natgillin/translations-raw huggingface dataset:
for special reasons, weighing the interests of both parties, the immediate commencement of default is justified.
den sena betalningen är berättigad, på grundval av särskilda orsaker och med beaktande av berörda parters intressen.
Bringing an action for performance and serving a demand for payment in summary debt proceedings for recovery of debt have the same effect as a warning notice.
Väckande av talan i syfte att prestationen skall tillhandahållas och delgivning av ett betalningsföreläggande inom ramen för ett motsvarande förfarande likställs med en påminnelse.
a period of time according to the calendar has been specified,
tillhandahållande av prestationen har fastställts till ett specifikt kalenderdatum,
If the time at which the invoice or payment statement is received by the obligor is uncertain, an obligor who is not a consumer is in default at the latest 30 days after the due date and receipt of the consideration.
Om datumet för mottagande av fakturan eller begäran om betalning inte är fastställt, anses … en gäldenär som inte är konsument vara sen med betalningen, senast trettio dagar efter förfallodagen och efter det att motprestationen har utförts.
(4) The obligor is not in default for as long as performance is not made as the result of a circumstance for which he is not responsible’.
En gäldenär anses inte vara sen med betalningen så länge anledningen till att prestationen inte har tillhandahållits beror av en omständighet som gäldenären inte ansvarar för.”
(iii) if the debtor receives the invoice or the equivalent request for payment earlier than the goods or the services, 30 days after the receipt of the goods or services; or
I direktiv nr 2000/35 om sena betalningar, som införlivats enligt ovan, föreskrivs bland annat i artikel 3 följande: iii) om gäldenären mottar fakturan eller en likvärdig begäran om betalning innan varorna eller tjänsten mottagits, 30 dagar efter dagen för mottagande av varorna eller tjänsten, eller
(iv) if a procedure of acceptance or verification, by which the conformity of the goods or services with the contract is to be ascertained, is provided for by statute or in the contract and if the debtor receives the invoice or the equivalent request for payment earlier or on the date on which such acceptance or verification takes place, 30 days after this latter date;
Medlemsstaterna skall säkerställa a) att ränta i enlighet med punkt d skall betalas från dagen efter den förfallodag eller den betalningsperiod som fastställs i avtalet, iv) om ett förfarande för godkännande eller kontroll, genom vilket varornas eller tjänstens överensstämmelse med avtalet skall konstateras, föreskrivs i lag eller i avtalet och om gäldenären mottar fakturan eller en likvärdig begäran om betalning tidigare eller den dag då mottagandet eller kontrollen sker, 30 dagar efter den sistnämnda dagen, b) att, om förfallodagen eller betalningsperioden inte fastställs i avtalet, ränta automatiskt skall betalas utan att det krävs en påminnelse i) c) att borgenären skall vara berättigad till dröjsmålsränta om
30 days following the date of receipt by the debtor of the invoice or an equivalent request for payment; or
30 dagar efter den dag då gäldenären mottog fakturan eller en likvärdig begäran om betalning, eller i) borgenären har fullgjort sina avtalsenliga och lagenliga skyldigheter och ii) om det råder osäkerhet om dagen för mottagande av fakturan eller en likvärdig begäran om betalning, 30
(ii) he has not received the amount due on time, unless the debtor is not responsible for the delay;
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-306/06 ii) inte har mottagit det förfallna be -loppet i tid, dock inte om gäldenä - ren inte är ansvarig för dröjsmålet, att dröjsmålsränta inte skall betalas då ”gäldenären inte är ansvarig för dröjsmålet” att även en sen betalning kan anses ha ”mottagits” av borgenären i tid, då gäldenären har gjort vad som krävs för att det förfallna beloppet skall överföras i tid.
The referring court nevertheless recognises that the interpretation of the provision in question is not unequivocal.
Den hänskjutande domstolen har icke desto mindre tillstått att bestämmelsen i fråga kan tolkas på mer än ett sätt.
In particular, the use in the German, French and English versions of the terms ‘erhalten’, ‘reçu’ and ‘received’ respectively could indicate that, in order to avoid late payment within the meaning of Directive 2000/35, the amount must reach the creditor before expiry of the applicable period for payment.
Framför allt skulle användningen i den tyska, den franska och den engelska språkversionen av orden ”erhalten”, ”reçu” respektive ”received” kunna anses innebära att för att undvika en sen betalning i den mening som avses i direktiv 2000/35 krävs det att beloppet i fråga når borgenären före den tillämpliga tidsfristens utgång.
