natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In other words, for persons who acquired pension rights before 1 May 2004, the reference cost of living for calculating the correction coefficient is no longer solely that for the capital of the Member State where he resides but the average for all of the State in question.
Med andra ord är referenslevnadskostnaderna för att beräkna korrigeringskoefficienten för de personer som har förvärvat pensionsrättigheter före den 1 maj 2004 inte längre endast levnadskostnaderna för bosättningsstatens huvudstad, utan de genomsnittliga levnadskostnaderna för hela den ifrågavarande staten.
This derives, specifically, from the provisions of Article 20 of Annex XIII
Detta följer särskilt av bestämmelserna i artikel 20 i bilaga XIII till tjänsteföreskrifterna jämfört
III — Facts to the Staff Regulations in conjunction with Articles 1(3) and 3(5) of Annex XI to the Staff Regulations.
III — Bakgrund med bestämmelserna i artiklarna 1.3 och 3.5 i bilaga XI till tjänsteföreskrifterna.
The appellant retired in February 2003.
Klaganden gick i pension i februari månad år 2003.
He then took up residence in London, in the United Kingdom.
Klaganden bosatte sig då i London, i Förenade kungariket.
Consequently, a correction coefficient of 139.6%, calculated on the basis of the cost of living in London (the ‘capital method’), was applied to his pension.
Följaktligen tillämpades på hans pension en korrigeringskoefficient på 139,6 procent, beräknad på grundval av levnadskostnaderna i London (huvudstadsmetoden).
‘When these provisions enter into force, the nominal amount of net pension received before 1 May 2004 shall be guaranteed. …’
”När dessa bestämmelser träder i kraft skall det nominella beloppet för den nettopension som lyftes före den 1 maj 2004 garanteras…”.
With the entry into force of the new Staff Regulations, that correction coefficient was gradually to decrease and become the coefficient calculated in accordance with the ‘country method’, subject, however, to the guarantee that the nominal amount of the pension received before 1 May 2004 would not be reduced.
Denna korrigeringskoefficient skulle med ikraftträdandet av de nya tjänsteföreskrifterna komma att minskas gradvis och omvandlas till en koefficient beräknad enligt ”landsmetoden”, dock med förbehåll för garantin att det nominella beloppet av den pension som uppburits före den 1 maj 2004 inte skulle minskas.
However, the adjustment of correction coefficients provided for in the reform of the Staff Regulations came into effect for the first time only with the advent of Regulation No 31/2005, 3 which provided for the adjustment to apply with retroactive effect as from 1 July 2004.
För övrigt skedde anpassningen av korrigeringskoefficienterna enligt reformen av tjänsteföreskrifterna för första gången först genom förordning nr 31/2005 3, enligt vilken denna anpassning ska ske med retroaktiv verkan från och med den 1 juli 2004.
3 — Council Regulation (EC, Euratom) No 31/2005 of 20 December 2004 adjusting, with effect from 1 July 2004, the remuneration and pensions of officials and other servants of the European Communities and the correction coefficients applied thereto (OJ 2005 L 8, p. 1).
3 — Rådets förordning (EG, Euratom) nr 31/2005 av den 20 december 2004 om anpassning med verkan från och med den 1 juli 2004 av lönerna och pensionerna för tjänstemän och övriga anställda i Europeiska gemenskaperna och av de på dessa löner och pensioner tillämpliga korrigeringskoefficienterna (EUT L 8, 2005, s. 1).
On 14 August 2004, the appellant submitted a complaint to the Appointing Authority under Article 90 of the Staff Regulations, in which he asked for his pension statements for the months of May, June and July 2004 to be annulled.
Den 14 augusti 2004 vände sig klaganden till tillsättningsmyndigheten med ett klagomål i den mening som avses i artikel 90 i tjänsteföreskrifterna och yrkade att hans pensionsbesked för månaderna maj, juni och juli år 2004 skulle ogiltigförklaras.
The complaint was rejected by decision of 13 December 2004.
Klagomålet avslogs genom beslut av den 13 december 2004.
IV — Proceedings before the Court of First Instance and the judgment under appeal
IV — Förfarandet vid förstainstansrätten och den överklagade domen
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 29 March 2005, the appellant appealed against the abovementioned decision rejecting his complaint.
Genom ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli den 29 mars 2005 överklagade klaganden det ovannämnda beslutet om avslag på hans klagomål.
