natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Reference for a preliminary ruling — Tribunale Civile di Bologna — Interpretation of Council Directive 92/46/EEC of 16 June 1992 laying down the health rules for the production and placing on the market ofraw milk, heat-treated milk and milk-based products read together with Council Directive 89/395/EEC of 14 June 1989 amending Directive 79/112/EEC on the approximation of the laws of the Member States relating to labelling, presentation and advertising of foodstuffs for sale to the ultimate consumer and Council Directive 89/396/EEC of 14 June 1989 on indications or marks identifying the lot to which a foodstuff belongs — compatibility of a national law providing for a 'best before' date of four days after preparation for milk pasteurised at high temperature.
Den tidsfrist pa tva ar som föreskrivs i avdelning VII i förordningarna (EEG) nr 1408/71 och nr 574/72 "om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen" och som gäller för att med retroaktiv verkan göra anspråk på de rättigheter som föreskrivs i dessa förordningar kan — med förbehåll för mer förmånliga bestämmelser i respektive nationell rättsordning — göras gällande även för granskning och omräkning av proportionella pensioner, om ett sätt att förfara som strider mot principerna om likvärdighet och effektivitet i annat fall skulle leda till att den som uppbär en proportionell pension får en sämre ställning än den som uppbär en uteslutande nationell pension. Den tvååriga fristen skall beräknas från den tidpunkt vid vilken pensionstagaren för första gången meddelades att de belopp som utbetalats utan grund kommer att återkrävas.
Reference for a preliminary ruling — Tribunale di Roma — Social Security — Compatibility with Ankle 49 of Regulation No 1408/71 and Article 49 of Regulation No 574/72 of a national law which lays down no rime limit for the recovery of undue payments arising from the application of Community law — Old age pension granted on the basis of insured periods completed in Italy and abroad (France and Luxembourg)
Begäran om förhandsavgörande — Arbeidsrechtbank van het Arrondissement Tongeren — Tolkning av rådets förordning (EEG) nr 1408/71 — Nationell ordning avseende arbetslöshetsersättning med föreskrifter om kumulationsförbud med vissa inkomster (såsom ersättning under uppsägningstiden etc) — Huruvida förmåner enligt artikel 28a i förordningen för övriga anställda i Europeiska gemenskapen (arbetslöshetsunderstöd till tidigare tillfälligt anställda) skall tillämpas.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 6 March 2003.
Generaladvokaten S. Alber har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 6 mars 2003.
Reference for a preliminary ruling — Arbeidsrechtbank van het Arrondissement Tongeren — Interpretation of Council Regulation No 1408/71 — National system of unemployment benefits laying down a rule against overlapping of benefits as regards certain income (severance payments etc) — Whether applicable to benefits under Article 28a(3) of the Conditions of Employment of other servants of the European Communities (unemployment benefit in favour of former temporary agents) — Interpretation of Article 7(4) of Council Regulation No 1612/68 on freedom of movement for workers within the Community — Description as occupational training and not occupational activity, for the purposes of a national scheme of unemployment insurance, of the 'individual fellowship' with the Commission's Institute for Reference Materials and Measurements — Discrimination owing to the fact that other Member States regard that fellowship as constituting an occupational activity
Nationell rätt skall tillämpas i fråga om en person som är tillfälligt anställd vid gemenskaperna och som är bosatt i Belgien efter det att hennes anställning vid gemenskaperna har upphört, varvid det med hänsyn till kumulationsförbud måste beaktas att artikel 28 a punkt 1 i anställningsvillkoren innehåller ett särskilt kumulationsförbud, genom vilket det fastställs att det gemenskapsrättsliga arbetslöshetsunderstödet är subsidian i förhållande till nationellt arbetslöshetsunderstöd.
Reference for a preliminary ruling - Bundesfinanzhof- Interpretation of Articles 13B(d)(3), and 17 of Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes - Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p.
Begäran om förhandsavgörande — Bundesfinanzhof — Tolkning av rådets sjätte mervärdesskattedirektiv (77/388/EEG) artikel 13 Bd och artiklarna 3 och 17 — Transaktioner utgörande köp av fodringar ("factoring") — Huruvida kreditrisken bärs av säljaren eller av köparen.
1) -Transactions involving the acquisition of debts (factoring') - Whether a distinction is to be drawn according to whether the risk of non-recovery is borne by the vendor or the purchaser
Generaladvokaten F.G. Jacobs har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 6 mars 2003.
