natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1)By introducing entirely new grounds for the refusal of access to the documentsconcerned,the Council failed to respect the decision of the European Ombudsman of 30June 1998.
1)Genom att införa helt nya skäl för att vägra tillgång till de berörda handlingarnaunderlät rådet att följa Europeiska ombudsmannens beslut av den 30 juni 1998.
2)The Council erred when claiming that the General Secretariat was not part of the Council.
Rådet hade fel då det gjorde gällande att generalsekretariatet inte var en del av rådet.
3)By failing systematically to register and file the documents concerned,the Councilbreached its duty to keep records.
3)Genom att underlåta att registrera och arkivera de berörda handlingarna bröt rådetmot sin skyldighet att föra register.
The Council failed to give sufficient reasons for its decision.
Rådet underlät att ange tillräckliga skäl för sitt beslut.
The complaint was sent to the Council of the European Union for its comments.
Klagomålet sändes till Europeiska unionens råd för yttrande.
In its opinion,the Council made the following comments:
I sitt yttrande gav rådet följande kommentarer:
The Council did not fail to respect the Ombudsman’s decision of 30 June 1998
Rådet underlät inte att följa ombudsmannens beslut av den 30 juni 1998
As the Ombudsman had pointed out himself,the only authority competent to give a finalruling on the interpretation of Community law was the Court of Justice.
Som ombudsmannen själv hade påpekat är det bara EG-domstolen som har behörighet attslutligen pröva tolkningen av gemenskapsrätten.
Certainly, the Ombudsman’s views could provide useful guidance in this respect to the institutionconcerned which,in the light of the Ombudsman’s views,would usually re-examine itsposition.
Ombudsmannens synpunkter kanförvisso ge den berörda institutionen värdefull vägledning,och denna skulle vanligtvisompröva sin ståndpunkt mot bakgrund av ombudsmannens synpunkter.
In the present case,the Council did reconsider its first decision.
I det aktuella falletomprövade rådet faktiskt sitt första beslut.
While it left openits position as to the problem of documents of which the Council was one of the co-authors,it concluded,after careful consideration,that the documents in question were stillto be refused,albeit for different reasons than those stated in its first decision.
Medan det avvaktar med att ta ställning tillproblemet med handlingar som rådet har medverkat till upprättandet av,drog rådet,efternoggranna överväganden,slutsatsen att handlingarna i fråga fortfarande inte kunde lämnasut,om än av andra skäl än de som anges i dess första beslut.
This newdecision could be the subject of a new complaint to the Ombudsman.
Detta nya beslut kunde bliföremål för ett nytt klagomål till ombudsmannen.
The General Secretariat was not “part of the Council”
Generalsekretariatet var inte ”en del av rådet”
This question was currently under examination by the Court of First Instance (in case T-205/00,Spa Renco v. Council).
Denna fråga var föremål för förstainstansrättens granskning (i mål T-205/00,Spa Rencomot Europeiska unionens råd).
Pending these proceedings,the Council would thereforeabstain from commenting further on it in the present context.
I avvaktan på resultatet av detta mål avstod rådet därförfrån ytterligare kommentarer i detta sammanhang.
The obligation to register documents and the duty to keep records
Förpliktelsen att registrera handlingar och skyldigheten att föra register
For the reasons set out in more detail in its response concerning complaint 917/2000/GGlodged by the same complainant,the Council was not of the opinion that it was necessaryor appropriate to keep a complete,centralised record and register of each paper which washeld by one of its officials.
Av de skäl som i större detalj anges i svaret på klagomål 917/2000/GG,ingivet av sammaklagande,ansåg rådet inte att det var vare sig nödvändigt eller lämpligt att föra en full-ständig,centraliserad förteckning och register över varje handling som förvarades avnågon av dess tjänstemän.
The Council gave sufficient reasons for its decision
Rådet gav tillräckliga skäl för sitt beslut
In its observations,the complainant maintained its complaint and made the followingfurther comments:
I sina kommentarer vidhöll klaganden sitt klagomål och gav följande ytterligare kommentarer:
The Council’s view that it was free to refuse access to the relevant documents on newgrounds and that a complaint could then be brought against this new decision entailed therisk of a circular process that could go on for ever and that could potentially underminethe role of the Ombudsman. The complainant did not have any knowledge about case T205/00.
Rådets åsikt att det stod det fritt att vägra tillgång till relevanta handlingar av nya skäl ochatt klagomål därefter kunde inges mot detta nya beslut,innebar en risk för en cirkulärprocess som kunde pågå för evigt och som på sikt kunde undergräva ombudsmannens roll.Klaganden var inte bekant med mål T-205/00.
