natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The appellant in the present proceedings has been designated by the Sanctions Committee of the United Nations Security Council as an entity suspected of supporting terrorism, of which the funds and other financial resources are to be frozen.
Klaganden i förevarande mål har utpekats av Förenta nationernas säkerhetsråds sanktionskommitté som en enhet som är misstänkt för att stödja terrorism, vars penningmedel och andra finansiella medel skall frysas.
The appellant argued — unsuccessfully — that the Community lacked competence to adopt that regulation, that the regulation was adopted in contravention of Article 249 EC, and, moreover, that the regulation breached the appellant’s fundamental rights.
Klaganden hävdade – utan framgång – att gemenskapen saknade behörighet att anta förordningen, att förordningen antagits i strid med artikel 249 EG och dessutom att förordningen stred mot ett antal av klagandens grundläggande rättigheter.
On what are essentially the same grounds, the appellant now asks the Court of Justice to set aside the judgment of the Court of First Instance.
Klaganden har nu yrkat att domstolen skall upphäva förstainstansrättens dom med åberopande av i stort sett samma grunder.
The Council and the Commission disagree with the appellant on all three counts.
Rådet och kommissionen är av en annan åsikt än klaganden i samtliga tre hänseenden.
Most importantly, however, they contend that the regulation is necessary for the implementation of binding Security Council resolutions, and, accordingly, that the Community Courts should not assess its conformity with fundamental rights.
Framför allt anser de att förordningen är nödvändig för genomförandet av bindande resolutioner från säkerhetsrådet och, följaktligen, att gemenskapsdomstolarna inte skall pröva huruvida den är förenlig med grundläggande rättigheter. I grunden har de gjort gällande att när säkerhetsrådet har talat skall domstolen tiga.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P of the appellant was added to the list by the Sanctions Committee on 9 November 2001.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-415/05 P sanktionskommittén klagandens namn på förteckningen.
That resolution provides for a number of exceptions to the freezing of funds imposed by Resolutions 1267(1999), 1333(2000) and 1390(2002) that may be granted by the States on humanitarian grounds, on condition that the Sanctions Committee has been notified and has not objected or, in some cases, has given its consent.
I resolutionen föreskrivs vissa undantag från den frysning av penningmedel som infördes genom resolutionerna 1267(1999), 1333(2000) och 1390(2002). Undantagen kan beviljas av staterna av humanitära skäl, på villkor att sanktionskommittén har underrättats och inte har invänt mot – eller i vissa fall, har godkänt – att så sker.
In addition, on 17 January 2003, the Security Council adopted Resolution 1455(2003), intended to improve the implementation of the measures for the freezing of funds.
Den 17 januari 2003 antog säkerhetsrådet resolution 1455(2003), som syftar till att förbättra genomförandet av åtgärderna för att frysa penningmedel.
In addition, on 27 March 2003, the
Den 27 mars 2003 ändrade rådet dessutom
Council amended the contested regulation as regards exceptions to the freezing of funds and economic resources.
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION MOT RÅDET OCH KOMMISSIONEN den omtvistade förordningen när det gäller undantag från frysning av penningmedel och ekonomiska resurser.
9 of First Instance decided to treat the case as an action for annulment of the contested regulation directed against the Council alone, supported by the Commission and the United Kingdom.
9 förordning nr 467/2001 beslutade förstainstansrätten att betrakta förevarande talan om ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen såsom en talan riktad enbart mot rådet, som stöddes av kommissionen och Förenade kungariket.
While the proceedings before the Court of First Instance were still pending, the Sanctions Committee decided to remove the persons known as ‘Abdi Abdulaziz Ali’ and ‘Abdirisak Aden’ from the list of persons to whom and groups and entities to which the freezing of funds and other economic resources must apply.
Medan förfarandet vid förstainstansrätten pågick beslutade sanktionskommittén att stryka Abdi Abdulaziz Ali och Abdirisak Aden ur förteckningen över de personer, grupper och enheter på vilka frysningen av penningmedel och andra ekonomiska resurser skall tillämpas.
These names were subsequently removed from Annex I to the contested regulation.
Dessa namn ströks därefter i bilaga I till den omtvistade förordningen.
Messrs Abdirisak Aden and Adbulaziz Ali informed the Court of First Instance that they wished to discontinue their action. The names of those two applicants were accordingly removed from the register.
