natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— the inference drawn by the applicant, to the effect that the Council acknowledged that it was in possession of the report of the Monetary Committee (because the Council stated that all the documents of that committee are to be regarded as Council documents since that committee effectively prepared the Council’s work), remains unexplained and inexplicable.
— Sökanden har inte förklarat sitt påstående att rådet skulle ha medgett att det innehade Monetära kommitténs rapport, eftersom rådet hade förklarat att samtliga handlingar från Monetära kommittén var att anse som handlingar från rådet på grund av att Monetära kommittén hade förberett rådets arbete. Påståendet är därför alltjämt oförståeligt.
As regards the applicant’s questioning of how the ECB found itself in possession of the report of the Monetary Committee, the ECB states that the report was included, by chance, among the documents of the Committee of Governors which were sent from Basle to Frankfurt when the EMI moved in October 1994.
Beträffande sökandens spörsmål rörande det sätt på vilket ECB kom i besittning av Monetära kommitténs rapport, har sistnämnda institution förklarat att den aktuella rapporten av en slump fanns bland de handlingar från Centralbankschefernas kommitté, vilka flyttades från Basel till Frankfurt i samband med EMI:s flytt i oktober 1994.
Since the report of the Monetary Committee was requested — as was the report of the Committee of Governors — by the finance ministers as part of the preparation for their meeting at Nyborg in September 1987, it is thus likely that the secretariat of the Committee of Governors received for information purposes a copy of the report of the Monetary Committee and that that copy was kept along with the other documents of the Committee of Governors.
Monetära kommitténs rapport hade, liksom rapporten från Centralbankschefernas kommitté, beställts av finansministrarna inför deras sammanträde i Nyborg i september 1987. Det är därför troligt att Centralbankschefernas kommittés sekretariat fick ett exemplar av rapporten för kännedom och att detta exemplar förvarades bland kommitténs övriga handlingar.
It should be pointed out that the applicant does not provide any sound evidence on the basis of which the ECB’s statements could be refuted.
Förstainstansrätten konstaterar att sökanden inte har åberopat något påtagligt indicium som tyder på att vad ECB har anfört är felaktigt.
Consequently, the Council cannot be accused of somehow infringing Decision 93/731, which lays down a right of access only to documents held by that institution .
Mot denna bakgrund kan något åsidosättande av beslut 93/731 inte läggas rådet till last. I beslut 93/731 föreskrivs endast en rätt till tillgång till de handlingar som innehas av denna institution.
It follows from that finding that the dispute between the parties as regards the position that the documents of the Monetary Committee properly belong with the Council is, in the light of the composition and powers of that committee, irrelevant.
Det följer av föregående skäl att vad parterna har anfört om att Monetära kommitténs handlingar skall anses härröra från rådet på grund av kommitténs behörighet saknar betydelse.
As regards, second, the documents of the Committee of Governors, neither their material existence nor the fact that they were held by the ECB is in dispute between the parties.
Det är ostridigt att handlingarna från Centralbankschefernas kommitté existerar och att de förvaras hos ECB.
Therefore, and for the same reason given in paragraph 146 above, the Council cannot be accused of infringing Decision 93/731 as regards access to the documents of the Committee of Governors.
Av samma skäl som angetts ovan i punkt 146 kan därför inte något åsidosättande av beslut 93/731 läggas rådet till last beträffande tillgången till handlingarna från Centralbankschefernas kommitté.
Infringement of the duty to give reasons
Åsidosättande av motiveringsskyldigheten
It must be observed that, according to settled case-law, the statement of reasons required by Article 253 EC must be appropriate to the act at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted the measure in question in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for the measure and to enable the competent Community Court to exercise its power of review.
Enligt fast rättspraxis skall den motivering som krävs enligt artikel 253 EG vara anpassad till rättsaktens beskaffenhet. Av motiveringen skall klart och tydligt framgå hur den institution som har antagit rättsakten har resonerat, så att de som berörs därav kan få kännedom om skälen för den vidtagna åtgärden och så att domstolen ges möjlighet att utöva sin prövningsrätt.
In addition to the consequences attached to the Council’s allegedly misleading conduct as regards the statement of reasons for the decision of 30 July 1999, a plea which has already been rejected in paragraph 124 above, the applicant alleges that the Council’s contention that that decision is based on the ‘authorship rule’ constitutes an interpretation of that decision expost facto and cannot be regarded as a legitimate statement of reasons for that decision.
