natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Approximation of laws — Protection of consumers in respect of contracts negotiated away from business premises — Directive 85/577
Tillnärmning av lagstiftning — Konsumentskydd i de fall då avtal ingås utanför fasta affärslokaler — Direktiv 85/577
(Council Directive 85/577, Arts 4 and 5(1))
(Rådets direktiv 85/577, artiklarna 4 och 5.1)
SUMMARY — CASE C-412/06 under a contract for long-term credit, where the consumer has been given defective notice concerning the exercise of that right.
SAMMANFATTNING — MÅL C-412/06 information avseende de närmare bestämmelserna om utövandet av hävningsrätten.
Directive 85/577 to protect the consumer in respect of contracts negotiated away from business premises must be interpreted as meaning that the national legislature is entitled to provide that the right of cancellation laid down in Article 5(1) of the directive may be exercised no later than one month from the time at which the contracting parties have performed in full their obligations
Direktiv 85/577 för att skydda konsumenten i de fall då avtal ingås utanför fasta affärslokaler ska tolkas så, att den nationella lagstiftaren kan föreskriva att den hävningsrätt som införts genom artikel 5.1 i direktivet kan utövas senast en månad efter det att avtalsparterna helt har fullgjort sina förpliktelser enligt ett kreditavtal med lång löptid, när konsumenten har erhållit felaktig
In 1998, Ms Hamilton noted a significant reduction in the monthly distributions from the fund, which were intended to cover a substantial part of the loan interest. She therefore decided to reschedule her debt by concluding a building society savings contract and taking out a bridging loan with the result that, at the end of April 1998, she had repaid in full the amount owed to the Volksbank Filder eG and, consequently, the bank returned the security for the initial loan.
Domstolen skall i förevarande begäran om förhandsavgörande avgöra frågan om huruvida det i en nationell lagstiftning, med avseende på rådets direktiv 85/577/EEG av den 20 december 1985 för att skydda konsumenten i det fall då avtal ingås utanför fasta affärslokaler 2, är möjligt att i tiden begränsa utövandet av hävningsrätten för den konsument som har ingått avtal vid hemförsäljning, även om denna konsument har erhållit felaktig information om denna rätt.
I — The main proceedings, the legal framework and the questions referred for a preliminary ruling
I — Tvisten i målet vid den nationella domstolen, tillämpliga bestämmelser och tolkningsfrågorna
Although, as required under the third sentence of Paragraph 7(2) of the Law on consumer credit (Verbraucherkreditgesetz), Ms Hamilton had received a notice concerning her right of cancellation, that notice was incorrect inasmuch as it did not concern the conditions for the exercise of the right of cancellation in a doorstep-selling situation.
Sökanden i målet vi den nationella domstolen hade i enlighet med 7 § stycke 2 tredje meningen i konsumentkreditlagen (Verbraucherkreditgesetz) visserligen erhållit information om sin hävningsrätt men denna information visade sig vara felaktig, eftersom den inte avsåg villkoren för hävningsrätt vid hemförsäljning.
In 1992, the plaintiff in the main proceedings, Ms Hamilton, concluded at her home, with a representative of Volksbank Filder eG, a contract for a loan in order to finance the acquisition of shares in a real property fund.
Sökanden i målet vid den nationella domstolen, Annelore Hamilton, ingick år 1992 i sin bostad ett låneavtal med företrädaren för Volksbank Filder eG för att finansiera förvärvet av andelar i en fastighetsfond.
It should be pointed out that, in German law, an incorrect notice concerning the right of cancellation is equivalent to no notice.
Det skall påpekas att i tysk rätt likställs överförandet av felaktig information om hävningsrätt med utebliven information. I 2 §
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-412/06
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-412/06
‘In the case of transactions within the scope of Article 1, traders shall be required to give consumers written notice of their right of cancellation within the period laid down in Article 5, together with the name and address of a person against whom that right may be exercised.
”När det gäller transaktioner som omfattas av artikel 1 skall näringsidkare skriftligen informera konsumenterna om deras rätt att häva avtalet inom den period som föreskrivs i artikel 5 samt om namn och adress till den gentemot vilken denna rätt kan utövas.
‘If that notice is not given, the consumer’s right of cancellation shall not lapse until one month after both parties have performed in full their obligations under the agreement’.
”Uteblir … information, upphör konsumentens rätt att häva avtalet inte förrän en månad efter det att båda parterna helt har fullgjort sina förpliktelser.”
