natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Research performed in Ireland (Irishnational report (Hickey, 2002)) showed that 79 % of femaleand 76 % of male ex-prisoners indicated that findingsuitable housing was their main problem and reason fortheir social exclusion, suggesting that housing is animportant social reintegration intervention.
Detta tyder på att boendeaspekten är enviktig del av insatserna för social återintegrering.
• targeting persons with addiction problems in general;
Inriktning på personer med missbruksproblem i allmänhet.
Figure 23: Main provision modes for social reintegration forproblem drug users in the EU and Norway
Figur 23: Inriktning på de främsta insatserna för socialåterintegrering av problemmissbrukare i EU och Norge
• targeting explicitly and exclusively problem drug users of illegal drugs (Figure 23) (198
Uttrycklig och uteslutande inriktning påproblemmissbrukare av narkotika (figur 23) (
Social reintegration for all excluded groups
Social återintegrering för alla utslagna grupper
Social reintegration for addicts in general
Social återintegrering för missbrukare i allmänhet
Social reintegration exclusively for problemusers of illegal drugs
Social återintegrering enbart för problemmissbrukare av narkotika
It is difficult to quantify the availability of socialreintegration services and assess the adequacy of serviceprovision although the evidence would suggest that thenumber of facilities is probably inadequate.
Det är svårt att kvantifiera tillgången på sociala återintegreringstjänster och bedöma hur lämpliga de är, även omuppgifterna tyder på att dessa tjänster är otillräckliga.
For example,Germany estimates that it needs around 25 000 socialreintegration places, whereas the actual number availableis roughly 4 000.
I Tyskland uppskattar man exempelvis att det skulle behövasungefär 25 000 platser för social återintegrering i landet, ochdet antal som faktiskt finns är omkring 4 000.
An employment project in Austriaregistered twice as many applications as places and had toturn down an average of 15 persons a day.
Inom ett sysselsättningsprojekt i Österrike fick man in dubbelt så mångaansökningar som man hade platser och var tvungen att säganej till i genomsnitt femton personer om dagen.
Social reintegration can be broken down into three maintypes of interventions: education (which includes training),housing and employment.
Social återintegrering kan delas in i tre huvudtyper av insatser:utbildning (inbegripet yrkesutbildning), boende ochsysselsättning.
Many drug users have a poor level of education, and manynational reports describe a poor relationship betweenproblem drug users and the labour market (Greece(Kavounidi, 1996), Denmark (Stauffacher, 1998), the Netherlands (Uunk and Vrooman, 2001)).
Många narkotikamissbrukare har en låg utbildningsnivå, och imånga nationella rapporter sägs att problemmissbrukarna harett dåligt förhållande till arbetsmarknaden (Grekland[Kavounidi, 1996], Danmark [Stauffacher, 1998], Nederländerna [Uunk och Vrooman, 2001]).
Hence,interventions aimed at upgrading academic, technical orpractical skills would improve clients’ chances in the labourmarket.
Ettexempel från Grekland är att företag som anställer en narkotikamissbrukare på en vanlig, ”konkurrensutsatt” tjänst får ekonomiskt stöd.
)For more in-depth information and country overviews, see the study ‘Social reintegration in the European Union and Norway’
)Mer utförlig information och översikter över enskilda länder finns i studien ”Social reintegration in the European Union and Norway”
Public expenditure in the area of drugdemand reduction
Offentliga utgifter för att minska
Most of the participants in this research, therefore, couldnot provide comprehensive data.
De flesta deltagarna i denna forskning kunde alltså inteleverera omfattande uppgifter.
In fact, some figures aremissing, and often calculations have been based on estimation and extrapolation methodologies (203).
Vissa sifferuppgifter saknas heltoch ofta bygger beräkningarna på skattning och extra-
The European Union drugs strategy (2000–04) specifiesthat the Council and the EU Commission should, based onwork by the EMCDDA and the Pompidou Group, attempt toitemise a list of all public expenditure in the field of drugs.
I Europeiska unionens strategi mot narkotika (2000–2004)sägs att rådet och kommissionen – på grundval av det arbetesom utförs av ECNN och Pompidougruppen – skall försökagöra upp en specificerad förteckning över alla offentligautgifter på narkotikaområdet.
As reported by a large number of focal points, andconfirmed by literature in the field, at least five factors canlimit such research: (1) the lack of data for some areas andsome countries; (2) the difficulty in isolating data on illicitdrugs from data covering both illicit drugs and alcohol; (3)the variety of actors and organisations at central, regionaland local level accountable for spending; (4) the difficultyof precisely dividing public expenditure among theoreticalcategories, such as demand and supply reduction; and (5)the complexity of breaking down expenditure, within thesetwo categories, by area of intervention (treatment, primaryprevention, rehabilitation, cooperation, coordination, etc.).
