natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under the multisectoral framework of 1998, the Commission decides on a case-by-case basis the maximum allowable aid intensity for projects which are subject to the notification requirement provided for in Article 2 of Regulation No 659/1999.
Enligt rambestämmelserna beslutar kommissionen från fall till fall om högsta tillåtna stödnivå för projekt som omfattas av kravet på anmälan i artikel 2 i förordning nr 659/1999.
Paragraph 3.10 of the multisectoral framework of 1998 describes the calculation formula which the Commission uses to determine the maximum allowable intensity.
I punkt 3.10 i rambestämmelserna anges den beräkningsformel som kommissionen använder sig av när den fastställer nämnda nivå.
The formula is based, first, on determination of the maximum allowable intensity for aid to large companies in the area concerned, referred to as the ‘regional ceiling’ (factor R), which is then adjusted by three coefficients corresponding, in turn, to competition in the sector concerned (factor T), the capital/labour ratio (factor I) and the regional impact of the aid in question (factor M).
Denna formel grundar sig först på en bestämning av den högsta tillåtna stödnivå som ska tillämpas på stöd till stora företag i det berörda området, benämnd ”taket för regionalstöd” (R-faktorn), som därefter modifieras av tre jämkningsfaktorer, nämligen konkurrensfaktorn i den berörda sektorn (T-faktorn), förhållandet mellan kapital och arbetstillfällen (I-faktorn) respektive de regionala effekterna av stödet i fråga (M-faktorn).
The formula for the maximum allowable aid intensity is thus R x T x I x M.
Formeln för beräkning av det högsta tillåtna stödet är alltså R x T x I x M.
According to point 3.2 of the multisectoral framework of 1998, factor T (the competition factor) calls for an analysis aimed at determining whether the notified project will be implemented in a sector or subsector affected by structural overcapacity.
Enligt punkt 3.2 i rambestämmelserna inbegriper T-faktorn (konkurrensfaktorn) en analys av om det föreslagna projektet berör en sektor eller undersektor med strukturell överkapacitet.
Thus, in accordance with point 3.3 of the multisectoral framework of 1998, in determining whether or not such overcapacity exists, the Commission considers, at the Community level, the difference between the average capacity utilisation rate for manufacturing industry as a whole and the capacity utilisation rate of the relevant sector or subsector.
Vid bedömningen av om det finns strukturell överkapacitet beaktar kommissionen enligt punkt 3.3 i rambestämmelserna skillnaden mellan den genomsnittliga kapacitetsutnyttjandegraden för tillverkningsindustrin som helhet och kapacitetsutnyttjandegraden inom den relevanta sektorn eller undersektorn på gemenskapsnivå.
The analysis covers a reference period corresponding to the last five years for which data are available.
Denna analys baseras på en referensperiod som motsvarar de senaste fem åren för vilka uppgifter finns tillgängliga.
Point 3.4 of the multisectoral framework of 1998 reads as follows:
Punkt 3.4 i rambestämmelserna har följande lydelse:
For this purpose, the Commission will compare the evolution of apparent consumption of the product(s) in question (that is, production plus imports minus exports) with the growth rate of [European Economic Area] manufacturing industry as a whole.’
Kommissionen kommer då att undersöka hur den synliga konsumtionen av de berörda produkterna (dvs. produktionen plus importen minus exporten) utvecklas, jämfört med tillväxttakten för tillverkningsindustrin som helhet inom [Europeiska ekonomiska samarbetsområdet].”
Under point 3.10.1 of the multisectoral framework of 1998, an adjustment factor of 0.25, 0.5, 0.75 or 1 is applied to factor T (the competition factor), on the basis of the following criteria:
Enligt punkt 3.10.1 i rambestämmelserna ska en jämkningsfaktor på 0,25, 0,50, 0,75 eller 1 tillämpas på T-faktorn (konkurrensfaktorn) för följande situationer:
(ii) Project which results in a capacity expansion in a sector facing structural overcapacity and/or a declining market and which is likely to reinforce high market share: 0.50
”i) Projekt som leder till utökad kapacitet inom en sektor med betydande strukturell överkapacitet och/eller med en absolut minskning av efterfrågan: 0,25, ii) Projekt som leder till utökad kapacitet inom en sektor med strukturell överkapacitet och/eller med en vikande marknad och som sannolikt kommer att förstärka en stor marknadsandel: 0,50,
(iii) Project which results in a capacity expansion in a sector facing structural overcapacity and/or a declining market: 0.75
TYSKLAND M.FL. MOT KRONOFRANCE iii) Projekt som leder till en utökad kapacitet inom en sektor med strukturell överkapacitet och/eller med en vikande marknad: 0,75, iv) Sannolikt inga negativa effekter enligt i)–iii): 1,00.”