Such notice shall be dated and shall state particulars enabling the contract to be identified.
Sådan information skall vara daterad och innehålla sådana detaljerade upplysningar som gör det möjligt att identifiera kontraktet. …
Ms Hamilton did not cancel the initial loan contract until 16 May 2002, that is to say, several years after all the obligations thereunder had been performed by both parties whereas, under the fourth sentence of Paragraph 2(1) of the Law on the cancellation of doorstep transactions and analogous transactions, cancellation is only possible within the month following full performance of the contract.
Det var dock först den 16 maj 2002 som Annelore Hamilton hävde det ursprungliga låneavtalet, det vill säga flera år efter det att de två parterna helt hade fullgjort sina förpliktelser. Enligt 2 § stycke 1 fjärde meningen HwiG begränsas däremot denna möjlighet till en månad från och med avtalets fullständiga uppfyllelse.
Member States shall ensure that their national legislation lays down appropriate consumer protection measures in cases where the information referred to in this Article is not supplied.’
Medlemsstaterna skall se till att deras nationella lagstiftning innehåller lämpliga bestämmelser som skyddar konsumenten i de fall sådan information som anges i denna artikel saknas.”
However, the national court has doubts as to whether the fourth sentence of Paragraph 2(1) of the Law on the cancellation of doorstep transactions and analogous transactions complies with Directive 85/577.
Den hänskjutande domstolen vill dock få klarhet i huruvida 2 § stycke 1 fjärde meningen HwiG är förenlig med direktiv 85/577.
By virtue of Article 5 of Directive 85/577:
Enligt artikel 5 i direktiv 85/577 gäller följande:
3 — That provision was amended subsequently by the Law on the modernisation of the law of obligations (Schuldrechtsmodemisierungsgesetz, BGBl 2001 I, p. 3138).
3 — Denna bestämmelse har därefter ändrats genom lag om modernisering av lagstiftningen om skulder (Schuldrechtsmodernisierungsgesetz, BGBl. 2001 I, s. 3138).
That law came into force on 1 January 2002 and provides that the right of cancellation no longer lapses if the consumer has not been properly notified of that right.
Lagen trädde i kraft den 1 januari 2002. Genom denna lag föreligger det numera inte någon upphävningsrätt om konsumenten inte på ett korrekt sätt har informerats om denna rätt.
However, since that new provision does not have retroactive effect, the dispute is governed by the fourth sentence of Paragraph 2(1) of the Law on the cancellation of doorstep transactions and analogous transactions.
Eftersom det inte finns någon retroaktiv verkan knuten till denna nya bestämmelse omfattas tvisten i förevarande fall dock fortfarande av 2 § stycke 1 fjärde meningen HWiG.
The consumer shall have the right to renounce the effects of his undertaking by
Konsumenten skall ha rätt att avsäga sig rättsverkningarna av sitt åtagande genom
HAMILTON sending notice within a period of not less than seven days from receipt by the consumer of the notice referred to in Article 4, in accordance with the procedure laid down by national law.
HAMILTON att skicka ett meddelande inom minst sju dagar från det han mottagit informationen enligt artikel 4.
It shall be sufficient if the notice is dispatched before the end of such period.
Ett sådant förfarande skall föreskrivas i den nationella lagstiftningen.
days prescribed for cancellation must be calculated “from receipt by the consumer of the notice” concerning his right of cancellation, and that it is on the trader that the obligation falls to provide that information.
informationen’ beträffande sin hävningsrätt och att skyldigheten att lämna denna information åligger näringsidkaren.
Those provisions are explained by the fact that if the consumer is not aware of the existence of the right of cancellation, he will not be able to exercise that right.
Dessa bestämmelser låter sig förklaras av övervägandet att det är omöjligt för konsumenten att utöva sin hävningsrätt, om han inte vet att han har en sådan.
The giving of the notice shall have the effect of releasing the consumer from any obligations under the cancelled contract.’
Att lämna ett sådant meddelande skall ha den verkan att konsumenten befrias från alla förpliktelser enligt det uppsagda avtalet.”
Having regard to the wording and purpose of Article 5 of the doorstep-selling directive, it is not possible to construe the third paragraph of Article 4 as enabling the national legislature to provide that the consumer’s right of cancellation must in any event be exercised within a period of one year, even if the trader has not notified the consumer of the existence of that right.
