natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– decisions taken in the course of appointment procedures (judgments of 21 January 2004 in Case T-328/01 Robinson v Parliament, of 2 March 2004 in Case T-234/02 Michael v Commission, of 23 March 2004 in Case T-310/02 Theodorakis v Conseil and of 31 March 2004 in Case T-10/02 Girardot v Commission, none yet published in the ECR). In this connection it must also be noted that the judgment of 9 November 2004 in Case T-116/03 Montalto v Council, not yet published in the ECR, annuls the decision of the Council of 23 May 2002 appointing an additional Chairman of a Board of Appeal, also President of the Appeals Department of the OHIM;
I förordningen föreskrivs att den institution från vilken en handling som härrör från tredje part begärs skall samråda med den berörda tredje parten för att bedöma om ett av de undantag som anges i denna förordning skall tillämpas, om det inte är uppenbart att handlingen skall eller inte skall lämnas ut (artikel 4.4), och vidare att en medlemsstat får begära att institutionen inte skall lämna ut en handling som härrör från denna medlemsstat utan att medlemsstaten dessförinnan har lämnat sitt medgivande (artikel 4.5).
– decisions no longer to engage conference interpreters over the age of 65 (judgments of 10 June 2004 in Joined Cases T-153/01 and T-323/01 Alvarez Moreno v Commission (under appeal, Case C-373/04 P), in Case T-275/01 Alvarez Moreno v Parliament and in Case T-276/01 Garroni v Parliament, none yet published in the ECR);
Denna skyldighet för institutionen att dessförinnan inhämta medlemsstatens medgivande, som tydligt framgår av artikel 4.5 i förordningen, skulle riskera att förlora sin innebörd om kommissionen kunde besluta att lämna ut handlingen trots att den berörda medlemsstaten uttryckligen begärt motsatsen.
– decisions taken by competition selection boards not to admit candidates to tests (judgments of 20 January 2004 in Case T-195/02 Briganti v Commission, of 19 February 2004 in Case T-19/03 Konstantopoulou v Court of Justice, of 25 March 2004 in Case T-145/02 Petrich v Commission, of 21 October 2004 in Case T-49/03 Schumann v Commission, of 26 October 2004 in Case T-207/02 Falcone v Commission and of 28 October 2004 in Joined Cases T-219/02 and T-337/02 Lutz Herrera v Commission, none yet published in the ECR), awarding a number of marks
Det var rådets vägran att ge sökanden tillgång till ett yttrande från rådets rättstjänst beträffande ett förslag till direktiv från rådet om minimistandarder för mottagande av asylsökande i medlemsstaterna som gav upphov till domen i målet Turco mot rådet. Rådet åberopade härvid artikel 4.2 i förordning nr 1049/2001, i vilken det föreskrivs att institutionerna skall vägra att ge tillgång till en handling om ett utlämnande skulle
Court of First Instance such that the applicant was excluded (judgment of 9 November 2004 in Joined Cases T-285/02 and T-395/02 Vega Rodríguez v Commission, not yet published in the ECR), or refusing to include the applicant on a reserve list (judgments of 28 April 2004 in Case T-277/02 Pascall v Council and of 10 November 2004 in Case T-165/03 Vonier v Commission, neither yet published in the ECR);
Verksamhet undergräva skyddet för bland annat rättsliga förfaranden och juridisk rådgivning, om det inte föreligger ett övervägande allmänintresse av utlämnandet.
Other judgments rule on claims for compensation for the damage suffered as a result of delay in drawing up staff reports (judgments of 6 July 2004 in Case T-281/01 Huygens v Commission and of 30 September 2004 in Case T-16/03 Ferrer de Moncada v Commission, neither yet published in the ECR), or as a result of an occupational disease of an official (judgments of 3 March 2004 in Case T-48/01 Vainker and Vainker v Parliament and of 14 October 2004 in Case T-256/02 I v Court of Justice and in Case T-389/02 Sandini v Court of Justice, none yet published in the ECR).
Eftersom undantag från rätten till tillgång till institutionernas handlingar enligt förordning nr 1049/2001 skall tolkas och tillämpas restriktivt, anser förstainstansrätten att det faktum att den aktuella handlingen innehåller juridisk rådgivning inte i sig kan motivera tillämpning av det åberopade undantaget.
Also of interest are the judgments of 5 October 2004 in Case T-45/01 Sanders and Others v Commission and in Case T-144/02 Eagle v Commission, neither yet published in the ECR, which order the defendant institution to pay damages for the loss sustained by the applicants as a result of the fact that they were not recruited as temporary servants of the Communities during the time they worked at the Joint European Tours (JET) Joint Undertaking.
