natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Any Member State may also provide that the proprietor shall be entitled to prevent all third parties not having his consent from using in the course of trade any sign which is identical with, or similar to, the trade mark in relation to goods or services which are not similar to those for which the trade mark is registered, where the latter has a reputation in the Member State and where use of that sign without due cause takes unfair advantage of, or is detrimental to, the distinctive character or the repute of the trade mark.’
En medlemsstat kan också besluta att innehavaren skall ha rätt att förhindra tredje man, som inte har hans tillstånd, från att i näringsverksamhet använda ett tecken som är identiskt med eller liknar varumärket med avseende på varor och tjänster av annan art än dem för vilka varumärket är registrerat, om detta är känt i den medlemsstaten och om användningen av tecknet utan skälig anledning drar otillbörlig fördel av eller är till förfång för varumärkets särskiljningsförmåga eller renommé.”
III — The facts of the main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
III — Bakgrunden till målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
By contrast, Article 6 of the Directive governs the ‘Limitation of the effects of a trade mark’.
Artikel 6 i direktivet ägnas åt ”Begränsningar av ett varumärkes rättsverkan”.
Article 6(1), which is material to the present reference for a preliminary ruling, provides that:
I punkt 1, som är relevant för den aktuella tolkningsfrågan, föreskrivs följande:
The trade mark shall not entitle the proprietor to prohibit a third party from using, in the course of trade,
Varumärket ger inte innehavaren rätt att förhindra tredje man att i näringsverksamhet använda
By means of seven international and Benelux registrations, adidas AG became the proprietor in the latter territory of a number of figurative trade marks composed of three vertical parallel stripes of equal width, running the length of the sides, shoulders, sleeves, legs and side seams of a garment, in a
Adidas AG blev genom sju registreringar, både Beneluxregistreringar och internationella registreringar, innehavare i Benelux av ett antal figurmärken som samtliga består av tre vertikala och parallella ränder av samma bredd som löper längs med ett klädesplaggs sidor, axlar, ärmar och byxben, liksom längs med sidosömmarna, i en färg som står i kontrast till klädesplag- a) sitt eget namn eller adress,
The signs are protected by registration in respect of sports and leisure clothing.
Genom registreringarna erhöll kännetecknen skydd med avseende på sport- och fritidskläder.
In an action for interim measures against H & M, and in a substantive action against Marca Mode and C & A, both brought before the Rechtbank (District Court) Breda (‘the Rechtbank’), the appellant in cassation, alleging the infringement of its industrial property rights, requested the prohibition and withdrawal from use of a sign consisting of the figurative threestripe trade mark or any other sign similar to the adidas figurative mark, such as the two stripes described above, used by the four defendant companies.
I ett interimistiskt förfarande mot H & M och i ett annat förfarande mot Marca Mode och C & A, båda vid Rechtbank Breda (nedan kallad Rechtbank), påstod klaganden i det nationella målet att svarandena gjort sig skyldiga till intrång i företagets industriella äganderätt och yrkade att domstolen skulle slå fast att Marca Mode och C & A var tvungna att sluta använda och inte hade rätt att använda ett kännetecken bestående av figurmärket i form av tre ränder liksom varje annat kännetecken som sammanföll med Adidas figurmärke, såsom de ovan beskrivna dubbla ränderna, som användes av de fyra motparterna.
The aforesaid German company, which granted an exclusive licence for the distribution of its products in Benelux to its subsidiary adidas BV (hereinafter both referred to as ‘adidas’), has brought an action concerning its rights against the textile sector undertakings Marca Mode, C & A, H & M and Vendex (hereinafter jointly referred to as ‘the four defendant companies’), which also have establishments in the Netherlands.
Det tyska företaget Adidas AG beviljade sitt dotterbolag Adidas BV (nedan kallas moder- och dotterbolag gemensamt Adidas) en exklusiv licens för distribution av sina varor i Benelux, och tvistar nu om sina rättigheter med textilföretagen Marca Mode, C & A, H & M och Vendex (nedan kallade de fyra motparterna), som också är etablerade i Nederländerna.
H & M, Marca Mode, C & A and Vendex contested those claims.
H & M, Marca Mode, C & A och Vendex bestred yrkandena.
First, by a counterclaim and, subsequently, by a separate action, the four defendant companies applied to the Rechtbank for a declaration that they are entitled to use two stripes as decoration on sports and leisure clothing.
De fyra motparterna yrkade, först i ett genkäromål och sedan i en separat talan, att Rechtbank genom dom skulle fastställa att de hade rätt att såsom dekoration på sport- och fritidskläder använda två ränder.