Enligt vad ett stort antal kontaktpunkter har redovisat, och sombekräftats i facklitteraturen, finns det minst fem faktorer somkan begränsa sådan forskning: 1) bristen på uppgifter förvissa länder, 2) svårigheten att skilja mellan uppgifter omolagliga droger och uppgifter som omfattar både olagligadroger och alkohol, 3) den stora mångfalden av aktörer ochorganisationer på central, regional och lokal nivå somansvarar för utgifterna, 4) svårigheterna att exakt dela upp deoffentliga utgifterna i teoretiska kategorier som minskning avtillgången respektive efterfrågan på narkotika, och 5) detkomplicerade i att sedan dela upp utgifterna inom dessa bådakategorier efter insatsområde (behandling, primärprevention,rehabilitering, samarbete, samordning osv.).
It is, however, interesting to note that, although studies ofthis kind are obviously complicated by methodologicalproblems, decision-makers are showing growing interest in public spending reviews (204) both as a basis upon which to make decisions and as a means of measuring performance.
Det är dock intressant att notera att även om studier av dettaslag klart försvåras på grund av metodologiska problem visarbeslutsfattarna ett växande intresse för granskningar av de
Expenditure in drugdemand reduction
204), både som beslutsunderlag och som offentliga utgifterna ( ett medel för att mäta politikens effektivitet.
In its efforts to respond to the European Union drugsstrategy, the EMCDDA, with the valuable contribution of the Reitox national focal points, is investigating in this reportdirect public expenditure in the field of drugdemandreduction incurred in 1999 (200). It concentrates onexpenditure at national and regional level, on drug-useprevention, treatment of addiction (in- and outpatient,substitution and drug-free), rehabilitation and reintegration,outreach work, harm reduction and education, and researchand coordination when related to demand reduction.
I sina ansträngningar att reagera på EU:s strategi motnarkotika undersöker ECNN i denna rapport – med värdefullabidrag från de nationella Reitox-kontaktpunkterna – de direktaoffentliga utgifterna för att minska efterfrågan på narkotikaunder 1999 (200).Undersökningen är inriktad på utgifter pånationell och regional nivå, förebyggande åtgärder motnarkotikamissbruk, behandling av missbrukare (öppen och slutenvård, substitutions- och abstinensterapi), rehabilitering och återintegrering, uppsökande arbete, skademinskning och utbildning,forskning och samordning i samband med minskning avefterfrågan.
Tobetter delineate our research, we have excluded directexpenditure sustained by private health organisations(therapy centres, clinics, etc.) and indirect expendituresustained by general services such as general hospitals andemergency rooms.
För att bättre skildra vår forskning har vi inte tagitmed vare sig direkta utgifter för privata hälsoorganisationer(behandlingscentrum, kliniker osv.) eller indirekta utgifter förallmän verksamhet som allmänsjukhus och akutmottagningar.Dessutom har den bredare och mycket mer komplicerade fråganom narkotikans samhällskostnader inte tagits upp.
Finally, the broader and much morecomplex question of the social costs of illegal drugs has notbeen considered.
Utgifter för att minska efterfrågan på narkotika
In addressing the question of public expenditure in the fieldof drugs (albeit in a restricted domain), this report aimsprimarily to increase awareness in the EU countries of therelevance of a drug policy indicator, rather than to produceempirical evidence.
Vid upprättandet av ”en lista” över alla offentliga utgifter för attminska efterfrågan på narkotika i medlemsstaterna på grundvalav uppgifterna från de nationella kontaktpunkterna har vi försökt göra en jämförelse av liknande utgifter mellan länderna.
In the process of calculating ‘a list’ of all direct publicexpenditure in drugdemand reduction in the EU Member States, and on the basis of the data received from nationalfocal points, a comparison of similar expenditure has beenattempted.
Det primära syftet med att ta itu med frågan om allmännautgifter i samband med narkotika (om än i begränsadutsträckning) i denna rapport är att öka medvetenheten i EU-länderna om vikten av att skapa en indikator förnarkotikapolitiken, snarare än att lägga fram empiriskauppgifter.
Limitation and reliability of data
Uppgifternas begränsningar och tillförlitlighet
Nevertheless, although we have restricted our scope, theresults that emerge confirm the difficulties caused by limiteddata availability and data collection in a field that isrelatively undeveloped in the EU.