Med hänsyn till ordalydelsen i artikel 5 i hemförsäljningsdirektivet och dess syfte kan inte artikel 4 tredje stycket i detta direktiv tolkas så, att det tillåter den nationelle lagstiftaren att föreskriva att konsumenten under alla omständigheter skall utöva sin hävningsrätt inom en frist på ett år, även om näringsidkaren inte har informerat konsumenten om att denna rätt finns.
The Court has already had occasion to rule on the interpretation of the third paragraph of Article 4 and Article 5(1) of Directive 85/577 in Heininger 4.
Domstolen har redan haft tillfälle att uttala sig om tolkningen av artiklarna 4 tredje stycket och 5.1 i direktiv 85/577, i domen i målet Heininger.
The applicant in that case had received no information about his right of cancellation.
4Sökanden i det målet hade inte erhållit någon information om sin hävningsrätt.
The German legislation none the less laid down a timelimit of one year from the conclusion of the contract for the exercise of that right in such circumstances.
Enligt den tyska lagstiftningen begränsades dock under sådana förhållanden den period då denna rättighet kunde utövas till ett år räknat från och med avtalets ingående.
The Court decided as follows:
Domstolen fastslog följande:
It should […] be pointed out that the doorstep-selling directive thus expressly provides that the minimum period of seven
Det föreskrivs … uttryckligen i hemförsäljningsdirektivet att den minsta frist på sju dagar som föreskrivs för hävandet skall räknas ’från det [konsumenten] mottagit
Finally, as regards the argument that it is essential, for reasons of legal certainty, to restrict the period within which the right of cancellation may be exercised, such reasons cannot prevail since they imply a limitation of the rights expressly conferred on consumers by the doorstep-selling directive in order to protect them against the risks arising from the fact that the credit institutions have chosen to enter into agreements away from their business premises. …’
Vad slutligen gäller argumentet att det skulle vara absolut nödvändigt att begränsa fristen för utövande av hävningsrätten av rättssäkerhetsskäl, skall det påpekas att sådana skäl inte kan göra sig gällande, eftersom de innebär en begränsning av de rättigheter som hemförsäljningsdirektivet uttryckligen ger konsumenten för att denne skall skyddas mot de risker som uppstår genom att kreditinstituten har valt att sluta fastighetskreditavtal utanför sina fasta affärslokaler …”
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-412/06 defective notice, so that it expires one month after both parties have performed their obligations under the agreement in full?
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-412/06 i direktivet, på så sätt att denna rätt upphör en månad efter det att båda parterna helt har fullgjort sina förpliktelser, trots att konsumenten har erhållit felaktig information?
It was precisely after becoming aware of the judgment in Heininger, cited above, that Ms Hamilton cancelled the initial loan contract on 16 May 2002.
Det var just efter det att Annelore Hamilton fått kännedom om domen i det ovannämnda målet Heininger som hon den 16 maj 2002 hävde det ursprungliga låneavtalet.
On 27 December 2004, she brought an action for reimbursement of the interest and the amount of the loan that she had paid, and for compensation for the interest she had paid to the building society.
Annelore Hamilton väckte, den 27 december 2004, talan om återbetalning av de räntor och det lånebelopp som hon hade betalat samt ett skadestånd för de räntor som betalats till bosparkassan.
In the event that the Court answers the first question referred in the negative:
För det fall att domstolen besvarar den första frågan nekande:
The national court is unsure as to the precise implications of the Heininger judgment, cited above, inasmuch as it cannot clearly deduce from that case whether Direct- ive 85/577 precludes the national legislature from limiting the right of cancellation in all situations.
Den hänskjutande domstolen vill dock få klarhet i den exakta räckvidden av domen i det ovannämnda målet Heininger, eftersom det av detta mål inte klart framgår att direktiv 85/577 innebär att det för den nationella lagstiftaren under alla förhållanden är förbjudet att begränsa hävningsrätten.
(2) Should Directive 85/577/EEC be interpreted as meaning that the right of renunciation cannot be forfeited by the consumer — in particular after the completion of the contract — if he has not been given notice in accordance with the first paragraph of Article 4 of the Directive?’
Skall direktiv 85/577/EEG tolkas så, att konsumentens rätt att häva avtalet – även efter det att detta har avvecklats – inte kan förverkas, om konsumenten inte har informerats i enlighet med artikel 4 första stycket i direktivet?”
