natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(a) the discharge into the sea of oil or oily mixture necessary for the purpose of securing the safety of a ship or saving life at sea; or
”Reglerna 9 och 10 i denna bilaga äger ej tillämpning i fråga om a) sådant utsläpp i havet av olja eller oljehaltig blandning som är nödvändig för ett fartygs säkerhet eller för räddande av människoliv till sjöss, eller b) sådant utsläpp i havet av olja eller oljehaltig blandning som är en följd av en skada på fartyget eller dess utrustning,
(i) provided that all reasonable precautions have been taken after the occurrence of the damage or discovery of the discharge for the purpose of preventing or minimising the discharge; and
1) förutsatt att alla rimliga försiktighetsåtgärder har vidtagits efter det att skadan inträffat eller oljeutsläppet upptäckts, i syfte att hindra eller så långt som möjligt begränsa utsläppet, och
(ii) except if the owner or the master acted either with intent to cause damage, or recklessly and with knowledge that damage would probably result; or
2) utom när ägaren eller befälhavaren handlat antingen i avsikt att orsaka skada eller vårdslöst och med kännedom om att en skada troligen skulle bli följden, eller c) utsläpp i havet av ämnen som innehåller olja och som godkänts av administrationen, när de användes i syfte att bekämpa särskilda föroreningsincidenter för att så långt som möjligt begränsa skada på grund av förorening.
The regulations for the control of pollution by noxious liquid substances are set out in Annex II to Marpol 73/78.
Reglerna för kontroll av förorening genom skadliga flytande ämnen återfinns i bilaga II i MARPOL 73/78.
Regulation 5 of Annex II prohibits discharge into the sea of the substances covered by that annex, except when certain exhaustively listed conditions are satisfied.
I regel 5 i denna bilaga förbjuds utsläpp i havet av ämnen som avses i denna bilaga, utom när vissa villkor som anges i en uttömmande uppräkning är uppfyllda.
Regulation 6(a) to (c) of that annex sets out, in analogous terms, the exceptions provided for in Regulation 11(a) to (c) of Annex I.
I regel 6 a–6 c i samma bilaga upprepas i motsvarande ordalag de undantag som föreskrivs i regel 11 a–11 c i bilaga I till MARPOL 73/78.
Article 3(1) of Directive 2005/35 provides:
Enligt artikel 3.1 i direktiv 2005/35 gäller följande:
‘This Directive shall apply, in accordance with international law, to discharges of polluting substances in:
”Detta direktiv skall gälla i enlighet med internationell rätt för utsläpp av förorenande ämnen i a) en medlemsstats inre vatten, inbegripet hamnar, såvitt bestämmelserna i MARPOL är tillämpliga, b) en medlemsstats territorialhav,
(c) straits used for international navigation subject to the regime of transit passage, as laid down in Part III, section 2, of [UNCLOS], to the extent that a Member State exercises jurisdiction over such straits;
c) sund som används för internationell sjöfart och som omfattas av reglerna för genomfartstrafik, i enlighet med Montego Bay-konventionen, i den mån en medlemsstat har jurisdiktion över sådana sund, d) en medlemsstats exklusiva ekonomiska zon eller likvärdig zon, som inrättats i enlighet med internationell rätt, och e) det fria havet.”
Article 4 of Directive 2005/35 provides:
I artikel 4 i direktivet föreskrivs följande:
‘Member States shall ensure that shipsource discharges of polluting substances into any of the areas referred to in Article 3(1) are regarded as infringements if committed with intent, recklessly or by serious negligence.
”Medlemsstaterna skall se till att utsläpp av förorenande ämnen orsakade av fartyg i något av de områden som avses i artikel 3.1 betraktas som överträdelser om de skett uppsåtligen eller genom vårdslöshet eller grov oaktsamhet.
These infringements are regarded as criminal offences by, and in the circumstances provided for in, Framework Decision 2005/667/JHA supplementing this Directive.’
Dessa överträdelser räknas som brott enligt rambeslut 2005/667/RIF, som kompletterar detta direktiv, under de omständigheter som anges i detta rambeslut.”
Article 5 of Directive 2005/35 states:
Enligt artikel 5 i direktiv 2005/35 gäller följande:
A discharge of polluting substances into the areas referred to in Article 3(1)(c), (d) and (e) shall not be regarded as an infringement for the owner, the master or the crew when acting under the master’s responsibility if it satisfies the conditions set out in Annex I, Regulation 11(b) or in Annex II, Regulation 6(b) of Marpol 73/78.’