As regards the appellant’s arguments in support of his claim of a difference in treatment — which, as we shall see, are the only ones he reiterates in the appeal — the Court of First Instance first dismissed the claim that the correction coefficient based on the ‘country method’, unlike the coefficient based on the ‘capital method’, could not guarantee that all pensioners would have equal purchasing power, irrespective of their place of residence.
Såvitt avser klagandens argument till stöd för att det skulle föreligga en skillnad i behandling, de enda som han, såsom framgår av det följande, har hållit fast vid i överklagandet, har förstainstansrätten först och främst tillbakavisat uppfattningen att den korrigeringskoefficient som grundas på ”landsmetoden” inte, till skillnad från den korrigeringskoefficient som grundas på ”huvudstadsmetoden”, kan garantera alla pensionärer en likvärdig köpkraft, oavsett deras bosättningsort.
In particular, the Court of First Instance observed that, since any system for adjusting pensions is by its very nature approximate, there is no reason to believe that, of itself, the choice of the ‘country method’ in place of the ‘capital method’ is less able to guarantee equal treatment, all the more so as the Community legislature has very wide discretion in that sphere. 4
Förstainstansrätten har särskilt påpekat att eftersom alla system för anpassning av pensioner av naturliga skäl är ungefärliga, saknas det anledning att anse att valet av ”landsmetoden” i stället för ”huvudstadsmetoden” i sig är mindre lämpligt för att garantera en likabehandling. Detta särskilt som gemenskapslagstiftaren på detta område har ett mycket stort utrymme för skönsmässig bedömning 4.
By order of the President of the Second Chamber of the Court of First Instance of 6 July 2005, the Council of the European Union was granted leave to intervene in the case.
Genom den överklagade domen fastslog förstainstansrätten först och främst att anmärkningen avseende beräkningsmetoden för hushållstillägget och utbildningstillägget inte kunde tas upp till sakprövning, eftersom den inte hade framförts i klagomålet.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance first ruled that the criticism relating to the method of calculating the household allowance and the education allowance was inadmissible as it had not been raised in the complaint. It also ruled inadmissible, for lack of a legal interest in bringing proceedings, the part of the application directed against the pension statements for May and June 2004, since the adjustment of the correction coefficients did not take effect until July 2004, as we have seen.
Beträffande argumentet att de nya koefficienterna är diskriminerande, eftersom de innebär att det tillämpas en koefficient på pensionärerna som grundas på en annan metod än den metod som används för tjänstemännen i tjänst (på vilka ”huvudstadsmetoden” fortsätter att tillämpas), har förstainstansrätten påpekat att ställningen för den verksamma tjänstemannen, som är bunden vid en särskild tjänstgöringsort, och ställningen för en pensionerad tjänsteman, som har friheten att bosätta sig där han vill, inte är objektivt jämförbara 5.
The Court of First Instance then rejected the argument on which the appellant based
Förstainstansrätten har därefter tillbakavisat argumentet genom vilket klaganden
4 — The judgment under appeal, paragraphs 99 to 109.5 — Ibid., paragraphs 110 to 115.
4 — Den överklagade domen, punkterna 99–109.5 — Ibidem, punkterna 110–115.
The Court of First Instance then dismissed the appellant’s pleas alleging breach of the principles of the protection of legitimate expectations, legal certainty, nonretroactivity, acquired rights, equal treatment, proportionality and good administration and alleging misuse of powers and lack of an adequate statement of reasons.
Förstainstansrätten godtog således inte klagandens grunder för talan, i vilka det gjordes gällande att principen om skydd för berättigade förväntningar, rättssäkerhetsprincipen, principen om förbudet mot retroaktivitet, principen om förvärvade rättigheter, likabehandlingsprincipen, proportionalitetsprincipen och principen om god förvaltningssed hade åsidosatts, samt att det förelåg ett maktmissbruk och en bristande motivering.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-71/07 P since to have accepted it would have entailed simply a reduction in the pensions of former officials living in ‘less expensive’ States and would have conferred no advantage on the appellant himself.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT MENGOZZI — MÅL C-71/07 P tillerkännas en lägre pension än den pension som utbetalas till pensionärer som är bosatta i Belgien.
In any event, the Court of First Instance also observed that the legislature’s introduction of a minimum correction coefficient of 100% also for ‘less expensive’ Member States cannot be considered a manifestly arbitrary or inappropriate act. 7
Förstainstansrätten har dessutom påpekat att den omständigheten att lagstiftaren infört en minsta korrigeringskoefficient på 100 procent även för ”mindre kostsamma” medlemsstater inte under några förhållanden kan anses som en uppenbart godtycklig eller olämplig åtgärd 7.
