natgillin/translations-raw huggingface dataset:
4 — Neither the order of the national court nor either of the judgments of the two courts below indicates why the Bundesverband sought a lower amount than that which the purchaser paid.
4 — Det framgår varken av begäran om förhandsavgörande från den nationella domstolen eller av de båda underinstansernas domar varför Bundesverbands yrkande avser ett lägre belopp än det som betalades av köparen.
According to the published version of the judgment of the Nuremberg-Fürth Landgericht, the purchaser paid EUR 67.86, but according to the judgment of the Nuremberg Oberlandesgericht and the order of the national court the purchaser paid the (higher) amount of EUR 69.97.
I den publicerade domen från Landgericht Nürnberg-Fürth står det att köparen betalade 67,86 euro, medan det i domen från Oberlandesgericht Nürnberg och i den nationella domstolens beslut står att läsa att köparen betalade ett (högre) belopp om 69,97 euro.
Indeed, in its judgment the Nuremberg Oberlandesgericht even held that ‘[t]he difference from the actual EUR 69.97 is not explained’.
I domen från Oberlandesgericht Nürnberg anges till och med följande: ”Skillnaden jämfört med det faktiska beloppet på 69,97 euro har inte förklarats”. Se Oberlandesgericht Nürnberg, dom av den 23 augusti 2005, 3 U 991/05, Neue Juristische Wochenschrift, nr. 41/2005, s. 3000.
In August 2002, in the context of a mailorder sale, Quelle supplied a stove-set to the purchaser for her private use at a price of EUR 524.90.
I augusti 2002 levererade bolaget Quelle, genom distansförsäljning, ett spis-set avsett för privat bruk till ett pris om 524,90 euro till köparen.
In January 2004, the purchaser noticed that the enamel layer had come away from the interior of the oven which was part of the ‘stove-set’.
I januari 2004 konstaterade köparen att emaljytan på insidan av ugnen som följde med spis-setet hade lossnat.
Since it was not possible to repair the appliance, the purchaser requested — in the same month, hence within the guarantee period — a replacement.
Eftersom det inte var möjligt att laga felet, krävde köparen samma månad, det vill säga inom garantiperioden, omleverans av varan.
She returned the defective appliance to the seller (Quelle), who supplied her with a new stove-set and claimed payment by way of compensation for use, initially in the amount of EUR 119.97, but ultimately of EUR 69.97.
Köparen lämnade tillbaka det felaktiga spis-setet till säljaren (Quelle), som levererade ett nytt spis-set och krävde att köparen skulle betala ersättning för användningen om 119,97 euro, vilket senare sattes ned till 69,97 euro.
The purchaser paid the latter sum.
Köparen betalade denna ersättning.
QUELLE goods by virtue of the exchange, the seller retains the full purchase price together with any profit.
QUELLE melserna om hävning av avtalet, eftersom köparen vid bytet visserligen erhåller en ny vara, men säljaren behåller hela köpeskillingen samt eventuell vinst.
6 By contrast, where a contract is terminated the purchaser and the seller must each return what they have received. 7
6 Om avtalet hävs skall däremot köparen och säljaren lämna tillbaka vad de har tagit emot av varandra.
Moreover, it does not share the view that the Directive governs only the ‘free of charge’ requirement attaching to delivery.
Enligt de senare bestämmelserna skall varan bytas ut ”utan kostnad” och ”utan väsentlig olägenhet för konsumenten”, vilket strider mot uppfattningen att det i direktivet endast föreskrivs att leveransen skall ske kostnadsfritt.
10 In that connection, the Bundesgerichtshof also points out that opinion in German legal literature is divided on the question whether the German legislation is compatible with Directive 1999/44. 11
10I detta sammanhang hänvisar Bundesgerichtshof även till att meningarna går isär i den tyska doktrinen i fråga om huruvida de tyska bestämmelserna är förenliga med direktiv 1999/44. 11
In those circumstances, by order of 16 August 2006, the Bundesgerichtshof stayed proceedings and referred the following question to the Court of Justice for a prelim -inary ruling:
Det är mot denna bakgrund som Bundesgerichtshof genom beslut av den 16 augusti 2006 har beslutat att vilandeförklara målet och hänskjuta följande tolkningsfråga till domstolen:
The Bundesgerichtshof has doubts concerning the unilateral burden placed on the purchaser by the obligation to pay compensation for use, but does not see any way of correcting that imbalance by means of interpretation, since that is precluded both by the plain wording of the relevant provisions and the unambiguous intention of the legislature as disclosed by the explanatory memorandum accompanying the draft Schuldrechtsmodernisierungsgesetz (Law on the modernisation of the law of obligations).