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 6 March 2003.
Generaladvokaten S. Alber har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 6 mars 2003.
He proposed that the Court should answer as follows:
Han har föreslagit att domstolen skall besluta följande dom:
(2) such an activity constitutes 'debt collection and factoring * within the meaning of Article 13B(d)(3) of the Directive and is therefore excluded from the exemption laid down by that provision.'
Republiken Portugal har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt fördraget och enligt artikel 23 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter och enligt artikel 18 i rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar, genom att
Case C-72/02 Commission of the European Communities ν Portuguese Republic
— inte införliva följande bestämmelser med sin rättsordning: artiklarna 3.3, 10, 11 och 12.4 i direktiv 92/43/EEG, artiklarna 7 och 8 i direktiv 79/409/EEG, och
Failure by a Member State to fulfil its obligations — Incomplete and incorrect transposition of Council Directive 92/43/EEC of 21 May 1992 on the conservation of natural habitats and of wild fauna and flora — Council Directive 79/409/EEC of 2 April 1979 on the conservation of wild birds
- genom att på ett felaktigt sätt införliva följande bestämmelser: artiklarna 1, 6.3, 6.4, 12.1 d, 6.1 och 6.2 i direktiv 92/43/EEG, artiklarna 2, 4.1, 4.4 och 6 i direktiv 79/409/EEG.
Not available.
Talan ogillas i övrigt.
Original version: French Completed on 10.07.2003 Catalogue No: QD-AC-03-008-EN-C
Originalspråk: franska Pressläggning den 10.07.2003 Katalognr QD-AC-03-008-SV-C
Week 10 to 14 March 2003 n° 09/03
Veckan den 10-14 mars 2003 nr 09/03
Court of Justice
Mål C-40/01
Case C-40/01 Ansul BV v Ajax Brandbeveiliging BV Approximation of laws
Ansul BV och Ajax Brandbeveiliging BV Tillnärmning av lagstiftning
Case C-186/01 Alexander Dory v Federal Republic of Germany Social policy
Mål C-186/01 Alexander Dory och Förbundsrepubliken Tyskland Socialpolitik
Case C-436/01
Mål C-333/01 Europeiska gemenskapernas kommission mot Konungariket Spanien Miljö och konsumentskydd
Kingdom of the Netherlands ν Commission of the European Communities Customs union
Mål C-156/00 Konungariket Nederländerna mot Europeiska gemenskapernas kommission Tullunionen
Case C-229/01Susanne Müller Approximation of laws
Mål C-229/01 Susanne Müller och Bezirkshauptmannschaft Zwettl Tillnärmning av lagstiftning
Case T-186/00 n
Mål T-186/00 Conserve Italia Soc. coop, rl mot Europeiska gemenskapernas kommission Jordbruk
Case T-254/99
Mål T-254/99 Maja Sri mot Europeiska gemenskapernas kommission Jordbruk
Maja Sri ν Commission of the European Communities Agriculture
Mål T-174/01 17 Jean M. Goulbourn mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) Miljö och konsumentskydd
Case T-340/00
Mål T-340/00 Communità montana della Valnerina mot Europeiska gemenskapernas kommission Jordbruk
Case C-40/01 Ansul BV ν Ajax Brandbeveiliging BV Approximation of laws
Mål C-40/01 Ansul BV och Ajax Brandbeveiliging BV Tillnärmning av lagstiftning
Preliminary ruling (Trade marL· —Directive 891104IEEC — Article 12(1) — Revocation of trade mark owner's rights — Concept of genuine use of a trade mark — Maintenance of goods already sold and sales of replacement parts and accessories) (Full Court)
Förhandsavgörande "Varumärken — Dirketiv 89/104/EEG — Artikel 12.1 — Upphävande av varumärkesinnehavarens rätt — Begreppet verkligt bruk av varumärket — Verksamhet som består i underhåll av redan marknadsförda varor samt försäljning av reservdelar och tillbehör" (domstolen i plenum)
By a judgment of 26 January 2001 the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands) referred for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 12(1) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988.
Hoge Raad der Nederlanden har, genom beslut av den 26 januari 2001 ställt två frågor om tolkningen av artikel 12.1 i rådets första direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988.
Ansul has been the proprietor of the Minimax word mark, which is registered at the Benelux trade mark office under No 052713 for various classes of goods, essentially comprising fire extinguishers and associated products, since 15 September 1971.
