natgillin/translations-raw huggingface dataset:
41 — That reply is capable, to my mind, of being applied also to Case C-123/08 Wolzenburg, currently pending before the Court.
41 — Detta svar kan enligt min mening tillämpas i mål C-123/08, Wolzenburg, som är anhängigt vid domstolen.
Mr Wolzenburg is a German national who has been living in the Netherlands since June 2005.
Dominic Wolzenburg är tysk medborgare som sedan juni 2005 bor i Nederländerna.
He has a flat there, in which he lives with his wife, who is pregnant.
Han har en bostad i denna medlemsstat där han bor med sin maka som är gravid.
He worked there until 2007.
Dominic Wolzenburg arbetade i Nederländerna till och med år 2007.
He is the subject of a European arrest warrant issued by the Staatsanwaltschaft (Public Prosecutor) of Aachen (Germany).
Han är föremål för en europeisk arresteringsorder som utfärdats av Staatsanwaltschaft Aachen (Tyskland).
The referring court in the Netherlands points out that, according to the Netherlands legislation, Mr Wolzenburg cannot rely on the ground for nonexecution provided for under Article 4(6) of the Framework Decsion, because the Netherlands law transposing that provision reserves the use of that ground for persons holding a residence permit of unlimited duration.
Den hänskjutande nederländska domstolen har anfört att Dominic Wolzenburg enligt nederländsk rätt inte kan dra fördel av skälet till att vägra verkställighet enligt artikel 4.6 i rambeslutet, eftersom det enligt den nederländska lagstiftningen varigenom denna bestämmelse införlivas endast är möjligt att åberopa detta skäl för personer med permanent uppehållstillstånd.
In my opinion, that restriction is contrary to the Framework Decision.
Jag anser att denna inskränkning är oförenlig med rambeslutet.
In that case, too, recognition of the status of ‘resident’, within the meaning of Article 4(6) of the Framework Decision, cannot depend on the possession of a longterm residence permit, when the right of the person concerned, who is a citizen of the Union, to remain in the Netherlands stems directly from Community law.
Inte heller i en sådan situation kan det vara avgörande för huruvida en person ska anses vara ”bosatt” i den mening som avses i artikel 4.6 i rambeslutet att denne har uppehållstillstånd för längre vistelse, eftersom rätten för den berörda personen, som är unionsmedborgare, att vistas i Nederländerna följer direkt av gemenskapsrätten.
40 — Directive of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States, amending Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC (OJ 2004 L 158, p. 77).
40 — Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG (EUT L 158, s. 77).
VIEW OF MR BOT — CASE C-66/08 with the very restrictive conditions laid down in Articles 27 to 33 of Directive 2004/38.
STÄLLNINGSTAGANDE AV GENERALADVOKAT YVES BOT — MÅL C-66/08 med de mycket restriktiva villkor som föreskrivs i artiklarna 27–33 i direktiv 2004/38.
preclude recognition of the status of ‘resident’ within the meaning of Article 4(6) of the Framework Decision, unless that person has been the subject of an expulsion measure adopted in compliance with Community law.
endast hinder för att han ska kunna anses vara ”bosatt” där, i den mening som avses i artikel 4.6 i rambeslutet, om personen i fråga har utvisats i enlighet med bestämmelserna i gemenskapsrätten.
It should be noted that such a decision may be taken only in exceptional circumstances, where the person’s behaviour constitutes a genuine, present and sufficiently serious threat affecting one of the fundamental interests of society.
Det ska påpekas att ett sådant beslut endast får fattas i undantagsfall, när den berörda personens beteende utgör ett verkligt, faktiskt och tillräckligt allvarligt hot mot ett grundläggande samhällsintresse.
In addition, before taking an expulsion decision on grounds of public policy or public security, the host Member State must take account of considerations such as how long the individual concerned has remained in its territory, his age, state of health, family and economic situation, social and cultural integration into the host Member State and the extent of his links with the country of origin.
Innan den fattar ett beslut om utvisning av hänsyn till allmän ordning eller säkerhet, ska den mottagande medlemsstaten även beakta sådana faktorer som hur länge personen uppehållit sig på dess territorium, personens ålder, hälsotillstånd, familjesituation, ekonomiska situation, sociala och kulturella integrering i den mottagande medlemsstaten och banden till ursprungslandet.