Bundesgerichtshof hyser visserligen vissa tvivel avseende den ensidiga skyldigheten för köparen att betala ersättning för användningen av varan, men ser ingen möjlighet att korrigera denna oproportionerliga skyldighet genom en tolkning av de ovannämnda bestämmelserna, eftersom både den klara ordalydelsen i dessa bestämmelser och lagstiftarens klara intentioner i motiven till förslaget till lag om översyn av obligationsrätten 8 utgör hinder för detta.
8The Bundesgerichtshof points out that the possibility of interpretation is ruled out wherever it would contradict the wording of the statute and the clearly expressed intention of the legislature. 9
Bundesgerichtshof har påpekat att tolkningsmöjligheterna upphör där tolkningen skulle strida mot lagens ordalydelse och lagstiftarens uppenbara intentioner. 9
In addition, the Bundesgerichtshof is uncertain whether the German legislation at issue is compatible with Article 3(2) to (4) of
Därutöver hyser Bundesgerichtshof tvivel om den omstridda tyska bestämmelsen är förenlig med artikel 3.2–3.4 i
See also the order dated 16 August 2006 of the Bundesgerichtshof making the reference, p. 8.
Se även begäran om förhandsavgörande från Bundesgerichtshof av den 16 augusti 2006, s. 8.
9 — Order of the Bundesgerichtshof dated 16 August 2006, p. 9, available at http://www.bundesgerichtshof.de.
9 — Begäran om förhandsavgörande från Bundesgerichtshof av den 16 augusti 2006, s. 9, tillgänglig på webbplatsen http://www.bundesgerichtshof.de.
IV — Proceedings before the Court
IV — Förfarandet vid domstolen
The order for reference was received at the Court on 28 September 2006.
Begäran om förhandsavgörande inkom till domstolen den 28 september 2006.
In the written procedure, observations were submitted by the Bundesverband, the German Government, the Spanish Government, the Austrian Government and the Commission.
I fråga om besvarandet av frågan från den nationella domstolen, anser Quelle att frågan om ersättning för användandet inte regleras av direktiv 1999/44, vilket innebär att den tyska lagstiftaren inte hindras från att reglera denna fråga.
At the hearing on 4 October 2007, Quelle, the Bundesverband, the German Government and the Commission presented oral argument and answered questions from the Court.
De tyska bestämmelserna är tillåtna, eftersom de utgör en rimlig avvägning mellan rätten till avhjälpande och rätten till omleverans.
The German legislation is legitimate, because it enables a fine balance to be struck between the claim for repair and the claim for replacement.
Vid den muntliga förhandlingen den 4 oktober yttrade sig Quelle, Bundesverband, den tyska regeringen och kommissionen samt besvarade domstolens frågor.
At the hearing, the Bundesverband contended that the question referred for a preliminary ruling is admissible, because the issue in the present case is not how to interpret national law in accordance with Direct ive 1999/44, but how the Directive itself is to be interpreted.
Bundesverband hävdade under förhandlingen att begäran om förhandsavgörande kan tas upp till sakprövning och att det i förevarande fall inte är fråga om att tolka nationell lagstiftning i enlighet med direktiv 1999/44, utan om hur direktivet skall tolkas.
In its written observations, the Bundesverband explains that Directive 1999/44 was intended to ensure a high level of consumer protection and that goods have to be replaced ‘free of charge’
I sina skriftliga yttranden har Bundesverband påpekat att direktiv 1999/44 skall säkerställa en hög nivå på konsumentskyddet. Utbyte av varan skall ske ”utan kostnad” och ”utan väsentlig olägenhet för konsumenten”,
12 — Case C-105/03 [2005] ECR I-5285, paragraph 47.13 — Case C-212/04 [2006] ECR I-6057, paragraph 110.
13 — Dom av den 4 juli 2006 i mål C-212/04, Adeneler (REG 2006, s. I-6057), punkt 110.
At the oral hearing, Quelle submitted that the reference for a preliminary ruling was inadmissible, because in the present case the Bundesgerichtshof has no option but to interpret the relevant provisions of the BGB to the effect that it is permissible to claim compensation for use.
Quelle gjorde under förhandlingen gällande att begäran om förhandsavgörande inte kan tas upp till sakprövning, eftersom Bundesgerichtshof i det förevarande målet inte har någon annan möjlighet än att tolka de ovannämnda bestämmelserna i BGB så, att de tillåter ersättningskrav för användningen av varor.
