natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Some Member States are of the viewthat indigenous peoples are not to be regarded as having the right of self-determination for the purpose of Article 1 of the ICCPR and the ICESCR, and that use of the term does not imply that indigenous people orpeoples are entitled to exercise collective rights.
Vissa medlemsstater menar att ursprungsbefolkningar inte skallanses ha rätt till självbestämmande i enlighet med artikel 1 i den internationella konventionenom medborgerliga och politiska rättigheter och den internationella konventionen omekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och att användning av begreppet inte innebär attursprungsbefolkningar har rätt att utöva kollektiva rättigheter.
In the framework of the UN, the EU follows with keen interest the activities of the UN Working Group on Minorities, which is annually tasked with reviewing the implementation of the 1992Declaration on the Rights of Persons Belonging to National or Ethnic, Religious and Linguistic Minorities, as well as examining possible solutions to problems involving minorities.
Inom FN följer EU med starkt intresse verksamheten i FN:s arbetsgrupp för minoriteter, som varjeår har till uppgift att se över genomförandet av 1992 års deklaration om rättigheterna för personersom tillhör nationella eller etniska, religiösa eller språkliga minoriteter och att undersöka möjligalösningar på problem som rör minoriteter.
The first tenyears of the Working Group have produced ample evidence of a wide range of human rightsviolations against members of minorities.
Arbetsgruppens arbete under de första tio åren har gettrikhaltiga belägg för en lång rad brott mot de mänskliga rättigheterna riktade mot personer somtillhör minoriteter.
An in–depth debate has started recently in different UNfora, regarding the possible ways and means of strengthening the UN human rights system for theprotection of persons belonging to minorities.
En djupgående debatt har nyligen inletts inom olika FN-forum om möjligheteroch medel för att stärka FN:s system för de mänskliga rättigheterna när det gäller skydd av personersom tillhör minoriteter.
At the 58th session of the UN General Assembly in the Third Committee, Austria presented aresolution on the ‘Effective promotion of the Declaration on the Rights of Persons Belonging to National or Ethnic, Religious and Linguistic Minorities’.
I tredje utskottet vid den 58:e sessionen i FN:s generalförsamling lade Österrike fram en resolutionom effektivt främjande av deklarationen om rättigheterna för personer som tillhör nationella elleretniska, religiösa eller språkliga minoriteter.
The resolution, which was adopted byconsensus, encourages States, in their follow-up to the World Conference against Racism, ‘toinclude aspects relating to minorities in their national plans of action and, in this context, to takemultiple discrimination into account.’
I resolutionen, som antogs genom konsensus,uppmanas staterna att, vid uppföljningen av Världskonferensen mot rasism, införaminoritetsaspekter i sina nationella handlingsplaner och därvid även beakta diskriminering på fleraolika grunder.
It also calls upon the Working Group on Minorities ‘toimplement fully its mandate with the involvement of a wide range of participants’, inter alia, byrecommending further measures, as appropriate, for the promotion and protection of the rights ofpersons belonging to minorities.
Vidar uppmanas arbetsgruppen för minoriteter att genomföra sitt uppdrag fullt utmed hjälp av ett brett urval deltagare genom att bland annat, i förekommande fall, rekommenderaytterligare åtgärder för att främja och skydda rättigheterna för personer som tillhör minoriteter.
At the 60th session of the UN Commission on Human Rights, Austria tabled a resolution on the Rights of Persons Belonging to National or Ethnic, Religious and Linguistic Minorities.
Vid den 60:e sessionen i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna lade Österrike fram enresolution om rättigheter för personer som hör till nationella eller etniska, religiösa eller språkligaminoriteter.
Theresolution requests the UN High Commissioner for Human Rights to study options for the timelyidentification of minority issues and pertinent measures through the compilation of views of States,of relevant parts of the UN system as well as of regional and international intergovernmental andnon-governmental organisations, regarding their analysis of the activities of the Working Group andthe results achieved, taking into account the recommendations by the Working Group as well as theproposals contained in the report of the High Commissioner.
I denna resolution anmodas FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter attundersöka olika möjligheter att vid lämplig tidpunkt identifiera minoritetsfrågor och lämpligaåtgärder genom att ställa samman synpunkter från stater, berörda delar av FN och från regionala ochinternationella, mellanstatliga och icke-statliga organisationer om deras syn på arbetsgruppensarbete och uppnådda resultat med hänsyn både till arbetsgruppens rekommendationer och förslageni högkommissariens rapport.