By decision of 2 October 2006, the Oberlandesgericht (Higher Regional Court) Stuttgart therefore decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Oberlandesgericht Stuttgart har genom beslut av den 2 oktober 2006 således beslutat att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till domstolen:
Article 4 of Directive 85/577 lays down the principle that ‘traders shall be required to give consumers written notice of their right of cancellation within the period laid down in Article 5’.
I artikel 4 i direktiv 85/577 uppställs principen enligt vilken ”näringsidkare skriftligen [skall] informera konsumenterna om deras rätt att häva avtalet inom den period som föreskrivs i artikel 5”.
Consistently with the purpose of Directive 85/577, that principle is intended to protect consumers who have concluded contracts in a doorstep-selling situation.
Syftet med denna princip är att, i enlighet med det ändamål som direktiv 85/577 eftersträvar, säkerställa skyddet av konsumenten i samband med avtal som ingås till följd av hemförsäljning.
In accordance with that approach, the right of cancellation must be understood as an extension of the consumer’s right to information.
Enligt detta synsätt skall hävningsrätten förstås som en utvidgning av konsumentens rätt till information.
Moreover, where the consumer is not supplied with adequate information, Directive 85/577 leaves it to the national legislature concerned to lay down ‘appropriate consumer protection measures’. 5
För det fall att den lämpliga informationen inte har lämnats till konsumenten hänvisas det i direktiv 85/577 dessutom till att de nationella lagstiftarna skall anta ”lämpliga bestämmelser som skyddar konsumenten” 5.
In support of that interpretation, the third paragraph of Article 4 of Directive 85/577 provides that ‘Member States shall ensure that their national legislation lays down appropriate … measures in cases where the information referred to in this Article is not supplied’.
I artikel 4 tredje stycket i nämnda direktiv föreskrivs till stöd för denna tolkning att ”[m]edlemsstaterna skall se till att deras nationella lagstiftning innehåller lämpliga bestämmelser … i de fall sådan information som anges i denna artikel saknas”.
7 It follows that if the information supplied does not fulfil the requirements laid down in the first paragraph of Article 4 of Directive 85/577, that information cannot be regarded as valid and it is thus for the Member States to determine what measures are appropriate to ensure protection of consumers, in the same way as if no information had been supplied concerning the right of cancellation.
7Härav följer att om den överlämnade informationen inte uppfyller kraven enligt artikel 4.1 i direktiv 85/577 kan informationen inte anses vara giltig, och det ankommer således följaktligen på medlemsstaterna att anta lämpliga bestämmelser för att säkerställa skyddet av konsumenten, på samma sätt som när det saknas information om hävningsrätten.
There is no reason to distinguish between no information and incorrect information since both situations are equally misleading for the consumer as regards his right of cancellation.
Det finns nämligen inget skäl att skilja mellan utebliven information och felaktig information, eftersom båda dessa vilseleder konsumenten på samma sätt i fråga om dennes hävningsrätt.
However, the Court has explained that if the consumer is not informed of the existence of his right of cancellation, reasons of legal certainty cannot prevail to justify a limitation of the rights expressly conferred on consumers by Directive 85/577 in order to protect them against the risks arising from contracts concluded in a doorstep-selling situation. 6
Domstolen har dock påpekat att om konsumenten inte har informerats om sin hävningsrätt kan rättssäkerhetsskäl inte göra sig gällande för att motivera en begränsning av de rättigheter som direktiv 85/577 uttryckligen ger konsumenten för att denne skall skyddas mot de risker som följer av att avtal ingås till följd av hemförsäljning. 6
It appears from the facts which were communicated to the Court at the hearing that Ms Hamilton became aware of her right
Det framgår av de faktiska omständigheter som har meddelats domstolen och som har bekräftats vid förhandlingen, att
5 — Third paragraph of Article 4 of Directive 85/577.6 — Heininger, paragraph 47.
5 — Artikel 4 tredje stycket i nämnda direktiv.6 — Domen i det ovannämnda målet Heininger, punkt 47.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-412/06 of cancellation as a result of the Heininger judgment and, on that basis, decided, several months later, to cancel the contract for the initial loan.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-412/06 princip som delas av rättsordningarna i de olika medlemsstaterna. 8 Denna princip kan
the placing of a timelimit on the exercise of a right, most often referred to as ‘limitation’, is a principle common to the laws of the Member States.