Sökanden har, vid sidan av de följder som rådets påstått bedrägliga handlande skulle ha haft på motiveringen av beslutet den 30 juli 1999, påstått att rådets förklaring att beslutet grundade sig på upphovsmannaregeln utgör en tolkning i efterhand, vilken inte kan anses utgöra en laglig motivering. Förstainstansrätten erinrar om att vad sökanden har anfört om ett påstått bedrägligt handlande från rådets sida och motiveringsskyldigheten redan har avfärdats ovan i punkt 124.
It must be observed, however, that the wording of the Council decision, as brought to the applicant’s knowledge by letter of 2 August 1999, is unambiguous and that it was clearly pointed out to the applicant in that decision that the document requested — namely, the report of the Committee of Governors concerning the reinforcement of the EMS which was ‘published’ at Nyborg on 8 September 1987 — was drawn up by the Governors of the Central Banks and that he needed to address his request directly to the Governors of the Central Banks or to the ECB .
Förstainstansrätten konstaterar att lydelsen i rådets beslut, såsom det kom till sökandens kännedom i skrivelsen av den 2 augusti 1999, är otvetydig och att det klart anges att den begärda handlingen, det vill säga rapporten från Centralbankschefernas kommitté om förstärkningen av EMS som hade ”offentliggjorts” i Nyborg den 8 september 1987, hade upprättats av centralbankscheferna och att sökanden skulle vända sig direkt till centralbankscheferna eller till ECB.
Notwithstanding the misuse of the word ‘published’ and the failure to mention specifically the expression ‘author of the document’, it must be found that the statement of reasons for the Council decision of 30 July 1999 satisfies the requirements laid down in Article 253 EC and in Article 7(3) of Decision 93/731 insofar as it enables the applicant to ascertain the reasons for the refusal of his request for access, and the Court is fully able to exercise its power to review the legality of that decision.
Förstainstansrätten anser att rådets beslut av den 30 juli 1999 uppfyller kraven i artikel 253 EG och artikel 7.3 i beslut 93/731, oaktat den omständigheten att ordet ”offentliggjort” felaktigt har använts och att uttrycket ”upprättat handlingen” inte används ordagrant. Sökanden har getts möjlighet att få kännedom om skälen till varför hans ansökan hade avslagits och förstainstansrätten har utan svårighet kunnat göra en laglighetsprövning av beslutet.
The Court points out, for the sake of completeness, that the Council contends that, in spite of the failure to mention Article 2(2) of Decision 93/731 expressly in the refusal decision of 30 July 1999, it is apparent from the wording of that decision that it is based on the authorship rule laid down in that article .
Förstainstansrätten konstaterar för fullständighetens skull att rådet har påstått att det av lydelsen i beslutet av den 30 juli 1999 om avslag på sökandens ansökan framgår att beslutet är grundat på upphovsmannaregeln i artikel 2.2 i beslut 93/731, trots att det inte uttryckligen hänvisas till denna bestämmelse.
It should nevertheless be pointed out that the Council decision, as notified to the applicant by letter of 2 August 1999, includes, first, a reference to the fact that the
I rådets beslut, såsom det delgavs sökanden i skrivelsen av den 2 augusti 1999, nämns att den bekräftande ansökan om tillgång till handlingar hade registrerats hos
2007 — JOINED CASEST-3/00 AND T-337/04 formal request for access was registered by the General Secretariat in accordance with Article 7(1) of Decision 93/731, then, at the end of the document, the invitation made to the applicant to address his request to the Governors of the Central Banks or to the ECB, ‘pursuant to Article 2(2) of the decision’.
I slutet av handlingen uppmanas sökanden att vända sig till centralbankscheferna eller till ECB ”i enlighet med artikel 2.2 i beslutet”.
It thus appears that reference was made in the Council decision to what can only be Article 2(2) of Decision 93/731, which lays down the authorship rule, pursuant to which the institution in possession of the document requested may refuse access and refer the person seeking access to the author of the document.
Det hänvisas således i rådets beslut till en bestämmelse som inte kan vara någon annan än artikel 2.2 i beslut 93/731, i vilken upphovsmannaregeln föreskrivs. Enligt denna regel kan den institution som innehar en handling avslå en begäran om tillgång till denna och hänvisa den som har gjort ansökan till den som har upprättat handlingen.