It has welcomed the efforts of the Working Group to review its activities and the results of its work regarding the timely identificationof minority issues, and noted the Working Group’s recommendation regarding the possibleestablishment of a special procedure on minority issues.
I resolutionen välkomnas arbetsgruppens ansträngningar att se över sinverksamhet och resultatet av dess arbete med att vid lämplig tidpunkt identifiera minoritetsfrågor.Vidare noteras arbetsgruppens rekommendation om att eventuellt införa ett särskilt förfarande förminoritetsfrågor.
The resolution was adopted without a vote.
Resolutionen antogs utan omröstning.
Frequently, persons belonging tominorities are particularly vulnerable to displacement.
Personer som hör till minoriteter är ofta särskilt utsatta för fördrivning.Förebyggande och lösning av konflikter och främjande av goda styrelseformer samt respekt för demänskliga rättigheterna är därför en nödvändig politik för att förebygga fördrivningar ochmöjliggöra för fördrivna att återvända hem under trygga och värdiga former.
Therefore, the prevention and resolution ofconflicts and the promotion of good governance and respect for human rights are essential policiesin preventing displacement and allowing displaced people to return home in safety and with dignity.The EU, together with international partners, is strongly engaged in this regard.
EU har tillsammansmed sina internationella partner ett starkt engagemang i denna fråga.
In some cases,however, the hopes for an improvement in the places of origin of the displaced are dim andalternative durable solutions have to be sought, such as local integration or resettlement.
I vissa fall är dock hoppetsvagt om en förbättring i de fördrivnas ursprungsländer och man måste söka alternativa lösningar,till exempel lokal integration eller vidarebosättning.
In 2003, the number of refugees worldwide decreased from 12 to 10 million – the lowest in the lastdecade.
Under 2003 sjönk antalet flyktingar i världen från 12 till 10 miljoner den lägsta siffran under detsenaste decenniet.
The main reason for this development lies in an unprecedented level of voluntaryrepatriation mostly concerning Afghans returning from Pakistan and Iran.
Huvudorsaken till denna utveckling står att finna i frivilligt återvändande avoanad omfattning som främst rör afghaner som återvänder från Pakistan och Iran.
3,3 million refugees livein Africa today where Sudanese people who crossed the border to Chad pose the newest significantcaseload.
3,3 miljonerflyktingar lever idag i Afrika, där sudaneser som gått över gränsen till Tchad utgör det senastetillskottet av betydelse.
The number of those displaced within their own homeland (IDPs) has been estimated tobe 24,6 million, with little change compared to 2002.
Antalet människor som fördrivits inom sitt eget hemland, s.k.internflyktingar, har uppskattats till 24,6 miljoner och har knappast förändrats sedan 2002.
In that period more than three million peoplewere newly displaced, the majority by civil wars and inter-communal violence in Africa.
Mer äntre miljoner människor var då nyligen fördrivna, de flesta till följd av inbördeskrig och våld mellanfolkgrupper i Afrika.
Apartfrom the Democratic Republic of Congo and Sudan, other countries with major new displacementsincluded Liberia, Colombia, the Central African Republic, the Philippines and Indonesia.
Förutom i Demokratiska republiken Kongo och Sudan har betydandeförflyttningar nyligen genomförts i Liberia, Colombia, Centralafrikanska republiken, Filippinernaoch Indonesien.
At thesame time some three million people were able to return to their homes during 2003, most of themin Angola and Indonesia.
Samtidigt kunde omkring tre miljoner människor återvända till sina hemunder 2003, de flesta i Angola och Indonesien.
In most cases women and children make up the majority of internallydisplaced populations, facing grave problems including violence and abuse, sexual exploitation,forced recruitment and abduction.
I de flesta fall utgörs huvuddelen avinternflyktingarna av kvinnor och barn, vilka ställs inför allvarliga problem som kan omfatta våldoch övergrepp, sexuellt utnyttjande, tvångsrekrytering och bortförande.
The 1951 Geneva Refugee Convention and its 1967 Protocol provide a strong legal framework forthose who fled abroad and cannot return due to well-founded fear of persecution.
Genèvekonventionen från 1951 och dess protokoll från 1967 utgör en stark rättslig ram för demsom har flytt utomlands och inte kan återvända på grund av välgrundad rädsla för förföljelse.