It is in the light of the above considerations that I propose that the Court rule, in answer to the first question referred for a preliminary ruling, that a person is staying in, or a resident of, the executing Member State, within the meaning of Article 4(6) of the Framework Decision, if that person has his centre of main interests there, so that the execution of the sentence in that State is necessary in order to facilitate his reintegration.
Mot bakgrund av ovanstående överväganden föreslår jag att domstolen som svar på den första tolkningsfrågan ska slå fast att en person uppehåller sig eller är bosatt i den verkställande medlemsstaten i den mening som avses i artikel 4.6 i rambeslutet när personen har sina huvudsakliga intressen där och verkställigheten i den staten därmed förefaller nödvändig för att underlätta dennes återanpassning.
In order to establish whether that condition is satisfied, the executing judicial authority must examine all the facts relevant to the individual situation of the person concerned.
Vid bedömningen av huruvida detta villkor är uppfyllt ska den verkställande rättsliga myndigheten undersöka samtliga relevanta omständigheter avseende den berörda personens särskilda situation.
It follows that the fact that a citizen of the Union has systematically committed crimes on the territory of the executing Member State does not, in itself, preclude him from having the status of ‘resident’ within the meaning of Article 4(6) of the Framework Decision.
Av ovanstående följer att den omständigheten att en unionsmedborgare yrkesmässigt har begått brott i den verkställande medlemsstaten inte i sig utgör hinder för att denne ska anses vara ”bosatt” där i den mening som avses i artikel 4.6 i rambeslutet.
Such a fact does not prove that his centre of main interests lies outside that State.
En sådan omständighet visar nämligen inte att den plats där den berörda personen har sina huvudsakliga intressen ligger utanför detta land.
It also follows that the fact that such a national is staying in the executing Member State in breach of the legislation of that State governing the right of foreign nationals to enter and remain in the country and that he systematically commits crimes there do not
Av ovanstående följer vidare att den omständigheten att en sådan medborgare inte uppehåller sig i den verkställande medlemsstaten i enlighet med de nationella bestämmelserna om inresa och uppehåll, och yrkesmässigt begår brott där, utgör
Secondly, the fact that the requested person has interrupted his stay in the executing Member State and the fact that he is being held in custody there do not constitute decisive or relevant criteria for the purposes of assessing whether he is staying in, or a resident of, that State within the meaning of Article 4(6) of the Framework Decision.
Vidare utgör inte de omständigheterna att den person som omfattas av en europeisk arresteringsorder har haft avbrott i sin vistelse i den verkställande medlemsstaten och är frihetsberövad där avgörande eller relevanta kriterier vid bedömningen av huruvida personen ska anses uppehålla sig eller vara bosatt i den staten, i den mening som avses i artikel 4.6 i rambeslutet.
Finally, the fact that the person concerned is staying in the executing Member State in breach of the legislation of that State governing the right of foreign nationals to enter and remain in the country and the fact that he systematically commits crimes there do not preclude him from having the status of a person who is staying in or is a resident of that State, if he is a citizen of the Union, unless he has been the subject of an expulsion decision adopted in compliance with Community law.
Slutligen utgör de omständigheterna att den berörda personen inte uppehåller sig i den verkställande medlemsstaten i enlighet med de nationella bestämmelserna om inresa och uppehåll och yrkesmässigt begår brott där, när personen i fråga är unionsmedborgare, endast hinder för att personens ska anses uppehålla sig eller vara bosatt i den staten om personen utvisats i enlighet med bestämmelserna i gemenskapsrätten.
In the light of the abovementioned observations, I propose that the Court answer the questions referred to it for a preliminary ruling by the Oberlandesgericht Stuttgart as follows:
Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen besvarar de frågor som ställts av Oberlandesgericht Stuttgart enligt följande:
(1) Article 4(6) of Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States must be interpreted as precluding legislation of a Member State under which the execution of a European arrest warrant issued for the purposes of execution of a custodial sentence is ruled out where that arrest warrant applies to one of its own nationals and he does not consent to his surrender.
1) Artikel 4.6 i rådets rambeslut 2002/584/RIF av den 13 juni 2002 om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna ska tolkas så att den utgör hinder för en medlemsstats lagstiftning i vilken det föreskrivs att en europeisk arresteringsorder som utfärdats för verkställighet av ett fängelsestraff inte ska verkställas när arresteringsordern omfattar en av landets medborgare och denne inte samtycker till att överlämnas.