In 1986, adidas ascertained that Marca Mode and C & A had begun to sell sports and leisure clothing featuring two vertical parallel stripes the colour of which contrasted with the basic colour of the clothing (black on white).
År 1986 upptäckte Adidas att Marca Mode och C & A hade börjat sälja sport- och fritidskläder som var försedda med två vertikala parallella ränder i en färg som kontrasterade med klädesplaggens grundfärg (svart på vitt).
The judge hearing the application for interim measures, in a decision of 2 October 1997, and the Rechtbank, which was seised of the main proceedings, by interlocutory decision of 13 October 1998, found that certain aspects of the trade mark rights of adidas had been infringed.
I beslut av den 2 oktober 1997, respektive i beslut av den 13 oktober 1998, ansåg den domstolsordförande som skötte handläggningen av det interimistiska förfarandet, respektive den Rechtbank som handlade målen i sak, att det i vissa avseenden skedde ett intrång i Adidas varumärkesrättigheter.
There was clearly some communication between the rival companies prior to the dispute, since it transpires from the order for reference that, before becoming parties to the proceedings, Marca Mode and C & A were not prepared to refrain from using the two clearly contrasting vertical parallel lines.
Viss kontakt mellan konkurrenterna föregick uppenbarligen tvisterna, för det framgår av beslutet om hänskjutande att Marca Mode och C & A, innan de inledde en rättstvist, uppgav sig inte vilja avstå från att använda de två uppenbart annorlunda vertikala parallella ränderna.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-102/07 with the Gerechtshof te ‘s-Hertogenbosch (Regional Court of Appeal, Hertogenbosch; ‘the Gerechtshof’), which joined the appeals of its own motion.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT RUIZ-JARABO — MÅL C-102/07
not be extended to other stripe motifs or to simple stripe designs, which must remain available to third parties since they constitute signs in common use, which, by their nature, do not lend themselves to monopolisation.
Skyddet kunde emellertid inte anses omfatta även andra randmotiv eller enkel design i form av ränder som skall hållas tillgängliga för tredje man, eftersom de är vanligt förekommande kännetecken som inte lämpar sig för monopolisering.
By judgment of 29 March 2005, the Gerechtshof dismissed the claims of adidas, the claims which Marca Mode and C & A had put forward in their counterclaim, and the claims made by the four defendant com -panies in a separate action, and also annulled the decision of 2 October 1997.
I dom av den 29 mars 2005 ogillade Gerechtshof Adidas yrkanden, de yrkanden som Marca Mode och C & A hade framställt i genkäromålen samt de yrkanden som de fyra motparterna hade framställt i det separata målet. Domstolen upphävde även beslutet av den 2 oktober 1997.
Adidas appealed in cassation to the Hoge Raad against the judgment of the Gerechtshof, alleging that that judgment was incorrect.
Adidas ansåg att Gerechtshofs dom var felaktig och överklagade den därför till Hoge Raad genom kassationstalan.
While the Gerechtshof recognised the importance of availability for third parties which, according to the caselaw of the Court, must be taken into consider -ation when examining the absolute grounds for refusal in Article 3 of Directive 89/104, it refused to consider any new arguments on the interpretation of the requirement of availability for the purposes of establishing the protection afforded to a trade mark when the sign does not come under one of those grounds for refusal in Article 3.
Adidas erkände visserligen vikten av frihållningsbehovet, vilket enligt EG-domstolens rättspraxis skall beaktas vid prövningen av de absoluta registreringshindren i artikel 3 i direktiv 89/104, men företaget motsatte sig att frihållningsbehovet åter skulle beaktas vid bedömningen av omfattningen av det skydd som varumärket uppnår om kännetecknet inte omfattas av något av registreringshindren i ovannämnda artikel 3.
The Gerechtshof held that the conduct of the four defendant companies did not infringe the trade mark rights relied on by adidas.
Gerechtshof fann att de fyra motparternas agerande inte utgjorde intrång i de varumärkesrättigheter som Adidas åberopade.
However, it did not give a declaratory ruling on the use of the two stripes, since, because they were too general, the actions brought failed to take into account the scope of protection of a trade mark, which is not static but subject to a number of factors which vary in time and space, which is of particular importance in assessing infringement.
Domstolen meddelade emellertid inte någon fastställelsedom avseende användning av de två ränderna, eftersom framställningarna var så allmänt hållna att det därmed bortsågs ifrån att omfattningen av ett varumärkes skydd inte är någon statisk uppgift och att de omständigheter som är av relevans för bedömningen av ett intrång varierar beroende på tid och plats.