Ansul har sedan den 15 september 1971 varit innehavare av ordmärket Minimax, som är registrerat vid Beneluxländernas varumärkesbyrå under nr 052713 för en rad olika varuklasser, i första hand brandsläckare och liknande varor.
In 1988 the authorisation for the fire extinguishers sold by Ansul under the Minimax trade mark expired.
Godkännandet för de brandsläckare som Ansul marknadsförde under varumärket Minimax löpte ut år 1988.
Since 2 May 1989 at the latest, therefore, Ansul has no longer been selling fire extinguishers under that mark.
Senast från och med den 2 maj 1989 marknadsför Ansul således inte längre brandsläckare under detta varumärke.
From May 1989 to 1994 Ansul none the less sold component parts and extinguishing substances for fire extinguishers bearing the mark to undertakings with responsibility for maintaining them.
Mellan maj 1989 och år 1994 sålde Ansul emellertid reservdelar och släckningsmedel för brandsläckare med detta varumärke till företag som utförde underhåll av desamma.
During the same period it also maintained, checked and repaired equipment bearing the Minimax mark itself, used the mark on invoices relating to those services and affixed stickers bearing the mark and strips bearing the words 'Gebruiksklaar Minimax' (Ready for use Minimax) to the equipment.
Under samma period utförde Ansul även självt underhåll, översyn och reparation av apparater med varumärket Minimax, och märket förekom på fakturor i samband med dessa arbeten. Vidare försåg bolaget apparaterna med självhäftande etiketter med samma varumärke samt med märken med orden "Gebruiksklaar Minimax" (användningsklar Minimax).
Ansul also sold such stickers and strips to undertakings that maintain fire extinguishers.
Ansul sålde för övrigt sådana etiketter och märken till de företag som utförde underhåll på brandsläckarna.
Ajax is a subsidiary of the German company Minimax GmbH.
Ajax är ett dotterbolag till Minimax GmbH, ett bolag bildat enligt tysk rätt.
It sells in the Netherlands fire protection materials and related items, including fire extinguishers, made by Minimax GmbH.
Ajax marknadsför i Nederländerna brandskyddsmaterial och tillhörande produkter, bland annat brandsläckare, som kommer från Minimax GmbH.
In 1994 Ajax and Minimax GmbH actually began to use the Minimax trade mark in the Benelux countries.
Ajax och Minimax GmbH började faktiskt använda varumärket Minimax i Beneluxländerna år 1994.
Ansul objected by a letter of 19 January 1994.
Ansul motsatte sig detta i en skrivelse av den 19 januari 1994.
On 13 June 1994 Ansul filed an application for the word mark Minimax for certain services, including the maintenance and repair of fire extinguishers.
Den 13 juni 1994 ansökte Ansul om registrering av ordmärket Minimax för vissa tjänster, särskilt underhåll och reparation av brandsläckare.
The mark was registered by the Benelux trade mark office under No 549146.
Märket registrerades av Beneluxländernas varumärkesbyrå under nr 549146.
Ansul resisted those applications and counterclaimed for an injunction barring Ajax from using the Minimax mark in the Benelux countries.
För det andra yrkade Ajax att rätten skulle upphäva registreringen av detta varumärke som gjorts år 1994 under nr 549146, på grund av att registreringsansökan hade skett i ond tro.
By a judgment of 18 April 1996, the Arrondissementsrechtbank te Rotterdam dismissed Ajax's application and upheld Ansul's counterclaim.
Genom dom av den 18 april 1996 ogillade Arrondissementsrechtbank te Rotterdam Ajax talan och biföll Ansuls genkäromål.
Ajax was thus prohibited from using the Minimax trade mark in the Benelux countries.
Ajax förbjöds därmed att använda varumärket Minimax i Beneluxländerna.
Ajax appealed against that judgment to the Gerechtshof te 's-Gravenhage (Regional Court of Appeal, The Hague) (Netherlands).
Ajax överklagade domen till Gerechtshof te 's-Gravenhage (Nederländerna).
That court found that Ansul had not been putting the Minimax trade mark to normal use since 1989.
Denna domstol ansåg att Ansul sedan år 1989 inte längre hade gjort normalt bruk av varumärket Minimax.
Consequently, by a judgment of 5 November 1998 the Gerechtshof overturned the decision under appeal, revoking Ansul's rights to the mark registered under No 052713 in 1971 and annulling its rights to the mark registered under No 549146 in 1994, and ordering that those registrations be struck off.