The Landgericht Bonn upheld in part the action of 01051 Telecom, taking the view that Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35, pursuant to which the creditor is entitled, in the event of late payment, to interest when he has not received the amounts invoiced on time, suggested that late receipt of the sum due should be taken as the triggering factor for interest for late payment, even if the order for payment had been executed in good time.
Landgericht Bonn biföll delvis bolaget 01051 Telecoms talan genom att fastställa att enligt artikel 3.1 c ii i direktiv 2000/35, i enlighet med vilken borgenären är berättigad till dröjsmålsränta om denne inte har mottagit det förfallna beloppet i tid, skall ett sent mottagande av det förfallna beloppet anses utgöra dröjsmålsräntans utlösande faktor, även om betalningsordern hade verkställts i tid.
It is in those circumstances that the Oberlandesgericht Köln decided to stay proceedings and refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Det är mot denna bakgrund som Oberlandesgericht Köln har beslutat att vilandeförklara målet och hänskjuta följande tolkningsfråga till domstolen:
On appeal, the Oberlandesgericht Köln, after noting that Directive 2000/35 could be relied on in order to fill lacunae in the interconnection contract on this point, took the view that Article 3(1)(c)(ii) of the Directive could also correspond to the majority view in German law that, in the event of payment by transfer, it is the late execution of the transfer order and not the late receipt of the sum which is important.
Oberlandesgericht Köln fann som andra instans, efter att ha fastställt att direktiv 2000/35 kunde åberopas för att fylla tomrummen i detta avseende i avtalet om sambandstrafik, att artikel 3.1 c ii i direktiv 2000/35 även kunde motsvara den förhärskande tolkningen i tysk rätt enligt vilken det som räknas vid betalning genom överföring är det sena verkställandet av överföringsuppdraget och inte det sena mottagandet av det aktuella beloppet. Enligt den hänskjutande domstolen framgår det av den ovan nämnda artikeln, i vilken det föreskrivs
The abovementioned article, in specifying that interest for late payment is not due where the debtor ‘is not responsible for the delay’, indicates, according to the referring court, that a payment, even late, may be regarded as ‘received’ on time by the creditor where the debtor has done what is necessary for the sum due to be transferred in good time.
”Är en nationell bestämmelse, enligt vilken den avgörande tidpunkten för en betalning, som via banköverföring sker i syfte att undvika gäldenärens dröjsmål eller bringa detta att upphöra, inte är då beloppet krediteras borgenärens konto, utan då gäldenären, vid tillräcklig täckning på kontot eller då banken har lämnat en kredit till ett motsvarande belopp, lämnar det av banken godkända överföringsuppdraget, förenlig
01051 TELECOM in accordance with the Court’s established caselaw, a directive cannot, of itself, create rights and obligations in the context of their
01051 TELECOM mellan enskilda.
Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35/EC of the European Parliament and of the Council of 29 June 2000 on combating late payment in commercial transactions?’ relations.
4Domstolen har i domen i målet QDQ Media 5hänvisat till denna princip i svaret på en tolkningsfråga som även avsåg tolkningen av direktiv 2000/35.
In its judgment in QDQ Média, the Court had occasion to recall that principle in reply to a question referred for a preliminary ruling which also related to the interpretation of Directive 2000/35.
med artikel 3.1 c ii i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/35/EG av den 29 juni 2000 om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner? ”
II — Legal analysis
II — Rättslig prövning
Before analysing the substance, it is appropriate to examine whether the question referred for a preliminary ruling is admissible.
Innan sakfrågan prövas skall det undersökas om tolkningsfrågan kan upptas till prövning.
Nevertheless, by virtue of the principle of interpretation in conformity with the requirements of Community law and the obligation of genuine cooperation as set out in Article 10 EC, the Court has consistently pointed out that a national court called upon to interpret national law is bound to interpret it, so far as possible, in the light of the wording and the purpose of the directive concerned in order to achieve the result sought by the directive. 6
Domstolen har likväl, med stöd av principen om likformig tolkning och skyldigheten till lojalt samarbete som följer av artikel 10 EG, ständigt påmint om att en nationell domstol som skall tolka gemenskapsrätten är skyldig att, i den utsträckning det är möjligt, tolka denna mot bakgrund av direktivets ordalydelse och ändamål så att det resultat som avses i direktivet uppnås. 6
Such an obligation cannot be called into question in the main proceedings by the fact that the period for transposition of Directive 2000/35 had not yet expired at the material time.