By letter of 4 August 2000, the Federal Republic of Germany notified the Commission of a project to grant investment aid to Glunz for the construction of an integrated wood processing centre at Nettgau in the Land of Saxony-Anhalt (Germany), which fell within the multisectoral framework of 1998.
Genom skrivelse av den 4 augusti 2000 anmälde Förbundsrepubliken Tyskland till kommissionen sina planer på att bevilja Glunz investeringsstöd för att bygga ett integrerat centrum för träbearbetning i Nettgau i delstaten Sachsen-Anhalt (Tyskland). Planerna omfattades av tillämpningsområdet för rambestämmelserna.
On 25 July 2001 the Commission decided, in accordance with Article 4(3) of Regulation No 659/1999, not to raise objections to the grant of that aid and specified the maximum allowable intensity on the basis of an assessment of the aid under the criteria laid down in the multisectoral framework of 1998.
Med tillämpning av artikel 4.3 i förordning nr 659/1999 beslutade kommissionen den 25 juli 2001 att inte invända mot att detta stöd beviljades och fastställde, på grundval av en utvärdering av stödet med hänsyn till de kriterier som fastställts i rambestämmelserna, den högsta tillåtna stödnivån.
In that context, given that an examination of the data relating to the capacity utilisation rate of the economic sector to which the manufacture of wood panels and boards belongs had not revealed any structural overcapacity, the Commission applied the maximum adjustment factor of 1 in respect of factor T (competition factor), without proceeding to examine the possibility that the investment in question was carried out in a declining market.
Eftersom det vid undersökningen av uppgifterna om kapacitetsutnyttjandegraden inom den ekonomiska sektor som innefattar tillverkning av träskivor inte hade visat sig föreligga någon strukturell överkapacitet, tillämpade kommissionen den högsta jämkningsfaktorn 1 beträffande T-faktorn (konkurrensfaktorn), utan att bedöma möjligheten att investeringen i fråga gjordes på en vikande marknad.
The proceedings at first instance and the judgment under appeal
Förfarandet i första instans och den överklagade domen
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 4 February 2002, Kronofrance SA (‘Kronofrance’) brought an action for the annulment of the
Kronofrance SA (nedan kallat Kronofrance) väckte genom ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli den 4 februari 2002 talan om ogiltigförklaring av det
JUDGMENT OF 11. 9.
DOM AV DEN 11.9.2008 — FÖRENADE MÅLEN C-75/05 P OCH C-80/05 P omtvistade beslutet.
2008 — JOINED CASES C-75/05 P AND C-80/05 P contested decision, in which it relied on four pleas in law: first, infringement of Article 87 EC and of the multisectoral framework of 1998; second, infringement of Article 88(2) EC; third, misuse of powers; and fourth, breach of the obligation to state reasons.
Till stöd för sin talan anförde företaget fyra grunder: för det första åsidosättande av artikel 87 EG och av rambestämmelserna, för det andra åsidosättande av artikel 88.2 EG, för det tredje maktmissbruk och för det fjärde åsidosättande av motiveringsskyldigheten.
The Commission for its part raised a plea of inadmissibility, on the ground that the applicant did not have locus standi.
Kommissionen framställde för sin del en invändning om rättegångshinder på den grunden att sökanden saknade talerätt.
According to the Commission, Kronofrance could not be considered to be a competitor of the beneficiary of the aid and consequently could not claim the status of ‘interested party’ within the meaning of Regulation No 659/1999.
Enligt kommissionen kunde Kronofrance inte betraktas som en konkurrent till stödmottagaren och kunde därmed inte göra anspråk på att vara en ”intresserad part” i den mening som avses i förordning nr 659/1999.
For that reason, it did not have standing to challenge the contested decision.
Företaget hade därför inte rätt att väcka talan mot det omtvistade beslutet.
As to the substance, Kronofrance claimed inter alia that, by authorising the aid in question after only a preliminary examination, the Commission had infringed Article 88(2) EC and Article 4(4) of Regulation No 659/1999, which require the formal investigation procedure to be initiated once ‘doubts are raised’ as to the compatibility with the common market of a notified measure.