Efter att Abdirisak Aden och Abdulaziz Ali meddelat förstainstansrätten att de återkallade sin talan avskrevs målet i den del det avsåg dessa två sökande.
Article 2a provides for certain exceptions, for instance as regards reasonable legal fees, on condition that the Sanctions Committee has been notified and has not objected.
Artikel 2a innehåller bestämmelser om vissa undantag för bland annat rimliga kostnader för juridiska tjänster, under förutsättning att sanktionskommittén har underrättats och inte har anfört några invändningar.
By application lodged on 10 December 2001, the appellant, together with Messrs Abdirisak Aden, Abdulaziz Ali and Ahmed Yusuf, brought an action before the Court of First Instance against the Council and the Commission, claiming inter alia that that Court should annul Regulations Nos 2062/2001 and 467/2001.
Al Barakaat International Foundation och Ahmed Yusuf åberopade i förstainstansrätten tre grunder för ogiltigförklaring.
The United Kingdom was given leave to intervene in support of the defendants. Following the repeal of Regulation No 467/2001, the Court
Som första grund åberopade de att rådet saknade behörighet att anta den omtvistade förordningen.
By judgment of 21 September 2005 in Case T-306/01 Yusuf and Al Barakaat International Founda­tion v Council and Commission (‘the judgment under appeal’), 10the Court of First Instance upheld the contested regulation.
Genom dom av den 21 september 2005 i mål T-306/01, Yusuf och Al Barakaat International Foundation mot rådet och kommissionen (nedan kallad den överklagade domen), 10ogillade förstainstansrätten talan om ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen.
On 21 November 2005, the appellant and Mr Yusuf brought the present appeal against the judgment of the Court of First Instance.
Den 21 november 2005 överklagade klaganden och Ahmed Yusuf förstainstansrättens dom.
While the appeal proceedings before this Court were still pending, the Sanctions Committee decided to remove Mr Yusuf
Under förfarandet vid domstolen beslutade sanktionskommittén att stryka Ahmed Yusuf
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-415/05 P
II — The legal basis of the contested regulation from the list of persons to whom and groups and entities to which the freezing of funds and other economic resources must apply.
II — Den rättsliga grunden för den omtvistade förordningen ur förteckningen över de personer, grupper och enheter på vilka frysningen av penningmedel och andra ekonomiska resurser skall tillämpas.
His name was subsequently removed from Annex I to the contested regulation.
Hans namn ströks därefter i bilaga I till den omtvistade förordningen.
Mr Yusuf informed this Court that he wished to discontinue his action and his name was accordingly removed from the register.
Efter att Ahmed Yusuf meddelat domstolen att han återkallade sitt överklagande avskrevs målet i denna del.
Apart from Al Barakaat International Foundation, the parties to the present appeal proceedings are the Council, the Commission and the United Kingdom, as well as Spain, France and the Netherlands, as interveners in the appeal.
Övriga parter i målet, bortsett från Al Barakaat International Foundation, är rådet, kommissionen och Förenade kungariket, liksom Spanien, Frankrike och Nederländerna, i egenskap av intervenienter i målet om överklagande.
11 The appellant argues that this finding is mistaken in law and maintains that the Community lacked competence altogether to adopt the contested regulation.
11 Klaganden har anfört att den slutsatsen är rättsligt felaktig och har vidhållit att gemenskapen över huvud taget inte hade behörighet att anta den omtvistade förordningen.
Though relying on slightly different justifications, both the Council and the United Kingdom agree with the Court of First Instance that the contested regulation finds its legal basis in Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC.
Rådet och Förenade kungariket har visserligen anfört motiveringar som skiljer sig något åt, men delar båda förstainstansrättens bedömning att artiklarna 60 EG, 301 EG och 308 EG utgjorde den rättsliga grunden för den omtvistade förordningen.
The Court of First Instance considered that the powers to impose economic and financial sanctions provided for by Articles 60 EC and 301 EC, namely, the interruption or reduction of economic relations with one or more third countries, do not cover the interruption or
Förstainstansrätten bedömde att de befogenheter avseende ekonomiska och finansiella sanktioner som föreskrivs i artiklarna 60 EG och 301 EG, nämligen avbrytande eller begränsning av de ekonomiska förbindelserna med ett eller flera tredjeländer, inte omfattar
The appellant raises three pleas in law in support of its application to have the judgment under appeal set aside.