All EU Member States are among the over 140 countries which have ratified these important instruments.
Alla EU:s medlemsstater ingår bland de över 140 länder som har ratificerat dessa viktiga instrument.
Forinternally displaced persons, no comparable regime exists as the primary responsibility for theirprotection and assistance rests with their own governments.
Detfinns ingen jämförbar ordning för internflyktingar, eftersom huvudansvaret för skydd och stöd tilldem vilar på deras egna regeringar.
When these governments are unable orunwilling to adequately fulfil this duty, however, the international community should provide thenecessary support.
När dessa regeringar inte kan eller vill uppfylla sin plikt på ettadekvat sätt, bör emellertid det internationella samfundet ge det stöd som är nödvändigt.
While thisprioritisation has helped sharpen the operational focus of UNHCR, the funding situation hasremained precarious and the demands on UNHCR have continued to grow. The EU has followedwith great attention the work of the UNHCR in the field of international protection.
Denna prioritering har bidragit till att skärpa UNHCR:s operativa inriktning,men samtidigt har finansieringsläget förblivit kritiskt och kraven på UNHCR har fortsatt att öka.EU har med stor uppmärksamhet följt UNHCR:s arbete beträffande internationellt skydd.
After havingcompleted the elaboration of an Agenda for Protection in 2002 a new initiative was launched by the High Commissioner called ‘Convention Plus’.
Efter attunder 2002 ha slutfört arbetet med en skyddsagenda presenterade högkommissarien ett nytt initiativkallat "Convention Plus".
The idea of this initiative is to strengthen andcomplement the 1951 Convention and its 1967 Protocol through the development of multilateralspecial agreements aimed at enhancing burden-sharing and sharpening the focus on achievingdurable solutions.
Tanken med detta initiativ är att förstärka och komplettera 1951 årskonvention och dess protokoll från 1967 genom att utforma speciella multilaterala avtal som syftartill att förbättra bördefördelningen och koncentrera uppmärksamheten på att åstadkomma hållbaralösningar.
The EU is committed to this process which will guide the work of UNHCR in thenext years.
EU är engagerat i denna process som kommer att vägleda UNHCR:s arbete under denärmaste åren.
EU standard-setting within the field of asylum is an area that is fundamentally linked to the work of UNHCR and the Agenda for Protection.
Att fastställa normer för EU när det gäller asyl är ett område som i grunden är kopplat till arbetetvid UNHCR och skyddsagendan.
The EU efforts to harmonise the legislation and practicesof Member States aim at establishing a common European asylum system based on the full andinclusive application of the 1951 Refugee Convention.
EU:s ansträngningar för att harmonisera lagstiftning och praxis imedlemsstaterna syftar till att skapa ett gemensamt europeiskt asylsystem som grundar sig påfullständig och oreserverad tillämpning av 1951 års flyktingkonvention.
In regard to the latter, the Directive seeks to set minimum standardscomplementary to the 1951 Refugee Convention taking into account existing obligations of EUMember States, notably under the European Convention on Human Rights.
FN:s generalsekreterares representant för internflyktingar spelar en central roll när det gäller stödtill den ofta försummade grupp som utgörs av internflyktingar.
A central role of advocacy for the often neglected group of internally displaced is played by the Representative of the UN Secretary-General (RSG) for Internally Displaced Persons.
Hans mandat upprättades 1992 av FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna och han har sedan dess gjort betydande insatser föratt upprätta institutionella och normativa ramar för internflyktingar.
His mandatewas established by the UN Commission on Human Rights in 1992, and since then he hassignificantly contributed to the establishment of institutional and normative frameworks for IDPs.In 1998, upon the request of the Commission on Human Rights and the UN General Assembly, the Guiding Principles on Internal Displacement were compiled under his mandate, which describe thespecific rights and needs of IDPs.
På begäran av kommissionenför de mänskliga rättigheterna och av generalförsamlingen sammanställdes 1998 riktlinjerbeträffande internflyktingar under hans mandat.
These principles provide the major standard for governments, the UN system and regional organisations in dealing with situations involving IDPs.
Dessa riktlinjer innehåller en beskrivning avinternflyktingars specifika behov och rättigheter och utgör den viktigaste standarden för regeringar,FN och regionala organisationer för att hantera situationer där internflyktingar är inblandade.
