natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court (Second Chamber) decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion.
Generaladvokaten A Tizzano har inte avgivit förslag till avgörandeDomstolen (andra avdelningen') har, efter att ha hört generaladvokaten, beslutat att avgöra målet utan förslag till avgörande.
Case C-32/02 Commission of the European Communities ν Italian Republic Social policy
Mål C-32/02 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Italien Socialpolitik
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Directive 98/59/'EC — Term Employer -National law which excludes non-profit-making activities from the scope of the directive -Incomplete transposition) (Second Chamber)
"Fördragsbrott - Direktiv 98/59/EG - Begreppet arbetsgivare - Nationell lag enligt vilken verksamhet utan vinstsyfte utesluts från direktivets tillämpningsområde — Ofullständigt införlivande" (andra avdelningen)
By application lodged at the Court Registry on 5 February 2002, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by not adopting the necessary provisions in respect of employers engaged in non-profit-making activities, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Council Directive 98/59/EC of 20 July 1998 on the approximation of the laws of the Member States relating to collective redundancies.
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 5 februari 2002, väckt talan om fastställande av att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 98/59/EG av den 20 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar genom att inte införa nödvändiga bestämmelser för arbetsgivare som bedriver verksamhet utan vinstsyfte.
Since the Italian Republic did not lodge a defence within the time-limit laid down, the Court Registry asked the Commission if it intended to avail itself of the procedure for judgment by default provided for in Article 94(1) of the Rules of Procedure.
Då Republiken Italien inte inkom med svaromål inom den föreskrivna fristen, efterhörde domstolens kansli om kommissionen hade för avsikt att yrka att domstolen skulle tillämpa det tredskodomsförfarande som föreskrivs i artikel 94.1 i rättegångsreglerna.
By letter of 28 June 2002, the Commission informed the Court that it would not avail itself of that possibility and would not oppose late lodgement of the Italian Republic's defence.
Kommissionen underrättade domstolen i skrivelse av den 28 juni 2002 om att den inte tänkte begagna sig av denna möjlighet och att den inte hade något att invända mot ett försenat svaromål från Republiken Italien.
It should be noted at the outset that the Italian Republic's defence may not be taken into consideration.
Domstolen konstaterar inledningsvis att Republiken Italiens svaromål inte kan beaktas.
It was not lodged within the time-limit laid down in Article 40 of the Rules of Procedure, which was not extended by the President under Article 40(2), the Member State not having applied for an extension.
Det avsändes inte inom den i artikel 40.1 i rättegångsreglerna föreskrivna fristen, och ordföranden förlängde inte denna med tillämpning av punkt 2 i bestämmelsen eftersom någon begäran från nämnda stat inte hade framställts därom.
The Commission's agreement to late lodgement may not be taken into consideration, since the time-limit is not a matter for the parties to decide.
Det kan inte heller beaktas att kommissionen godtog ett försenat svaromål eftersom parterna inte förfogar över nämna frist.
Moreover, the Italian Republic's defence does not comply with the formal requirements under Article 37(1) and (6) of the Rules of Procedure, since it was lodged with the Registry only by telefax, without the original being lodged no later than 10 days thereafter.
Republiken Italiens svaromål uppfyllde inte heller formkraven enligt artikel 37.1 och 37.6 i rättegångsreglerna eftersom svaromålet endast skickats med faxmeddelande till domstolens kansli, utan att originalet skickades senare inom tio dagar efter denna försändelse.
The Commission claims that, in Italian commercial law, the courts have consistently held that the concept of 'entrepreneur' in Article 2082 of the Italian Civil Code essentially covers any person engaging, in a business capacity, exclusively or primarily, in organised economic activity producing or exchanging goods and services with the specific intention of paying for the means of production.
Kommissionen har gjort gällande att begreppet näringsidkare, som avses i artikel 2082 i den italienska civillagen, har en innebörd som i italiensk affärsrätt enligt fast rättspraxis avser personer som yrkesmässigt och uteslutande eller huvudsakligen bedriver organiserad ekonomisk verksamhet för tillverkning eller handel med varor eller tjänster i syfte att täcka produktionskostnaderna.
This activity should be with a view to profit, namely to generate profit in return for the risk taken by the undertaking.
Denna verksamhet skall bedrivas med vinstsyfte, det vill säga den skall generera vinst i utbyte mot en affärsrisk.
The Commission alleges that the Italian Republic has not correctly implemented Directive 98/59 in relation to the persons to whom it applies.
Kommissionen har hävdat att Republiken Italien har gjort sig skyldig till ett felaktigt införlivande av direktiv 98/59 när det gäller den personkrets som det är tillämpligt på.