Inte desto mindre, och även om vi inskränkt vår räckvidd,bekräftar resultaten de svårigheter som orsakas av denbegränsade tillgången på och insamlingen av uppgifter inom ettområde som fortfarande är relativt underutvecklat i EU.
In fact, other than the ‘adhoc’ research undertaken during the preparation of this report (201
Utöverden specifika forskning som gjorts inför utarbetandet av denna rapport (201), har praktiskt taget väldigt få studier genomförts föratt beräkna resurserna som tillägnas narkotikafrågor i EU (202).
), only a few studies have been conducted with the aim of quantifying public resources allocated to drug issues in the EU (202
Faktiskt saknas det viss informationom utgifter för att minska efterfrågan i Belgien, Danmark,Italien och i synnerhet Sverige och Tyskland) och följaktligenär totalsummorna utan tvivel kraftiga underskattningar.
In the case of other countries (Greece,Spain, France, Luxembourg, Austria and Portugal), datacan be considered to be more comprehensive despite someresidual uncertainty regarding the categories of spending in the EU cannot say precisely how much they spend oncombating drugs and drug addiction.
De flesta länderna i EU kan inte ange exakt hur mycket de ger utpå att bekämpa narkotika och narkotikamissbruk.
)The differences in the data available limited the possibility of drawing cross-country comparisons.
)Skillnaderna mellan de tillgängliga uppgifterna begränsade möjligheterna för att göra jämförelser mellan olika länder.
For a more complete picture of expenditure in the field of drugs in the individual EU Member States, see http://www.emcdda.eu.int/policy_law/national/strategies/public_expenditure.shtml.
En mera detaljerad bild av utgifter i samband med narkotika i de enskilda EU-medlemsstaterna finns på Internet: (http://www.emcdda.eu.int/policy_law/national/strategies/public_expenditure.shtml).
)Year of reference for the European Union drugs strategy (2000–04) ‘snapshot’ reporting exercise.)The EMCDDA is particularly grateful to the Greek, Austrian and Portuguese focal points for undertaking specific research and investigations in this field,
)Referensåret för EU:s strategi mot narkotika (2000–2004), dvs. det år som skall ligga till grund för jämförelser.)ECNN vill särskilt tacka den grekiska, den portugisiska och den österrikiska kontaktpunkten för specifik forskning och specifika undersökningar på området
(200 (201 increasing the value of this annual report.
(200 (201 som ökat värdet på denna årsrapport.
Acknowledgement should also be given to Professor Pierre Kopp for peer review of the research.
Dessutom vill ECNN tacka professor Pierre Kopp för att han varit sakkunnig granskare av forskningen.
)Belgium (2003), Luxembourg (2002), the United Kingdom (2002); for more references see http://www.emcdda.eu.int/policy_law/national/strategies/public_expenditure.shtml.
)Belgien (2003), Förenade kungariket (2002), Luxemburg (2002); se ytterligare referenser på Internet:
)Our desire to include as many countries as possible in order to provide a complete European picture conflicts with the scarcity of data in some of the countries considered.
)Vår önskan att ta med så många länder som möjligt för att ge en fullständig europeisk bild ställs här mot bristen på uppgifter i vissa av de länder som omfattas.
Consequently, while a broad scope has been maintained, the capacity for analysis and comparison has been very much diminished bythe uncertainty of the final figures.
Detta innebär att vi har behållit ett brett perspektiv men samtidigt att möjligheterna till analyser och jämförelser har försämrats betydligt på grund avatt de slutliga sifferuppgifterna är så osäkra.
)Belgium (2003), Luxembourg (2002), the United Kingdom (2002); for more references see http://www.emcdda.eu.int/policy_law/national/strategies/public_expenditure.shtml.
)Belgien (2003), Förenade kungariket (2002), Luxemburg (2002). Fler referenser finns på ECNN:s webbplats
Annual report 2003: the state of the drugs problem in the European Union and Norway economic wealth (GDP), followed by the Netherlands(0.078 %) (although both countries included in theirestimation drugs and alcohol).
Årsrapport 2003: Situationen på narkotikaområdet i Europeiska unionen och Norge
Portugal (0.074 %), Finland(0.073 %) and Ireland (0.070 %) spent the greatestproportion of GDP on drug demandreduction activities; incomparison, the largest and apparently richest countriesseem to lag behind.
(0,073 %) och Irland (0,070 %) gav ut den största andelen av BNP på insatser för att minska efterfrågan, medan de störstaoch synbarligen rikaste länderna verkar ligga efter.
However, the known incompleteness ofthe data for the latter may bias the comparison.