Klaganden har åberopat tre grunder till stöd för sitt yrkande om upphävande av den överklagade domen.
Those pleas relate, firstly, to the legal basis of the contested regulation.
Den första grunden rör den rättsliga grunden för den omtvistade förordningen.
The second plea is based on Article 249 EC and relates to the choice of an act in the form of a regulation, rather than a decision, as the legal instrument for the purpose of freezing the appellant’s assets.
Den andra grunden avser artikel 249 EG och valet av en förordning i stället för ett beslut som rättsligt medel för att frysa klagandens tillgångar.
The third plea concerns the fundamental rights of the appellant.
Den tredje grunden rör klagandens grundläggande rättigheter.
I shall turn, first, to the question of the legal basis.
Jag kommer först att behandla den rättsliga grunden för förordningen.
11 — Paragraphs 107 to 171 of the judgment under appeal.
11 — Punkterna 107–171 i den överklagade domen.
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION groups within third countries.
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION MOT RÅDET OCH KOMMISSIONEN grupper inom tredjeländer.
reduction of economic relations with individuals within those countries, but only with their governing regimes.
avbrytande eller begränsning av de ekonomiska förbindelserna med personer i dessa länder, utan endast med ländernas styrande regim.
It therefore indicates the means for carrying out the objectives stated earlier; those means involve restricting the flow of funds into and out of the Community.
Medlen för att uppnå de ovannämnda målen anges. De inkluderar begränsning av penningflödet till och från gemenskapen.
Beyond these two provisions, the EC Treaty does not regulate what shape the measures should take, or who should be the target or bear the burden of the measures.
Utöver dessa två bestämmelser regleras det inte i EG-fördraget på vilket sätt åtgärderna skall utformas eller vem åtgärderna skall riktas mot eller vem som skall bära bördan av dessa.
The financial sanctions in the contested regulation meet that requirement: they are targeted predominantly at individuals and
De finansiella sanktionerna i den omtvistade förordningen uppfyller detta krav. De riktar sig övervägande till personer och
Moreover, the Court of First Instance’s restrictive reading of Article 301 EC deprives this provision of much of its practical use.
Förstainstansrättens restriktiva tolkning av artikel 301 EG innebär dessutom att bestämmelsen förlorar en stor del av sin praktiska funktion.
As the Court of First Instance itself recognised, ‘the Union and its Community pillar are not to be prevented from adapting to [threats to international peace and security] by imposing economic and financial sanctions not only on third countries, but also on associated persons, groups, undertakings or entities developing international
Förstainstansrätten medgav själv att ”unionen och dess gemenskapspelare [inte] kan … hindras från att anpassa sig till dessa [hot mot internationell fred och säkerhet] genom att vidta ekonomiska och finansiella sanktionsåtgärder inte bara gentemot tredjeländer, utan också gentemot personer, grupper, företag eller enheter med band till
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P terrorist activity or in any other way striking a blow at international peace and security’. 12
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-415/05 P dessa som deltar i uppbyggandet av en internationell terroristverksamhet eller som på något annat sätt undergräver internationell fred och säkerhet”. 12
My conclusion, therefore, is that the judgment of the Court of First Instance is vitiated by an error in law.
Därför är min slutsats att förstainstansrättens dom innehåller en felaktig rättstillämpning.
It is for that reason that I shall not address the appellant’s second plea in law.
Jag kommer därför inte att behandla klagandens andra grund.
However, I believe that, where pleas are raised concerning alleged breaches of fundamental rights, it is preferable for the Court to make use of the possibility of reviewing those pleas as well, both for reasons of legal certainty and in order to prevent a possible breach of fundamental rights from subsisting in the Community legal order, albeit by virtue of a measure that merely has a different form or legal basis.
Jag är emellertid av uppfattningen att, i de fall där grunder avseende påstådda åsidosättanden av grundläggande rättigheter har åberopats, det är att föredra att domstolen begagnar sig av sin möjlighet att pröva också dessa grunder. För detta talar både rättssäkerhetsskäl och intresset av att förhindra att ett eventuellt åsidosättande av grundläggande rättigheter fortgår inom gemenskapens rättsordning, även om det sker med stöd av en åtgärd som endast har en annan form eller en annan rättslig grund.
