natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By way of an introductory observation, the Commission points out that the appeal stands or falls by the premise that the certificates at issue are not forged.
Kommissionen har inledningsvis understrukit att överklagandet står och faller med huruvida de omtvistade varucertifikaten är förfalskade.
The Court of First Instance found in the contested judgment that the 32 A.TR.1 certificates at issue were forged and were not issued by the Turkish customs authorities.
Förstainstansrätten har i den överklagade domen fastställt att de omtvistade 32 varucertifikaten AT.R.1 var förfalskade och inte hade utfärdats av de turkiska tullmyndigheterna.
The appeal effectively disputes that finding of fact by the Court of First Instance and is therefore inadmissible.
Överklagandet syftar till att bestrida förstainstansrättens fastställande av de faktiska omständigheterna och skall följaktligen avvisas.
In addition, the Commission raises various objections of inadmissibility against particular grounds of the appeal.
Därutöver har kommissionen gjort invändningar om rättegångshinder beträffande vissa grunder.
By its second ground of appeal, the appellant submits that the Court of First Instance wrongly considered that the right of access to documents relates only to documents on which the Commission based the decision at issue.
Klaganden har genom sin andra grund gjort gällande att förstainstansrätten felaktigt ansåg att rätten att få tillgång till handlingar endast omfattar handlingar som legat till grund för kommissionens angripna beslut.
The right of access to documents should also apply to confidential documents.
Rätten att få tillgång till handlingar måste även omfatta sekretessbelagda handlingar.
The Commission must at least identify confidential documents and attach a non-confidential summary.
Kommissionen måste åtminstone ge information om existensen av sekretessbelagda handlingar och bifoga en icke sekretessbelagd sammanfattning.
The Commission replies that the appellant’s argument has no basis in Community law.
Kommissionen har genmält att klagandens argumentation saknar stöd i gemenskapsrätten.
By its third ground of appeal, the appellant complains that the Court of First Instance imposed on it the entire burden of proof for those factual circumstances which characterised a ‘special situation’ within the meaning of Article 239 of the CCC and Article 905 of the CCC implementing regulation, in so far as they constitute factual matters in third countries (in this case Turkey) or within the Commission’s sphere of action and influence.
Klaganden har genom sin tredje grund gjort gällande att förstainstansrätten ålagt klaganden hela bevisbördan för sådana faktiska omständigheter som utgör en ”särskild situation”, i den mening som avses i artikel 239 i tullkodexen och artikel 905 i tillämpningsförordningen för tullkodexen, i den mån det rör sig om omständigheter i tredjeland (här Turkiet), eller om sådana faktiska omständigheter som omfattas av kommissionens verksamhets- och inflytandeområde.
Such a division of the burden of proof demands something impossible and unreasonable from
En sådan fördelning av bevisbördan innebär att det ställs omöjliga och
By its first ground of appeal, the appellant submits that the Court of First Instance made an error of law when it considered the Turkish authorities to have exclusive competence to determine whether the A.TR.1 movement certificates were authentic or correct.
Genom sin första grund har klaganden gjort gällande att förstainstansrätten har gjort sig skyldig till en felaktig rättstillämpning genom att anta att de turkiska myndigheterna har exklusiv behörighet att kontrollera om A.TR.1-varucertfikaten är äkta och riktiga.
In that regard, the appellant takes the view that where there are sufficient objective indications that the competent customs authorities of a third country were involved in the irregularities in question, or even where there is concrete suspicion of such conduct, the exclusive competence of those authorities ends.
Klaganden har i detta avseende anfört att myndighetens exklusiva behörighet bortfaller när det föreligger tillräckliga objektiva belägg för att de behöriga tullmyndigheterna i ett tredjeland medverkat till aktuella oegentligheter eller även vid konkreta tvivel angående ett sådant beteende.
C.A.S. v COMMISSION the applicant.
C.A.S. MOT KOMMISSIONEN oacceptabla krav på klaganden.
The latter complied with its obligation to present evidence by pleading objective factors which justified serious doubts and established a degree of probability with regard to the irregularities in question.
Klaganden har efterkommit sin bevisskyldighet genom att ge objektiva belägg som ger upphov till allvarliga tvivel och en viss grad av sannolikhet vad gäller aktuella oegentligheter.
