliktiga transaktioner från den skatt det skall betala.
Preliminary ruling (Sixth VAT Directive —Scope —Supply of services for consideration —Admission of a member to a partnership in consideration of payment of a contribution in cash) (Sixth Chamber)
Förhandsavgörande "Sjätte mervärdesskattedirektivet — Tillämpningsområde — Tillhandahållande av tjänster mot vederlag — Ny bolagsman som i utbyte mot kapitalinsats får inträda i ett bolag i vilket bolagsmännen är obegränsat ansvariga'' (sjätte avdelningen)
By order of 27 September 2001 the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977.
Bundesfinanzhof har, genom beslut av den 27 september 2001 ställt två frågor om tolkningen av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977.
Main proceedings and questions referred to the Court
Tvisten i målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
KapHag's object was to acquire a development right ('Erbbaurecht') in respect of a plot of land in Berlin (Germany), to erect thereon buildings forming part of a shopping centre, to exploit those buildings by leasing or managing them and to maintain them.
Ändamålet med KapHags verksamhet var att förvärva en tomträtt Erbbaurecht på en fastighet belägen i Berlin, Tyskland, uppföra byggnader i ett köpcentrum, nyttja byggnaderna genom uthyrning eller utarrendering och sköta underhållet av byggnaderna.
This development right was acquired by LOGOS 1 and LOGOS 2, within KapHag.
Tomträtten förvärvades av LOGOS 1 och LOGOS 2 inom ramen för KapHags verksamhet.
On 2 August 1991, Dr Moegelin and Dr Tiemann became partners in KapHag.
Personerna Moegelin och Tiemann blev bolagsmän i KapHag den 2 augusti 1991.
KapHag was intended to take the form of a closed property fund.
KapHag skulle utöva sin verksamhet som sluten fastighetsfond.
Partners could be admitted up to a total amount of DEM 38 402 000, plus 5% premium.
Målsättningen var att låta bolagsmän inträda i bolaget mot ett kontanttillskott på totalt 38 402 000 DEM jämte 5 procent i agio.
The general contractual terms ('general terms') agreed on 1 October 1991 referred to KapHag's partnership agreement and to other agreements concluded or to be concluded by it.
I allmänna avtalsvillkor av den 1 oktober 1991 (nedan kallade avtalsvillkoren) angavs KapHags bolagsordning samt ytterligare avtal som KapHag hade slutit eller skulle sluta.
On 13 November 1991, the partners in KapHag decided to delete a part of the general terms and agreed on a definitive version of KapHag's partnership agreement and on other parts of the general terms.
Den 13 november 1991 beslutade bolagsmännen i KapHag att stryka en del av avtalsvillkoren och de enades om den slutliga versionen av KapHags bolagsordning och andra delar i avtalsvillkoren.
By a fee note of 19 December 1991, Dr Severin, a lawyer, invoiced the plaintiff for DEM 75 000, plus VAT of DEM 10 5000, for providing legal advice and drafting the partnership agreement.
Den 19 december 1991 fakturerade advokat Severin KapHag ett belopp på 75 000 DEM jämte mervärdesskatt på 10 500 DEM, för juridisk rådgivning och upprättandet av nämnda bolagsavtal.
The legal advice related to the fund concept and the formation of the partnership.
KapHag drog av denna mervärdesskatt som ingående mervärdesskatt i sin mervärdesskattedeklaration för år 1991.
In its 1991 VAT return, KapHag deducted the abo venienti oned VAT payment as input tax.
Efter en skattekontroll beslutade Finanzamt Charlottenburg den 17 februari 1998 med stöd av 4 § punkt 8f och 15 § andra stycket i Umsatzsteuergesetz (mervärdesskattelag, BGBl. 1991 I, s.
Following an audit, the Finanzamt Charlottenburg, by decision of 17 February 1998, disallowed that deduction; it relied on paragraphs 4(8)(f) and 15(2) of the Umsatzsteuergesetz (Law on turnover tax, 'the UStG').
Den nationella domstolen har ställt sin första tolkningsfråga för att få klarhet i huruvida ett bolag, i vilket bolagsmännen är obegränsat ansvariga för bolagets skulder, som mot ett tillskott i form av en kontantinsats låter en bolagsman inträda i bolaget tillhandahåller honom en tjänst mot vederlag i den mening som avses i artikel 2.1 i sjätte direktivet.