Den omständigheten att tidsfristen för införlivande av direktiv 2000/35 ännu inte hade löpt ut vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna innebär inte att denna skyldighet kan ifrågasättas i målet vid den nationella domstolen.
Although the relevance of the question referred for a preliminary ruling does not appear to be the subject of debate in the parties’ observations, this merits some amplification.
Den ställda tolkningsfrågans relevans förtjänar att skildras mer utförligt, även om denna inte omnämns i parternas yttranden.
5 — Case C-235/03 QDQ Média [2005] ECR I-1937.
5 — Dom av den 10 mars 2005 i mål C-235/03, QDQ Media (REG 2005, s. I-1937).
Since this is a dispute between individuals, account must be taken of the fact that,
Det följer av domstolens rättspraxis att ett direktiv, vad avser en tvist mellan enskilda, inte i sig kan ge upphov till rättigheter och skyldigheter i ett förhållande
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-306/06
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-306/06 bestämmelserna i direktiv 2000/35 genom att anta 286 § BGB.
Since its judgment in Inter-Environne-ment Wallonie, 7 the Court considers, on the chosen to implement the provisions of Directive 2000/35 early, by adopting Paragraph 286 of the BGB. In those circumstances, the Court considers: basis of the second paragraph of Article 10 EC and Article 249 EC, that, during the period laid down for its implementation, the Member States to which a directive is addressed must refrain from adopting measures liable seriously to compromise the achievement of the result prescribed.
Domstolen anser nämligen, med stöd av artikel 10 andra stycket EG och artikel 249 EG, att efter domen i målet Inter-Envi-ronnement Wallonie 7skall den medlemsstat som direktivet riktar sig till, under den införlivandefrist som föreskrivs i direktivet för att sätta detta i kraft, avhålla sig från att införa bestämmelser som allvarligt äventyrar förverkligandet av det resultat som föreskrivs i detta direktiv.
That is all the more so where the question referred to the Court does not concern the possible exclusion of a national provision but its interpretation where it is already treated with caution in the relevant legal order.
Detta gäller i ännu högre grad då frågan som har ställts till domstolen inte rör ett eventuellt undantag från en nationell bestämmelse utan dess tolkning, om denna redan anses tvivelaktig i den nationella rättsordningen.
Moreover, the Court has stated that:
Domstolen har dessutom funnit att
‘Thus, when it applies domestic law, and in particular legislative provisions specifically adopted for the purpose of implementing the requirements of a directive, the national court is bound to interpret national law, so far as possible, in the light of the wording and the purpose of the directive concerned in order to achieve the result sought by the directive and consequently comply with the third paragraph of Article 249 EC’. 9
”[v]id tillämpningen av nationell rätt, och särskilt bestämmelser i en nationell lag som specifikt har införts för att genomföra ett direktiv, är den nationella domstolen skyldig att i den utsträckning det är möjligt tolka den nationella rätten mot bakgrund av direktivets ordalydelse och syfte för att uppnå det resultat som avses i direktivet och iaktta artikel 249 tredje stycket EG ” 9.
‘from the date upon which a directive has entered into force, the courts of the Member States must refrain as far as possible from interpreting domestic law in a manner which might seriously compromise, after the period for transposition has expired, attainment of the objective pursued by that directive’. 8
”medlemsstaternas domstolar från och med det datum då ett direktiv träder i kraft i den utsträckning det är möjligt skall avhålla sig från att tolka den nationella rätten på ett sätt som efter utgången av införlivandefristen riskerar att allvarligt äventyra de mål som eftersträvas med direktivet” 8.
Finally, in the dispute in the main proceedings, the national legislature had
Slutligen gäller i målet vid den nationella domstolen att den nationella lagstiftaren valde att före tidsfristens utgång införliva
In those circumstances, in interpreting the implementing provisions in accordance with the Directive, the court must take account of the intention of the national legislature which sought rapid implementation.
Domstolen skall under dessa omständigheter beakta den nationella lagstiftarens vilja att snabbt införliva bestämmelserna i fråga genom att tolka dem i enlighet med direktivet.
10Since Paragraphs 269, 270 and 286 of the BGB may be interpreted in different ways, resolution of the dispute depends to a great extent on the interpretation given by the Court to Article 3(1)(c)(ii) of the Directive on late payment, such that the relevance of the question put to the Court must be regarded as established.