In the case before it, the referring court must apply to Mr Kozłowski the provisions of its national law applicable to nationals of the other Member States, in accordance with the objective of Framework Decision 2002/584.
Den hänskjutande domstolen ska i det nationella målet tillämpa de nationella bestämmelser som gäller för medborgare i andra medlemsstater på Szymon Kozłowski i enlighet med syftet i rambeslut 2002/584.
The principle of conforming interpretation precludes the extension to nationals of other Member States, pursuant to the principle of nondiscrimination, of the ground for nonexecution laid down in national law in favour of German nationals who oppose their surrender.
Principen om konform tolkning utgör hinder för att skälet till att vägra verkställighet som föreskrivs enligt nationell rätt, till förmån för tyska medborgare som motsätter sig ett överlämnande, utsträcks till att omfatta medborgare i andra medlemsstater med tillämpning av principen om ickediskriminering.
(2) A person is staying in or is a resident of the executing Member State, within the meaning of Article 4(6) of Framework Decision 2002/584, if that person has his centre of main interests there, so that the execution of the sentence in that State appears necessary for his reintegration.
2) En person uppehåller sig eller är bosatt i den verkställande medlemsstaten i den mening som avses i artikel 4.6 i rambeslut 2002/584 när personen har sina huvudsakliga intressen där och verkställigheten i den staten därför förefaller nödvändig för att underlätta dennes återanpassning.
The fact that the person who is the subject of a European arrest warrant has interrupted his stay in the executing Member State and the fact that he is being held in custody there do not constitute decisive or relevant criteria for the purposes of assessing whether he is staying in or is a resident of that State within the meaning of Article 4(6) of Framework Decision 2002/584.
De omständigheterna att den person som omfattas av en europeisk arresteringsorder har haft avbrott i sin vistelse i den verkställande medlemsstaten och är frihetsberövad där utgör inte avgörande eller relevanta kriterier vid bedömningen av huruvida personen ska anses uppehålla sig eller vara bosatt i den staten, i den mening som avses i artikel 4.6 i rambeslut 2002/584.
The fact that the person concerned is staying in the executing Member State in breach of the national legislation governing the right of foreign nationals to enter and remain in the country and the fact that he systematically commits crimes there do not preclude him from having the status of a person who is staying in or is a resident of that State, if he is a citizen of the Union, unless he has been the subject of an expulsion decision adopted in compliance with Community law.
De omständigheterna att den berörda personen inte uppehåller sig i den verkställande medlemsstaten i enlighet med de nationella bestämmelserna om inresa och uppehåll och yrkesmässigt begår brott där, när personen i fråga är unionsmedborgare, utgör endast hinder för att personen ska anses uppehålla sig eller vara bosatt i den staten om personen utvisats i enlighet med bestämmelserna i gemenskapsrätten.
Reference for a preliminary ruling under Article 35 EU from the Oberlandesgericht Stuttgart (Germany), made by decision of 14 February 2008, received at the Court on 18 February 2008, in the proceedings concerning the execution of a European arrest warrant issued against
I mål C-66/08, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 35 EU, framställd av Oberlandesgericht Stuttgart (Tyskland) genom beslut av den 14 februari 2008, som inkom till domstolen den 18 februari 2008, i brottmålet beträffande verkställigheten av en europeisk arresteringsorder som utfärdats avseende
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, G. Arestis and L. Bay Larsen (Rapporteur), Presidents of Chambers, J. Makarczyk, P. Kūris, E. Juhász, A. Ó Caoimh, P. Lindh and J.-C. Bonichot, Judges,
DOMSTOLEN (stora avdelningen) sammansatt av ordföranden V. Skouris, avdelningsordförandena P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, G. Arestis och L. Bay Larsen (referent) samt domarna J. Makarczyk, P. Kūris, E. Juhász, A. Ó Caoimh, P. Lindh och J.-C. Bonichot, generaladvokat: Y. Bot, justitiesekreterare: handläggaren B. Fülöp,
— the Czech Government, by M. Smolek, acting as Agent,
— Tjeckiens regering, genom M. Smolek, i egenskap av ombud,
— the French Government, by J.-C. Niollet, acting as Agent,
— Frankrikes regering, genom J.-C. Niollet, i egenskap av ombud,
— the Netherlands Government, by C. Wissels and M. Noort, acting as Agents,
— Nederländernas regering, genom C. Wissels och M. Noort, båda i egenskap av ombud,
— the Austrian Government, by C. Pesendorfer and T. Fülöp, acting as Agents,
— Österrikes regering, genom C. Pesendorfer och T. Fülöp, båda i egenskap av ombud,
— the Polish Government, by M. Dowgielewicz and L. Rędziniak, acting as Agents,
— Polens regering, genom M. Dowgielewicz och L. Rędziniak, båda i egenskap av ombud,
— the Finnish Government, by J. Heliskoski, acting as Agent,
— Finlands regering, genom J. Heliskoski, i egenskap av ombud,
— the Commission of the European Communities, by S. Grünheid and R. Troosters, acting as Agents, after hearing the Advocate General,
— Europeiska gemenskapernas kommission, genom S. Grünheid och R. Troosters, båda i egenskap av ombud, och efter att ha hört generaladvokaten,
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 4(6) of Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States (OJ 2002 L 190, p.