The Commission argues that the Court of First Instance was right to reject the appellant’s requests for measure of inquiry and offers of evidence as serving no purpose and irrelevant because the file already contained relevant and consistent evidence.
Kommissionen har anfört att förstainstansrätten med rätta har fastställt att klagandens begäran om bevisupptagning och den bevisning som klaganden åberopat skall avvisas då den inte har någon betydelse, eftersom akten redan innehöll tillämplig och konsekvent bevisning.
The fifth ground of appeal relates to errors which the Court of First Instance allegedly made in the classification in law of documents/facts in relation to the deficiencies attributable to the Turkish authorities and the Commission.
Den femte grunden rör de fel som förstainstansrätten skall ha begått vid den rättsliga kvalificeringen av handlingar/ faktiska omständigheter avseende de turkiska myndigheternas och kommissionens åsidosättanden. dosättanden.
In the view of the Commission, this is not a question of allocation of the burden of proof.
Enligt kommissionens uppfattning är det inte fråga om fördelningen av bevisbördan.
On the contrary, the question of allocation of the burden of proof arises only when a factual claim at issue is supported by at least prima facie documentary evidence.
Frågan om fördelning av bevisbördan uppkommer först när ett omtvistat påstående om de faktiska omständigheterna åtminstone kan styrkas.
However, to shift the burden of proof would be tantamount to placing the Commission and the customs authorities of the Member States and the third State a priori; under ‘general suspicion’ and imposing on them the — often impossible — burden of furnishing evidence in rebuttal.
Omvänd bevisbörda skulle däremot medföra att ”allmänna misstankar” på förhand kastas mot kommissionen samt tullmyndigheterna i medlemsstaterna och i tredjeland och göra det omöjligt för dem att framlägga motbevisning.
In addition, the Commission reaffirms its view that these are mere presumptions on the part of the appellant and not objective indicia.
Därutöver har kommissionen anfört att det endast rör sig om antaganden från klagandens sida och inte om objektiva omständigheter.
With regard to the alleged deficiencies attributable to the Turkish authorities, the appellant is firstly of the view that the Court interpreted and classified the certificates at issue wrongly in law.
Vad gäller påståendet om de turkiska myndigheternas åsidosättanden anser klaganden för det första att förstainstansrätten har gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning vid tolkningen och klassificeringen av de omtvistade varucertifikaten.
Secondly, it challenges the Court’s interpretation of the forging of A.TR.1 certificate D 437214.
Den har för det andra ifrågasatt den tolkning som förstainstansrätten gjort avseende förfalskningen av varucertifikat A.TR.1 D 437214.
Thirdly, a comparison of the stamps on the certificates acknowledged as irregular with those considered to be forged reveals no difference, which shows that the certificates at issue were wrongly classified as forged.
För det tredje visar en jämförelse av stämplarna på de varucertifikat som fastställts vara oriktiga med dem som ansetts vara förfalskade ingen skillnad, vilket innebär att de omtvistade varucertifikaten felaktigt har klassificerats som förfalskade.
Fourthly, the appellant submits that the Court made an error of law in not acknowledging that Turkey is legally obliged, under various provisions of Decisions No 1/95 and No 1/96, to register the certificates issued.
För det fjärde anser klaganden att förstainstansrätten har gjort sig skyldig till en felaktig rättstillämpning genom att inte slå fast att Turkiet på grund av olika bestämmelser i besluten nr 1/95 och nr 1/96 var skyldigt att registrera de utfärdade varucertifikaten.
Moreover, it challenges the Court’s consideration that forgers would have every interest in using on forged certificates a registration number which corresponded with a lawful certificate.
Klaganden har därutöver ifrågasatt förstainstansrättens resonemang att det helt ligger i förfalskarnas intresse att i de förfalskade varucertifikaten använda ett serienummer som motsvarar ett riktigt
By its fourth ground of appeal, the appellant submits that, in refusing to admit the evidence offered by it and to order the measures of inquiry requested by it, the Court infringed Article 68(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Klaganden har genom sin fjärde grund gjort gällande att förstainstansrätten, genom att avvisa den åberopade bevisningen och klagandens begäran om bevisupptagning, har åsidosatt artikel 68.1 i förstainstansrättens rättegångsregler.
That is a fortiori the case since the Court imposed very great demands on it in terms of the burden of proof.
Detta gäller i synnerhet som förstainstansrätten har ställt mycket höga krav vad gäller bevisbördan.