Genom dom av den 5 november 1998 upphävde Gerechtshof den överklagade domen och fastställde att Ansuls rätt till det varumärke som registrerats år 1971 under nr 052713, skulle upphävas samt att Ansuls rätt till det varumärke som registrerats år 1994 under nr 549146 skulle upphävas.
Ansul appealed in cassation to the Hoge Raad der Nederlanden.
Ansul har överklagat denna dom till Hoge Raad der Nederlanden.
That court considered that the outcome of the main proceedings depended on the interpretation of the concept of 'normal use' of the trade mark for the purposes of Article 5(3) of the Uniform Benelux Law on Trade Marks of 19 March 1962 (hereinafter 'the UBL').
Denna domstol anser att utgången av tvisten är beroende av tolkningen av begreppet "normalt bruk" av varumärket i den mening som avses i artikel 5.3 i Beneluxländernas gemensamma varumärkeslag av den 19 mars 1962 (nedan kallad BV).
The Hoge Raad found, first of all, that there is normal use of a mark within the meaning of the UBL where 'the sign in question is actually used in trade to distinguish the goods or services of an undertaking'.
Hoge Raad har för det första ange« att ett varumärke är föremål för normal användning i den mening som avses i BV när "det berörda kännetecknet faktiskt används i näringsverksamhet för att särskilja ett företags varor och tjänster".
The Hoge Raad der Nederlanden further found that the interpretation given to Article 5(3) of the UBL must be compatible with the interpretation of the corresponding concept of 'genuine use' in Article 12(1) of the Directive.
Hoge Raad der Nederlanden anser för det andra att tolkningen av artikel 5.3 i BV måste ligga i linje med tolkningen av det motsvarande begreppet "verkligt bruk", som förekommer i artikel 12.1 i direktivet.
Accordingly it decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Hoge Raad har således beslutat att vilandeförklara målet och ställa tolkningsfrågor till domstolen.
By its first question the national court is essentially asking how the concept of genuine use within the meaning of Article 12(1) of the Directive, which is also found in Article 10(1) of the Directive, is to be interpreted and, in particular, whether that concept may be defined using the same criteria as for 'normal use' in Article 5 of the UBL or whether there are other criteria to which regard should be had.
Begreppet förekommer även i artikel 10.1 i direktivet. Den nationella domstolen vill särskilt få klarhet i huruvida detta begrepp kan definieras utifrån samma kriterier som begreppet "normalt bruk" av varumärket i artikel 5 i BV, eller om andra kriterier skall beaktas.
It is incumbent on the Court to give a uniform interpretation of the concept of 'genuine use', as used in Articles 10 and 12 of the Directive.
Det ankommer således på domstolen att göra en enhetlig tolkning av begreppet verkligt bruk i artiklarna 10 och 12 i direktivet.
A 'genuine use' of the mark entails use of the mark on the market for the goods or services protected by that mark and not just internal use by the undertaking concerned.
Ett "verkligt bruk" av varumärket förutsätter att detta används på marknaden för de varor eller tjänster som skyddas av varumärket och inte endast inom det berörda företaget.
The protection the mark confers and the consequences of registering it in terms of enforceability vis-à-vis third parties cannot continue to operate if the mark loses its commercial raison d'être, which is to create or preserve an outlet for the goods or services that bear the sign of which it is composed, as distinct from the goods or services of other undertakings.
Skyddet av varumärket och de verkningar som dess registrering har i förhållande till tredje man kan inte fortsätta att gälla om varumärket förlorar sitt kommersiella existensberättigande, vilket består i att skapa eller bibehålla avsättningsmöjligheter för de varor och tjänster som bär det kännetecken som utgör märket, i förhållande till andra företags varor och tjänster.
Use of the mark must therefore relate to goods or services already marketed or about to be marketed and for which preparations by the undertaking to secure customers are under way, particularly in the form of advertising campaigns.
Användningen av varumärket måste således avse varor och tjänster som redan marknadsförs eller som kommer att marknadsföras inom en nära framtid och vars marknadsföring företaget har förberett för att vinna kunder, särskilt i samband med reklamkampanjer.
Such use may be either by the trade mark proprietor or, as envisaged in Article 10(3) of the Directive, by a third party with authority to use the mark.
En sådan användning kan ske genom varumärkesinnehavararen, men även, såsom föreskrivs i artikel 10.3 i direktivet, genom en tredje man som har getts tillåtelse att använda märket.