Utsläpp av förorenande ämnen i något av de områden som avses i artikel 3.1 c–e skall inte betraktas som överträdelser när det gäller redaren, fartygets befälhavare eller besättningen, när denna handlar under befälhavarens ansvar, om dessa utsläpp uppfyller villkoren i regel 11 b i bilaga I eller regel 6 b i bilaga II till MARPOL 73/78.”
Article 8 of Directive 2005/35 provides:
Enligt artikel 8 i direktiv 2005/35 gäller följande:
Each Member State shall take the measures necessary to ensure that the penalties referred to in paragraph 1 apply to any person who is found responsible for an infringement within the meaning of Article 4.’
Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att de sanktioner som avses i punkt 1 tillämpas på varje person som befinns vara ansvarig för en sådan överträdelse som avses i artikel 4.”
The main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
The claimants in the main proceedings comprise a group of organisations within the maritime shipping industry representing substantial proportions of that industry.
Sökandena i målet vid den nationella domstolen bildar en sammanslutning av organisationer inom sjöfartssektorn som utgör en väsentlig del av denna sektor.
They applied to the High Court of Justice of England and Wales, Queen’s Bench Division (Administrative Court), for judicial review in relation to the implementation of Directive 2005/35.
De väckte talan vid den hänskjutande domstolen med yrkande om en prövning av huruvida genomförandet av direktiv 2005/35 har skett lagenligt (judicial review).
‘(1) In relation to straits used for international navigation, the exclusive economic zone or equivalent zone of a Member State and the high seas, is Article 5(2) of Directive 2005/35/EC invalid in so far as it limits the exceptions in Annex I Regulation 11(b) of [Marpol] 73/78 and in Annex II Regulation (6)(b) of [Marpol] 73/78 to the owners, masters and crew?
High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) beslutade den 4 juli 2006 att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1) Är artikel 5.2 i [direktiv 2005/35] ogiltig i fråga om sund som används för internationell sjöfart, i en medlemsstats exklusiva ekonomiska zon eller likvärdig zon och på det fria havet, i den mån den begränsar undantagen i bilaga I, regel 11 b, till MARPOL 73/78, och i bilaga II, regel 6 b, till MARPOL 73/78, till att avse redarna, befälhavarna och besättningen?
(a) Is Article 4 of the Directive invalid in so far as it requires Member States to treat serious negligence as a test of liability for discharge of polluting substances; and/or
2) Vad beträffar en medlemsstats territorialhav: a) är artikel 4 i direktiv [2005/35] ogiltig i den mån det enligt denna artikel krävs att medlemsstaterna använder grov oaktsamhet som ansvarsnorm avseende utsläpp av förorenande ämnen och/eller b) är artikel 5.1 i direktiv [2005/35] ogiltig i den mån den utesluter tillämpningen av undantagen i bilaga I, regel 11 b, till MARPOL 73/78, och i bilaga II, regel 6 b, till MARPOL 73/78?
(3) Does Article 4 of the Directive, requiring Member States to adopt national legislation which includes serious negligence as a standard of liability and which penalises discharges in territorial sea, breach the right of innocent passage recognised in [UNCLOS], and if so, is Article 4 invalid to that extent?
3) Strider artikel 4 i direktiv [2005/35], enligt vilken medlemsstaterna är skyldiga att anta nationell lagstiftning som innefattar grov oaktsamhet som ansvarsnorm och enligt vilken det föreskrivs påföljder för utsläpp i territorialhavet, mot den rätt till oskadlig genomfart som erkänns i Förenta nationernas havsrättskonvention, och om så är fallet, är artikel 4 ogiltig i denna del?
(4) Does the use of the phrase “serious negligence” in Article 4 of the Directive infringe the principle of legal certainty, and if so, is Article 4 invalid to that extent?’
4) Strider användningen av uttrycket ’grov oaktsamhet’ i artikel 4 i direktiv [2005/35] mot rättssäkerhetsprincipen och, om så är fallet, är artikel 4 ogiltig i denna del?”
The French Government questions whether the reference for a preliminary ruling is admissible, the national court having, in its view, failed to set out the circumstances in which the case has been brought before it.
Den franska regeringen anser att det är oklart huruvida begäran om förhandsavgörande kan tas upp till sakprövning med hänvisning till att den hänskjutande domstolen inte har redogjort för omständigheterna för talans väckande.
The French Government submits that, in contrast to cases such as that giving rise to the judgment in Case C-491/01 British American Tobacco (Investments) and Imperial Tobacco [2002] ECR I-11453, the order for reference does not state that the claimants in the main proceedings have sought to bring an action contesting the transposition of Directive 2005/35 by the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland.