Annelore Hamilton fått kännedom om sin återkallelserätt i samband med att den ovannämnda domen i målet Heininger avkunnandes och att hon är på grundval av denna dom några månader senare beslöt att häva det ursprungliga låneavtalet.
8That principle might well ultimately appear at Community level in the context of the creation of a common frame of reference for European contract law.
även på sikt fastställas på gemenskapsnivå för införandet av en gemensam referensram på området för europeisk avtalsrätt.
9 The existence of a general principle of limitation should therefore be recognised, while leaving the Member States the necessary discretion to implement it in their respective legal systems.
9Det förhållandet att det finns en allmän preskriptionsprincip borde därför erkännas samtidigt som medlemsstaterna lämnas det utrymme för skönsmässig bedömning som krävs för att denna princip skall kunna genomföras i deras rättssystem.
That situation raises questions as to whether it would be appropriate to allow the right of cancellation to subsist independently of any timelimit when it is established that the consumer became aware, or could have become aware, of his right of cancellation notwithstanding the fact that the information was not supplied by the trader with whom he had entered into contractual relations.
Denna situation leder till frågan huruvida det är lämpligt att låta hävningsrätten, oavsett varje begränsning i tiden, bestå, om det kan fastställas att konsumenten fått eller kunde få kännedom om sin rätt, även om konsumenten inte fått informationen av den näringsidkare till vilken han är avtalsmässigt bunden.
However, since limitation is justifiable essentially for reasons of legal certainty 10, such reasons cannot, in accordance with Heininger, prevail over the obligation to
Eftersom preskriptionen huvudsakligen motiveras av rättssäkerhetsskäl 10 kan sådana skäl emellertid enligt den rättspraxis som
98 et seq. and p. 166 et seq.
98 och följande sidor, samt s.
It is not a matter of calling into question the approach whereby, if no information is supplied concerning the right of cancellation, that right may be exercised at any time, but rather of considering whether it would be justified, where the person entitled to that right was able to become aware of its existence, to regard the Member States as entitled, in the exercise of the discretion granted to them under the third paragraph of Article 4 of Directive 85/577, to fix a timelimit during which the right of cancellation may validly be exercised.
Det handlar inte om att ifrågasätta den lösning enligt vilken hävningsrätten, när information om densamma uteblir, alltid skall kunna utövas. Det är däremot fråga om att undersöka om det inte finns grund för att anse att medlemsstaterna, i den mån som rättsinnehavaren har kunnat få kännedom om sin rätt, är behöriga att, inom ramen för det utrymme för skönsmässig bedömning som de har enligt artikel 4 tredje stycket i direktiv 85/577, fastställa en period under vilken hävandet med fog kan utövas.
9 — The Commission has come out in favour of a common frame of reference.
9 — Kommissionen har sålunda uttalat sig till förmån för utarbetandet av en gemensam referensram.
See, inter alia, the Communication of the Commission to the European Parliament and the Council on European Contract Law and the revision of the acquis: the way forward (COM(2004) 651 final) and Report from the Commission - First Annual Progress Report on European Contract Law and the Acquis Review (COM(2005) 56 final).
Se särskilt Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – Europeisk avtalsrätt och översynen av gemenskapens regelverk: Utvecklingen i framtiden, KOM/2004/651 slutlig, samt rapport från kommissionen – Första årliga lägesrapporten om europeisk avtalsrätt och översynen av gemenskapens regelverk, KOM/2005/456 slutlig. Man kan med fördel hänvisa till de studier som i denna fråga utförts av bland annat Van Gerven, W., ”Comparative law in a texture of communitarization of national laws and europeanization of community law”, i Judicial Review in the European Union. Liber amicorum in honour of Lord Slynn of Hadley, Kluwer Law International, Haag, volym I, 2000, s, 433–445, Schulze, R., ”The Acquis communautaire and the Development of European Contract Law” i Schulze/Ebers/Grigoleit (nr 25), s.
15 and, more generally, on the technique whereby the Community Courts have recourse to the principles common to the legal systems of the Member States: Y. Galmot ‘Réflexions sur le recours au droit comparé par la Cour de justice des Communautés européennes’, RFDA, 1990, p. 255.
15, och mer allmänt i fråga om förfarandet att i gemenskapens rättspraxis beakta de principer som är gemensamma för medlemsstaternas lagstiftningar: Galmot, Y., ”Réflexions sur le recours au droit comparé par la Cour de justice des Communautés européennes”, RFDA, 1990, s. 255.