It was possible that the Council was simply making the same argument there thatit had made in the present case.
Det var möjligt att rådet helt enkelt framförde samma argument i det målet som det hade gjort i det aktuella fallet. Det var i allahändelser otänkbart att domstolen skulle besluta att generalsekretariatet inte var en del avrådet.
This argument of the Council could therefore only be viewed as an attempt to delay a decision.
Detta argument från rådets sida kunde därför bara betraktas som ett försök attfördröja ett beslut.
Regarding the duty to give reasons,the issue at stake here was one of maladministrationfor which the Ombudsman was the statutory authority.
Vad skyldigheten att motivera beslut beträffar så gäller det en fråga om administrativamissförhållanden och i det fallet är ombudsmannen den behöriga myndigheten.
In any event,it was necessary foran institution to provide sufficient reasoning to allow for judicial review.
Det var ialla händelser nödvändigt att en institution ger tillräckliga skäl som kan underkastas enrättslig granskning. Rådet har konsekvent underlåtit att göra det i det aktuella fallet.
By decision dated 1 March 2001,the Ombudsman addressed a draft recommendation tothe Council in accordance with Article 3 (6) of the Statute of the European Ombudsman69.
Genom beslut av den 1 mars 2001 riktade ombudsmannen ett förslag till rekommendationtill rådet i enlighet med artikel 3.6 i Europeiska ombudsmannens stadga69.
The basis of the draft recommendation was the following:
Det centrala innehållet i rekommendationsförslaget var följande:
Failure to respect the decision of the Ombudsman of 30 June 1998
Underlåtenhet att följa ombudsmannens beslut av den 30 juni 1998
1.1The complainant asked the Council of the European Union for access to certain documents (notably agendas of the “Senior level Group”and the “EU-US Task Force”) under Council Decision 93/731/EC of 20 December 1993 on public access to documents70.
1.1Klaganden bad Europeiska unionens råd om tillgång till vissa handlingar (i synnerhetdagordningar för gruppen med höga tjänstemän och arbetsgruppen för EU-Förenta Staterna) i enlighet med rådets beslut 93/731/EG av den 20 december 1993 om allmänhetens tillgång till handlingar70.
The Council originally argued that the documents concerned had not been prepared under thesole responsibility of the Council and that Article 2 (2) of Council Decision 93/731 onaccess to documents was thus applicable.
Rådet hävdade ursprungligen att de berörda handlingarnainte hade utarbetas under rådets ansvar och att artikel 2.2 i rådets beslut 93/731 om tillgång till dokument således var tillämplig.
The complainant then turned to the European Ombudsman (complaint 1056/25.11.96/Statewatch/UK/IJH).
Klaganden vände sig då till Europeiska ombudsmannen (klagomål 1056/25.11.96/Statewatch/UK/IJH).
In his decision of 30 June1998,the Ombudsman took the view that neither the wording of Article 2 (2) of Decision93/731 nor the case-law of the Community courts supported the Council’s position thatdocuments of which it was a joint author fell within the scope of Article 2 (2).
I sitt beslut av den 30 juni 1998,menade ombudsmannen att varken den uttryckliga utformningen av artikel 2.2 i beslut93/731 eller rättspraxis vid gemenskapens domstolar stöder rådets ståndpunkt att handlingar som det har medverkat till upprättandet av faller inom räckvidden för artikel 2.2.När klaganden senare förnyade sin ansökan om tillgång informerade rådet denne om att derelevanta handlingarna aldrig behandlades direkt av rådet utan enbart av de tjänstemän igeneralsekretariatet som följde frågan,vilka hade kopior för sitt arbete.
When thecomplainant subsequently renewed its application for access,the Council informed it thatthe relevant documents were never considered by the Council as such but only by the officials in its General Secretariat following the matter who kept copies for the purpose oftheir work.
Mot dennabakgrund hävdade rådet att dessa handlingar inte var ”i rådets besittning”enligt artikel 1.2i beslut 93/731,utan endast förvarades av tjänstemän i generalsekretariatet och därför föllutanför tillämpningen av beslut 93/731.
On this basis,the Council took the view that these documents were not “heldby the Council”in the sense of Article 1 (2) of Decision 93/731 but only by officials in the General Secretariat and therefore fell outside the scope of application of Decision 93/731.The complainant claimed that by introducing entirely new grounds for the refusal ofaccess to the documents concerned,the Council had failed to respect the decision of the European Ombudsman of 30 June 1998.