If the Court were to decide that Directive 1999/44 precludes the German legislation, the Bundesgerichtshof would be unable to abide by its ruling,
Om domstolen skulle fastställa att de tyska bestämmelserna strider mot direktiv 1999/44 kan Bundesgerichsthof inte efterkomma avgörandet på grund av bestämmelserna i artikel 20 i den tyska grundlagen (Grundgesetz), enligt vilken rättstillämpningen skall ske i enlighet med
QUELLE and ‘without significant inconvenience to the consumer’, which implies a prohibition on requiring the consumer to pay compensation for the use of defective consumer goods.
QUELLE vilket även omfattar ett förbud mot att kräva ersättning av konsumenten för användningen av den felaktiga varan.
In addition, the uncertainty surrounding the amount of compensation payable could deter consumers from asserting their rights under the Directive.
Därutöver kan den omständigheten att storleken på ersättningen är oklar medföra att konsumenten avstår från att göra sina rättigheter enligt direktiv 1999/44 gällande.
The phrase ‘without any significant inconvenience to the consumer’, in the third subparagraph of Article 3(3) of the Directive, simply means that the seller is not permitted to put any practical obstacles in the way of the purchaser as regards the exercise of his right to delivery of replacement goods.
Begreppet ”utan väsentlig olägenhet för konsumenten” i artikel 3.3 tredje strecksatsen i direktiv 1999/44 innebär endast att säljaren inte får ställa upp några praktiska hinder för konsumenten när den senare utnyttjar sin rätt till utbyte.
The German Government regards the reference for a preliminary ruling as admissible, because it is necessary for the Court to interpret Directive 1999/44 in order to enable a decision to be reached in the main proceedings.
Den tyska regeringen anser att begäran om förhandsavgörande kan tas upp till sakprövning, eftersom domstolens tolkning av direktiv 1999/44 är nödvändig för att den nationella domstolen skall kunna döma i målet.
As to substance, the German Government maintains that the Directive does not preclude the German legislation at issue.
I sak har den tyska regeringen gjort gällande att de tyska bestämmelserna inte strider mot direktiv 1999/44.
In its written observations in support of that view, the German Government referred to four means of interpretation: literal, contextual, historical and teleological.
Som grund för sin uppfattning anförde den tyska regeringen i sitt skriftliga yttrande fyra olika typer av tolkning: bokstavstolkning, systematisk tolkning, historisk tolkning och teleologisk tolkning.
Construing Directive 1999/44 by reference to its context, the German Government predicates its interpretation on the assumption that the first clause of the 15th recital in the preamble to the Directive does not refer exclusively to cases in which the contract has been terminated, but lays down a general legal principle.
Vid en systematisk tolkning av direktiv 1999/44 har den tyska regeringen utgått från att den första meningen i skäl 15 inte endast avser hävning utan istället av två olika anledningar uttrycker en allmän rättslig princip.
The reasons for that assumption are twofold.
För det första framgår det av det klara uttalandet i rådets gemensamma ståndpunkt av den 24 september 1998 14att de två fallen skall behandlas var för sig.
First, the clear statement in the common position adopted by the Council on 24 September 1998 14that the Member States were free ‘to adopt rules on the reimbursement in the case of goods already used by the consumer as well as on the detailed arrangements of the rescission of the contract’ indicates that these two cases are to be considered separately.
Enligt detta dokument får medlemsstaterna ”anta bestämmelser om återbetalning i fall när konsumenten redan har haft nytta av varan samt detaljerade bestämmelser om hävande av avtalet”.
Second, in the 15th recital, rescission of the contract is first mentioned, separately, in the second clause,
För det andra nämns hävning av avtalet separat först i den andra meningen i skäl 15. Rätten till minskning av beloppet
14 — Common Position (EC) No 51/98 adopted by the Council on 24 September 1998 with a view to adopting European Parliament and Council Directive 98/…/EC of … on certain aspects of the sale of consumer goods and associated guarantees (OJ 1998 C 333, p. 46).
14 — Gemensam ståndpunkt (EG) nr 51/98 antagen av rådet den 24 september 1998 inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv nr 98/. . ./EG om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier (EGT C 333, s. 46).
As regards a literal interpretation, the German Government submits that Direct- ive 1999/44 is silent as to whether, in the case of replacement, the seller may require the purchaser to pay compensation for use of the defective goods. The expressions
Vid en bokstavstolkning har den tyska regeringen gjort gällande att frågan huruvida säljaren vid omleverans får kräva att konsumenten skall betala ersättning för användningen av den felaktiga varan inte regleras i direktiv 1999/44.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-404/06 whereas the right to reduce the reimbursement to the consumer is mentioned in the first clause, which also suggests that reduction of the reimbursement is not restricted to cases in which the contract is rescinded.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT TRSTENJAK — MÅL C-404/06 som skall återbetalas nämns däremot i första meningen. Detta tyder på att beloppet som skall återbetalas kan minskas inte bara vid hävning av avtalet.
the consumer, in the event of cancellation of a credit agreement, not only to repay the amounts received under the contract but also to pay interest.