Eftersom rådet emellertid inte gjorde någon felaktig bedömning genom att anse att ett utlämnande av den begärda handlingen innehållande juridisk rådgivning skulle kunna medföra att tvivel uppstod beträffande huruvida den avsedda lagstiftningen är lagenlig, och således att det förelåg intresse av att skydda den aktuella handlingen och då de övervägande allmänintressen som sökanden åberopat inte motiverade ett utlämnande av en sådan handling innehållande juridisk rådgivning, ogillade förstainstansrätten talan i dess helhet.
As regards the condition that the conduct alleged against the Community institutions should be unlawful, it was recalled in the judgment of 10 February 2004 in Joined Cases T-64/01 and T-65/01 Afrikanische Frucht-Compagnie and Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. v Commission, not yet published in the ECR, and in Cantina sociale di Dolianova and Others v Commission, cited above, that the case-law requires that a sufficiently serious breach of a rule of law intended to confer rights on individuals 55
– beslut som fattats inom ramen för tillsättningsförfaranden (dom av den 21 januari 2004 i mål T-328/01, Robinson mot parlamentet, REG 2004, s. II-0000, av den 2 mars 2004 i mål T-234/02, Michael mot kommissionen, REG 2004, s.
Excluding Community staff cases.
II-0000, av den 23 mars 2004 i mål T-310/02, Theodorakis mot rådet, REG 2004, s.
Proceedings must be established (judgment in Case C-352/98 P Bergaderm and Goupil v Commission [2000] ECR I-5291).
Förstainstansrätten överklagandenämnderna vid Byrån för harmonisering inom den inre marknaden ogiltigförklarades,
As regards the requirement that the breach must be sufficiently serious, the decisive test for finding that there has been such a breach is whether the Member State or the Community institution concerned manifestly and gravely disregarded the limits on its discretion.
– beslut att inte längre anställa konferenstolkar som har fyllt 65 år (dom av den 10 juni 2004 i de förenade målen T-153/01 och T-323/01, Alvarez Moreno mot kommissionen, REG 2004, s.
The expression ‘rule of law intended to confer rights on individuals’ has been analysed on several occasions by the Court of First Instance.
– beslut av uttagningskommittéer att förvägra sökande tillträde till proven (dom av den 20 januari 2004 i mål T-195/02, Briganti mot kommissionen, REG 2004, s.
For instance, it has been held that the aim of the rules applicable to the system of the division of powers between the various Community institutions is to ensure that the balance between the institutions provided for in the Treaty is maintained and not to confer rights on individuals.
II-0000), genom att ge dem så låga betyg att de utesluts (dom av den 9 november 2004 i de förenade målen T-285/02 och T-395/02, Vega Rodríguez mot kommissionen, REG 2004, s. II-0000) eller genom att inte uppföra sökanden på en reservlista (dom av den 28 april 2004 i mål T-277/02, Pascall mot rådet, REG 2004, s.
Accordingly, any unlawful delegation of the Council’s powers to the Commission is not such as to engage the Community’s liability (judgment in Afrikanische Frucht-Compagnie and Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. v Commission, cited above). It has also been held, by reference to the case-law of the Court of Justice, that infringement of the obligation to state reasons is not such as to give rise to the liability of the Community (judgment in Afrikanische Frucht-Compagnie and Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. v Commission and judgment of 25 May 2004 in Case T-154/01 Distilleria F. Palma v Commission, not yet published in the ECR). On the other hand, in its judgment in Cantina sociale di Dolianova and Others v Commission, the Court of First Instance held that the prohibition on unjust enrichment and the principle of non-discrimination were intended to confer rights on individuals.
– beslut som fattats inom ramen för disciplinära förfaranden (dom av den 16 december 2004 i de förenade målen T-120/01 och T-300/01, De Nicola mot Europeiska investeringsbanken, REG 2004, s. II-0000) eller som medför att disciplinåtgärder vidtas (dom av den 16 mars 2004 i mål T-11/03, Afari mot Europeiska centralbanken, REG 2004, s.
Court of First Instance
Skadeståndsmål 55
Finally, the order of 7 June 2004 in Case T-338/02 Segi and Others v Council, not yet published in the ECR (under appeal, Case C-355/04 P) 56 is interesting and important. By their action, the applicants seek compensation for damage suffered as a result of their being included in the list annexed to Council Common Position 2001/931/CFSP of 27
Gemenskapens utomobligatoriska ansvar på grund av en rättsstridig handling förutsätter att tre villkor är uppfyllda, nämligen att det agerande som läggs gemenskapsinstitutionerna till last är rättsstridigt, att den åberopade skadan verkligen föreligger och att det finnsettorsakssambandmellanagerandetochdenåberopadeskadan.