Since the Council was not in possession of the documents of the Committee of Governors, its decision of 30 July 1999 does not constitute, strictly speaking, an application of the authorship rule, as laid down in Article 2(2) of Decision 93/731.
Rådet innehade inte handlingarna från Centralbankschefernas kommitté. Rådets beslut av den 30 juli 1999 utgör därför inte en tillämpning i egentlig mening av upphovsmannaregeln i artikel 2.2 i beslut 93/731.
However, that finding is not such as to rebut the conclusion that the Council did not infringe the duty to give reasons .
Detta påverkar emellertid inte slutsatsen att rådet inte har åsidosatt motiveringsskyldigheten.
Finally, it should be pointed out that the explanation for the reasons given in the Council decision lies in the particular nature of the present case and, specifically, in the fact that the Council identified a single document as corresponding to the request for access and thus reasoned its reply in respect of that document.
Motiveringen av rådets beslut förklaras av de särskilda omständigheterna i det föreliggande fallet, nämligen att rådet hade funnit att ansökan endast avsåg en handling och att beslutets motivering utformades med hänsyn till den handlingen.
As has been stated, the Council decision includes the implied assertion that there were no other documents corresponding to the request for access, an assertion which, for reasons of effective judicial protection of the applicant, is regarded in legal terms as an actionable refusal of access .
Förstainstansrätten har konstaterat ovan att rådets beslut innehåller ett underförstått konstaterande att det inte fanns någon annan handling som ansökan om tillgång till handlingar kunde avse. Detta konstaterande är, av skäl hänförliga till sökandens rätt till ett effektivt domstolsskydd, rättsligt att betrakta som ett beslut om avslag på tillgång till handlingar mot vilket talan kan väckas.
The Council cannot, in those circumstances, be accused of not having given reasons for refusing access to documents which were not specifically identified, merely because it did not indicate expressly that, in its view, there were no documents corresponding to the request for access other than the report of the Committee of Governors.
Rådet kan inte mot denna bakgrund klandras för att inte ha motiverat ett beslut om avslag på tillgång till obestämda handlingar. Rådet har nämligen inte uttryckligen angett att det enligt denna institutions förmenande inte fanns någon annan handling än rapporten från Centralbankschefernas kommitté som ansökan om tillgång till handlingar kunde avse.
It follows from the foregoing considerations that the plea alleging infringement of the duty to give reasons must be rejected.
Av detta följer att grunden att motiveringsskyldigheten har åsidosatts inte kan leda till bifall för talan.
Infringement of the principles of sound administration and protection of legitimate expectations
Åsidosättande av principen om god förvaltningssed och om skydd för berättigade förväntningar
Although the way in which the Council handled the applicant’s request for access cannot be classed as misleading conduct vis-à-vis the latter (see paragraph 123 above), it needs to be determined whether that manner of handling the request none the less gave rise to an infringement of the principles of sound administration and protection of legitimate expectations.
Förstainstansrätten har funnit (se ovan punkt 123) att rådets handläggning av sökandens tillgång till handlingar inte kan kvalificeras som bedrägligt handlande gentemot denne. Det skall emellertid prövas huruvida inte rådets handläggning trots detta har inneburit ett åsidosättande av principerna om god förvaltningssed och om skydd för berättigade förväntningar.
It should be pointed out that:
Förstainstansrätten anser att det finns anledning att påpeka följande:
— the request made by the applicant was based on Decision 93/731, Article 1 of which states that ‘[t]he public shall have access to Council documents under the conditions laid down in this Decision’ and that ‘“Council document” means any written text, whatever its medium, containing existing data and held by the Council’;
— Sökandens ansökan grundade sig på beslut 93/731. I artikel 1 i detta beslut föreskrivs att ”[a]llmänheten skall ha tillgång till rådets handlingar enligt de villkor som anges i detta beslut” samt att ”med rådets handlingar [avses] all skriven text med befintlig information … som är i rådets besittning”.
— where, as in the present case, the Council is not in possession of the documents corresponding to the request for access, Decision 93/731 does not require it to search for and identify the relevant documents, the irrespective authors and who is in possession of them in order to be able to inform accordingly the person seeking access;
— När rådet inte är i besittning av de handlingar som avses i ansökan om tillgång är det inte, enligt beslut 93/371, skyldigt att, i syfte att upplysa den som har ansökt om tillgång till handlingar, söka efter och identifiera de relevanta handlingarna eller att identifiera dessa handlingars upphovsmän och hos vem de förvaras.