Klaganden hävdade att rådet,genom att införa heltnya grunder för att vägra tillgång till de berörda handlingarna,underlät att följa Europeiska ombudsmannens beslut av den 30 juni 1998.
1.2The Council pointed out that while the Ombudsman’s views could provide usefulguidance,the only authority competent to give a final ruling on the interpretation of
1.2Rådet påpekade att medan ombudsmannens synpunkter kan ge värdefull vägledning,är det bara EG-domstolen som har behörighet att slutligen pröva tolkningen av gemenskapsrätten.
Decision 94/262 of 9 March 1994 of the European Parliament on the Regulations and General Conditions Governing the Performance of the Ombudsman’s Duties,OJ 1994 L 113,page 15.
Europaparlamentets beslut nr 94/262 av den 9 mars 1994 om föreskrifter och allmänna villkor för ombudsmannens ämbetsutövning,EGT L 113,1994,s. 15.
1.3In his decision of 30 June 1998 on complaint 1056/25.11.96/Statewatch/UK/IJH, the Ombudsman made a critical remark in which he invited the Council to reconsider thecomplainant’s application and to grant access to the relevant documents,unless one ormore of the exceptions contained in Article 4 of Decision 93/731 applied.
1.3I sitt beslut av den 30 juni 1998 i klagomål 1056/25.11.96/Statewatch/UK/IJH,gjordeombudsmannen en kritisk anmärkning i vilken han uppmanade rådet att ompröva klagandens ansökan och ge tillgång till de begärda handlingarna,såvida inte ett eller flera avundantagen enligt artikel 4 i beslut 93/731 var tillämpliga.
The Ombudsman considered that the Council had indeed,in its decision of 28 September 1998,reconsidered its position.
Ombudsmannen ansåg att rådeti sitt beslut den 28 september 1998 verkligen hade omprövat sin ståndpunkt.
Although Article 1 (2) of Decision 93/731 had not been invokedby the Council in reply to the complainant’s first request for access to the documentsconcerned,the Ombudsman took the view that his decision of 30 June 1998 did notprevent the Council from subsequently relying on this provision if it arrived at the conclu-sion,upon having reconsidered its position in the light of the Ombudsman’s comments,that it was applicable.
Även området inte hade åberopat artikel 1.2 i beslut 93/731 i sitt svar på klagandens första begäranav tillgång till de berörda dokumenten,ansåg ombudsmannen att hans beslut av den 30juni 1998 inte hindrade rådet från att senare hänvisa till denna bestämmelse om det,sedandet hade omprövat sin ståndpunkt i ljuset av ombudsmannens kommentarer,kom fram tillslutsatsen att den var tillämplig.
The Ombudsman noted the complainant’s concern that this mightlead to a circular process that could go on forever.
Ombudsmannen noterade klagandens oro för att dettaskulle leda till en cirkulär process som kunde pågå för evigt.
In his view,principles of good administration prevented an administration from arbitrarily substituting the reasons for its decision by new ones.
Enligt hans åsikt förhindradeprinciperna om god förvaltning en administration från att godtyckligt byta ut skälen försina beslut mot nya.
The Ombudsman considered,however,that there was no evidence toshow that this would have been the case here.
Enligt ombudsmannens uppfattning fanns det emellertid inga beläggför att detta skulle vara fallet i det föreliggande ärendet.
1.4On the basis of the above,there appeared to have been no maladministration on thepart of the Council in so far as the first allegation was concerned.
1.4Mot bakgrund av detta föreföll det inte föreligga administrativa missförhållanden frånrådets sida när det gäller det första påståendet.
2.1The Council claimed that the relevant documents had never been considered by the Council as such but only by the officials in its General Secretariat following the matterwho kept copies for the purpose of their work.
2.1Rådet hävdade att de relevanta handlingarna aldrig hade behandlats direkt av rådetutan enbart av de tjänstemän i generalsekretariatet som följde frågan,vilka hade kopior försitt arbete.
On this basis,the Council took the viewthat these documents were not “held by the Council”in the sense of Article 1 (2) of Decision 93/731.
Mot denna bakgrund ansåg rådet att dessa handlingar inte var ”i rådets besitt-ning”enligt artikel 1.2 i beslut 93/731.
The complainant claimed that this was incorrect.
Klaganden hävdade att detta var felaktigt.