äventyras om konsumenten vid hävning av ett fastighetskreditavtal inte bara skall återbetala de belopp som erhållits enligt låneavtalet utan även utge ränta.
The German Government maintains that the principle of effect- ive consumer protection does not preclude the claim to compensation for use, because payment of such compensation is a lesser burden than repayment of the loan in Schulte.
Enligt den tyska regeringens uppfattning utgör kravet på ersättning för användningen inte ett hinder för ett effektivt konsumentskydd, eftersom betalningen av en sådan ersättning utgör en mindre omfattande skyldighet än återbetalningen av lånet i domen i målet Schulte.
Lastly, the German Government argues that the consumer should not profit from the fact that the goods have been replaced.
Avslutningsvis har den tyska regeringen gjort gällande att konsumenten inte får dra någon fördel av att varan byts ut.
By way of historical interpretation, the German Government refers to the proposal 15and the amended proposal 16for Direct- ive 1999/44, which show how the wording of Article 3(2) of the Directive developed, and that the Directive required only repair of goods — and not their replacement — to be free of charge.
Inom ramen för en historisk tolkning har den tyska regeringen hänvisat till förslaget 15och det ändrade förslaget till direktiv 1999/44 16där det tydligt framgår hur formuleringarna i artikel 3.2 i direktivet har utvecklats och som visar att direktivet endast reglerar frågan om att reparation skall ske kostnadsfritt, men inte att ett utbyte skall vara kostnadsfritt.
D — The Austrian Government, the Spanish Government and the Commission
D — Den österrikiska och den spanska regeringen samt kommissionen
According to the German Government, a teleological interpretation of Article 3 of Directive 1999/44 indicates only that the consumer is not intended to bear any of the actual costs for bringing goods into conformity with the contract.
Vid en teleologisk tolkning av artikel 3 i direktiv 1999/44 framgår det enligt den tyska regeringen endast att konsumenten inte skall bära några direkta kostnader för att återställa varan i avtalsenligt skick.
The German legislation is not at odds with the purpose of Directive 1999/44 — to complete the internal market and to protect consumers — because it is possible to exercise the right to delivery of replacement goods without bureaucratic problems or hindrance.
De tyska bestämmelserna strider inte mot syftet med direktiv 1999/44 – nämligen genomförandet av den inre marknaden och konsumentskyddet – eftersom utövandet av rätten till omleverans är möjlig utan några problem och byråkratiska hinder.
Moreover, the Court held in Schulte 17that the effectiveness of European consumer protection was not endangered by an obligation on
Den tyska regeringen har även gjort gällande att domstolen i domen i målet Schulte 17fastställde att effektiviteten av det europeiska konsumentskyddet inte
15 — Proposal for a European Parliament and Council directive on the sale of consumer goods and associated guarantees (COM(95) 0520 final — COD 96/0161, OJ 1996 C 307, p. 8).
15 — Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om försäljning och garantier avseende konsumtionsvaror (KOM(95) 520 slutlig – COD 96/0161, EGT C 307, s. 8).
16 — Amended proposal for a European Parliament and Council directive on the sale of consumer goods and associated guarantees (COM(1998) 0217 final — COD 96/0161, OJ 1998 C 148, p. 12).
16 — Ändrat förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om försäljning och garantier avseende konsumtionsvaror (KOM(98) 217 slutlig – COD 96/0161, EGT C 148, s. 12).
In economic terms, there is no real choice if repair is free of charge but replacement entails additional costs in the form of the obligation to pay compensation for use.
17 — Dom av den 25 oktober 2005 i mål C-350/03, Schulte (REG 2005, s. I-9215), punkt 93.
QUELLE the consumer fulfils his contractual obligations and that a claim for compensation for use would disrupt the balance between seller and consumer.
QUELLE skapsrätten och har angett att konsumenten genom att betala köpeskillingen har fullgjort sina förpliktelser och att ett krav på ersättning för användningen skulle störa jämvikten mellan säljaren och konsumenten.
According to the Commission, the financial interests of the seller are sufficiently protected by the fact that he can rely on any lack of proportionality involved in replacing the goods.