De bekantofullständiga uppgifterna för dessa kan dock ligga till grund fördenna avvikelse.
included. In the Netherlands and Norway, in particular, thereported estimates concern both illicit drugs and alcohol,making the final figures for those two countries, incomparison with others, rather high.
Nederländerna och Norge omfattar de rapporteradeuppskattningarna såväl olagliga droger som alkohol, vilket göratt slutsiffrorna för dessa två länder blir rätt höga i jämförelsemed andra länder.
Finally, most data referto 1999 as baseline figures for the EU action planevaluation process, but there are some exceptions.
Slutligen avser de flesta uppgifterna från1999 som referensuppgifter för utvärderingen av EU:shandlingsplan, men det finns undantag.
For Ireland, the figures reported are planned State expenditurein the area of demand reduction for the year 2000, for France, the data date back to 1995; and for the United Kingdom, the data refer to the financial year 2000–01.
För Irland är derapporterade uppgifterna de planerade statliga utgifterna förminskning av narkotikaefterfrågan under 2000, de franskauppgifterna går tillbaka till 1995 och de brittiska avserbudgetåret 2000–2001.
Thereading of the amounts shown in Table 6 must thereforetake into account the above-mentioned constraints.
Dessa inskränkningar måste tas med itolkningen av beloppen i tabell 6.
The interpretation of this information is not straightforward,and not only because of the lack of data.
Det är inte helt enkelt att tolka dessa uppgifter och inte enbartpå grund av att vissa uppgifter saknas.
The proportion ofwealth that is dedicated to drug addiction control in the EUMember States can be interpreted as reflecting the extent ofthe drug problem or the size of the response to it (or both),or the level of the social and health interventions in thepopulation.
Andelen av samhälletsresurser som läggs på åtgärder för att begränsa narkotikamissbruket i EU-medlemsstaterna kan tolkas som en återspegling av narkotikaproblemets storlek eller åtgärdernasomfattning (eller bådadera) eller av nivån på de sociala ochhälsovårdsrelaterade insatserna bland befolkningen.
Exploring such questions can contribute to abetter understanding of the phenomenon and deepercomprehension in the field of cost estimates.
Enutredning av sådana frågor kan bidra till en bättre och djupareförståelse både av fenomenet och vad gällerkostnadsberäkningar.
The total amounts spent by EU countries in the field of drugdemand reduction in 1999 basically seem to reflect the sizeand wealth of each country (Kopp and Fenoglio, 2003).Unsurprisingly, the largest and richest countries (Germany,France, Italy and the United Kingdom) appear to allocate,in absolute terms, more financial resources than the smallcountries, although spending is also relatively high in the Netherlands and Norway (possibly because alcoholaddiction interventions are included in the figures).
De totalbelopp som EU-länderna lade på åtgärder för attminska efterfrågan på narkotika under 1999 förefaller igrunden återspegla respektive lands storlek och rikedom (Koppoch Fenoglio, 2003). Det är inte särskilt förvånande att destörsta och rikaste länderna (Frankrike, Förenade kungariket,Italien och Tyskland) förefaller satsa större ekonomiska resurser,i absoluta termer, än de små länderna, även om utgifterna ärrelativt stora även i Nederländerna och Norge (möjligtvis p.g.a.att insatser i samband med alkohol ingår i uppgifterna).
Another way of analysing public expenditure is to look at itin the context of the area it is intended to deal with, in thiscase problem drug users (205).
Ett annat sätt att analysera de offentliga utgifterna är att studeradem mot bakgrund av det område de är avsedda att åtgärda, idetta fall problemmissbrukarna av narkotika (205).
Using as an indicator theestimated number of problem drug users, expenditure perindividual most in need of assistance can be calculated.Unfortunately, this calculation is beset by two problems:first, the figures do not necessarily relate directly to problemdrug users — drug addicts — as prevention, education andcoordination can also be targeted at individuals who arenot classified as problem drug users; and, second,calculation of the number of problem drug users is, forobvious reasons, rather uncertain.
Om mananvänder det uppskattade antalet problemmissbrukare somindikator, kan man beräkna utgifterna per individ i kategorinmed det största hjälpbehovet. Tyvärr finns det två svårighetermed att beräkna detta: för det första rör uppgifterna inte nödvändigtvis problemmissbrukarna direkt – prevention, utbildningoch samordning kan likaså inriktas mot individer som inteklassas som problemmissbrukare – och för det andra är det avlätt insedda skäl en relativt oviss sak att beräkna antalet problemmissbrukare.
Research shows (Godfrey et al., 2002; Origer, 2002; Koppand Fenoglio, 2003) that estimates of this kind could be avaluable source of information at national level.Comparisons over time within a country can reveal anincrease or decrease in drugs-related budgets.