V — Procedure before the Court of Justice and forms of order sought by the parties his claim of a difference in treatment in relation to pensioners living in Belgium, to whom a correction coefficient calculated on the basis of the cost of living in Brussels, instead of the entire territory of Belgium, continued to be applied, despite the switch to the ‘country method’.
V — Förfarandet parternas yrkanden gjorde gällande att det förelåg en skillnad i behandling i förhållande till de pensionärer som är bosatta i Belgien. På dessa har det, trots övergången till ”landsmetoden”, fortsättningsvis tillämpats en korrigeringskoefficient som beräknats på grundval av levnadskostnaderna i Bryssel, samt i hela Belgien.
The Court of First Instance observed that the rules of the new Staff Regulations on correction coefficients for pensioners make absolutely no reference to Brussels but simply to Belgium.
Förstainstansrätten påpekade i detta avseende att det i bestämmelserna i de nya tjänsteföreskrifterna avseende korrigeringskoefficienterna för pensionärer över huvud taget inte hänvisats till Bryssel utan endast till Belgien.
The possible unlawfulness of which the appellant complains concerns not the Staff Regulations but only the practical procedures for implementing those rules.
Den eventuella rättsstridighet som klaganden har ifrågasatt avser inte tjänsteföreskrifterna utan endast de sätt på vilket de tillämpas i praktiken.
The Court of First Instance also noted that it is in fact the amount of pension paid to former officials resident in Belgium that constitutes the benchmark for applying any correction coefficients for pensioners living in other Member States.
Förstainstansrätten har dessutom påpekat att det är det pensionsbelopp som utbetalas till de tidigare tjänstemän som är bosatta i Belgien som är referenspunkten för att tillämpa eventuella korrigeringskoefficienter för pensionärer som är bosatta i andra medlemsstater.
Finally, it stated that, in any event, the principle that no person may rely, in support of his claim, on unlawful acts committed in favour of third parties was to be heeded. 6
Slutligen har det i vart fall dock erinrats om den princip enligt vilken ingen till sin egen förmån kan åberopa en rättsstridig åtgärd som har gynnat någon annan 6.
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 8 February 2007, the appellant appealed against the abovementioned judgment.
Klaganden har genom skrivelse som inkom till domstolens kansli den 8 februari 2007 överklagat den ovannämnda domen.
The appellant claims that the Court should:
Klaganden har yrkat att domstolen ska
Lastly, the Court of First Instance rejected the appellant’s argument that he suffered discrimination by comparison with pensioners living in ‘less expensive’ Member States.
Slutligen har förstainstansrätten tillbakavisat klagandens argument att det skulle föreligga en diskriminering i förhållande till pensionärer bosatta i ”mindre kostsamma” medlemsstater.
Before the reform, a correction coefficient of less than 100% was applied to the pensions of pensioners living in such States (in other words, their pensions were reduced in relation to the reference amount).
På pensionärer bosatta i sådana stater tillämpades före reformen, i fråga om deras behandling i pensionshänseende, en korrigeringskoefficient som understeg 100 procent (med andra ord minskades pensionen i förhållande till referensbeloppet).
As a result of the reform, however, a minimum correction coefficient of 100% was applied to all pensioners, which means that no pensioner, irrespective of his place of residence, will henceforth be paid a lower pension than that paid to pensioners living in Belgium.
Alla pensionärer tillerkändes efter reformen däremot en minsta korrigeringskoefficient på 100 procent.
The Court of First Instance held the appellant’s argument to be inadmissible,
Detta innebär att ingen pensionär, oavsett bosättningsort, längre ska
— grant the forms of order sought by the appellant in his complaint, thereby
— bifalla klagandens yrkanden i klagomålet och följaktligen ogiltigförklara beslutet
6 — Ibid., paragraphs 116 to 130.
6 — Ibidem, punkterna 116–130.
7 — Ibid., paragraphs 131 to 139.
7 — Den överklagade domen, punkterna 131–139.
CAMPOLI v COMMISSION
CAMPOLI MOT KOMMISSIONEN varigenom klagomålet avgjordes och hans pensionsbesked,
— order the appellant to pay the costs.
— förplikta klaganden att ersätta rättegångskostnaderna.
VI — Legal analysis
VI — Rättslig bedömning
— order the Commission to pay the costs both of the proceedings before the Court of First Instance and those before the Court of Justice.
— förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna avseende såväl förfarandet vid förstainstansrätten som förfarandet vid domstolen.
A — Preliminary observations
A — Inledande anmärkningar
— declare that the appeal is inadmissible;
— fastställa att överklagandet inte kan prövas i sak,
In these appeal proceedings, the appellant pursues, among the many pleas in law relied on before the Court of First Instance, only the plea alleging infringement of the principle of equal treatment.
Av de många grunder för talan som klaganden gjorde gällande vid förstainstansrätten har han i detta överklagande endast upprepat grunden avseende åsidosättandet av likabehandlingsprincipen.
— in the alternative, dismiss the appeal in its entirety as unfounded;
— i andra hand ogilla överklagandet i sin helhet,
— order the appellant to pay the costs in accordance with Article 122 of the Rules of Procedure of the Court.
— förplikta klaganden att ersätta rättegångskostnaderna, i den mening som avses i artikel 122 i domstolens rättegångsregler.
More specifically, the appellant focuses his criticism on the response of the Court of First Instance to three of the four arguments adduced in support of that plea: the appellant expressly states that he does not intend to call into question the findings of the Court of First Instance on the second of those arguments, relating to alleged discrimination between pensioners and serving officials. 8
Klagandens anmärkningar har särskilt inriktats på det svar som förstainstansrätten lämnade på tre av de fyra argument som anfördes vid nämnda domstol för att styrka denna grund. Klaganden har uttryckligen angett att han inte avser att ifrågasätta förstainstansrättens bedömning av det andra av de ovannämnda argumenten avseende den påstådda diskrimineringen mellan pensionärer och tjänstemän i tjänst. 8
Before examining the appellant’s criticism of the judgment under appeal, however,
Dock är det före prövningen av klagandens anmärkningar angående den
— dismiss the appeal as unfounded;
— ogilla överklagandet, såsom ogrundat,
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-71/07 P the outset are, as we have seen, the only ones repeated by the appellant in the appeal.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT MENGOZZI — MÅL C-71/07 P överklagade domen nödvändigt att bedöma kommissionens ”anslutningsöverklagande”.
it is necessary to assess the ‘cross-appeal’ brought by the Commission.
fast att de inte kunde tas upp till sakprövning är, såsom har framgått, de enda argument som klaganden har upprepat i samband med överklagandet.
The appellant, in his reply, maintains that the ‘cross-appeal’ is inadmissible, since the Commission was not unsuccessful in any of its submissions before the Court of First Instance, as required by Article 56 of the Statute of the Court of Justice.
Klaganden har i sin replik gjort gällande att anslutningsöverklagandet inte kan tas upp till sakprövning, eftersom kommissionen inte tappat talan på några punkter vid förstainstansrätten, vilket krävs enligt artikel 56 i domstolens stadga.
Indeed, according to the appellant, the Commission did not raise the present objection of inadmissibility before the Court of First Instance and was therefore not unsuccessful on that point.
Enligt klaganden har kommissionen inte framställt denna invändning om rättegångshinder vid förstainstansrätten och är på denna punkt således inte tappande part.
Furthermore, the appellant asserts that the Commission is not seeking the annulment or amendment of the judgment of the Court of First Instance but simply a ruling that the appeal is inadmissible.
Dessutom har kommissionen enligt klaganden inte yrkat att förstainstansrättens dom ska upphävas eller ändras, utan endast yrkat fastställelse av att överklagandet inte kan tas upp till sakprövning.
In the final part of its defence, the Commission lodges a ‘cross-appeal’, in which it claims that the Court of First Instance should have ruled, first and foremost, that the fourth argument alleging infringement of the principle of equal treatment was inadmissible because it had been raised for the first time only in the reply.
Kommissionen har i den sista delen av sitt svaromål ingett ett ”anslutningsöverklagande”, i vilket den har påpekat att förstainstansrätten framför allt borde ha slagit fast att argumentet avseende åsidosättandet av likabehandlingsprincipen inte kunde tas upp till sakprövning, eftersom det hade åberopats för första gången först i repliken.
I shall deal with this specific question below, as a preface to discussion of the substance of the argument itself.
Jag ska behandla denna specifika fråga senare, som en inledning till diskussionen i sak av detta argument.
The appellant maintains, moreover, that the Commission’s cross-appeal is unfounded as to the substance, since infringement of the principle of equal treatment had previously been alleged in the complaint lodged under Article 90 of the Staff Regulations.