Kronofrance hävdade i sak bland annat att kommissionen genom att godkänna stödet i fråga redan efter den preliminära granskningen åsidosatt artikel 88.2 EG och artikel 4.4 i förordning nr 659/1999, där det föreskrivs att ett formellt granskningsförfarande ska inledas när den anmälda åtgärden ”föranleder tveksamhet” i fråga om dess förenlighet med den gemensamma marknaden.
According to Kronofrance, a specific investigation of the situation in the relevant market should have given rise to such doubts.
Enligt Kronofrance torde en noggrann granskning av situationen på den berörda marknaden ha gett upphov till sådan tveksamhet.
Indeed, during the administrative procedure, Kronofrance had sent the Commission data on the apparent consumption of wood panels and boards, which showed that the investment at issue related to a declining market.
Under det administrativa förfarandet lämnade Kronofrance nämligen uppgifter till kommissionen om den synliga konsumtionen av träskivor som visade att investeringen i fråga gjordes på en vikande marknad.
Nevertheless, the Commission limited itself to investigating only the possible existence of structural overcapacity and considered that it was not required to verify whether the investments in question were carried out in a declining market.
Kommissionen undersökte dock endast om det förelåg strukturell överkapacitet och fann att den inte var skyldig att pröva huruvida investeringarna i fråga hade gjorts på en vikande marknad.
In paragraphs 38 to 44 of the judgment under appeal, the Court of First Instance found that Glunz and Kronofrance were in competition with one another, which accorded the latter the status of an interested party which could be regarded as directly and individually concerned by the contested decision within the meaning
I punkterna 38–44 i den överklagade domen fann förstainstansrätten att det rådde ett konkurrensförhållande mellan Glunz och Kronofrance som gav sistnämnda företag ställning som en intresserad part som direkt och personligen var berörd av det omtvistade beslutet i den mening som avses i artikel 230 fjärde stycket EG.
On that basis, the Court of First Instance rejected the plea of inadmissibility raised by the Commission.
Förstainstansrätten underkände av detta skäl kommissionens invändning om rättegångshinder.
As to the substance, in paragraphs 79 to 111 of the judgment under appeal the Court of First Instance found that, by examining the competitive situation in the market in question on the sole basis of the data relating to structural overcapacity, without having at the same time ascertained whether the proposed aid was intended for a declining market, the Commission had infringed Article 87 EC and the multisectoral framework of 1998.
Vad gäller målet i sak fann förstainstansrätten i punkterna 79–111 i den överklagade domen att kommissionen hade åsidosatt artikel 87 EG och rambestämmelserna genom att bedöma konkurrensförhållandena på den berörda marknaden enbart på grundval av uppgifterna om strukturell överkapacitet utan att även pröva huruvida det planerade stödet var avsett för en vikande marknad.
The Court of First Instance reached that conclusion after having held in particular, on one hand, that a different interpretation would amount to denying the specificity of the two criteria for the assessment of factor T (competition factor) and, on the other hand, that investments undertaken in a declining market carry serious risks of distorting competition, which is plainly contrary to the objective of undistorted competition pursued by Article 87 EC.
Förstainstansrätten kom till nämnda slutsats efter att ha beaktat särskilt dels att en annan tolkning skulle innebära att de två kriterierna för utvärdering av T-faktorn (konkurrensfaktorn) helt förlorade sina självständiga betydelser, dels att investeringar på en vikande marknad medför allvarliga risker för störningar av konkurrensen, vilket tydligt strider mot det syfte att åstadkomma en icke snedvriden konkurrens som ligger bakom artikel 87 EG.
Such a conclusion was, moreover, consistent with the aim that the Commission itself had laid down when it had adopted the multisectoral framework of 1998, which according to point 1.2 was to limit aid for large-scale projects to a level which avoids as much as possible adverse effects on competition but which at the same time maintains the attraction of the assisted area.
Enligt förstainstansrätten är denna slutsats vidare förenlig med det syfte som kommissionen själv fastställde genom att anta rambestämmelserna, nämligen, såsom framgår av punkt 1.2 i dessa bestämmelser, att begränsa stödet till stora projekt för att i största möjliga utsträckning begränsa de negativa följderna för konkurrensen samtidigt som stödområdets attraktionskraft bevaras.
The Court of First Instance accordingly annulled the contested decision.
Förstainstansrätten ogiltigförklarade följaktligen det omtvistade beslutet.
Procedure before the Court and the forms of order sought
Förfarandet vid domstolen och parternas yrkanden
The Federal Republic of Germany, and Glunz and OSB, brought two appeals against that judgment, which were registered respectively on 11 February 2005 under the number C-75/05 P and on 16 February 2005 under the number C-80/05 P.
