natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Finally, I shall assess whether the length of the proceedings before the Court of First Instance was reasonable.
Jag kommer avslutningsvis att bedöma huruvida handläggningstiden vid förstainstansrätten kan anses vara rimlig.
A — Entitlement to rely on a DSB decision in support of an action to establish non­contractual Community liability for fault
A — Frågan huruvida ett beslut från DSB kan åberopas till stöd för en talan om utomobligatoriskt skadeståndsansvar för gemenskapen på grund av vållande
It is against these two decisions, the FIAMM judgment and the Fedon judgment delivered on 14 December 2005, that FIAMM and Fedon respectively have appealed to the Court of Justice.
Det är dessa två avgöranden, Fiammdomen och Fedondomen (meddelade den 14 december 2005), som nu har överklagats till domstolen.
The appellants raise identical pleas in support of their actions.
De grunder som Fiamm och Fedon har åberopat till stöd för sina överklaganden är identiska.
They claim first that the contested judgments lack reasoning since they fail to address one of their principal arguments, relating to their entitlement to rely on the decision adopted by the DSB to establish unlawful conduct on the part of the Community for the purpose of their claim for compensation.
De har för det första påstått att de överklagade domarnas motivering är bristande, eftersom ett av deras huvudargument rörande möjligheten att åberopa DSB:s beslut i syfte att, inom ramen för deras skadeståndstalan, styrka att gemenskapens handlande var rättsstridigt inte har prövats.
They also allege an error of law in the reasoning which led the Court of First Instance to conclude that the damage was not unusual.
Fiamm och Fedon har även gjort gällande att det resonemang som förstainstansrätten använde sig av för att komma till slutsatsen att skadan inte kunde anses vara onormal innebar felaktig rättstillämpning.
Lastly, they claim fair compensation for the allegedly unreasonable length of the proceedings before the Court of First Instance.
Klaganden har slutligen begärt skälig gottgörelse för den orimligt långa tid som det har tagit att handlägga målet i första instans.
It should also be noted that the Council and the Kingdom of Spain, which maintain that the main appeals should be dismissed, have also lodged crossappeals in which they seek to have the contested judgments set aside on the grounds that the Court of First Instance was wrong to establish that the Community can be liable for a lawful act, to rule that such liability could be incurred where the
Det skall dessutom påpekas att rådet och Konungariket Spanien, vilka har yrkat att överklagandena skall ogillas, även har gett in anslutningsöverklaganden i vilka de har yrkat att de överklagade domarna skall upphävas. Rådet och Konungariket Spanien har i sina anslutningsöverklaganden yrkat att de överklagade domarna skall upphävas på följande
In their first plea, the two appellants rely formally on a defect in the reasoning of the contested judgments in that the Court of First Instance did not address their argument that a DSB decision finding against the Community constitutes a different exception from those of the Nakajima and Fediol hypotheses to the principle that the WTO agreements cannot be invoked, enabling an individual to rely on those agreements in order to establish unlawful conduct on the part of the Community for the purpose of
Fiamm och Fedon har som första grund åberopat att de överklagade domarnas motivering är bristande, eftersom förstainstansrätten inte prövat deras argument att ett beslut från DSB utgör ett ytterligare undantag från principen att WTO-avtalen inte kan åberopas, vid sidan av de undantag som följer av domarna i Fediol- och Nakajima-målen (nedan kallade Nakajima- och Fediolundantagen). Detta innebär att enskilda rättssubjekt kan åberopa dessa avtal i mål rörande gemenskapens skadeståndsskyldighet för
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P finding it liable.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — FÖRENADE MÅLEN C-120/06 P OCH C-121/06 P att styrka att gemenskapens handlande har varit rättsstridigt.
According to the appellants, the Court of First Instance merely verified whether the two exceptions to the absence of direct effect of the WTO agreements identified in Fediol and Nakajima were applicable in the case in point.