Klaganden anser för övrigt att kommissionens anslutningsöverklagande är ogrundat även i sak, eftersom det redan i överklagandet i enlighet med artikel 90 i tjänsteföreskrifterna hade framförts en anmärkning om att likabehandlingsprincipen hade åsidosatts.
All of the arguments put forward in the proceedings before the Court in support of the claim alleging unequal treatment, although not specifically previously presented in the complaint, were nevertheless closely connected with the assertions previously made.
Alla de argument som anförts vid överklagande till domstol till stöd för påståendet att det föreligger en sådan skillnad, även om de inte specifikt angetts redan i klagomålet, har dock nära samband med vad som tidigare hävdats.
The Commission then maintains that the Court of First Instance should also have ruled that the first, third and (again) fourth arguments were inadmissible, since they had not been presented in the administrative complaint lodged by the appellant before bringing proceedings before the Court of First Instance.
Kommissionen har vidare gjort gällande att förstainstansrätten borde ha slagit fast att även det första, det tredje och (även) det fjärde argumentet inte kunde tas upp till sakprövning, eftersom de inte hade framförts i samband med det administrativa klagomål som klaganden ingav innan han väckte talan vid förstainstansrätten.
Moreover, the three arguments which the Commission maintains the Court of First Instance should have ruled inadmissible from
De tre argument beträffande vilka kommissionen har gjort gällande att förstainstansrätten redan från början borde ha slagit
In its reply, the Commission confirms that the aim of its cross-appeal is not to obtain the annulment or amendment of the
Kommissionen har i dupliken bekräftat att syftet med dess anslutningsöverklagande inte är att förstainstansrättens dom
The Commission’s ‘cross-appeal’ could therefore appear to be inadmissible, since it fails to satisfy the requirement of having been unsuccessful within the meaning of Article 56 of the Statute of the Court of Justice, the second paragraph of which provides that an appeal may be brought ‘by any party which has been unsuccessful, in whole or in part, in its submissions’.
Det kan således visa sig att kommissionens ”anslutningsöverklagande” inte kan tas upp till sakprövning på grund av att kravet på att talan inte har bifallits enligt artikel 56 i domstolens stadga inte är uppfyllt. I artikel 56 andra stycket föreskrivs att ”[v]arje part som helt eller delvis inte har vunnit bifall till sin talan” har rätt att överklaga.
inadmissibility of part of the arguments put forward by the appellant before the Court of First Instance translates into a ground of inadmissibility, in relation to the same arguments, of the appeal lodged by the appellant before the Court of Justice.
ska upphävas eller ändras. 9Kommissionen har dock gjort gällande att det förhållandet att en del av de argument som klaganden, vid förstainstansrätten, gjort gällande att de ursprungligen inte kunde prövas har förvandlats till ett skäl att inte ta upp samma klagandes överklagande till domstolen till sakprövning, såvitt avser dessa argument.
Since the arguments in question constitute the totality of those repeated in the appeal, in the view of the Commission the appeal itself should be declared inadmissible in its entirety.
Eftersom de ifrågavarande argumenten utgör samtliga de argument som upprepas i överklagandet kan överklagandet inte i någon del tas upp till sakprövning.
I consider, however, that the solution I have just outlined is not correct and that a different approach to resolving the problem in question is to be preferred.
Jag anser dock att den nyssnämnda lösningen inte är riktig och att ett annat synsätt på lösningen på det ifrågavarande problemet är att föredra.
The Commission’s ‘cross-appeal’ is based on the principle that there should be consistency between, on the one hand, the content of the administrative complaint lodged by the appellant under Article 90 of the Staff Regulations and, on the other, the content of the action brought before the Court of First Instance.
Kommissionens ”anslutningsöverklagande” grundas på principen att det ska föreligga överensstämmelse mellan innehållet i det administrativa klagomål som klaganden ingett enligt artikel 90 i tjänsteföreskrifterna och innehållet i den talan som väckts vid förstainstansrätten.
The ‘cross-appeal’ lodged by the Commission is undoubtedly unconventional, as that institution itself recognises in its reply.
”anslutningsöverkla- gande” är utan tvekan atypiskt, såsom kommissionen har medgett i sin replik.
10 In particular, it is significant that the Commission has not sought, as a consequence of such a ‘cross-appeal’, the annulment of the judgment under appeal.
10Det är särskilt betecknande att kommissionen till följd av detta ”anslutningsöverklagande” inte har yrkat att den överklagade domen ska upphävas.