Enligt kommissionen är säljarens ekonomiska intressen tillräckligt skyddade genom att denne kan göra gällande att det är oproportionerligt att byta ut varan.
The Spanish Government argues that, as a matter of law, compensation for use is not one of the ‘costs’ referred to in Article 3(4) of Directive 1999/44, but it none the less entails economic consequences for the consumer and for that reason conflicts with the principle that replacement of defective goods is to be free of charge.
Enligt den spanska regeringen omfattas ersättning för användningen inte av begreppet ”kostnader” i den mening som avses i artikel 3.4 i direktiv 1999/44, men ersättningen medför ändå ekonomiska konsekvenser för konsumenten och strider därmed mot principen om att ett utbyte av varan skall ske kostnadsfritt.
Article 3(4) of Directive 1999/44 should be interpreted as meaning that the consumer is not obliged to pay costs which are directly linked to replacement of the goods.
Artikel 3.4 i direktiv 1999/44 skall tolkas så, att en konsument inte är skyldig att betala några kostnader som är direkt knutna till att varan byts ut.
VI — Analysis by the Advocate General
VI — Generaladvokatens bedömning
At the hearing, the Commission pointed out that the reference for a preliminary ruling is admissible, because, where there are doubts as to the compatibility of national law with a directive, the question whether the Member State has fulfilled its obligations under Community law is reviewed indirectly by means of the preliminary ruling proced- ure.
Vid den muntliga förhandlingen anförde kommissionen att begäran om förhandsavgörande kan tas upp till sakprövning, eftersom en prövning av huruvida den nationella rätten är förenlig med ett direktiv inom ramen för ett förhandsavgörande indirekt är en prövning av om medlemsstaten har uppfyllt sina skyldigheter enligt gemenskapsrätten.
According to the Commission, the admissibility of a reference for a preliminary ruling cannot be conditional upon whether national law can be interpreted so as to be consistent with Community law.
Möjligheten att kunna ta upp en begäran om förhandsavgörande till sakprövning kan inte vara beroende av om den nationella rätten kan tolkas i enlighet med gemenskapsrätten.
In its written observations, the Commission argues that the expression ‘free of charge’ cannot apply exclusively to the delivery of the goods.
I sitt skriftliga yttrande har kommissionen gjort gällande att begreppet ”utan kostnad” inte kan begränsas till att avse endast en kostnadsfri leverans av varan.
Article 3(1) of Directive 1999/44 provides that the seller is to be liable for any lack of conformity which exists at the time the goods are delivered and is therefore required, under Article 3(4) of the Directive, to pay all the necessary costs incurred in order to bring the goods into conformity with the contract.
Säljaren är enligt artikel 3.1 i direktiv 1999/44 när varan levereras ansvarig för samtliga avvikelser från vad som avtalats och skall därför enligt artikel 3.4 i direktivet svara för alla nödvändiga kostnader för att återställa varan till avtalsenligt skick.
The possibility of a reduction in reimbursement is mentioned in the 15th recital in the preamble to the Directive only in the context of rescission of the contract.
Minskningen av återbetalningen enligt skäl 15 i direktiv 1999/44 avser enligt kommissionen endast hävning av avtalet.
The Commission underlines the importance of a high level of consumer protection in Community law, and points out that by paying the price
Kommissionen har betonat betydelsen av en hög nivå på konsumentskyddet inom gemen-
The national court is in essence asking whether Directive 1999/44 precludes national legislation under which, in the case of the replacement of defective goods, the seller may require the consumer to pay compensation for the use of those goods.
Den nationella domstolen har ställt frågan för att få klarhet i huruvida direktiv 1999/44 utgör hinder för nationella bestämmelser enligt vilka en säljare vid utbyte av en felaktig vara har rätt att av köparen kräva ersättning för dennes användning av varan.
That right is conferred on the seller by Paragraph 439(4) of the BGB, which concerns subsequent performance, read in conjunction with Paragraph 346(1) of the BGB and the first subparagraph of Paragraph 346(2), which govern the effects of termination of the contract.
Denna rätt för säljaren följer av 439 § fjärde stycket BGB, avseende påföljderna avhjälpande och omleverans, jämförd med 346 § första stycket och andra stycket, första punkten, BGB, avseende följderna vid en hävning av avtalet.
Those provisions of the BGB thus transpose the rules which apply where a contract is terminated to cases where
Enligt de nämnda bestämmelserna i BGB utvidgas således bestämmelserna om hävning till att även
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-404/06 goods are replaced.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT TRSTENJAK — MÅL C-404/06 hävdat att de tyska bestämmelserna strider mot direktiv 1999/44.