The Gerechtshof took the view that it was not possible to describe the threestripe mark as intrinsically strong, because in itself it has little distinctive character.
Gerechtshof ansåg att varumärket bestående av tre ränder inte ursprungligen kan anses ha varit något starkt varumärke, eftersom det har svag särskiljningsförmåga i sig.
However, by 1996, as a result of adidas’ advertising efforts, the sign had acquired distinctive character through use, from which it followed that its protection had increased.
År 1996 hade kännetecknet emellertid
which was subsequently registered.
särskiljningsförmåga till följd av användning och sedan registrerats.
In par -ticular, the Hoge Raad wishes to ascertain whether it is necessary to take account of the general interest in ensuring that the availability of certain signs is not unduly restricted for other traders who offer the goods or ser -vices concerned (Freihaltebedürfnis).
Hoge Raad vill särskilt få klarhet i huruvida det är nödvändigt att beakta allmänintresset av att inte otillbörligen begränsa tillgången till vissa kännetecken för andra aktörer som utbjuder de aktuella varorna eller tjänsterna (Freihaltebedürfnis).
(3) Does it, further, make any difference whether the sign contested by the holder of a trade mark is devoid of distinctive character, within the terms of Article 3(1)(b) of the Directive, or contains a designation, within the terms of Article 3(1)(c) of the Directive?’
Blir bedömningen olika även beroende på om det kännetecken avseende vilket varumärkesinnehavaren har väckt talan saknar sådan särskiljningsförmåga som avses i artikel 3.1 b i direktivet eller om det utgörs av en sådan angivelse som avses i artikel 3.1 c i direktivet?”
In those circumstances, the Hoge Raad stayed the proceedings and referred the following questions for a preliminary ruling:
Mot denna bakgrund har Hoge Raad förklarat målet vilande och ställt följande tolkningsfrågor:
The order for reference was received at the Court Registry on 21 February 2007.
Begäran om förhandsavgörande inkom till domstolens kansli den 21 februari 2007.
Written observations were lodged, within the period laid down in Article 23 of the Statute of the Court of Justice, by Marca Mode, H & M, adidas, the Italian and United Kingdom governments, and the Commission of the European Communities.
Marca Mode, H & M, Adidas, den italienska regeringen, Förenade kungarikets regering och kommissionen har inkommit med skriftliga yttranden inom den frist som föreskrivs i artikel 23 i domstolens stadga.
At the hearing, held on 6 December 2007, the representatives of adidas, Marca Mode and H & M, and the agents of the
Vid förhandlingen den 6 december 2007 deltog företrädarna för Adidas, Marca Mode och H & M, liksom ombuden för den
(2) If the answer is in the affirmative: does it make any difference whether the signs which are referred to therein and which are to be held available are seen by the
Om svaret är jakande, blir bedömningen olika beroende på om den aktuella omsättningskretsen betraktar kännetecknen – som skall hållas tillgängliga
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-102/07
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT RUIZ-JARABO — MÅL C-102/07 italienska regeringen, Förenade kungarikets regering och Europeiska gemenskapernas kommission, för att yttra sig muntligen.
Italian Government, the United Kingdom Government and the Commission presented their oral arguments.
artikel 6.1 b i direktivet betydelsefull vid prövningen av målet.
A — Overview
A — Problemställningen
The referring court asks about the scope of protection of trade marks.
Tolkningsfrågorna avser omfattningen av varumärkesskyddet.
In order to reply to that question, it is necessary to examine the limitations of the exercise of the rights conferred by that industrial property right, under Articles 5 and 6 of the Directive.
För att besvara dem krävs en utredning av gränserna för utövningen av de rättigheter som enligt artiklarna 5 och 6 i direktivet följer av den aktuella industriella äganderätten.
In that connection, it is appropriate to point out to the referring court the need to establish whether adidas’ sign in the main proceedings comes under Article 3(1)(b) or Article 3(1)(c) of the Directive, because, in contrast with subparagraph (c), the ground for refusal of registration or invalidity, as the case may be, laid down in subparagraph (b), does not fall within the limitations of trade mark rights referred to in Article 6(1).
Härvid skall nämnas att den nationella domstolen ansåg att det var nödvändigt att utreda huruvida Adidas kännetecken i målet vid den nationella domstolen är hänförligt till punkt b eller punkt c i artikel 3.1 i direktivet.
It follows from the foregoing that the outcome will be different depending on whether the mark in itself lacked distinctive character (governed by Article 3(1)(b) of the Directive) or whether it is an indication designating the product (Article 3(1)(c) of the Directive).