Till skillnad från vad som varit fallet i sådana mål som C-491/01, British American Tobacco (Investments) och Imperial Tobacco, där dom meddelades den 10 december 2002 (REG 2002, s. I-11453), innehåller nämnda begäran inga preciseringar om att sökandena i målet vid den nationella domstolen avsett att föra talan i syfte att ifrågasätta det sätt på vilket Förenade Konungariket Storbritannien och Nordirland har genomfört direktiv 2005/35.
In that regard, it is to be remembered that, when a question on the validity of a measure adopted by the institutions of the European Community is raised before a national court, it is for that court to decide whether a decision on the matter is necessary to enable it to give judgment and, consequently, whether it should request the Court to rule on that question.
Det ska i detta avseende erinras om att när det vid en nationell domstol uppkommer en fråga om huruvida en av Europeiska gemenskapernas institutioner utfärdad rättsakt är giltig, är det den domstolens sak att bedöma om ett beslut i frågan är nödvändigt för att döma i saken och, således, att begära att EG-domstolen uttalar sig i frågan.
Accordingly, where the national court’s questions relate to the validity of a provision of Community law, the Court is obliged in principle to give a ruling (British American Tobacco (Investments) and Imperial Tobacco, paragraph 34 and the caselaw cited).
EG-domstolen är följaktligen i princip skyldig att meddela ett förhandsavgörande när de frågor som ställts av den nationella domstolen avser giltigheten av en gemenskapsrättslig bestämmelse (domen i det ovannämnda målet British American Tobacco (Investments) och Imperial Tobacco, punkt 34 och där angiven rättspraxis).
It is possible for the Court to refuse to give a preliminary ruling on a question submitted by a national court only where, inter alia, it is quite obvious that the ruling sought by that court on the interpretation or validity of Community law bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose or where the problem is hypothetical (British American Tobacco (Investments) and Imperial Tobacco, paragraph 35 and the caselaw cited).
Domstolen kan underlåta att avgöra en tolkningsfråga från en nationell domstol bara när det till exempel är uppenbart att den tolkning eller bedömning av en gemenskapsrättslig regels giltighet som har begärts av den nationella domstolen inte har något samband med de verkliga omständigheterna eller föremålet för tvisten i målet vid den nationella domstolen eller när frågan är av hypotetisk art (domen i det ovannämnda målet British American Tobacco (Investments) och Imperial Tobacco, punkt 35 och där angiven rättspraxis).
In the present case, it is clear from the order for reference that the claimants in the main proceedings have made an application to the High Court for judicial review of implementation of Directive 2005/35 in the United Kingdom and that they may make such an application even though, when the application was made, the period prescribed for implementation of the directive had not yet expired and no national implementing measures had been adopted.
I förevarande fall framgår det av beslutet om hänskjutande att sökandena i målet vid den nationella domstolen har väckt talan om lagenlighetskontroll vid High Court i syfte att bestrida giltigheten av införlivandet av direktiv 2005/35 i Förenade kungariket, och att de kan föra en sådan talan även om den frist som föreskrivs för direktivets införlivande ännu inte hade löpt ut vid tidpunkten för talans väckande och även om det inte hade antagits någon nationell åtgärd för införlivande av nämnda direktiv.
Nor is it disputed before the Court of Justice that the questions submitted are relevant to the outcome of the main proceedings, as the adoption of national measures designed to transpose a directive into domestic law in the United Kingdom may be subject to the condition that the directive be valid (see British American Tobacco (Investments) and Imperial Tobacco, paragraph 37).
Det har inte heller ifrågasatts vid EG-domstolen att de frågor som ställts är relevanta för avgörandet av tvisten vid den nationella domstolen, eftersom vidtagandet av nationella åtgärder i syfte att införliva ett direktiv i Förenade kungarikets rättsordning kan villkoras av att direktivet i fråga är giltigt (se domen i det ovannämnda målet British American Tobacco (Investments) och Imperial Tobacco, punkt 37).
It is therefore not obvious that the ruling sought by the national court on the validity of Directive 2005/35 bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose or concerns a hypothetical problem.
Det synes alltså inte uppenbart att den bedömning av giltigheten av direktiv 2005/35 som begärts av den hänskjutande domstolen helt saknar samband med de verkliga omständigheterna eller föremålet för tvisten i målet vid den domstolen, eller berör en fråga av hypotetisk art.