I shall accordingly proceed to assess the appellant’s third plea in law.
Följaktligen kommer jag nedan att behandla klagandens tredje grund.
III — The jurisdiction of the Community Courts to determine whether the contested regulation breaches fundamental rights
III — Gemenskapsdomstolarnas behörighet att bedöma huruvida den omtvistade förordningen strider mot grundläggande rättigheter
Article 308 EC, like Article 60(1) EC, is strictly an enabling provision: it provides the means, but not the objective.
Artikel 308 EG är såsom artikel 60.1 EG endast en fullmaktsbestämmelse. Den tillhandahåller medlen, men inte målen.
Even though it refers to ‘objectives of the Community’, these objectives are exogenous to Article 308 EC; they cannot be introduced by Article 308 EC itself.
Trots att den hänvisar till ”gemenskapens mål” är dessa mål exogena i förhållande till artikel 308 EG. De kan inte införas genom artikel 308 EG som sådan.
In the proceedings before the Court of First Instance, the appellant claimed that the contested regulation breached the right to a fair hearing, the right to respect for property,
I målet i förstainstansrätten hävdade klaganden att den omtvistade förordningen stred mot rätten till försvar, rätten till respekt för den egna egendom och rätten till en
12 — Paragraph 169 of the judgment under appeal.
12 — Punkt 169 i den överklagade domen.
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION and the right to effective judicial review.
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION MOT RÅDET OCH KOMMISSIONEN verksam domstolsprövning.
13However, before assessing the substance mental rights as protected by the Community legal order.
13Innan förstainstansrätten prövade dessa argument i sak undersökte den dock sin egen behörighet att pröva frågan huruvida den omtvistade förordningen är förenlig med grundläggande rättigheter.
It observed that the Security Council resolutions at issue left no margin of discretion and, therefore, that it could not assess the contested regulation without engaging in such indirect review.
14För att kunna fastställa hur långt förstainstansrättens prövning skall gå undersökte förstainstansrätten förhållandet mellan gemenskapens rättsordning och den rättsordning som inrättats genom FN-stadgan.
None the less, the Court of First Instance considered, thirdly, that it was empowered to review the Security Council resolutions at issue in order to assess their conformity with the protection of fundamental rights, in so far as those rights formed part of the principle of jus cogens.
Förstainstansrättens resonemang är omfattande och invecklat, men kan sammanfattas på följande vis.
of these claims, the Court of First Instance examined the scope of its own jurisdiction to assess the conformity of the contested regulation with fundamental rights.
grundläggande rättigheter som skyddas inom gemenskapens rättsordning.
14In order to ascertain the appropriate scope of judicial review, the Court of First Instance considered the relationship between the Community legal order and the legal order established under the UN Charter.
Förstainstansrätten påpekade att de aktuella resolutionerna från säkerhetsrådet inte lämnar något utrymme för skönsmässig bedömning och att den därför inte kunde bedöma den omtvistade förordningen utan att genomföra en sådan indirekt domstolsprövning.
The reasoning of the Court of First Instance is extensive and sophisticated, but may be summarised as follows.
Trots det fann förstainstansrätten för det tredje att den var behörig att pröva säkerhetsrådets ifrågavarande resolutioner för att bedöma huruvida de var förenliga med skyddet för grundläggande rättigheter i den mån dessa rättigheter omfattades av principen jus cogens.
The Court of First Instance essentially found that Community law recognises and accepts that, in keeping with Article 103 of the UN Charter, Security Council resolutions take precedence over the Treaty.
Förstainstansrätten konstaterade att gemenskapsrätten erkänner och godtar att säkerhetsrådets resolutioner, i enlighet med artikel 103 i FN-stadgan, går före fördraget.
15 Secondly, the Court of First Instance held that, in consequence, it had no authority to review, even indirectly, Security Council resolutions in order to assess their conformity with funda-
15 Vidare konstaterade förstainstansrätten att den således inte hade någon behörighet att göra ens en indirekt prövning av säkerhetsrådets resolutioner för att bedöma huruvida dessa är förenliga med de
13 — Paragraph 190 et seq. of the judgment under appeal.14 — In paragraphs 226 to 283 of the judgment under appeal.
13 — Punkt 190 och följande punkter i den överklagade domen.14 — Se punkterna 226–283 i den överklagade domen.