— in the present case, the Council none the less searched and managed to identify a document covered by the request for access, namely the report of the Committee of Governors, and helpfully referred the applicant to the ECB, the institution in possession of that document.
— Rådet har trots detta i det föreliggande fallet sökt efter och lyckats identifiera en handling som avsågs i ansökan om tillgång till handlingar, nämligen rapporten från Centralbankschefernas kommitté, och det har på ett lämpligt sätt hänvisat sökanden till ECB, hos vilken handlingen förvarades.
In that regard, it is apparent from the answer given by the Council to a written question of the Court that the Council sent the ECB the applicant’s formal request
Det framgår av rådets svar på en av förstainstansrättens skriftliga frågor att rådet sände över sökandens bekräftande ansökan till ECB och samtidigt begärde att få
PITSIORLAS v COUNCIL AND ECB and requested it at the same time to send the document containing the agreement reached by the Committee of Governors on the technical reforms for the reinforcement of the EMS endorsed by the Finance Ministers of the Member States at their informal meeting at Nyborg on 12 September 1987.
PITSIORLAS MOT RÅDET OCH ECB sig tillsänd den handling som innehöll det avtal om tekniska reformer i syfte att stärka EMS som Centralbankschefernas kommitté hade ingått och som godkändes av medlemsstaternas finansministrar vid deras informella sammanträde i Nyborg den 12 september 1987.
In response to its request, the Council received a press release of 18 September 1987 which mentions only the report of the Committee of Governors and makes no reference to the report of the Monetary Committee.
Rådet fick, som svar på denna begäran, ett pressmeddelande av den 18 september 1987, i vilket endast rapporten från Centralbankschefernas kommitté nämndes. Den Monetära kommitténs rapport nämndes inte i pressmeddelandet.
The Council also showed that it had carried out an internal search to make sure that no document containing the Basle/Nyborg Agreement had been sent to it following the informal meeting of the Finance Ministers of the Member States mentioned above.
Rådet har även styrkt att interna efterforskningar företogs i syfte att försäkra sig om att det inte hade mottagit någon handling som innehöll Basel/Nyborg-avtalet efter finansministrarnas ovannämnda informella sammanträde.
In the light of the above considerations, the plea alleging infringement of the principle of sound administration must be rejected.
Mot bakgrund av vad som anförts ovan kan inte denna grund, i den del som avser ett åsidosättande av principen om god förvaltningssed, leda till bifall för talan.
Moreover, a person may not plead infringement of that principle unless he has been given precise assurances by the administration (Case T-290/97 Mehibas Dordtselaan v Commission [2000] ECR II-15, paragraph 59, and the caselaw cited).
En enskild kan inte göra gällande ett åsidosättande av denna princip, såvida denne inte har lämnats tydliga försäkringar av administrationen (se förstainstansrättens dom av den 18 januari 2000 i mål T-290/97, Mehibas Dordtselaan mot kommissionen, REG 2000, s. II-15, punkt 59 och där angiven rättspraxis).
In the present case, it is sufficient to note that the applicant does not provide any information capable of establishing that the Council gave him precise assurances regarding disclosure of the documents constituting the Basle/Nyborg Agreement.
Förstainstansrätten konstaterar att sökanden inte har åberopat några omständigheter som visar att rådet hade lämnat honom tydliga försäkringar om att de handlingar som utgjorde Basel/Nyborg-avtalet skulle lämnas ut.
It appears, in reality, that the applicant merely framed the plea at issue in abstract terms and did not explain how exactly that principle had allegedly been infringed.
Sökanden har endast utvecklat denna grund hypotetiskt, utan att förklara hur denna princip skulle ha åsidosatts.
It is thus necessary to reject the plea alleging infringement of the principle of the protection of legitimate expectations.
Denna grund kan inte, i den del som avser ett åsidosättande av principen om skydd för berättigade förväntningar, leda till bifall för talan.
It follows from all the foregoing that the action brought by the applicant must be dismissed insofar as it concerns the annulment of the Council decision.
Av vad som anförts ovan följer att talan skall ogillas i den del som avser ogiltigförklaring av rådets beslut.