2.2The Council claimed that the question as to whether the General Secretariat was aninstitution “different”from the Council was currently under examination by the Court of First Instance (in case T-205/00,Spa Renco v. Council).
2.2Rådet hävdade att frågan huruvida generalsekretariatet var en ”annan”institutionskild från rådet för närvarande var föremål för förstainstansrättens granskning (mål T-205/00, Spa Renco mot rådet).
Pending these proceedings, the Council would therefore abstain from commenting further on it in the present context.
I avvaktan på resultatet av detta mål avstod rådet därförfrån ytterligare kommentarer i detta sammanhang.
2.3Article 1 (3) of the Statute of the European Ombudsman71provides that the Ombudsman may not intervene in cases before courts.
2.3I artikel 1.3 i Europeiska ombudsmannens stadga71föreskrivs att ombudsmannen intefår ingripa i mål som är anhängiga vid domstol.
This means that the Ombudsman isprevented from examining or continuing to examine a complaint where the relevant factshave also been submitted to a court72.
Detta innebär att ombudsmannen ärförhindrad att granska eller att fortsätta sin granskning av ett klagomål där det relevantasakförhållandetäven har anhängiggjorts vid en domstol72.
The Ombudsman noted,however,that the case referred to by the Council concerned a different set of facts,as shown by the summary ofcase T-205/00 that was published in the Official Journal73.
Ombudsmannen konstaterade emellertid att det mål rådet hänvisade till rör ett annat sakförhållande,vilket framgår avden sammanfattning av mål T-205/00 som offentliggjordes i Europeiska gemenskapernasofficiella tidning73.
It was possible that in that case, the Council had made the same argument as in the present case,i.e. that a distinctionshould be made between the Council and its General Secretariat for the purposes ofapplying Decision 93/731.
Det är möjligt att rådet i det fallet framförde samma argument som idet föreliggande fallet,dvs. att en distinktion borde göras mellan rådet och dess generalsekretariat för tillämpningen av beslut 93/731.
The Ombudsman did however not consider it necessary orappropriate to suspend his examination of this issue pending the proceedings before the Court.
Ombudsmannen ansåg det emellertid intenödvändigt eller lämpligt att avbryta sin granskning i denna fråga i väntan på domstolsförhandlingarna.
Commission on 6 December 1993 to which the recitals of Decision 93/731 referred.
6 december 1993 och som skälen för beslut 93/731 hänvisade till.
This Code of Conduct provides,inter alia:“The public will have the widest possible access todocuments held by the Commission and the Council.”On this basis,the Court of First Instance came to the following conclusion:“The objective of Decision 93/731 is to giveeffect to the principle of the largest possible access for citizens to information with a viewto strengthening the democratic character of the institutions and the trust of the public inthe administration”75.
I denna uppförandekodex föreskrivs,bland annat:”Allmänheten skall ha största möjliga tillgång till de handlingar som förvaras av kommissionen och rådet.”På grundval av detta komförstainstansrätten fram till följande slutsats:”Målet med beslut 93/731 är att förverkligaprincipen om största möjliga tillgång till information för medborgarna i syfte att stärkainstitutionernas demokratiska karaktär och allmänhetens förtroende för förvaltningen”75.
2.6The Ombudsman considered that this objective would not be attained if it were to beaccepted that documents of which the Council was the author (or co-author) should not becovered by Decision 93/731 for the simple reason that they were not held by the Councilitself but its General Secretariat.
2.6Ombudsmannen ansåg att det inte skulle vara möjligt att nå detta mål om det skullegodtas att handlingar som rådet har upprättat eller medverkat till upprättandet av inteskulle omfattas av beslut 93/731 av den enkla anledningen att de inte förvaras av rådet somsådant utan av dess generalsekretariat.
According to Article 207 (2) of the EC Treaty,the Councilshall be assisted by a General Secretariat.
Enligt artikel 207.2 i EG-fördraget skall rådetbiträdas av ett generalsekretariat.
The Ombudsman was however not aware of anyprovision in the Treaty or in Community law acts that would suggest that the General Secretariat ought to be considered as an institution or body separate from the Council.Decision 93/731 itself attributed an important role to the General Secretariat in so far asaccess to documents was concerned by directing applicants to write to “the relevantdepartments of the General Secretariat”and by charging the latter with dealing with suchrequests in the first place (cf.
Ombudsmannen kände dock inte till någon bestämmelsei fördraget eller i gemenskapsrätten som tydde på att generalsekretariatet borde betraktassom en institution eller ett organ som var skilt från rådet.