December 2001 on the application of specific measures to combat terrorism, 57 updated by Common Positions 2002/340 and 2002/462.
Dessa tre villkor för att göra gällande gemenskapens ansvar har ansetts vara uppfyllda i mellandom av den 23 november 2004 i mål T-166/98, Cantina sociale di Dolianova m.fl.mot kommissionen (REG 2004, s. II-0000).
Holding that the provision 59 of the Common Position which affects the applicants entails no measure coming under the CFSP and that, therefore, Article 34 of the Treaty on European Union is the only relevant legal basis as regards the measures which, it is claimed, give rise to the alleged damage, the Court of First Instance declared that it was clear that it had no jurisdiction to take cognisance of the action for damages since the only remedies provided for under Title VI of the Treaty on European Union are a reference for a preliminary ruling, an action for annulment and a ruling in disputes between Member States and, therefore, there is no provision for an action for damages under Title VI. The Court of First Instance points out that the fact that the applicants ‘probably have no effective judicial remedy’ cannot of itself found a claim to Community jurisdiction proper in a legal system based on the principle of specific jurisdiction.
Vad beträffar villkoret avseende det rättsstridiga handlande som gemenskapsinstitutionerna läggs till last, erinrades det i dom av den 10 februari 2004 i de förenade målen T-64/01 och T-65/01, Afrikanische Frucht-Compagnie och Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co mot kommissionen (REG 2004, s. II-0000), och i domen i det ovannämnda målet av den 23 november 2004, Cantina sociale di Dolianova m.fl.motkommissionen, att det enligt rättspraxis krävs att det skall vara fråga om en tillräckligt klar överträdelse av en rättsregel som har till syfte att ge enskilda rättigheter (se, för ett liknande resonemang, domstolens dom av den 4 juli 2000 i mål C-352/98 P, Bergaderm och Goupil mot kommissionen, REG 2000, s. I-5291, punkt 42). Vad beträffar kravet att överträdelsen skall vara tillräckligt klar, är det avgörande kriteriet för att detta skall anses uppfyllt att den berörda gemenskapsinstitutionen uppenbart och allvarligt har missbedömt gränserna för sitt utrymme för skönsmässig bedömning. Om denna institution endast förfogar över ett i väsentlig mån begränsat, eller till och med obefintligt,utrymmeförskönsmässig bedömning kan även det förhållandet att gemenskapsrätten har överträtts i sig vara tillräckligt för att det skall vara fråga om en tillräckligt klar överträdelse. Begreppet “en rättsregel som har till syfte att ge enskilda rättigheter” har vid upprepade tillfällen varit föremål för förstainstansrättens bedömning.
Applications for interim relief
Förutom personalmål.
The number of applications for interim relief submitted in 2004 was lower than for the previous year, since 26 were registered, compared with 39 in 2003.
Förstainstansrätten har inte dragit denna slutsats beträffande någon annan ansökan om skadestånd under år 2004.
See also the order of the same date in Case T-333/02 Gestoras Pro-Amnistía and Others v Council, not yet published in the ECR; under appeal, Case C-354/04 P.
Se även beslut av samma datum i mål T-333/02, Gestoras Pro-Amnistía m.fl.motrådet, REG 2004, s. II-0000, överklagad till domstolen under målnummer C-354/04 P.
Common Positions 2002/340/CFSP and 2002/462/CFSP adopted by the Council pursuant to Articles 15 and 34 of the Treaty on European Union of 2 May and 17 June 2002 respectively (OJ 2002 L 116, p.
Gemensamma ståndpunkter 2002/340/GUSP och 2002/462/GUSP, som antagits av rådet med tillämpning av artiklarna 15 och 34 i fördraget om Europeiska unionen, av den 2 maj 2002 respektive av den 17 juni 2002 (EGT L 116, s.
75, and OJ 2002 L 160, p. 32).
75, och EGT L 160, s. 32).
Namely, Article 4, according to which the Member States are, through police and judicial cooperation in criminal matters within the framework of Title VI of the Treaty on European Union, to afford each other the widest possible assistance in preventing and combating terrorist acts.
Det rörde sig om artikel 4, enligt vilken medlemsstaterna genom polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom ramen för avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen skall ge varandra största möjliga bistånd när det gäller att förhindra och bekämpa terroristhandlingar.