Moreover, in view of the fact that its request referred, on the one hand, to all the documents in the file and, on the other, only illustratively to specific documents such as, for example, the OLAF report of 9 December 1998, the Court wrongly assumed that its request for the production of documents from the administrative file had no purpose (paragraph 313).
Därutöver har förstainstansrätten med beaktande av att klagandens begäran för det första är hänförlig till samtliga handlingar i akten och för det andra att klaganden endast har hänfört sig till vissa handlingar, som till exempel OLAF:s rapport av den 9 december 1998, som exempel, felaktigt fastställt att dess begäran att handlingarna i ärendet skall företes är utan föremål (punkt 313).
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P particularly since the port of entry was Ravenna and on no occasion has a duplicate registration number been found.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT TRSTENJAK — MÅL C-204/07 P varucertifikat.
Fifthly, the appellant alleges involvement of the Turkish authorities in issuing the certificates at issue, since those authorities could have prevented the use of forged certificates at the time of export clearance by checking the certificates presented and the goods.
Klaganden har för det femte påstått att de turkiska myndigheterna hade medverkat vid utfärdandet av de omtvistade varucertifikaten, eftersom de vid expeditionen av varorna hade kunnat förhindra användningen av förfalskade varucertifikat genom att kontrollera de varucertifikat som företetts samt varorna.
Sixthly, the appellant challenges the Court’s legal assessment with regard to the alleged deficiency on the part of the Turkish authorities in providing administrative assistance and in particular the finding that those authorities did not contradict themselves.
Klaganden har för det sjätte ifrågasatt förstainstansrättens bedömning av de turkiska myndigheternas påstådda åsidosättande inom ramen för det administrativa samarbetet och särskilt slutsatsen att dessa myndigheter inte hade lämnat motsägelsefulla upplysningar.
Finally, it submits that various other circumstances demonstrate the Turkish authorities’ involvement in issuing the certificates at issue.
Den har slutligen anfört olika omständigheter som enligt klagandens uppfattning styrker att de turkiska myndigheterna hade medverkat vid utfärdandet av de omtvistade varucertifikaten.
With regard to the alleged deficiencies attributable to the Commission, the appellant submits that there were sufficient objective indications of systematic and deliberate infringements by the competent Turkish authorities, which should have justified an intensified review of preferential treatment by the Commission.
Vad gäller kommissionens påstådda åsidosättanden anser klaganden att det föreligger tillräckliga objektiva belägg för att de behöriga turkiska myndigheterna systematiskt och medvetet gjort sig skyldiga till åsidosättanden som borde ha motiverat en skärpt kontroll av bestämmelserna om förmånsbehandling från kommissionens sida.
Taking as its basis Article 93 of the CCC implementing regulation and Article 4 of Decision No 1/96, the appellant expresses the opinion that the Republic of Turkey and the Commission were legally obliged during the period in question (1995 to 1997) to communicate or require specimens of the stamps of the competent customs officials used by the Turkish customs authorities.
Klaganden har med stöd av artikel 93 i tillämpningsförordningen för tullkodexen och artikel 4 i beslut 1/96 gjort gällande att Republiken Turkiet och kommissionen även under den omtvistade perioden (1995–1997) varit skyldiga att informera de behöriga tulltjänstemännen om, eller begära prover från dem på, de stämplar som användes av de turkiska tullmyndigheterna.
The Court of First Instance also made an error of law when it did not conclude that the Commission was obliged to warn importers of fruit juice concentrates by the end of 1994/beginning of 1995 at the latest of irregularities in Turkey in the issuing of A.TR.1 movement certificates.
Förstainstansrätten gjorde sig också skyldig till en felaktig rättstillämpning genom att inte slå fast att kommissionen senast i slutet av år 1994 eller i början av år 1995 var skyldig att varna importörer av fruktjuicekoncentrat för oegentligheter i Turkiet vid utfärdandet av varucertifikat A.TR.1.
Moreover, UCLAF failed to comply with its obligations under Articles 1 and 3 of Regulation (EC) No 1073/1999 to carry out a proper investigation in Turkey, since it did not adopt certain methods of investigation.
Därutöver har UCLAF åsidosatt sina skyldigheter enligt artiklarna 1 och 3 i förordning (EG) nr 1073/99 att genomföra en adekvat utredning i Turkiet, eftersom den inte har tillämpat vissa utredningsmetoder.