10 Då 269 §, 270 § och 286 § BGB kan tolkas på olika sätt, beror tvistens lösning i stor utsträckning på hur domstolen tolkar artikel 3.1 c ii i direktivet om sena betalningar. Det får därmed anses självklart att den fråga som har hänskjutits till domstolen är relevant.
9 — Pfeiffer and Others, paragraph 113.10 — Pfeiffer and Others and Adeneler and Others.
10 — Domarna i de ovannämnda målen Pfeiffer m.fl. och Adeneler m.fl.
8 — Adeneler and Others, paragraph 123.
8 — Domen i det ovannämnda målet Adeneler m.fl., punkt 123.
B — Interpretation of Article 3(1)(c)(ii) the sum due must be credited to the creditor’s account on the due date if interest for late payment is no longer to be payable.
B — Tolkningen av artikel 3.1 c ii i di -rek tiv 2000/35 bringa möjligheten att kräva dröjsmålsränta att upphöra.
The Court is asked essentially to determine on the basis of which operation a payment made by bank transfer may be regarded as correctly executed in the context of a commercial transaction and, accordingly, as not giving rise to the charging of interest for late payment within the meaning of Directive 2000/35.
Domstolen har ombetts att fastställa från och med vilken del av en transaktion en betalning som görs genom banköverföring kan anses riktigt verkställd inom ramen för en handelstransaktion och därefter inte kommer att föranleda dröjsmålsränta i den mening som avses i direktiv 2000/35.
In support of that argument, it will also be noted that that requirement tallies perfectly with the objective of ensuring that creditors have effective protection against late payment, as is clear from recitals 7, 16, 19 and 20 in the preamble to Directive 2000/35, late payment constituting ‘an obstacle to the proper functioning of the internal market’.
Det kan till stöd för denna ståndpunkt även anföras att detta krav är förenligt med syftet att säkerställa ett effektivt skydd av borgenären mot sena betalningar. Det framgår klart och tydligt av skälen 7, 16, 19 och 20 i direktiv 2000/35 att sådana förseningar utgör ”ett hinder för en väl fungerande inre marknad”.
11The textual and teleological interpretations thus, at first sight, concur in favour of the requirement of effective payment of the amount due in the sense that the beneficiary should have at his disposal the amount credited to his account.
11Bokstavstolkningarna och de teleologiska tolkningarna talar alltså, vid första anblicken, samstämmigt för ett krav på att det förfallna beloppet faktiskt skall ha betalats, det vill säga borgenären skall kunna förfoga över det belopp som har registrerats på dennes konto.
The claimant and the Commission of the European Communities argue for a rigorous interpretation of Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35, taking the view that the provision requires the debtor to ensure that the creditor has the amount due at his disposal on the due date.
Motparten och Europeiska gemenskapernas kommission förordar en strikt tillämpning av artikel 3.1 c ii i direktiv 2000/35.
In other words, only when the funds are actually credited to the creditor’s account will entitlement to payment of interest for late payment be brought to an end or avoided.
De anser att gäldenären genom den bestämmelsen åläggs att säkerställa att borgenären kommer att kunna förfoga över det förfallna beloppet i tid.
However, that interpretation imposes a responsibility on the debtor which does not appear to be his.
Denna tolkning medför emellertid ett ansvar för gäldenären, vilket inte bör åvila honom.
It requires him to anticipate exactly the time necessary for the transaction to be handled by the various financial institutions involved.
Den innebär i själva verket en skyldighet för den sistnämnde att exakt förutse de tidsfrister som krävs för transaktionens behandling av de olika berörda finansinstituten.
Although the view may be taken that the originator of the transfer must accept responsibility for delays in payment attributable to his financial institution, that
Det kan emellertid anses att uppdragsgivaren skall ansvara för sena betalningar som kan tillskrivas dennes finansinstitut, men inte för sena betalningar som kan tillskrivas gäldenärens finansinstitut eller gäldenären
11 — See, inter alia, recitals 9 and 10 in the preamble to Directive 2000/35 as set out in Commission Recommendation 95/198/EC of 12 May 1995 on payment periods in commercial transactions (OJ 1995 L 127, p. 19).
11 — Se bland annat skälen 9 och 10 i direktiv 2000/35 såsom de framgår av kommissionens rekommendation 95/198/EG av den 12 maj 1995 om betalningsfrister vid handelstransaktioner (EGT L 127, s. 19).