By its third plea, the appellant argues that the Court of First Instance applied the wrong standard of review when assessing the alleged breaches of fundamental rights.
Klaganden har som tredje grund anfört att förstainstansrätten tillämpade en felaktig prövningsnivå när den bedömde de påstådda åsidosättandena av grundläggande rättigheter.
The appellant maintains that the application of the appropriate standard of review would have resulted, in particular, in a finding of a breach of the right to a fair hearing and of the right to effective judicial review.
Om en korrekt prövningsnivå hade tillämpats skulle förstainstansrätten, enligt klaganden, ha slagit fast att rätten till försvar och rätten till en verksam domstolsprövning hade åsidosatts.
The appellant points out that the Court of First Instance did not take any view as to the conformity of the contested regulation with fundamental rights as they result from the general principles of Community law.
Klaganden har påpekat att förstainstansrätten inte på något sätt tog ställning till huruvida den omtvistade förordningen var förenlig med de grundläggande rättigheter som följer av allmänna gemenskapsrättsliga principer.
Instead, the Court of First Instance confined its analysis to the question whether the Security Council resolutions which the contested regulation seeks to implement were in conformity with principles of jus cogens.
Förstainstansrätten begränsade i stället sin prövning till frågan huruvida de resolutioner från säkerhetsrådet som den omtvistade förordningen har till syfte att genomföra var förenliga med principen jus cogens.
16 According to the appellant, there is no basis in Community law for restricting judicial control in respect of the contested regulation in this way.
16Enligt klaganden saknas det stöd i gemenskapsrätten för att inskränka domstolsprövningen av den omtvistade förordningen på detta sätt.
16 — See paragraphs 286 to 346 of the judgment under appeal.
16 — Se punkterna 286–346 i den överklagade domen.
Essentially, the argument raised by the appellant is that the Court of First Instance embraced a mistaken view of its own judicial powers, because it mischaracterised the relationship between the international legal order and the Community legal order.
Klaganden gör i huvudsak gällande att förstainstansrätten drog en felaktig slutsats i fråga om den egna behörigheten på grund av att den gjorde en felaktig bedömning av förhållandet mellan den internationella rättsordningen och gemenskapens rättsordning.
19The Community Courts therefore carefully examine the obligations by which the Community is bound on the international stage and take judicial notice of those obligations. 20
19Därför undersöker gemenskapsdomstolarna noggrant de skyldigheter som åligger gemenskapen på internationell nivå och beaktar dessa juridiskt. 20
There are cases in which the Court has barred an international agreement from having effect within the Community legal order on the ground that the agreement was concluded on the wrong legal basis.
Det finns mål där domstolen har förhindrat verkningarna av en internationell överenskommelse inom gemenskapens rättsordning därför att överenskommelsen hade ingåtts på en felaktig rättslig grund. Domstolen gjorde
17The Court held that the Treaty is not merely an agreement between States, but an agreement between the peoples of Europe.
17Domstolen fann att fördraget inte endast är en överenskommelse mellan stater utan en överenskommelse mellan Europas ”folk”.
In other words, the Treaty has created a municipal legal order of trans-national dimensions, of which it forms the ‘basic constitutional charter’. 18
Med andra ord har fördraget skapat en intern rättsordning med gränsöverskridande dimensioner, inom vilken det utgör den ”grundläggande konstitutionella urkunden”. 18
17 — Case 26/62 Van Gend en Loos [1963] ECR 1, at p.
18 — Domstolens dom av den 23 april 1986 i mål 294/83, Les Verts (REG 1986 s. 1339; svensk specialutgåva, volym 8, s. 529), punkt 23.
Parliament v Council and Commission.
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION MOT RÅDET OCH KOMMISSIONEN detta nyligen i målet parlamentet mot rådet och kommissionen.
21The Court’s approach is easy to understand once one realises that it would have ‘fundamental institutional implications for the Community and for the Member States’ 22 respect the obligations that are incumbent on the Community by virtue of international law, it seeks, first and foremost, to preserve the constitutional framework created by the Treaty.
21Det är lätt att förstå om att se till att de skyldigheter som åvilar gemenskapen enligt folkrätten uppfylls, först och främst strävar efter att upprätthålla den konstitutionella ram som inrättades genom fördraget.