Enligt Fiamm och Fedon inskränkte sig förstainstansrätten till att kontrollera huruvida de två undantagen från regeln att WTO-avtalen saknar direkt effekt, vilka slogs fast i domarna i målen Fediol respektive Nakajima, var tillämpliga.
according to which the effect of an adverse DSB decision can be examined and assessed only as part of a review of whether the conditions for applying the two traditional exceptions to the principle that the WTO rules cannot be relied upon are met.
vilken är att betydelsen av ett fällande beslut från DSB endast kan prövas och bedömas i samband med kontrollen av huruvida förutsättningarna för att tillämpa de två vedertagna undantagen från principen att WTO-rätten inte kan åberopas är uppfyllda.
It would be easy to dismiss this plea on the ground that, far from having constituted the essence of their arguments as to the unlawfulness of the conduct of the Community, that proposition was referred to in only a very ancillary manner before the Court of First Instance, in a footnote to Fedon’s application and in only two of the 177 paragraphs of FIAMM’s application.
Dessa argument har endast anförts i förbigående vid förstainstansrätten. I Fedons ansökan finns de i en fotnot, och endast två av de 177 punkterna i Fiamms ansökan ägnas åt dem.
Indeed, ‘although the Court of First Instance is required to give reasons for its decisions, it is not obliged to respond in detail to every single argument advanced by a party’, 10nor to provide an account that follows exhaustively and one by one all the arguments put forward by the parties to the case.
Den skyldighet att motivera sina avgöranden som förstainstansrätten har ”kan [dock] inte tolkas så, att den är tvungen att i detalj bemöta varje argument som åberopats av en part”. 10Förstainstansrättens motiveringsskyldighet innebär inte heller att den ”skall lämna en uttömmande redogörelse för vart och ett av de resonemang som parterna i tvisten fört”.
11 Moreover, the Court of First Instance implicitly rejected the applicants’ proposition, because it assessed any effect of a DSB decision only from the point of view of the applicability of the two traditional exceptions to the absence of direct effect of the WTO rules. 12
11 Förstainstansrätten avfärdade underförstått klagandebolagens uppfattning, eftersom den endast prövade betydelsen av ett beslut från DSB i förhållande till tillämpningen av de två vedertagna undantagen från regeln att WTO-reglerna inte har direkt effekt. 12
But in reality, under cover of alleging a formal failure to state adequate reasons, the appellants question the very soundness of this reasoning of the Court of First Instance,
Genom att åberopa formfelet bristande motivering söker Fiamm och Fedon emellertid i själva verket ifrågasätta grunden för förstainstansrättens resonemang i denna del,
10 — Case C-197/99 P Belgium v Commission [2003] ECR I-8461, paragraph 81, and the judgment of 11 January 2007 in Case C-404/04 P Technische Glaswerke Ilmenau v Commission, paragraph 90.
10 — Dom av den 11 september 2003 i mål C-197/99 P, Belgien mot kommissionen (REG 2003, s. I-8461), punkt 81, och av den 11 januari 2007 i mål C-404/04 P, Technische Glaswerke Ilmenau mot kommissionen (ej publicerad i rättsfallssamlingen), punkt 90.
11 — Joined Cases C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P and C-219/00 P Aalborg Portland and Others v Commission [2004] ECR I-123.
11 — Domstolens dom av den 7 januari 2004 i de förenade målen C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P och C-219/00 P, Aalborg Portland m.fl. mot kommissionen, REG 2004, s. I-123.
In order to assess the merits of the appellants’ arguments on this point, I consider it essential to review the caselaw of the Court of Justice on the ability to rely on international agreements in general and on WTO law in particular.
I syfte att bedöma relevansen av klagandebolagens argumentation på denna punkt är det nödvändigt att gå tillbaka till domstolens rättspraxis om möjligheten att åberopa internationella avtal i allmänhet och av WTO-rätten i synnerhet.
Only by reminding ourselves of the effect of the caselaw and the reasons underlying it will we be able to determine whether it is appropriate to apply it and thus deny the appellants, for the purposes of the claim for compensation and in the specific circumstances of the cases in point, the possibility of relying on the DSB decision finding against the Community.
Endast en genomgång av räckvidden av denna rättspraxis och de skäl som utgör grunden för den gör det möjligt att avgöra huruvida denna praxis skall tillämpas och Fiamm och Fedon således förvägras möjligheten att, inom ramen för skadeståndstalan och mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i det nu aktuella fallet, åberopa DSB:s beslut i vilket gemenskapen fälls.