Finally, when assessing whether there has been genuine use of the trade mark, regard must be had to all the facts and circumstances relevant to establishing whether the commercial exploitation of the mark is real, in particular whether such use is viewed as warranted in the economic sector concerned to maintain or create a share in the market for the goods or services protected by the mark.
Slutligen skall det vid bedömningen av huruvida kravet på verkligt bruk av varumärket är uppfyllt tas hänsyn till samtliga omständigheter och förhållanden som kan styrka att märket faktiskt utnyttjas kommersiellt, i synnerhet till sådan användning som anses vara berättigad i den berörda ekonomiska sektorn för att bibehålla eller skapa marknadsandelar för de varor och tjänster som skyddas av varumärket.
Assessing the circumstances of the case may thus include giving consideration, inter alia, to the nature of the goods or service at issue, the characteristics of the market concerned and the scale and frequency of use of the mark.
Vid bedömningen av omständigheterna i det enskilda fallet kan det således vara motiverat att ta hänsyn särskilt till vilken slags vara eller tjänst det är fråga om och vad som kännetecknar den aktuella marknaden.
Use of the mark need not, therefore, always be quantitatively significant for it to be deemed genuine, as that depends on the characteristics of the goods or service concerned on the corresponding market.
Det är således inte alltid nödvändigt att användningen är kvantitativt betydande för att kravet på verkligt bruk skall anses vara uppfyllt, eftersom detta beror på den berörda varans eller tjänstens egenskaper på marknaden.
When assessing whether use of the trade mark is genuine, regard must be had to all the facts and circumstances relevant to establishing whether the commercial exploitation of the mark is real, particularly whether such use is viewed as warranted in the economic sector concerned to maintain or create a share in the market for the goods or services protected by the mark, the nature of the goods or services at issue, the characteristics of the market and the scale and frequency of use of the mark.
Detta krav är inte uppfyllt när varumärket används på ett fiktivt sätt som enbart har till syfte att bibehålla rätten till varumärket. Bedömningen av huruvida kravet på verkligt bruk av varumärket är uppfyllt skall göras på grundval av samtliga omständigheter och förhållanden som kan styrka att märket faktiskt utnyttjas kommersiellt.
The fact that a mark that is not used for goods newly avouable on the market but for goods that were sold in the past does not mean that its use is not genuine, if the proprietor makes actual use of the same mark for component parts that are integral to the make-up or structure of such goods, or for goods or services directly connected with the goods previously sold and intended to meet the needs of customers of those goods.
Sådana omständigheter är i synnerhet användning som anses motiverad i den berörda ekonomiska sektorn för att bibehålla eller skapa marknadsandelar för de varor och tjänster som skyddas av varumärket, dessa varors eller tjänsters art, marknadens egenskaper samt i vilken omfattning och hur ofta varumärket har använts.
It is for the national court to draw the consequences for the resolution of the dispute before it of the interpretation of the Community law concept of "genuine use" of the trade mark given in the reply to the first question referred for a preliminary ruling. '
Det förhållandet att användningen av varumärket inte rör varor som nyligen har bjudits ut på marknaden, utan redan marknadsförda varor, innebär inte bristande uppfyllelse av kravet på verkligt bruk, under förutsättning att samma varumärke faktiskt används av innehavaren för reservdelar som ingår i dessa varors sammansättning éüer struktur eller för varor eller tjänster som har ett direkt samband med de redan marknadsförda varorna och som är ägnade att tillgodose kundernas behov.
Advocate General P. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 2 July 2002.
Generaladvokaten D. Ruiz-Jarabo Colomer har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 2 juli 2002.
'There can only be "genuine use" within the meaning of Article 12(1) of Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988, First Directive to approximate the laws of the Member States relating to trade marks, where the trade mark, in the form in which it is registered (or with changes that do not alter its distinctive character), is used consistently, publicly and in the outside world to create an outlet in the market for the goods and services which it identifies, and not for the sole purpose of maintaining it.
"Verkligt bruk" i den mening som avses i artikel 12.1 i rådets första direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar kan endast anses föreligga när varumärket, såsom det registrerats (eller med förändringar som inte påverkar dess särskiljande egenskaper), används kontinuerligt, offentligt och med verkan utåt, för att på marknaden lansera de varor eller tjänster som det representerar, och inte enbart i syfte att vidmakthålla dess giltighet.