In 2000, aninter-agency Network was set up among relevant UN agencies.
Ettkontaktnät mellan berörda FN-organ upprättades 2000.
This was followed in 2002 by theestablishment of an inter-agency Unit on Internal Displacement, which focuses on the coordinationof assistance and protection activities in the field.
Detta följdes 2002 av upprättandet av eninterinstitutionell enhet för frågor om internflyktingar vilken inriktar sig på samordning av stöd- ochskyddsåtgärderna på området.
However, while the UN is the main internationalprovider of assistance and protection for internally displaced persons, many gaps in the assistanceand protection work still exist and the collaborative approach, designed to ensure a coordinatedresponse by the international community to situations of internal displacement, needs furtherimprovement.
FN är den viktigaste internationella förmedlaren av bistånd ochskydd för internflyktingar, men det finns ännu stora luckor i skydds- och biståndsarbetet, ochsamarbetet, som utformats för att samordna det internationella samfundets insatser till förmån förinternflyktingar, behöver förbättras ytterligare.
The EU and her Member States have from the very outset played a leading role insupporting the work of the RSG, the Guiding Principles and the Unit.
EU och dess medlemsstater har ända från börjanspelat en ledande roll för att stödja generalsekreterarens representants arbete, riktlinjerna och deninterinstitutionella enheten.
During the 58th Session of the United Nations General Assembly, the EU contributed actively tothe deliberations relating to refugees, returnees and internally displaced persons.
Vid den 58:e sessionen i FN:s generalförsamling bidrog EU aktivt i överläggningarna omflyktingar, återvändande och internflyktingar.
The Italian Presidency, on behalf of the Union, congratulated the High Commissioner for Refugees on hisreappointment and welcomed his efforts to ensure protection and provide sustainable solutions.
Det italienska ordförandeskapet lyckönskade påunionens vägnar flyktingkommissarien till dennes förlängda förordnande och välkomnade hansansträngningar för att garantera skydd och föreslå hållbara lösningar.
The Agenda for Protection and the Convention Plus initiative were both useful initiatives in this regard.The EU also supported the emphasis on transitional needs in post-conflict and protracted refugeesituations.
I detta sammanhang utgjordebåde skyddsagendan och Convention Plus värdefulla initiativ. EU stödde även tonvikten på behovunder en övergångsperiod i utdragna flyktingsituationer eller sådana situationer som uppstår efter enkonflikt.
The EU Member States actively contributed to and co-sponsored resolutions on the Office of the UN High Commissioner for Refugees and on the assistance to refugees, returnees anddisplaced persons in Africa.
EU:s medlemsstater bidrog aktivt till och blev medförslagsställare till resolutionerna om FN:s flyktingkommissariat och om bistånd till flyktingar, återvändande och fördrivna personer i Afrika.
By co-sponsoring the resolution on internally displaced persons, the EU also expressed its supportfor the continued efforts within the UN system to ensure that the needs of IDPs are met in aneffective and comprehensive manner.
Genom att bli medförslagsställare till resolutionen om internflyktingar uttryckte EU också sitt stödför FN:s fortsatta ansträngningar för att se till att internflyktingarnas behov tillgodoses effektivt ochallsidigt.
In this resolution the General Assembly for the first timeexpressed appreciation of the guiding principles on internal displacement, explicitly welcomingtheir increased application as a standard.
I denna resolution uttryckte generalförsamlingen för första gången uppskattning avriktlinjerna beträffande internflyktingar och välkomnade uttryckligen att dessa i allt högre gradtillämpas som standard.
Equally new and important are the specific references tothe ICC and to Security Council Resolution 1325 (2000) in connection with the grave problemsfaced by many internally displaced women and girls.
Likaledes nya och betydelsefulla är de särskilda hänvisningarna till Internationella brottmålsdomstolen och säkerhetsrådets resolution 1325 (2000) i samband med desvårartade problem som många internt fördrivna kvinnor och flickor ställs inför.
It requested the Secretary-General in effectively building upon the workof the Representative of the Secretary-General on Internally Displaced Persons, whose mandate wasnot extended, to establish a mechanism that would address the complex problem of internaldisplacement, in particular by mainstreaming of human rights of the internally displaced into allrelevant parts of the UN system.