The caselaw of the Court of Justice on the ability to rely on international agreements
Domstolens rättspraxis om möjligheten att åberopa internationella avtal för gemenskaperna, 14 ”utgör en integrerad del av gemenskapens rättsordning från och med dagen för avtalets ikraftträdande”.
In other words, external agreements which are concluded in accordance with Community law 15and which therefore have binding effect on the Communities constitute a source of Community legality.
Med andra ord utgör internationella avtal, vilka har antagits i enlighet med gemenskapsrätten 15och vilka därför är bindande för gemenskaperna, en av gemenskapsrättens rättskällor.
The Court has expressly deduced from this that they have primacy over secondary Community legislation 16and has recognised that it in principle has jurisdiction to determine questions as to the validity of a Community act in the light of an external agreement by which the Communities are bound. 17
Domstolen har uttryckligen slagit fast att internationella avtal har företräde framför sekundärrättsakter 16och att den är principiellt behörig att pröva frågan om en gemenskapsrättsakts giltighet i förhållande till ett internationellt avtal som är bindande för gemenskaperna. 17
Hence, the settled caselaw on WTO law, according to which ‘the WTO agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures adopted by the Community institutions’, 18may appear contradictory.
Mot denna bakgrund kan fast rättspraxis, enligt vilken ”WTO-avtalen … i princip inte ingår bland de regler som domstolen skall beakta när den prövar lagenligheten av gemenskapsinstitutionernas rättsakter”, 18framstå som motsägelsefull.
How can an international agreement be a rule of the Community legal system but at the same time not a criterion for reviewing the legality of Community acts?
Hur kan det vara så att ett internationellt avtal kan vara en norm i gemenskapens rättsordning utan att samtidigt vara en av parametrarna vid kontrollen av lagenligheten av gemenskapsrättsakter?
15 — For a reminder of that condition, see my Opinion in Joined Cases C-402/05 P and C-415/05 P Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission, pending before the Court, point 23.
15 — För en redogörelse av detta krav, se mitt förslag till avgörande av den 16 januari 2008 i mål C-402/05 P, Kadi mot rådet och kommissionen (domen har ännu ej meddelats), punkt 23.
These solutions are no more than the application, to the particular case of the WTO agreements, of the solutions developed by the Court on the possibility of relying on international agreements in general in the Community legal system.
Dessa lösningar utgör endast en tillämpning på det särskilda fallet WTO-avtalen av de lösningar rörande möjligheten att åberopa internationella avtal i gemenskapens rättsordning i allmänhet som har utarbetats av domstolen.
I would point out from the outset that agreements duly concluded by the Community with third countries or international organisations are ‘binding on the institutions of the Community and on Member States’ under the terms of Article 300(7) EC.
Det erinras om att de avtal som lagligen har ingåtts av gemenskapen med tredjeländer eller internationella organisationer ”skall vara bindande för gemenskapens institutioner och för medlemsstaterna” enligt lydelsen i artikel 300.7 EG.
This wording is both a reminder of an agreement’s compulsory nature under international law and a statement of the binding force of these agreements under Community law.
Denna formulering utgör såväl en erinran om avtalets bindande verkan enligt folkrätten som ett tillkännagivande av den bindande verkan som dessa avtal har i gemenskapsrätten.
The Court has logically deduced from this that the provisions of such an agreement, 13 just as those of unilateral acts adopted by the organs established by an external agreement with binding
Domstolen har som en logisk följd av detta dragit slutsatsen att bestämmelserna i ett sådant avtal, 13liksom de ensidiga rättsakter som antas av organ som har inrättats genom ett internationellt avtal, vilket är bindande
16 — See, even recently, Case C-286/02 Bellio F.lli [2004] ECR I-3465, paragraph 33.
16 — Se nyligen dom av den 1 april 2004 i mål C-286/02, Bellio F.lli (REG 2004, s. I-3465, punkt 33).
With regard to the GATT or WTO agreements, see Case C-61/94 Commission v Germany [1996] ECR I-3989, paragraph 52, and International Air Transport Association and Others, paragraph 35.
I fråga om GATT- och WTO-avtalen, se domstolens dom av den 10 september 1996 i mål C-61/94, kommissionen mot Tyskland (REG 1996, s. I-3989), punkt 52, och domen i det ovannämnda målet International Air Transport Association m.fl., punkt 35.