Forskningen visar (Kopp och Fenoglio, 2003; Origer, 2002;Godfrey m.fl., 2002) att uppskattningar av detta slag kan varavärdefulla informationskällor på nationell nivå. Jämförelser övertidsperioder inom ett land kan avslöja ökningar och minskningar i narkotikarelaterade budgetar.
Comparisonacross sectors (demand, supply, international cooperation,etc.) might reveal, in addition to formal strategies, theconcrete financial effort expended in tackling the drugsphenomenon.
Jämförelser mellansektorer (efterfrågan, tillgång, internationellt samarbete osv.)kan, utöver de formella strategierna uppdaga de reellaekonomiska insatserna för att ta itu med narkotikafenomenet.
At EU level, ‘cross-country’ comparisons (the most complex)can determine common patterns, or differences, in theamounts allocated to drug policy and allow expenditure tobe compared against a European average or across worldregions.
Inom EU kan jämförelser mellan länder (vilket är svårast)fastställa gemensamma mönster eller skillnader vad gäller deresurser som ägnas narkotikapolitiken. På så sätt kan utgifternaäven jämföras med det europeiska medelvärdet eller medandra regioner i världen.
Again, according to our data, the value of services consumedby each drug addict in need is considerably higher in somecountries (Finland, Luxembourg, Austria) than in others(Greece, Portugal, France, United Kingdom).
Enligt våra uppgifter är värdet på den vård som vid behov tas ianspråk av varje enskild missbrukare mycket högre i vissaländer (Finland, Luxemburg och Österrike) än i andra(Frankrike, Förenade kungariket, Grekland och Portugal).
This could beinterpreted as the result of a stronger commitment to drugservices in the former group; however, it is more likely thatthe figures depend on the quality and type of intervention.Indeed, differences in the levels of expenditure do notautomatically translate into the level of commitment, butrather represent a different level of reaction, which isdetermined by the specificity of the situation.
Dettakan tolkas som resultatet av att den första gruppen är merengagerad i narkomanvården, dock är det mer sannolikt attsiffrorna grundar sig på insatsernas kvalitet och slag. Skillnaderi utgiftsnivåer skall inte automatiskt tolkas som mått påengagemanget, utan snarare som responsskillnader, som ärsituationsberoende.
In addition, the use of macroeconomic indicators (such asgross domestic product (GDP), total population, totalgovernment expenditure or number of problem drug users)at national and European level can help to measure theextent of the expenditure and to give a more informativeinterpretation of data that, taken alone, would be of littlevalue.
Därutöver kan makroekonomiska indikatorer (som bruttonationalprodukt [BNP], befolkning, sammanlagda statligautgifter eller antal problemmissbrukare) på nationell ocheuropeisk nivå hjälpa till att mäta utgifternas omfång, och ge enmer informativ tolkning av uppgifter som tagna separat inteskulle ha så stort värde.
Together with the expenditure per problem drug user, it isuseful to calculate the burden of drug demand-reductionpolicy on society as a whole.
Tillsammans med utgifterna per problemmissbrukare är detnyttigt att beräkna hur mycket politiken för att minska narkotikaefterfrågan kostar samhället som helhet.
Considering the expenditureon drugdemand reduction in the 16 countries studied(15Member States and Norway), and from the limited dataavailable (Table 6), the total (minimum) amount spent in the EU in 1999 on prevention of drug use and the care of drugaddicts amounted to around EUR 2.3 billion.
Om man räknar ututgifterna i samband med minskning av efterfrågan i de 16 länderna som undersökts (de 15 medlemsstaterna samt Norge), och enligt de begränsade uppgifterna (tabell 6), ärsumman som (minst) givits ut inom EU år 1999 för förebyggande av missbruk och vård av missbrukare 2,3 miljardereuro. Vilket innebär att varje medborgare bidragit med 5–10 euro.
)Injecting drug use or long duration/regular use of opiates, cocaine and/or amphetamines.
)Injektionsanvändning eller långvarig/vanemässig användning av opiater, kokain och/eller amfetaminer.
To calculate expenditure per problem drug user, the estimates of numbers of problem drug users as reported by the national focal points using average rates were used.
Utgifterna per problemmissbrukare har beräknats med användning av de skattningar (genomsnittsvärden) av antalet problemmissbrukare som de nationella kontaktpunkterna redovisat.
For more information, see Statistical Table 4: Estimatednumber of problem drug users in EU Member States, 1995–2001 (online version).
Mer information finns istatistiktabell 4: Uppskattat antal problemmissbrukare i EU-medlemsstaterna, 1995–2001 (Internetversionen).