It is true that a literal interpretation of the article, in most language versions, appears to confirm that position by stating that the creditor is entitled to interest for late payment if he ‘has not received the amount due on time’.
En bokstavstolkning av artikeln synes i de flesta språkversionerna bekräfta denna ståndpunkt genom att det i dessa preciseras att borgenären skall vara berättigad till dröjsmålsränta om denne ”inte mottagit det förfallna beloppet i tid”.
The choice of that verb by the Community legislature leads to the view that
Gemenskapslagstiftarens val av detta ord uppmanar till en tolkning enligt vilken det förfallna beloppet skall krediteras borgenärens konto i tid för att
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-306/06 parts of Article 3(1)(c)(ii), between the principle and the exception, which leaves open the circumstances in which the debtor will not be held responsible for the delay.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-306/06 vilka gäldenären inte kan hållas ansvarig för förseningar förblir oklara.
Furthermore, such an interpretation is contrary to that adopted by Direct- ive 97/5/EC of the European Parliament and of the Council of 27 January 1997 on crossborder credit transfers, 12 according to which responsibility for late payment caused by the financial institution of the beneficiary must be accepted by the creditor and not by the debtor. 13
En sådan tolkning står för övrigt i strid med den tolkning som antagits genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/5/EG av den 27 januari 1997 om gränsöverskridande betalningar, 12enligt vilken det är borgenären och inte gäldenären som, vid en sen betalning, skall ta på sig ansvaret för förseningar som kan tillskrivas borgenärens kreditinstitut. 13
It seems to me that such an interpretation must be excluded for two main reasons.
En sådan tolkning kan enligt min mening inte godtas, av två huvudskäl.
Firstly and despite clear progress on delays and transparency in banking transactions, 14it remains impossible, at the present time, for the debtor accurately to determine the date on which the creditor’s financial institution will transfer the funds to the creditor’s account.
För det första, och trots att en viss utveckling har skett avseende tidsfrister och öppenhet vad avser banktransaktioner, 14 är det i dagsläget omöjligt för gäldenären att med säkerhet fastställa datumet för överföring av tillgångar från borgenärens finansinstitut till borgenärens konto.
Accordingly, to elevate into a principle a requirement that, in any event, can be based only on an estimation undermines the principle of legal certainty.
Att anse att ett villkor som i vilket fall som helst enbart är grundat på en uppskattning utgör en princip innebär alltså ett åsidosättande av rättssäkerhetsprincipen.
What is more, according to the criteria adopted to determine whether the debtor is not responsible, the approach indicated is liable to be a source of legal uncertainty both for the debtor and for the creditor.
Mot bakgrund av de kriterier som tillämpas vid bedömningen av om gäldenären är ansvarig eller inte finns vidare en risk att det nämnda tillvägagångssättet ger upphov till rättsosäkerhet både för gäldenären och för borgenären.
Nevertheless, the solution could be found in the second part of the article submitted for interpretation by the Court, according to which a creditor who has not received the amount due on time is entitled to interest for late payment, ‘unless the debtor is not responsible for the delay’.
En lösning på denna skillnad i tolkning skulle emellertid kunna hämtas ur den andra delen av den artikel som domstolen har att tolka, enligt vilken en borgenär som inte har mottagit det förfallna beloppet i tid skall vara berättigad till dröjsmålsränta, ”dock inte om gäldenären inte är ansvarig för dröjsmålet”.
At the hearing, the Commission thus argued for the view that Article 3(1)(c)(ii) could be interpreted as laying down the principle, in the case of payment by transfer, that entry on the account of the creditor of the sum invoiced on time would avoid or end late payment, except in circumstances, which remain to be determined, of late payment for which the debtor was not responsible.
Kommissionen har vid förhandlingen försvarat den ståndpunkt enligt vilken artikel 3.1 c ii skulle kunna tolkas så, att det i den artikeln föreskrivs en princip som innebär att när betalningen görs genom banköverföring skall det förfallna beloppet krediteras borgenärens konto i tid för att undvika ett dröjsmål eller bringa detta att upphöra, förutom under de omständigheter som föreligger, vilka ännu inte har fastställts, vid en sen betalning som gäldenären inte kan hållas ansvarig för.
However, such a reading supposes a split between the two
En sådan tolkning förutsätter emellertid en uppdelning av de två delarna i artikel 3.1 c ii, mellan den däri föreskrivna principen och undantaget, vilket innebär att de omständigheter under