Kommissionen uppmanade generalsekreteraren att byggavidare på det arbete som utförts av generalsekreterarens särskilde representant för internflyktingar,vars mandat inte förlängdes, för att inrätta en mekanism med uppgift att hantera det besvärligaproblemet med intern fördrivning, särskilt genom att integrera internflyktingars mänskligarättigheter i alla berörda delar av FN.
It requested him to review the new mechanism’s performance andeffectiveness two years after its inception and submit a report thereon, as well as on the details ofthe mechanism, to the Commission on Human Rights at its sixty-first session.
Generalsekreteraren uppmanades också att två år efter dessinförande undersöka hur den nya mekanismen fungerar och hur effektiv den är samt att lägga framen rapport om detta och om mekanismens detaljer till kommissionen för de mänskliga rättigheternavid dess sextioförsta session.
Human rights defenders
Människorättsförsvarare
The EU attaches the utmost importance to the work performed by all human rights defenders.Human rights defenders are those individuals, groups and organs of society that promote andprotect universally recognised human rights and fundamental freedoms.
EU fäster yttersta vikt vid det arbete som utförs av alla människorättsförsvarare.Människorättsförsvarare är samhällets enskilda, grupper och organ som främjar och skyddar deuniversellt erkända mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna.
Human rights defendersseek the promotion and protection of civil and political rights as well as the promotion, protectionand realisation of economic, social and cultural rights.
Människorättsförsvararesträvar efter att främja och skydda civila och politiska rättigheter samt främja, skydda ochförverkliga ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter.
Human rights defenders also promote andprotect the rights of members of groups such as indigenous communities.
Människorättsförsvarare främjar ochskyddar även rättigheterna för medlemmar av grupper som ursprungsbefolkningar.
The definition does notinclude those individuals or groups who commit or propagate violence.
Definitionenomfattar inte de enskilda eller grupper som tar till eller förespråkar våld.
Support for human rights defenders constitutes a long-established element of the EU’s human rightsexternal relations policy.
Stöd till människorättsförsvarare är ett sedan länge etablerat inslag i EU:s politik för yttreförbindelser med avseende på mänskliga rättigheter.
The adoption of guidelines by the Council of the European Union on Human Rights Defenders on 15 June 2004, prepared by the Council Working Party on Human Rights (COHOM), with the aim of providing practical suggestions for enhancing EU action inrelation to that issue, is a major step forward towards addressing specific concerns regarding humanrights defenders.
Ett stort steg framåt i hanteringen av specifikafrågor som rör människorättsförsvarare gjordes, när Europeiska unionens råd den 15 juni 2004antog de riktlinjer om människorättsförsvarare som utarbetats av rådets arbetsgrupp för mänskligarättigheter (COHOM) och som syftar till att komma med praktiska förslag för att stärka EU:såtgärder på detta område.
These guidelines, the result of an initiative taken by the Irish Presidency, can be used in contactswith third countries at all levels, as well as in multilateral human rights fora, in order to support andstrengthen ongoing efforts by the Union to promote and encourage respect for the right to defendhuman rights.
Dessa riktlinjer, som är resultatet av ett initiativ som togs av det irländska ordförandeskapet, kananvändas i kontakter med tredjeländer på alla nivåer samt i multilaterala forum för de mänskligarättigheterna, för att stödja och stärka unionens pågående ansträngningar att främja och ökarespekten för rätten att försvara de mänskliga rättigheterna.
The guidelines also provide for interventions by the Union for human rightsdefenders at risk and suggest practical means to support and assist them.
I riktlinjerna föreskrivs också attunionen kan ingripa till förmån för människorättsförsvarare som befinner sig i en risksituation, ochdet föreslås praktiska medel för att stödja och bistå dem.
One important element of the guidelines is support for the Special Procedures of the UNCommission on Human Rights, including the UN Special Representative on Human Rights Defenders and appropriate regional mechanisms to protect human rights defenders.
skydda människorättsförsvarare.
The guidelineswill assist EU Missions (Embassies and Consulates of EU Member States and European Commission Delegations) in their approach to human rights defenders, contributing to reinforcing EU human rights policy in general.
Riktlinjerna kommer att vara ett stöd för EU:s beskickningar(medlemsstaternas ambassader och konsulat och Europeiska kommissionens delegationer) i derasstrategier för människorättsförsvarare och därigenom bidra till att stärka EU:s politik för demänskliga rättigheterna i allmänhet.