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 4.6 i rådets rambeslut 2002/584/RIF av den 13 juni 2002 om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna (EGT L 190, s. 1) (nedan kallat rambeslutet).
The reference was made in proceedings concerning the execution by the Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart (‘the German executing judicial authority’) of a European arrest warrant issued on 18 April 2007 by the Sąd Okręgowy w Bydgoszczy (Regional Court, Bydgoszcz; ‘the Polish issuing judicial authority’) against Mr Kozłowski, a Polish national.
Begäran har framställts i ett mål avseende verkställigheten av Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart (nedan kallad den tyska verkställande rättsliga myndigheten) av en europeisk arresteringsorder som Sąd Okręgowy w Bydgoszczy (den regionala domstolen i Bydgoszcz) (nedan kallad den polska utfärdande rättsliga myndigheten) utfärdade den 18 april 2007 mot Szymon Kozłowski, som är polsk medborgare.
European Union law
De unionsrättsliga bestämmelserna
Recital 5 in the preamble to the Framework Decision states:
I skäl 5 i rambeslutet anges följande:
‘The objective set for the Union to become an area of freedom, security and justice leads to abolishing extradition between Member States and replacing it by a system of surrender between judicial authorities.
”Målet för unionen att bli ett område med frihet, säkerhet och rättvisa har medfört att behovet av utlämning mellan medlemsstaterna har försvunnit, och att det skall ersättas av ett system för överlämnande mellan rättsliga myndigheter.
Further, the introduction of a new simplified system of surrender of sentenced or suspected persons for the purposes of execution or prosecution of criminal sentences makes it possible to remove the complexity and potential for delay inherent in the present extradition procedures.
De nuvarande förfarandena för utlämning är komplicerade och riskerar att ge upphov till förseningar, vilket kan avhjälpas genom införande av ett nytt förenklat system för överlämnande av dömda eller misstänkta personer för verkställighet av domar eller lagföring.
Traditional cooperation relations which have prevailed up till now between Member States should be replaced by a system of free movement of judicial decisions in criminal matters, covering both pre-sentence and final decisions, within an area of freedom, security and justice.’
De traditionella samarbetsförbindelser mellan medlemsstaterna som hittills varit rådande bör ersättas av ett system med fri rörlighet för straffrättsliga avgöranden, såväl preliminära som slutliga, i ett område med frihet, säkerhet och rättvisa.”
Recital 7 of the Framework Decision provides:
I skäl 7 i rambeslutet preciseras följande:
‘Since the aim of replacing the system of multilateral extradition built upon the European Convention on Extradition of 13 December 1957 cannot be sufficiently achieved by the Member States acting unilaterally and can therefore, by reason of its scale and effects, be better achieved at Union level, the Council may adopt measures in accordance with the principle of subsidiarity as referred to in Article 2 of the Treaty on European Union and Article 5 of the Treaty establishing the European Community …’
”Eftersom målet att ersätta den multilaterala utlämningsordning som bygger på Europeiska utlämningskonventionen av den 13 december 1957 inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför på grund av dess omfattning och verkningar bättre kan uppnås på unionsnivå, kan rådet vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 2 i Fördraget om Europeiska unionen och i artikel 5 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskaperna. …”
Recital 8 to the Framework Decision provides:
I skäl 8 i rambeslutet anges följande:
‘Decisions on the execution of the European arrest warrant must be subject to sufficient controls, which means that a judicial authority of the Member State where the requested person has been arrested will have to take the decision on his or her surrender.’