(a) The plea of illegality in respect of Article 1 of Decision 1999/284 and Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure
Yrkandet om ogiltigförklaring av ECB:s beslut a) Invändningarna om rättsstridighet beträffande artikel 1 i beslut 1999/284 och artikel 23.3 i ECB:s arbetsordning
Accordingly, the applicant alleges, first, that Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure infringes Article 12.3 of the ESCB Statute and has no legal basis and, second, that Article 1 of Decision 1999/284 and Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure, on which the decision of the ECB is based, are contrary to the fundamental principle of transparency and the right of access to documents, as recognised by the caselaw and by Articles 1 EU and 6 EU, Article 110(2) EC and Article 255(1) EC.
Sökanden har påstått att artikel 23.3 i ECB:s arbetsordning innebär ett åsidosättande av artikel 12.3 i ECBS-stadgan och att den saknar rättslig grund. Sökanden har vidare påstått att artikel 1 i beslut 1999/284 och artikel 23.3 i ECB:s arbetsordning, på vilka ECB:s beslut grundade sig, strider mot den grundläggande principen om öppenhet och rätt till tillgång till handlingar, såsom denna princip är angiven i rättspraxis och i artiklarna 1 EU och 6 EU samt artiklarna 110.2 EG och 255.1 EG.
The plea of illegality in respect of Article 1 of Decision 1999/284
Invändningen om rättsstridighet beträffande artikel 1 i beslut 1999/284
The fact that the applicant’s letter of 27 July 1999 wrongly refers to a ‘formal request’ is irrelevant.
Den omständigheten att sökandens skrivelse av den 27 juli 1999 bär rubriken ”Bekräftande ansökan” är inte relevant.
It is that second request which was refused by the Governing Council in the decision of the ECB, pursuant to Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure, and not on the basis of Decision 1999/284.
Det var denna andra ansökan som ECB-rådet avslog genom ECB:s beslut. Detta beslut grundade sig på artikel 23.3 i ECB:s arbetsordning och inte på beslut 1999/284.
Therefore, even supposing that the plea alleging the illegality of Article 1 of Decision 1999/284 for infringement of the principle of transparency and of the right of access to documents may be regarded as admissible, it must be rejected as ineffective.
Invändningen att artikel 1 i beslut 1999/284 skulle vara rättsstridig på grund av att den bestämmelsen innebär ett åsidosättande av principen om öppenhet och om tillgång till handlingar skall lämnas utan avseende, eftersom den saknar verkan.
In fact, even supposing that plea were to be established, the illegality found would not be such as to call the lawfulness of the decision of the ECB into question.
Detta gäller även om det antas att invändningen kan prövas i sak. Även om invändningen skulle vara styrkt är inte rättsstridigheten av sådan art att den påverkar giltigheten av ECB:s beslut.
The plea of illegality in respect of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure
Invändningen om rättsstridighet beträffande artikel 23.3 i ECB:s arbetsordning
— The admissibility of the plea of illegality in respect of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure
— Huruvida invändningen om rättsstridighet beträffande artikel 23.3 i ECB:s arbetsordning kan prövas i sak
The ECB contends that the arguments raised by the applicant in his reply, concerning the ECB’s powers to regulate access to the archives of the Committee of Governors and the lack of any legal basis for Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure, constitute a new plea in law which, under Article 48(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, may not be introduced in the course of the proceedings.
Svaranden har påstått att de argument som sökanden har utvecklat i sin replik, om ECB:s befogenhet att meddela föreskrifter om tillgången till arkivet för Centralbankschefernas kommitté och om att artikel 23.3 i ECB:s arbetsordning saknar rättslig grund, utgör en ny grund som enligt artikel 48.2 i rättegångsreglerna inte får åberopas.
It follows from Article 44(1)(c), read in conjunction with Article 48(2) of those Rules of Procedure, that the application initiating proceedings must contain, inter alia, a summary of the pleas in law relied on, and that new pleas in law may not be introduced in the course of the proceedings unless they are based on matters of law or of fact which have come to light in the course of the procedure.
Det framgår av bestämmelserna i artikel 44.1 c jämförd med artikel 48.2 i rättegångsreglerna att ansökan skall innehålla uppgift om föremålet för talan samt en kortfattad framställning av grunderna för denna och att nya grunder inte får åberopas under rättegången, såvida de inte föranleds av rättsliga eller faktiska omständigheter som framkommit först under förfarandet.