17 — See Joined Cases 21/72 to 24/72 International Fruit Company and Others [1972] ECR 1219, paragraphs 6 and 7.
17 — Se dom av den 12 december 1972 i de förenade målen 21/72–24/72, International Fruit Company m.fl. (REG 1972, s. 1219; svensk specialutgåva, volym 2, s.
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — FÖRENADE MÅLEN C-120/06 P OCH C-121/06 P a) Det krav som ställs upp för att internationella avtal skall kunna åberopas och den utgör utan tvekan förklaringen till vissa missuppfattningar.
(a) The condition for reliance on international agreements concepts of the direct effect of international agreements and the direct effect of Community law differ.
Internationella avtals direkta effekt och gemenskapsrättens direkta effekt är dock två skilda begrepp.
(i) The concept of the direct effect of an international agreement
i) Ett internationellt avtals direkta effekt
In order to serve as a yardstick for assessing the legality of a Community act and, in more general terms, in order that application of the provisions of an international agreement can be sought before a court, an international agreement must also be capable of judicial application.
För att bestämmelserna i ett fördrag skall kunna tjäna som en norm gentemot vilken lagenligheten av en gemenskapsrättsakt bedöms och, mer allmänt, för att en part skall kunna begära att en domstol tillämpar dessa bestämmelser, krävs det att det internationella avtalet kan tillämpas i domstol.
In other words, it must also be capable of being relied upon before the courts, that is to say ‘be capable of conferring rights on citizens of the Community which they can invoke before the courts’, 19that is to say again to have ‘direct effect’. 20
Det krävs med andra ord att avtalet kan åberopas vid domstol, det vill säga att det är av ”sådant slag att [det] kan skapa rättigheter för enskilda som dessa kan göra gällande vid domstol”, 19 det vill säga att det har så kallad direkt effekt. 20
It may have been thought that this requirement to have direct effect was linked to, and confined to, proceedings for a preliminary ruling as to an act’s validity, the context in which it had initially been laid down.
Det hade kunnat förmodas att detta krav på direkt effekt var förbundet med, och avgränsat till, mål om begäran om förhandsavgörande där giltighetsfrågor har ställts, vilket var det sammanhang där kravet ursprungligen uppställdes.
In International Fruit Company and Others the Court had expressly ruled that the condition of direct effect had to be met ‘before invalidity can be relied upon before a national court’.
I domen i de ovannämnda förenade målen International Fruit Company m.fl. slog domstolen uttryckligen fast att kravet på direkt effekt är nödvändigt i ”det fall rättsaktens ogiltighet görs gällande inför en nationell domstol” 21.
21This wording contributed to a degree of confusion between the questions of the possibility of relying on international agreements and of the direct effect of Community law, 22and it undoubtedly explains some of the misunderstandings. However, the two
Denna formulering har i viss mån bidragit till att det har uppstått förvirring mellan frågan om möjligheten att åberopa internationella avtal och gemenskapsrättens direkta effekt, 22
The two concepts of the direct effect of international agreements and the direct effect of Community law are assessed differently.
Internationella avtals direkta effekt och gemenskapsrättens direkta effekt är två skilda begrepp, vilka bedöms olika.
By reason of the object and general scheme of the Treaty establishing the European Community, Community law as a whole has a capacity to produce direct effects, an ability confirmed when the Community provision at issue is clear, precise and unconditional.
Det är känt att det framgår av syftet med EG-fördraget, liksom av dess systematik, att gemenskapsrätten i sin helhet kan ha direkt effekt. Denna egenskap bekräftas när gemenskapsnormen i fråga är klar, precis och ovillkorlig.
23Nothing of the kind applies to international agreements binding on the Communities.
23Det förhåller sig inte på detta sätt beträffande de internationella avtal som är bindande för gemenskaperna.
They may be accorded a direct effect by the signatories to the agreement who have so agreed, just as they may agree the opposite.
Sådana avtal kan ges direkt effekt av de parter som ingår dem, om de har kommit överens om detta. Parterna kan emellertid också komma överens om att avtalet inte skall ha direkt effekt.