Whereas the directive applies to collective redundancies effected by an 'employer', the provisions of Law No 223/91 refer exclusively to collective redundancies effected by undertakings or traders who may be categorised as 'entrepreneurs' within the meaning of Article 2082 of the Italian Civil Code.
Medan direktivet avser en "arbetsgivares" kollektiva avskedanden avses nämligen i lag nr 223/91 uteslutande kollektiva avskedanden som företas av företag eller ekonomiska aktörer som kan betecknas som näringsidkare i den mening som avses i artikel 2082 i den italienska civillagen.
The Court notes that the term 'employer' within the meaning of Article l(l)(a) of Directive 98/59 also covers employers engaged in non-profit-making activities.
Domstolen anser att ordet arbetsgivare, i den mening som avses i artikel 1.1 a i direktiv 98/59, omfattar även arbetsgivare som bedriver sin verksamhet utan vinstsyfte.
It is clear from the actual wording of Article 1 of the directive that the provision applies to redundancies effected by 'an employer', without further
Som framgår av själva ordalydelsen i artikel 1 i detta direktiv är denna bestämmelse nämligen tillämplig på uppsägningar som verkställs av "en arbetsgivare" utan andra särdrag, varför den avser alla arbetsgivare.
An interpretation to the contrary would not be consistent with the aims of the directive, as they are apparent from the second recital.
En motsatt tolkning överensstämmer inte med ändamålet med detta direktiv sådant det anges i tionde skälet i direktivet.
The Commission has shown that this category of employers is not covered by the provisions of the Italian legislation implementing the directive.
Kommissionen har visat att denna arbetsgivarkategori inte avses i bestämmelserna i den italienska lag genom vilken direktivet införlivats med den nationella rätten.
Advocate General P. Léger did not delivered his Opinion.
Generaladvokaten P. Léger har inte avgivit förslag till avgörande.
The Court (Second Chamber) decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion.
Domstolen (andra avdelningen) har, efter att ha hört generaladvokaten, beslutat att avgöra målet utan förslag till avgörande.
Preliminary ruling (Community Customs Code — Customs debt on importation — Charging of interest on arrears) (Second Chamber)
Förhandsavgörande "Gemenskapens tullkodex — Tullskuld vid import — Uppbörd av (andra avdelningen)
By order of 28 February 2002 the Verwaltungsgerichtshof (Administrative Court) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code, and Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993 laving down provisions for the implementation of Regulation No 2913/92.
Verwaltungsgerichtshof har, genom beslut av den 28 februari 2002, ställt en fråga om tolkningen av rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen och kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 2913/92.
On 17 December 1998 the Hauptzollamt Linz (Principal Customs Office, Linz) made a subsequent entry in the accounts, pursuant to Article 220(1) of the Customs Code, of customs duty payable by Hannl.
Den tull som Hannl skulle betala bokfördes av Hauptzollamt Linz i efterhand, i enlighet med artikel 220.1 i tullkodexen.
The amount of the customs duty thus entered in the accounts was ATS 30 694. The same day the Hauptzollamt increased those duties by ATS 2 157, pursuant to Article 108(1) of the Bundesgesetz betreffend ergänzende Regelungen zur Durchführung des Zollrechts der Europäischen Gemeinschaften (Federal Law relating to Additional Provisions for the Implementation of European Community Customs Law) of 23 August 1994 ('ZollR-DG').
Det bokförda tullbeloppet uppgick till 30 694 ATS.
The Hauptzollamt rejected the complaint made by Hannl against that decision and Hannl appealed to the Finanzlandesdirektion.
Hannl klagade på detta beslut vid Hauptzollamt, som avslog överklagandet. Hannl inkom därefter med ett överklagande till Finanzlandesdirektion.
On 2 November 2000, the Finanzlandesdirektion dismissed that appeal and supplemented the operative part of the decision of the Hauptzollamt by specifying the amount of ATS 228 668 (ATS 30 694 customs duty and ATS 197 974 turnover tax on importation), the interest rate of 5.66% per annum and the periods of arrears of 15 November 1998 to 14 December 1998 and 15 December 1998 to 14 January 1999.
Finanzlandesdirektion avslog nämnda överklagande den 2 november 2000. Den kompletterade härvid innehållet i Hauptzollamts beslut genom att hänvisa till beräkningsunderlaget på 228 668 ATS (varav 30 694 ATS avsåg tull och 197 974 ATS avsåg importomsättningsskatt), till räntesatsen på 5,66 procent per år och till förseningsperioderna den 15 november 1998-den 14 december 1998 samt den 15 december 1998—den 14 januari 1999.
Hannl then appealed against that decision to the Verwaltungsgerichtshof, arguing that the imposition of the increase in duty under Paragraph 108(1) of the ZollR-DG is contrary to Community law.