Det registreringshinder eller, i förekommande fall, den ogiltighetsgrund som avses i punkt b har nämligen, till skillnad från registreringshindret/ogiltighetsgrunden i punkt c, inte någon motsvarighet bland de begränsningar av ett varumärkes rättsverkan som avses i artikel 6.1.
However, owing to its factual nature, that assessment may be made only by the Hoge Raad or, if it is barred from examining the facts in an appeal in cassation, by the court whose judgment is the subject of the appeal.
Härav framgår att konsekvenserna varierar beroende på om varumärket saknade ursprunglig särskiljningsförmåga (varvid artikel 3.1 b är tillämplig) eller om det var beskrivande för någon av varans egenskaper (punkt c i samma bestämmelse).
According to the case-file, the contested sign acquired distinctive character through the use made of it by adidas.
Det omtvistade varumärket har, enligt vad som framgår av handlingarna, förvärvat särskiljningsförmåga till följd av Adidas användning av varumärket, och därför är även de bestämmelser som rör kännetecken som enligt artikel 3 b, c och d i direktivet inte får registreras som varumärken tillämpliga.
ADIDAS AND ADIDAS BENELUX interest in keeping a particular sign available constitutes a factor to be taken into account when interpreting the extent of the rights conferred on the proprietor of a mark in an action for infringement of that right.
ADIDAS OCH ADIDAS BENELUX ningsbehovet i tysk doktrin”, enligt vilket det ”vid sidan om hinder avseende avsaknad av särskiljningsförmåga [finns] andra hänsyn till allmänintresset som talar för en begränsning av möjligheten att registrera vissa tecken för att de skall kunna användas fritt av samtliga aktörer”.
principle of German law’, according to which, ‘in addition to the impediments associated with a lack of distinctive character, there are also other public interest considerations which militate in favour of limiting the registration of certain signs so that they may be used freely by all operators’. 9
9 läggas på den första frågan, genom vilken Hoge Raad i huvudsak vill få klarhet i huruvida allmänintresset av att hålla ett konkret kännetecken tillgängligt skall beaktas när omfattningen av en varumärkesinnehavares rättigheter skall fastställas i ett förfarande om varumärkesintrång.
Errors or omissions on my part excepted, although it has frequently referred to the requirement of availability, the Court 7has never carried out a detailed analysis of that legal principle of German origin.
Domstolen 7har, om jag inte misstar mig, trots upprepade hänvisningar till frihållningsbehovet aldrig vidtagit någon detaljerad utredning av detta tyska rättsinstitut.
I therefore feel moved to undertake a more comprehensive examination which goes beyond the simple definition I have put forward in other opinions.
Detta föranleder mig att göra en mer omsorgsfull analys, som går utöver den enkla definition som jag har gett i andra förslag till avgörande.
I drew attention, on the one hand, to the German origins of the principle, even using its German name (Freihaltebedürfnis), 10 and, on the other, to its close connection with the general interest.
Sålunda har jag framhävt dels institutets tyska ursprung, och upplyst om det tyska namnet (Freihaltebedürfnis), 10dels dess nära samband med allmänintresset.
However, in order to understand better that principle of national law, and its significance within the Community legal system, it is appropriate to explore its development in both legal orders.
För att underlätta förståelsen för denna nationella rättsprincip och för dess betydelse inom gemenskapssystemet, skall jag dock redogöra närmare för dess utveckling inom båda dessa rättsordningar.
B — Introduction: availability
B — Inledning: frihållningsbehovet
Origin: German law
Ursprung: den tyska rätten
An investigation of the origins of the Freihaltebedürfnis principle leads back to the period when the Warenzeichengesetz (former German Law on trade marks;
Sökandet efter principens ursprung leder till den tid då Warenzeichengesetz (äldre tysk lag om varumärken, nedan kallad
9 — Paragraph 52 of the Opinion cited in the previous footnote.
I-2779), av den 19 september 2002 i mål C-104/00 P, DKV (REG 2002, s.
7 — For example, principally in the judgments in Joined Cases C-108/97 and C-109/97 Windsurfing Chiemsee [1999] ECR I-2779; Case C-104/00 P DKV [2002] ECR I-7561; Joined Cases C-53/01, C-54/01 and C-55/01 Linde and Others [2003] ECR I-3161; and Joined Cases C-456/01 P and C-457/01 P Henkel v OHIM [2004] ECR I-5089.
8 — Det förslag till avgörande som föredrogs den 31 januari 2002 i mål C-363/99, Koninklijke KPN Nederland, där domstolen meddelade dom den 12 februari 2004 (REG 2004, s. I-1619).