It had to be recalled,however,that thehighest authority on the interpretation of Community law is the Court of Justice.
Det vardock nödvändigt att erinra sig att EG-domstolen är den högsta auktoriteten i fråga ominnebörden i och tolkningen av gemenskapsrätten.
Failure systematically to register and file the documents concerned
Systematisk underlåtenhet att diarieföra och arkivera de berörda handlingarna
3.1The complainant claimed that by failing systematically to register and file the documents concerned,the Council had breached its duty to keep records.
3.1Klaganden hävdade att rådet genom att systematiskt underlåta att diarieföra och arkivera de berörda handlingarna bröt mot sin skyldighet att föra register.
3.2The Council replied that for the reasons set out in more detail in its responseconcerning complaint 917/2000/GG lodged by the same complainant,it was not of theopinion that it is necessary or appropriate to keep a complete,centralised record andregister of each paper which is held by one of its officials.
3.2Rådet svarade att det,av de skäl som i större detalj anges i svaret på klagomål917/2000/GG,ingivet av samma klagande,inte ansåg att det var vare sig nödvändigt ellerlämpligt att föra en fullständig,centraliserad förteckning och register över varje dokumentsom förvarades av någon av dess tjänstemän.
3.3The relevant issue had also been raised in complaint 917/2000/GG.
3.3Den aktuella frågan hade även tagits upp i klagomål 917/2000/GG.
Both the Counciland the complainant had made detailed comments on that issue in this complaint,and the Ombudsman would consider these arguments when he dealt with complaint 917/2000/GG.The Ombudsman therefore took the view that there was no need further to examine thisissue in the context of the present inquiry.
Både rådet ochklaganden hade kommenterat den frågan detaljerat,och ombudsmannen skulle bedömadessa argument när han behandlade klagomål 917/2000/GG. Ombudsmannen ansåg därföratt det inte fanns något behov av att granska den frågan närmare inom ramen för den aktuella undersökningen.
Failure to give reasons
Underlåtenhet att ge skäl
4.1The complainant claimed that the Council had failed to give sufficient reasons for itsdecision,given the way in which it had changed the justification for refusing access to the
4.1Klaganden hävdade att rådet,med tanke på det sätt på vilket det hade ändrat motiveringen för att vägra tillgång till de berörda handlingarna under förfarandet,hade underlåtit att ge tillräckliga skäl för sitt beslut och att dess resonemang hade varit oacceptabeltvagt och förvirrande.
Case T-174/95,Svenska Journalistförbundet v Council [1998] ECR II-2289,paragraph 66.
Dom av den 17 juni 1998 i mål T-174/95,Svenska Journalistförbundet mot rådet,REG 1998,s. II-2289,punkt66.
_BAR_ 2001 documents concerned during the procedure and that the reasoning had been unacceptablyvague and confusing.
_BAR_ 2001 förtjänade att påpekas att i Årsrapporten för 199776,angav ombudsmannen att han ansågföljande tolkning av termen ”administrativa missförhållanden”vara lämplig:
The term “maladministration”is not defined inthe EC Treaty or the Ombudsman’s Statute. It was useful to recall that in his Annual Report for 199776,the Ombudsman had stated that he considered the following interpretation of the term “maladministration”to be appropriate:“Maladministration occurs when apublic body fails to act in accordance with a rule or principle which is binding upon it.”The Ombudsman added77that when investigating whether a Community institution orbody has acted in accordance with the rules and principles which are binding upon it, the Ombudsman’s “first and most essential task must be to establish whether it has actedunlawfully”.
”Administrativa missförhållanden föreligger då ett offentligt organ underlåter att agera ienlighet med en regel eller princip som är bindande för det.”Ombudsmannen tillade77att när ombudsmannen undersöker huruvida en gemenskapsinstitution eller ett gemenskapsorgan har agerat i enlighet med de regler och principer som är bindande för dem ”så måstehans främsta och viktigaste uppgift vara att fastställa huruvida den agerat lagenligt”.
The European Parliament adopted a resolution on 16 July 1998 welcomingthe definition of maladministration.
Den16 juli 1998 antog Europaparlamentet en resolution,i vilken definitionen hälsades medtillfredsställelse.
The Ombudsman thus considered that his mandateallowed him to examine complaints in which it was alleged that an institution has failed togive sufficient reasons for its decision.
Ombudsmannen ansåg därför att hans ämbetsområde tillät att han granskade klagomål i vilka det påstods att en institution hade underlåtit att ge tillräckliga skälför sitt beslut.