The President of the Court of First Instance, in his capacity as judge responsible for granting interim relief, completed 34 interim relief cases.
Förstainstansrättens ordförande har avgjort 34 mål rörande interimistiska åtgärder.
In the latter case, the President of the Court of First Instance, by order of 22 December 2004 in Case T-201/04 R Microsoft v Commission, not yet published in the ECR, the President of the Court of First Instance found that the evidence adduced by Microsoft was not sufficient to show that the immediate enforcement of the remedies imposed by the Commission might cause Microsoft serious and irreparable damage.
Vad beträffar sistnämnda mål fastställde förstainstansrätten, genom beslut av den 22 december 2004 i mål T-201/04 R, Microsoft mot kommissionen (REG 2004, s. II-0000), att den bevisning som Microsoft förebringat inte var tillräcklig för att visa att omedelbar verkställighet av de korrigerande åtgärder som ålagts av kommissionen skulle förorsaka bolaget allvarlig och irreparabel skada.
That case originated in the Commission’s decision of 24 March 2004 60finding that Microsoft had infringed Article 82 EC by abusing its dominant position by engaging in two distinct types of conduct.
Kommissionens beslut av den 24 mars 2004 har givit upphov till förevarande mål.60 I detta beslut konstaterades att Microsoft hade åsidosatt artikel 82 EG genom att göra sig skyldigt till missbruk av dominerande ställning på grund av två olika former av missbruk.
The Commission also fined Microsoft more than EUR 497 million.
Kommissionen ålade även bolaget böter som uppgår till ett belopp om 497 miljoner euro.
The first type of conduct concerned Microsoft’s refusal to provide its competitors with certain ‘interoperability information’ and to authorise its use in the development and distribution of products competing with its own products on the work group server operating system market during the period October 1998 to the date of adoption of the decision.
Den första formen av missbruk utgörs av Microsofts vägran att ge sina konkurrenter “information om interoperabilitet” och tillåta användning av denna information för att utveckla och tillhandahålla konkurrerande produkter på marknaden för operativsystem för arbetsgruppsservrar från och med oktober 1998 fram till dagen för antagande av det omtvistade beslutet.
By way of remedy, the Commission ordered Microsoft to disclose the ‘specifications’ for its client-to-server and server-to-server communications protocols to any undertaking wishing to develop and distribute work group server operating systems.
Kommissionen krävde, såsom korrigerande åtgärd, att Microsoft skulle förmedla en specifikationavprotokollenförklient-serverkommunikationochserver-serverkommunikation till samtliga företag som önskar utveckla och tillhandahålla operativsystem för arbetsgruppsservrar.
The specifications describe certain characteristics of a program and must therefore be distinguished from the program’s ‘source code’, which designates the software code actually run by the computer.
Dessa specifikationerinnehållerinformationomvissa särdrag hos ett program och skall med andra ord inte förväxlas med programmets källkod, som anger den kod som datorn verkligen använder.
The second type of conduct sanctioned by the Commission was the tying of Windows Media Player with the Windows operating system.
Den andra formen av missbruk som kommissionen påtalat är den kopplade försäljningen av mediespelaren Windows Media Player och operativsystemet Windows.
The Commission considered that that practice affected competition on the media reader market.
Kommissionen anser att detta agerande påverkar konkurrensen på marknaden för mediespelare.
By way of remedy, the Commission ordered Microsoft to offer for sale a version of Windows without Windows Media Player.
Såsom korrigerande åtgärd krävde kommissionen att Microsoft skulle tillhandahålla en version av Windows som inte inbegrep Windows Media Player.
Microsoft none the less retains the possibility to market Windows with Windows Media Player.
Microsoft behöll emellertid rätten att tillhandahålla Windows tillsammans med Windows Media Player.
On 7 June 2004, Microsoft brought an action before the Court of First Instance for annulment of the Commission’s decision (Case T-201/04).
Microsoft väckte, genom ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli den 7 juni 2004, talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut (mål T-201/04).
On 25 June 2004, Microsoft sought suspension of operation of the remedies imposed by that decision.
Den 25 juni samma år ansökte Microsoft om uppskov med verkställigheten av de korrigerande åtgärder som det ålagts genom detta beslut.
Following the lodging of that application, the Commission stated that it did not intend to enforce the remedies until a decision had been reached on the application for suspension.
Efter det att denna ansökan ingivits, angav kommissionen att den inte hade för avsikt att tvångsverkställa de korrigerande åtgärderna innan ansökan om uppskov prövats.