In the Commission’s view, the appellant is again merely contesting the findings and assessments of fact made by the Court of First Instance.
Enligt kommissionen har klaganden endast ifrågasatt de konstateranden och bedömningar av de faktiska omständigheterna som förstainstansrätten har gjort.
Neither Turkey nor the Commission was obliged, under the provisions applicable here, to send specimens of stamps or signatures.
Enligt de här tillämpliga bestämmelserna hade inte vare sig Turkiet eller kommissionen någon skyldighet att vidarebefordra prover på stämplar eller underskrifter.
With regard to the duty to warn importers, which the appellant considers it to have, the Commission points out that the
Vad gäller den skyldighet att varna importörer som
As a preliminary point, the Commission contends that the appellant misunderstands the nature of the Court’s findings in relation to the fifth ground of appeal.
Kommissionen anser inledningsvis att klaganden har missuppfattat karaktären på förstainstansrättens slutsatser vad gäller den femte grunden.
That ground of appeal does not concern points of law, but contains assessments of fact which cannot be the subjectmatter of proceedings on an appeal on a point of law.
Denna rör inte rättsliga frågor, utan innehåller en bedömning av de faktiska omständigheterna som inte kan vara föremål för ett överklagande.
Moreover, in the fifth ground of appeal, the appellant has inadmissibly restated its submissions at first instance.
Klaganden har därutöver inom ramen för den femte grunden upprepat de argument som den anfört i förstainstansrätten, vilket inte är tillåtet.
It is unable to show in what respect the Court of First Instance made an error of law in this connection.
Den har inte kunnat visa på vilket sätt förstainstansrätten gjort sig skyldig till en felaktig rättstillämpning i detta avseende.
Its allegations are unsubstantiated and without any probative value.
Klagandens påståenden saknar stöd och de har inget bevisvärde.
The keeping of registers is not prescribed either in the Association Agreement or in any other provisions applicable here.
Det föreskrivs varken i associeringsavtalet eller i andra bestämmelser som är tillämpliga här att register skall föras.
C.A.S. v COMMISSION it had been repaid/remitted, by issuing a new notice of assessment.
C.A.S. MOT KOMMISSIONEN ett nytt beslut utta tull som eftergetts eller återbetalats.
imports at issue here dated from the period between April 1995 and November 1997, whereas doubts regarding the authenticity and the accuracy as to content of Turkish A.TR.1 certificates arose only subsequently, namely as of 1998.
kommissionen har enligt klagandens uppfattning, har kommissionen erinrat om att de här omtvistade importtransaktionerna ägde rum mellan april 1995 och november 1997, medan tvivel vad gäller äktheten och riktigheten av turkiska varucertifikat A.TR.1 först uppkom därefter, nämligen från 1998.
In the Commission’s view, the appellant’s interpretation of Article 905 et seq. of the CCC implementing regulation and Article 218(3) of the CCC is incorrect, since the decision at issue here was adopted within the aforementioned periods and was not annulled by the Court of First Instance.
Enligt kommissionen är den tolkning som klaganden gjort av artikel 905 och följande artiklar i tillämpningsförordningen för tullkodexen och av artikel 218.3 i tullkodexen felaktig, eftersom det här omtvistade beslutet antogs inom de ovannämnda fristerna och upphävdes inte av förstainstansrätten.
By its sixth ground of appeal, the appellant submits that the Court of First Instance should have classified the Commission’s failure to call on the Customs Committee/Association Council as a fault.
Klaganden har genom sin sjätte grund gjort gällande att förstainstansrätten inte ansåg att den omständigheten att kommissionen inte hade vänt sig till tullkommittén/associeringsrådet innebar att kommis- sionen handlat felaktigt.
It refers in this respect to the judgment in ‘Turkish televisions’. 3
Den har i detta avseende åberopat domen i målet ”turkiska TV-apparater”. 3
By its eighth ground of appeal, the appellant complains that the Court of First Instance failed to recognise that, even on the assumption that the certificates at issue were false, having regard to the gross misconduct of the Turkish authorities and the Commission it was unfair, in view of the relationship between economic operators and the administration, to leave the appellant to bear a loss stemming from the decision at issue.