Förbundsrepubliken Tyskland respektive Glunz och OSB har överklagat förstainstansrättens dom. De båda överklagandena registrerades den 11 februari 2005 under målnummer C-75/05 P respektive den 16 februari 2005 under målnummer C-80/05 P.
By order of the President of the Court of 13 October 2005, the two cases were joined for the purposes of the oral procedure and the judgment.
Genom beslut av domstolens ordförande den 13 oktober 2005 har dessa båda mål förenats med avseende på det muntliga förfarandet och den slutliga domen.
The Federal Republic of Germany and the Commission claim that the Court should:
Förbundsrepubliken Tyskland och kommissionen har yrkat att domstolen ska
— declare Kronofrance’s action inadmissible or dismiss it as unfounded, and
— förklara att Kronofrances talan inte kan tas upp till sakprövning eller ogilla denna, och
— order Kronofrance to pay the costs relating to the proceedings at first instance and on appeal.
— förplikta Kronofrance att ersätta rättegångskostnaderna avseende förfarandena i första instans och i domstolen.
Glunz and OSB claim that the Court should:
Glunz och OSB har yrkat att domstolen ska
— dismiss the action or, in the alternative, refer the case back to the Court of First Instance, and
— ogilla talan, eller i andra hand återförvisa målet till förstainstansrätten, och
— order Kronofrance to pay the costs.
— förplikta Kronofrance att ersätta rättegångskostnaderna.
Kronofrance contends that the Court should:
Kronofrance har yrkat att domstolen ska
— order the appellants to pay the costs relating to the proceedings at first instance and on appeal.
— förplikta klagandena att ersätta rättegångskostnaderna avseende förfarandena i första instans och i domstolen.
The Federal Republic of Germany advances three grounds of appeal, whilst Glunz and OSB put forward four grounds of appeal, which partly coincide with Germany’s grounds.
Förbundsrepubliken Tyskland har åberopat tre grunder till stöd för sitt överklagande, medan Glunz och OSB har åberopat fyra grunder, vilka delvis sammanfaller med de förstnämnda.
Infringement of the fourth paragraph of Article 230 EC
Åsidosättande av artikel 230 fjärde stycket EG
The Federal Republic of Germany, by its first ground of appeal, and Glunz and OSB, by their second ground of appeal, supported by the Commission, maintain that the judgment under appeal infringes the fourth paragraph of Article 230 EC, in that the Court of First Instance considered the contested decision to be ‘of direct and individual concern’ to Kronofrance and consequently held the action brought by that undertaking to be admissible.
Förbundsrepubliken Tyskland respektive Glunz och OSB har, understödda av kommissionen, genom sin första respektive andra grund gjort gällande att den överklagade domen strider mot artikel 230 fjärde stycket EG, då förstainstansrätten fann Kronofrance vara ”direkt och personligen berört” av det omtvistade beslutet och följaktligen fann att företagets talan kunde prövas i sak.
That incorrect assessment stems from an unreason-
Denna oriktiga bedömning följer av en alltför omfattande utvidgning av tillämpningsområdet för artikel 230 fjärde
The Court of First Instance wrongly concluded that any person potentially ‘interested’ by the formal procedure for investigating aid within the meaning of Article 1(h) of Regulation No 659/1999 was to be regarded as directly and individually concerned, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, by an approval decision taken at the end of the preliminary examination stage, and that it was therefore unnecessary to show that the competitive position of Kronofrance was ‘substantially’ affected by that decision.
Förstainstansrätten fann felaktigt att var och en som potentiellt är ”intresserad” av det formella granskningsförfarandet beträffande ett stöd, i den mening som avses i artikel 1 h i förordning nr 659/1999, ska anses vara direkt och personligen berörd, i den mening som avses i artikel 230 fjärde stycket EG, av ett beslut om godkännande som fattas efter den preliminära granskningen av stödet, utan att det måste visas att Kronofrances konkurrenskraft ”påtagligt” påverkats genom detta beslut.
By contrast, according to the Federal Republic of Germany, Glunz and OSB, the status of ‘interested party’ within the meaning of Regulation No 659/1999 does not automatically imply the right to bring legal proceedings.
Enligt Förbundsrepubliken Tyskland, Glunz och OSB ger ställningen som ”intresserad part” i den mening som avses i förordning nr 659/1999 inte automatiskt en rätt att väcka talan i domstol.
Accordingly, in order to find that Kronofrance had locus standi, the Court of First Instance should have ascertained whether its position on the relevant market was substantially affected.