10 — Academic lawyers writing in German do not differentiate between that term, used, for example, in Sosnitzas, O. and Fröhlich, S., ‘Freihaltebedürfnis bei mehrdeutigen Zeichen — Unterschiede in der Beurteilung durch EuGH, BGH und BPatG?’, Markenrecht, 09/2006, p.
10 — I den tyskspråkiga doktrinen används utan åtskillnad denna term, se till exempel Sosnitzas, O./Fröhlich, S., ”Freihaltebedürfnis bei mehrdeutigen Zeichen – Unterschiede in der Beurteilung durch EuGH, BGH und BPatG?”, Markenrecht, 09/2006, s.
383 et seq., and the variant Freihaltungsbedürfnis, used, for example, in Bender, A., ‘Absolute Eintragungshindernisse — Art. 7 GMV’, Ekey, F. and Klippel, D., Heidelberger Kommentar zum Markenrecht, C.F. Müller, Heidelberg, 2003, p. 893.
383 och följande sidor, och varianten ”Freihaltungsbedürfnis”, se till exempel Bender, A., ”Absolute Eintragungshindernisse – Art. 7 GMV”, i Ekey, F./Klippel, D., Heidelberger Kommentar zum Markenrecht, C.F. Müller, Heidelberg, 2003, s. 893.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-102/07 and serious.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT RUIZ-JARABO — MÅL C-102/07 om frihållningsbehovet; behovet måste vara konkret, aktuellt och tungt vägande.
‘the WZG’) was in force.
WZG) var gällande rätt.
11In practice, it was thought that the wording of Paragraph 4(2)(1) was too concise, because it prohibited only the registration of signs composed exclusively of numbers, letters or words containing an indication of the kind, age, place of production, qualities, intended purpose, price, quantity or weight of the goods. 12
11 I praktiken ansågs det att 4 § andra stycket punkt 1 i lagen var för snäv, eftersom den bara innehöll förbud mot registrering av kännetecken bestående av enbart siffror, bokstäver eller ord innehållande upplysningar om varans art, tidsperiod, produktionsställe, egenskaper, avsedda användning, pris, kvantitet eller vikt.
As a result of that German caselaw and administrative practice, 17an applicant for a trade mark was required to prove that the sign had distinctive character and that it had not been reserved for the use of all competitors. 18
Enligt denna tyska rättspraxis och administrativa praxis 17var det den som ansökte
To overcome a number of difficulties, the caselaw which was developed extended the range of signs in respect of which registration is prohibited to include all signs whose individual function as a monopoly was considered to be contrary to the interests of competitors.
För att undvika vissa svårigheter utvecklades en rättspraxis, genom vilken registrering även blev förbjuden för ett kännetecken om ensamrätt till kännetecknet ansågs strida mot konkurrenternas intressen.
13 That approach had an effect on the examination of trade mark applications, since a refusal based on the requirement of availability exempted the German authorities from assessing the distinctive character of the mark requested. 14
13 Detta fick konsekvenser för prövningen av varumärkesansökningar, eftersom den tyska registreringsmyndigheten inte behövde utreda huruvida det sökta varumärket hade särskiljningsförmåga i de fall då frihållningsbehovet utgjorde ett hinder för registrering.
The traditional German interpretation associated three adjectives with the principle of availability, requiring it to be real, current
Enligt den traditionella tyska tolkningen var tre adjektiv knutna till principen
In short, in German trade mark law, the Freihaltebedürfnis principle became an unwritten condition of trade mark applications, 19 created by caselaw and additional to the legal requirements imposed by the WZG.
I den tyska rätten blev Freihaltebedürfnis kort sagt ett genom rättspraxis tillkommet oskrivet villkor, 19som gällde utöver de lagstadgade villkoren i WZG.
11 — The 1936 law was substantially amended in 1968 (Bekanntmachung of 2 January 1968; BGBl.
11 — Lagen från 1936 undergick en väsentlig reform år 1968 (Bekanntmachung av den 2 januari 1968; BGBl. I, s.
401 et seq., describes all those aspects at length.
401 och följande sidor.
The same author also states that the German Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice) extended the principle to Paragraph 8(2)(2) of the WZG.
Författaren tillägger att tyska Bundesgerichtshof (högsta domstolen) utvidgade principen till 8 § andra stycket punkt 2 WZG.
17 — The Bundespatentgerichtshof (Federal Patents and Trade Marks Court) also adopted the guidelines laid down by the Bundesgerichtshof.
17 — Även Bundespatentgerichtshof (federal patent- och varumärkesdomstol) rättade sig efter Bundesgerichtshofs praxis.