Commission Decision C(2004) 900 final of 24 March 2004 relating to a proceeding under Article 82 of the EC Treaty (Case COMP/C-37.792 Microsoft).
Kommissionens beslut 2004/900/EG av den 24 mars 2004 om ett förfarande enligt artikel 82 EG (COMP/C-3/37.792).
Proceedings
Förstainstansrätten
However, the President of the Court of First Instance held that the condition relating to urgency was not satisfied, since Microsoft had not adduced evidence that disclosure of the information thus far kept secret would cause serious and irreparable harm.
Förstainstansrättens ordförande fastställde dock att villkoret avseende skyndsamhet inte var uppfyllt, eftersom Microsoft inte hade visat att utlämnandet av information som dittills hemlighållits skulle medföra allvarlig och irreparabel skada.
Following a factual examination of the actual consequences of disclosure as alleged by Microsoft, the President found, in particular, that disclosure of information thus far kept secret does not necessarily entail serious harm and that, regard being had to the circumstances of the case, such damage had not been demonstrated in the present case.
Ordföranden konstaterade, mot bakgrund av en faktisk undersökning av de konkreta konsekvenserna av ett sådant utlämnande som Microsoft gjort gällande, bland annat att utlämnande av information som dittills hemlighållits inte nödvändigtvis skulle medföra allvarlig skada och att, med hänsyn till omständigheterna i målet, det inte hade visats att sådan skada förelåg i förevarande fall.
Nor had Microsoft demonstrated, first, that the use of the disclosed information by its competitors would have the effect of placing the information in the public domain; second, that the fact that the competing products would remain in distribution channels after annulment of the decision would constitute serious and irreparable damage; third, that Microsoft’s competitors would be able to ‘clone’ its products; fourth, that Microsoft would have to make a fundamental change to its business policy; and, fifth, that the decision would cause an irreversible development on the market.
Microsoft hade för det första inte heller visat att företagets konkurrenters användning av den utlämnade informationen skulle leda till att den blir allmänt känd, för det andra att det skulle medföra allvarlig och irreparabel skada om konkurrenternas produkter blir kvar i distributionskanalerna efter det att det omtvistade beslutet eventuellt ogiltigförklarats, för det tredje att informationen i fråga skulle kunna användas för att “klona” företagets produkter, för det fjärde att Microsoft skulle tvingas ändra affärsstrategin fundamentalt och för det femte att beslutet skulle medföra att marknadsvillkoren skulle genomgå en oåterkallelig utveckling.
As regards the tying of Windows and Windows Media Player, the President considered, first of all, that certain of Microsoft’s arguments raised complex issues, such as that of the anticompetitive effect of the tying resulting from ‘indirect network effects’, which it was for the Court of First Instance to resolve in the main action.
Vad beträffar den kopplade försäljningen av Windows och Windows Media Player fastställde ordföranden framför allt att vissa av de argument som Microsoft framfört innebar att komplicerade frågor uppkom, såsom huruvida den kopplade försäljningens konkurrensbegränsande effekt berodde på ”indirekta nätverkseffekter”, vilka förstainstansrätten skall besvara i avgörandet i huvudsaken.
The President concluded that the prima facie requirement was satisfied and then considered whether the requested suspension must be ordered as a matter of urgency.
Efter att ha fastställt att villkoret avseende fumus boni juris var uppfyllt, övergick ordföranden till att bedöma hur skyndsamt beslut skulle fattas avseende det uppskov som begärts.
On the basis of a factual analysis of the alleged damage, the President held that Microsoft had not demonstrated in concrete terms that it might suffer serious and irreparable damage owing to interference with its commercial freedom or harm to its reputation.
En bedömning gjordes av den av Microsoft påstådda skadan och det fastställdes att Microsoft inte på ett konkret sätt hade visat att företaget skulle kunna åsamkas en allvarlig och irreparabel skada på grund av en inskränkning av företagets handelsfrihet eller en kränkning av företagets rykte.
Table of Contents for the Proceedings of the Court of First Instance in 2004
Innehållsförteckning över förstainstansrättens verksamhet år 2004
I. PROCEEDINGS CONCERNING THE LEGALITY OF MEASURES....................... 79
I. Rättsakters lagenlighet ............................................................................................ 79
Raising of an absolute bar to proceedings by the Court of its own motion............................................................................................................. 81
Anförande ex officioavenrättsliggrundsomrörgrundernaför rättsordningen ........................................................................................... 81
Costs.............................................................................................................. 81
Rättegångskostnader ..................................................................................... 81