By its first three questions, the national court essentially requests the Court of Justice to assess the validity of Articles 4 and 5 of Directive 2005/35 in the light of Regulations 9 and 11(b) of Annex I, and Regulations 5 and 6(b) of Annex II, to Marpol 73/78
Den hänskjutande domstolen har ställt första, andra och tredje frågorna för att få klarhet i huruvida artiklarna 4 och 5 i direktiv 2005/35 är giltiga mot bakgrund av reglerna 9 och 11 b i bilaga I till MARPOL 73/78, reglerna 5 och 6 b i bilaga II till denna konvention samt bestämmelserna i Montego Bay-konventionen, vilka preci-
The claimants in the main proceedings and the Greek, Cypriot and Maltese Governments submit that Articles 4 and 5 of Directive 2005/35 do not comply with Marpol 73/78 or UNCLOS in several respects.
Sökandena i målet vid den nationella domstolen har, liksom den grekiska, den cypriotiska och den maltesiska regeringen, hävdat att artiklarna 4 och 5 i direktiv 2005/35 i flera avseenden strider mot såväl MARPOL 73/78 som Montego Bay-konventionen.
In particular, by laying down that liability is to be incurred for serious negligence, those articles establish a stricter liability regime for accidental discharges than that laid down in Article 4 of Marpol 73/78, read in conjunction with Regulations 9 and 11(b) of Annex I, and Regulations 5 and 6(b) of Annex II, to that Convention.
Framför allt uppställandet av en ansvarsnivå motsvarande grov oaktsamhet innebär att ansvarsregleringen i dessa artiklar är strängare för oavsiktliga utsläpp än motsvarande reglering i artikel 4 i MARPOL 73/78, jämförd med reglerna 9 och 11 b i bilaga I till denna konvention och reglerna 5 och 6 b i bilaga II till densamma.
The claimants in the main proceedings and the abovementioned governments proceed on the basis that the legality of Directive 2005/35 may be assessed in the light of UNCLOS, since the Community is a party thereto and it thus forms an integral part of the Community legal order.
Sökandena i målet vid den nationella domstolen har liksom ovannämnda regeringar i detta avseende utgått från premissen att direktiv 2005/35 kan bedömas mot bakgrund av Montego Bay-konventionen, eftersom det faktum att gemenskapen är part i konventionen innebär att denna utgör en integrerad del av gemenskapens rättsordning.
In their submission, the directive’s legality may also be assessed in the light of Marpol 73/78.
Lagenligheten av nämnda direktiv kan enligt dem även bedömas mot bakgrund av MARPOL 73/78.
They state that UNCLOS defines and governs the extent of the jurisdiction of the Contracting Parties in their actions on the high seas, in their exclusive economic zones and in international straits.
I Montego Bay-konventionen definieras och regleras nämligen omfattningen av avtalsparternas behörighet vad gäller deras handlande på fria havet, i den exklusiva ekonomiska zonen och i internationella sund.
Thus, the Community lacks the power to adopt legislation applying to discharges from ships not flying the flag of one of the Member States, save to the extent that UNCLOS accords the Community the right to adopt such legislation.
Gemenskapen är därmed inte behörig att anta bestämmelser som är tillämpliga på utsläpp från fartyg som inte seglar under någon medlemsstats flagg, såvida inte gemenskapen i Montego Bay-konventionen tillerkänns rätten att anta en sådan bestämmelse.
Under UNCLOS, the Contracting Parties have the power only to adopt legislation implementing the international rules and standards in such marine areas, that is to say, in the present case, the provisions of Marpol 73/78.
Enligt denna konvention är dock avtalsparterna endast behöriga att anta lagstiftning som genomför de internationella normerna och bestämmelserna inom sådana områden, vilket i förevarande fall betyder bestämmelserna i MARPOL 73/78.
This power is specified with regard to the high seas in Article 211(1) and (2) of UNCLOS, with regard to international straits in Articles 42(1)(b) and 45 of that Convention and with regard to the exclusive economic zone in Article 211(5).
Denna behörighet på fria havet preciseras i artikel 211.1 och 211.2 i Montego Bay-konventionen, medan motsvarande behörighet i internationella sund regleras i artiklarna 42.1 b och 45 i nämnda konvention, och i artikel 211.5 däri beträffande den exklusiva ekonomiska zonen.
The same holds for territorial waters, by virtue of Article 2(3) of UNCLOS.
Detsamma gäller för territorialvattnen enligt artikel 2.3 i Montego Bay-konventionen.
The claimants in the main proceedings add that the legality of Directive 2005/35 must be assessed in the light of Marpol 73/78 for the further reason that the Community legislature seeks to implement the latter in Community law by means of that directive.