Indeed, ‘in conformity with the principles of public international law Community institutions which have power to negotiate and conclude an agreement with a nonmember country are free to agree with that country what effect the provisions of the agreement are to have in the internal legal order of the contracting parties’.
Det står nämligen ”enligt folkrättens principer … gemenskapsinstitutionerna, som är behöriga att förhandla om och ingå avtal med ett tredjeland, fritt att med detta land komma överens om de verkningar som avtalets bestämmelser skall ha inom de avtalsslutande parternas interna rättsordning”.
24If that question has not been settled explicitly by the agreement, it falls to the courts of each contracting party
24 Om denna fråga inte regleras uttryckligen i avtalet ankommer det på domstolarna i respektive
20 — Dior and Others, paragraph 45.21 — International Fruit Company and Others, paragraph 8.
20 — Domen i de ovannämnda förenade målen Dior m.fl., punkt 45.
23 — See Case 26/62 van Gend & Loos [1963] ECR 1. 24 — Portugal v Council, paragraph 34; for an earlier judgment, see Case 104/81 Kupferberg [1982] ECR 3641, paragraph 17.
23 — Se dom av den 5 februari 1963 i mål 26/62, van Gend & Loos (REG 1963, s. 1; svensk specialutgåva, volym 1, s. 161). 21 — Domen i de ovannämnda förenade målen International Fruit Company m.fl., punkt 8.
289, particularly p. 357.
289, särskilt s. 357.
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION the status of the applicant, whether he be an individual or a privileged applicant.
FIAMM M.FL. MOT RÅDET OCH KOMMISSIONEN dom framgår även att kravet gäller oberoende av om sökanden väcker talan i egenskap av enskild eller som gemenskapsinstitution eller medlemsstat.
The Community courts have thus refused to allow the WTO agreements to be relied upon not only in the context of a reference for a preliminary ruling as to validity 28but also in an action for annulment 29 or one for compensation.
Gemenskapsdomstolen har därför funnit att det inte är möjligt att åberopa WTO-avtalen, vare sig inom ramen för ett mål om begäran om förhandsavgörande där giltighetsfrågor har ställts 28eller inom ramen för en talan om ogiltigförklaring 29eller en skadeståndstalan.
30They have refused to to do so.
30Gemenskapsdomstolen avtalsslutande stat att reglera den.
26 hear a plea based on infringement of WTO law, whether raised by an individual or by a Member State.
26 har vägrat att pröva en grund om åsidosättande av WTO-rätten, oberoende av om den har åberopats av en enskild eller av en medlemsstat.
(ii) The scope of the condition that international agreements must have direct effect
ii) Räckvidden av det krav som har ställts upp för att internationella avtal skall ha direkt effekt
The two concepts also differ in scope.
De två begreppen skiljer sig även åt beträffande deras räckvidd.
Although the attribution of such implications to the direct effect of international agreements has often been criticised by some legal writers, it is fully justified.
Gemenskapsdomstolen har ofta varit föremål för kritik i delar av doktrinen för att den har gett internationella avtals direkta effekt en sådan räckvidd.
As guardian of the Community legal order, the Court of Justice must, if a rule deriving from the international legal order is relied upon, define its effects in an all-embracing and uniform manner that is valid for the entire Community legal order.
Jag anser dock att det finns sakliga skäl för detta. Domstolen skall fungera som väktare av gemenskapens rättsordning och måste därför, när en folkrättslig bestämmelse åberopas, fastställa den bestämmelsens verkningar på ett sätt som är heltäckande och enhetligt och giltigt för samtliga delar av gemenskapens rättsordning.
It is thus easy to see that the requirement for an international agreement to have a direct effect is necessary whatever the type of action and the status of the applicant, and whether the dispute has been brought before national courts or before the Community courts.
Det går således utan svårighet att förstå varför kravet att ett internationellt avtal skall ha direkt effekt gäller oberoende av vilken slags talan och vilken ställning sökanden har, och oberoende av om tvisten prövas av en nationell domstol eller av gemenskapsdomstolen. 31
29 — See Portugal v Council.30 — See, for example, Cordis v Commission, paragraphs 44 to 60.
30 — Se exempelvis domen i det ovannämnda målet Cordis mot kommissionen, punkterna 44–60.