Klaganden har genom sin åttonde grund gjort gällande att förstainstansrätten missbedömde det förhållandet att det även vid ett antagande om att de omtvistade varucertifikaten är oäkta, mot bakgrund av de turkiska myndigheternas och kommissionens mycket felaktiga handlande vad gäller förhållandet mellan näringsidkare och förvaltning, är oskäligt att låta klaganden stå hela risken för en skada som härrör från det omtvistade beslutet.
The Commission contends that, in view of the Turkish authorities’ consistent and impeccable willingness to cooperate, it had no reason to call on the Customs Committee or the Association Council.
Kommissionen har anfört att den med hänsyn till de turkiska myndigheternas konsekventa och felfria samarbetsvillighet inte haft skäl att vända sig till tullkommittén eller associeringsrådet.
The Commission states out that it did not express a view in the decision at issue on the question of the appellant’s care or negligence, and that therefore the appellant’s submissions concerning this question are of no consequence.
Kommissionen har erinrat om att den i det omtvistade beslutet inte tog ställning till frågan huruvida klaganden varit aktsam eller vårdslös. Klagandens argumentation avseende denna fråga är följaktligen inte relevant.
By its seventh ground of appeal, the appellant submits that the Court of First Instance failed to take into account the appellant’s legitimate interest in the annulment of the contested decision with respect to A.TR.1 certificate D437214 since, in view of the three-year period prescribed in Article 218(3) of the CCC and having regard to the Court’s judgment regarding an alleged ‘forging’ of certificate D437214, it was no longer permissible to charge the duty, once
Klaganden har genom sin sjunde grund gjort gällande att förstainstansrätten har felbedömt klagandens berättigade intresse av att få det omtvistade beslutet ogiltigförklarat vad avser varucertifikat A.TR.1 D 437214, eftersom det med hänsyn till treårsfristen i artikel 218.3 i tullkodexen med avseende på förstainstansrättens dom avseende en påstådd ”förfalskning” av varucertifikat D 437214 inte längre varit tillåtet att genom
By its ninth ground of appeal, the appellant complains that the Court of First Instance found that there was no active involvement on the part of the Turkish customs authorities in the issuing and use of the 32 A.TR.1 certificates in question in this case for the purposes of Article 220(2)(b) of the CCC.
Klaganden har genom sin nionde grund kritiserat det förhållandet att förstainstansrätten inte godtog att de turkiska tullmyndigheterna aktivt skulle ha medverkat till utfärdandet och användningen av de omtvistade 32 A.TR.1-varucertifikaten, i den mening som avses i artikel 220.2 b i tullkodexen.
In that regard, the Commission submits that, in view of the fact that this case concerns forged certificates which were not issued by the Turkish authorities, it is precisely any ‘active error’ on the part of the Turkish authorities for the purposes of Article 220(2)(b) of the CCC that is lacking.
Kommissionen har i detta avseende anfört att det med beaktande av att det i förevarande fall rör sig om förfalskade varucertifikat som inte utfärdats av de turkiska myndigheterna inte har begåtts något ”aktivt misstag” från de turkiska myndigheternas sida, i den mening som avses i artikel 220.2 b i tullkodexen.
IV — Legal assessment other measures, including agricultural and commercial policy measures, introduced at Community level in connection with trade in goods between the Community and third countries.
tulltaxebestämmelser och övriga, även jord-bruks- och handelspolitiska, bestämmelser, vilka antas av gemenskapen med avseende på varuhandeln mellan gemenskapen och tredjeländer.
The codification of Community customs legislation was not confined to the technical reproduction of existing customs legislation; amendments were also made, at the same time, with the aim of making the customs legislation more consistent, simplifying it and remedying existing omissions with a view to adopting complete Community legislation in this area.
Kodifieringen av den gemenskapsrättsliga tullagstiftningen begränsade sig inte till att återge den gällande tullagstiftningen, utan det gjordes även ändringar för att göra tullagstiftningen mera enhetlig, förenkla den och avhjälpa brister som fanns, i syfte att få en fullständig gemenskapslagstiftning på området.
Accordingly, the Customs Code lays down new provisions for, inter alia, the postclearance recovery, repayment and remission of import and export duties, which in part carried forward the earlier legislation and in part introduced amendments. 4
Bland annat för uppbörd, återbetalning och eftergift av import- och exporttullar föreskrivs nya bestämmelser i tullkodexen som dels befäster tidigare lagstiftning, dels inför ändringar. 4