Sökandena i målet vid den nationella domstolen har tillagt att lagenligheten av direktiv 2005/35 ska bedömas mot bakgrund av MARPOL 73/78 av samma skäl, nämligen att gemenskapslagstiftaren genom detta direktiv söker införliva MARPOL 73/78 med gemenskapsrätten.
Furthermore, the field of maritime transport is a field where the Community has assumed the function of regulating the implementation of the international obligations of the Member States.
Sjötransportområdet är dessutom ett område där det är gemenskapen som reglerar genomförandet av medlemsstaternas internationella åtaganden.
The position is analogous to that under the General Agreement on Tariffs and Trade of 30 October 1947 (‘GATT 1947’) before the advent of the Agreement establishing the World Trade Organisation, where the Community, without becoming a party to GATT 1947, succeeded to the obligations of Member States through its actions under the common commercial policy.
Situationen är att jämställa med den situation som gällde enligt det allmänna tull- och handelsavtalet av den 30 oktober 1947 (nedan kallat GATT 1947) före tillkomsten av avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen, en situation i vilken gemenskapen hade övertagit medlemsstaternas åtaganden, utan att fördenskull bli part i det förstnämnda avtalet, på grund av sitt agerande inom den gemensamma handelspolitiken.
The field covered by GATT 1947 was thereby brought within the jurisdiction of the Community, its provisions having the effect of binding the Community.
De områden som omfattades av GATT 1947 kom således att ingå i gemenskapens behörighetsområde genom att bestämmelserna i detta avtal medförde att gemenskapen blev bunden av detsamma.
It follows that the validity of a measure of secondary Community legislation may be affected by the fact that it is incompatible with such rules of international law.
Giltigheten av en sekundärrättsakt antagen av gemenskapen kan följaktligen påverkas av att reglerna i rättsakten inte är förenliga med sådana folkrättsliga regler.
Where that invalidity is pleaded before a national court, the Court of Justice thus reviews,
När denna ogiltighet åberopas vid nationell domstol kommer alltså EG-domstolen att med tillämpning av artikel 234 EG kontrollera huruvida den berörda
First, the Community must be bound by those rules (see Joined Cases 21/72 to 24/72 International Fruit Company and Others [1972] ECR 1219, paragraph 7).
För det första ska gemenskapen vara bunden av dessa regler (se dom av den 12 december 1972 i de förenade målen 21/72–24/72, International Fruit Company m.fl., REG 1972, s. 1219, punkt 7; svensk specialutgåva, volym 2, s. 51).
Second, the Court can examine the validity of Community legislation in the light of an international treaty only where the nature and the broad logic of the latter do not preclude this and, in addition, the treaty’s provisions appear, as regards their content, to be unconditional and sufficiently precise (see to this effect, in particular, Case C-344/04 IATA and ELFAA [2006] ECR I-403, paragraph 39).
För det andra kan domstolen pröva giltigheten av gemenskapsrättsliga bestämmelser mot bakgrund av ett internationellt avtal bara om avtalets beskaffenhet och systematik inte utgör hinder mot detta, och vidare om dess bestämmelser till sitt innehåll framstår som ovillkorliga och tillräckligt precisa (se, för ett liknande resonemang, bland annat dom av den 10 januari 2006 i mål C-344/04, IATA och ELFAA, REG 2006, s. I-403, punkt 39).
It must therefore be examined whether Marpol 73/78 and UNCLOS meet those conditions.
Det ska alltså prövas om dessa två villkor är uppfyllda när det gäller MARPOL 73/78 och Montego Bay-konventionen.
First, with regard to Marpol 73/78, it is to be observed at the outset that the Community is not a party to this Convention.
Domstolen konstaterar för det första att gemenskapen inte är part i MARPOL 73/78.
In this regard, Marpol 73/78 can therefore be distinguished from GATT 1947 within the framework of which the Community progressively assumed powers previously exercised by the Member States, with the consequence that it became bound by the obligations flowing from that agreement (see to this effect, in particular, International Fruit Company and Others, paragraphs 10 to 18).
MARPOL 73/78 skiljer sig således från GATT 1947, inom ramen för vilket gemenskapen gradvis har övertagit den behörighet som tidigare utövades av medlemsstaterna, vilket har lett till att gemenskapen kommit att bindas av de åtaganden som följer av det avtalet (se, för ett liknande resonemang, bland annat domen i de ovannämnda förenade målen International Fruit Company m.fl., punkterna 10–18).
Accordingly, this caselaw relating to GATT 1947 cannot be applied to MARPOL 73/78.
Denna rättspraxis avseende GATT 1947 kan följaktligen inte överföras på MARPOL 73/78.