”Beslut om verkställighet av en europeisk arresteringsorder måste kontrolleras i tillräcklig omfattning, vilket innebär att en rättslig myndighet i den medlemsstat där den eftersökta personen har gripits måste fatta beslutet om huruvida han eller hon skall överlämnas.”
Article 1(1) and (2) of the Framework Decision define the European arrest warrant and refer to the obligation to execute it as follows:
I artikel 1.1 och 1.2 i rambeslutet definieras begreppet europeisk arresteringsorder och skyldigheten att verkställa en europeisk arresteringsorder på följande sätt:
Article 2(1) of the Framework Decision provides:
I artikel 2.1 i rambeslutet föreskrivs följande:
‘A European arrest warrant may be issued for acts … where a sentence has been passed or a detention order has been made, for sentences of at least four months.’
”En europeisk arresteringsorder får utfärdas för gärningar [för vilka] ett straff eller en annan frihetsberövande åtgärd i minst fyra månader har dömts ut.”
Article 3 of the Framework Decision lists three ‘[g]rounds for mandatory nonexecution of the European arrest warrant’.
I artikel 3 i rambeslutet anges tre ”[s]käl till att verkställighet av den europeiska arresteringsordern skall vägras”.
Article 4 of the Framework Decision, entitled ‘Grounds for optional nonexecution of the European arrest warrant’ sets out those grounds in seven numbered paragraphs.
I artikel 4 i rambeslutet, med rubriken ”Skäl till att verkställighet av den europeiska arresteringsordern får vägras”, anges nämnda skäl i sju olika punkter.
Paragraph 6 provides in that regard:
I punkt 6 föreskrivs följande:
(6) if the European arrest warrant has been issued for the purposes of execution of a custodial sentence or detention order, where the requested person is staying in, or is a national or a resident of the executing Member State and that State undertakes to execute the sentence or detention order in accordance with its domestic law’.
6. om den europeiska arresteringsordern har u[t]färdats för ver[k]ställighet av ett fängelsestraff eller en annan frihetsberövande åtgärd och den eftersökte uppehåller sig i, är medborgare eller bosatt i den verkställande medlemsstaten och denna stat åtar sig att själv verkställa detta straff eller denna åtgärd enligt denna medlemsstats lagstiftning.”
Article 5 of the Framework Decision, entitled ‘Guarantees to be given by the issuing Member State in particular cases’, is worded as follows:
I artikel 5 i rambeslutet, med rubriken ”Garantier som skall lämnas av den utfärdande staten i särskilda fall”, föreskrivs följande:
‘The execution of the European arrest warrant by the executing judicial authority may, by the law of the executing Member State, be subject to the following conditions:
”Den verkställande rättsliga myndigheten får, i enlighet med den verkställande medlemsstatens lagstiftning, föreskriva att verkställigheten av en europeisk arresteringsorder är beroende av något av följande villkor:
Article 6 of the Framework Decision, entitled ‘Determination of the competent judicial authorities’, provides:
I artikel 6 i rambeslutet, med rubriken ”Fastställande av de behöriga myndigheterna”, föreskrivs följande:
It is apparent from the information concerning the date of entry into force of the Treaty of Amsterdam, published in the Official Journal of the European Communities of 1 May 1999 (OJ 1999 L 114, p.
Det framgår av informationen rörande tidpunkten för Amsterdamfördragets ikraftträdande, offentliggjord i Europeiska gemenskapernas officiella tidning av den 1 maj 1999 (EGT L 114, s.
56), that the Federal Republic of Germany made a declaration on the basis of Article 35(2) EU by which it accepted the jurisdiction of the Court to give preliminary rulings in accordance with the arrangements laid down in Article 35(3)(b) EU.
56), att Förbundsrepubliken Tyskland har avgett en förklaring enligt artikel 35.2 EU, genom vilken den har godtagit domstolens behörighet att meddela förhandsavgörande i enlighet med artikel 35.3 b EU.