För att kunna slå fast att Kronofrance hade talerätt borde förstainstansrätten därför ha kontrollerat huruvida dess position på den berörda marknaden påverkades påtagligt.
Contrary to the findings of that court, Glunz and Kronofrance are not actually in competition on the market in question and therefore Kronofrance’s position on that market cannot have been substantially affected.
Tvärtemot förstainstansrättens slutsats var Glunz och Kronofrance i praktiken inte konkurrenter på den berörda marknaden, varför Kronofrances position på denna marknad inte kan ha påverkats påtagligt.
In that regard, Glunz and OSB allege that the finding of the Court of First Instance that the marketing areas of Kronofrance and Glunz overlap is inaccurate.
Glunz och OSB har därvid hävdat att förstainstansrättens slutsats att bolagens avsättningsområden överlappar varandra är oriktig.
The Court incorrectly assessed the data relating to the markets of the two undertakings.
Förstainstansrätten gjorde en felaktig bedömning av uppgifterna rörande de två företagens marknader.
Moreover, according to the Federal Republic of Germany, the Court of First Instance merely stated that Glunz belonged to a group which included other companies active in the field of wood panels and boards in France.
Förbundsrepubliken Tyskland har betonat att förstainstansrätten nöjt sig med att konstatera att Glunz tillhörde en koncern där andra företag ingick som var verksamma på marknaden för träskivor i Frankrike.
That criterion is, however, irrelevant because it is based on considerations relating to such a group rather than on specific competition between the two undertakings in question.
Det kriteriet är dock inte relevant, då det grundar sig på en bedömning av en sådan koncern, inte av den konkreta konkurrensen mellan de båda företagen i fråga.
In the light of those considerations, the Federal Republic of Germany, Glunz and OSB, as well as the Commission, are of the opinion that the action for annulment brought by Kronofrance should have been declared inadmissible.
Mot bakgrund av dessa överväganden, anser Förbundsrepubliken Tyskland, Glunz och OSB liksom kommissionen att Kronofrances talan borde ha avvisats.
Kronofrance, on the other hand, maintains that, if the formal investigation procedure is not opened, a competitor of the recipient of aid need prove only its status as an ‘interested party’ within the meaning of Article 88(2) EC, where its action seeks to protect its procedural rights.
Kronofrance har däremot hävdat att om inget formellt granskningsförfarande inleds, behöver en konkurrent till stödmottagaren bara bevisa sin ställning som ”berörd part” i den mening som avses i artikel 88.2 EG när nämnda konkurrent väcker talan i syfte att skydda sina processuella rättigheter.
In that situation, it is not necessary to show that the applicant’s competitive position is substantially affected. It is sufficient that its interests might be affected by the grant of the aid.
I det fallet är det inte nödvändigt att visa att sökandens konkurrenskraft har påverkats påtagligt, utan det räcker att dennes intressen kan skadas av att stödet beviljas.
In the present case, the direct competitive relationship between Glunz and Kronofrance is enough to reach such a conclusion.
I förevarande fall är det direkta konkurrensförhållandet mellan Glunz och Kronofrance tillräckligt för att så ska anses vara fallet.
It should first of all be stated that under the fourth paragraph of Article 230 EC a natural or legal person may institute proceedings against a decision addressed to another person only if that decision is of direct and individual concern to the former.
Enligt artikel 230 fjärde stycket EG får en fysisk eller juridisk person väcka talan mot ett beslut riktat till en annan person bara om det berör honom direkt och personligen.
According to settled caselaw, persons other than those to whom a decision is addressed may claim to be individually concerned only if that decision affects them by
Enligt fast rättspraxis kan andra personer än dem som ett beslut är riktat till göra anspråk på att vara personligen berörda endast om beslutet angår dem på grund av
It follows that, where, without initiating the formal investigation procedure under Article 88(2) EC, the Commission finds, on the basis of Article 88(3) EC, that aid is compatible with the common market, the persons intended to benefit from those procedural guarantees may secure compliance therewith only if they are able to challenge that decision before the Community judicature.
Av detta följer att när kommissionen, utan att inleda det formella granskningsförfarandet enligt artikel 88.2 EG, genom beslut med stöd av artikel 88.3 EG fastslår att ett stöd är förenligt med den gemensamma marknaden, kan de personer som åtnjuter dessa processrättsliga skyddsregler endast göra dessa gällande om de har möjlighet att väcka talan mot kommissionens beslut vid gemenskapsdomstolarna.