Hannl förde talan mot beslutet vid Verwaltungsgerichtshof, och gjorde gällande att den förhöjda tull som avses i 108 § första stycket ZollR-DG stred mot gemenskapsrätten.
Given that the Customs Code, which is intended to harmonise customs law, contains no provisions on interest or other tax obligations other than Articles 229, 232(1) and 241, it argued that the Member States are not authorised to adopt national measures on the subject.
Medlemsstaterna får nämligen inte anta nationella bestämmelser på området, eftersom tullkodexen, utöver artiklarna 229, 232.1 och 241, inte innehåller någon bestämmelse om ränta eller andra fiskala skyldigheter.
Taking the view that the solution of the dispute before it turned on an interpretation of Community law, that court decided to stay proceedings and refer a question to the Court for a preliminary ruling.
Verwaltungsgerichtshof ansåg att utgången av målet är beroende av hur gemenskapsrätten skall tolkas. Den beslutade därför att förklara målet vilande och att ställa en fråga till domstolen.
By its question, the referring court is asking essentially whether the Customs Code and the implementing regulation must be interpreted as precluding national legislation which provides for an increase in duty in the event of the incurrence of a customs debt under Articles 202 to 205 or 210 or 211 of the Customs Code or in the event of subsequent recovery under Article 220 of the Customs Code, corresponding to the amount which would have been incurred as interest on arrears for the period between the incurrence of the customs debt and its entry in the accounts or, in the case of subsequent recovery under Article 220 of the Customs Code, between the date when the customs debt originally entered in the accounts was due and the subsequent entry in the accounts of that debt.
vid uppbörd i efterhand enligt artikel 220 i tullkodexen, skall betalas förhöjd tull som motsvarar den dröjsmålsränta som skulle ha utgått för perioden mellan tidpunkten för tullskuldens uppkomst och tidpunkten för bokföringen av skulden eller, vid uppbörd i efterhand enligt artikel 220 i tullkodexen, mellan förfallodagen för betalning av den ursprungligen bokförda tullskulden och dagen för bokföringen av skulden i efterhand.
The Court finds that the Member States are empowered to adopt appropriate measures to ensure respect for the Community customs legislation, provided that those measures respect the principle of proportionality.
Domstolen påpekar att medlemsstaterna är behöriga att vidta de åtgärder som de anser är lämpliga för att säkerställa att gemenskapens tullagstiftning iakttas, under förutsättning attnämnda åtgärder vidtas i överensstämmelse med proportionalitetsprincipen.
The principle itself of an increase in duty such as that at issue in the main proceedings, intended to ensure that traders respect the provisions of Community legislation, does not appear contrary to Community law.
Själva principen med en sådan höjning av tull som den som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, som syftar till att säkerställa att de ekonomiska aktörerna iakttar gemenskapslagstiftningen, förefaller inte strida mot gemenskapsrätten.
As the Austrian Government has observed, in the absence of such a measure, traders would have an incentive to delay, through unlawful or negligent conduct, the entry in the accounts of a customs debt.
Såsom den österrikiska regeringen har hävdat skulle aktörerna nämligen, om en sådan åtgärd inte vidtogs, ha ett intresse av att fördröja bokföringen av tullskulden genom ett rättsstridigt eller vårdslöst handlande.
The objective of the measure is to prevent disadvantage to traders who respect Community legislation and whose conduct ensures that the customs debt can be entered in the accounts and settled rapidly.
Åtgärden har till syfte att inte missgynna ekonomiska aktörer som iakttar gemenskapslagstiftningen och vars handlande medför att tullskulden snabbt kan bokföras och betalas.
The amount of the increase must be determined, according to the case-law, under conditions which are comparable to those applicable under national law to infringements of the same nature and gravity and which, in any event, make the penalty effective, proportionate and dissuasive.
När det gäller det belopp som höjningen av tullen motsvarar är det viktigt att detsamma — i enlighet med rättspraxis — bestäms enligt regler motsvarande dem som gäller för överträdelser av samma art och svårhetsgrad enligt nationell rätt.
It is for the national court to determine whether the rate of increase at issue is consistent with the rate applicable in national law for infringements of the same nature and gravity.
Det ankommer på den nationella domstolen att bedöma huruvida den höjning av tull som är i fråga i det mål som är anhängigt vid den är förenlig med dessa principer.
'Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code and Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993 laying down provisions for the implementation of Regulation No 2913/92 must be interpreted as not precluding legislation which provides for an increase in duty in the event of the incurrence of a customs debt under Articles 202 to 205 or 210 or 211 of the Customs Code or in the event of subsequent recovery under Article 220 of the Customs Code, corresponding to the amount which would have been incurred as interest on arrears for the period between the incurrence of the customs debt and the entry in the accounts or, in the case of subsequent recovery under Article 220 of the Customs Code, between the date when the customs debt originally entered in the accounts was due and the subsequent entry in the accounts ofthat debt, provided that the rate of interest is determined under conditions which are comparable to those applicable under national law to infringements of the same nature and gravity and which make the penalty effective, proportionate and dissuasive.
"Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen och kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 2913/92 skall tolkas på så sätt att de inte utgör något hinder för att tillämpa nationell lagstiftning, enligt vilken det, vid uppkomsten av en tuUskuld enligt artiklarna 202—205,210 etter 211 i gemenskapens tullkodex etter vid uppbörd i efterhand enligt artikel 220 i tullkodexen, skatt betalas förhöjd tull som motsvarar den dröjsmålsränta som skutte ha utgått för perioden mellan tidpunkten för tuUskuldens uppkomst och tidpunkten för bokföringen av skulden etter, vid uppbörd i efterhand enligt artikel 220 i tullkodexen, mellan förfallodagen för betalning av den ursprungligen bokförda tullskulden och dagen för bokföringen av skulden i efterhand. Detta förutsätter att räntesatsen bestäms enligt regler motsvarande dem som gäller för överträdelser av samma art och svårhetsgrad enligt nationell rätt och att sanktionsåtgärden är effektiv, står i rimlig proportion till överträdelsen och är avskräckande.
It is for the national court to determine whether the rate of increase at issue in the main proceedings is consistent with those principles.'
Det ankommer på den nationella domstolen att bedöma huruvida den höjning av tull som är i fråga i det mål som är anhängigt vid den är förenlig med dessa principer."
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 15 Mav 2003.
Generaladvokaten P. Léger har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför andra avdelningen den 15 mai 2003.
He proposed that the Court should answer as follows:
Han föreslog att domstolen skulle svara på följande vis:
'The provisions of Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code do not preclude national legislation which provides that: where a customs debt is incurred pursuant to Articles 202 to 205, 210 or 211 of the Customs Code, the customs duty is to be increased by an amount which corresponds to the interest on arrears for the period between the incurrence of the customs debt and the entry in the accounts, and where a customs debt is the subject of subsequent recovery pursuant to Article 220 of the Customs Code, the customs duty is to be increased by an amount which corresponds to the interest on arrears for the period between the date on which the customs debt originally entered in the accounts was due and the date of the subsequent entry in the accounts, provided that the amount of interest is determined in accordance with the principle of proportionality and under conditions which are comparable to those applicable under national law to infringements of the same nature and gravity.
- när tullskulden skall uppbäras i efterhand i enlighet med artikel 220 i förordning nr 2913/92, skall tullbeloppet höjas med ett belopp motsvarande dröjsmålsränta för perioden mellan den ursprungligen bokförda tullskuldens förfallodag och datumet för bokföringen i efterhand, under förutsättning att räntebeloppet bestäms i enlighet med proportionalitetsprincipen och på villkor som motsvarar dem som tillämpas på överträdelser av samma art och svårighetsgrad enligt nationell rätt.
It is for the national court to determine whether the increase at issue complies with these principles.'
Det ankommer på den nationella domstolen att uppskatta huruvida den omtvistade höjningen är förenlig med dessa principer.
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Directive 2000/21/EC dangerous substances — Failure to transpose) (Second Chamber)
"Fördragsbrott — Direktiv 2000/21/EG — Märkning av farliga ämnen — Underlåtenhet att införliva" (andra avdelningen)
By application lodged at the Court Registry on 29 August 2002, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Commission Directive 2000/21/EC of 25 April 2000, or in any event not immediately informing the Commission of those provisions, the French Republic has failed to fulfil its obligations under Article 3 of that directive.
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 29 augusti 2002 väckt talan om fastställelse av att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 3 i kommissionens direktiv 2000/21/EG av den 25 april 2000, genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet, eller, under alla omständigheter, genom att inte underrätta kommissionen om dessa bestämmelser.
The French Government states that a draft decree concerning controls on the placing of biocidal active substances on the market and authorisation for placing biocidal products on the market has been drawn up.
Den franska regeringen har gjort gällande att ett förslag till dekret avseende kontroll av utsläppande på marknaden av aktiva biocidprodukter har utarbetats för att införliva direktiv 98/8.
Article 24 of that decree was designed to exclude chemical substances which are used solely as active substances in biocidal products from the prior declaration procedure.
Artikel 24 i detta dekret har till syfte att undanta kemiska ämnen som endast används som verksamma ämnen i biocidprodukter från förfarandet med en förhandsförklaring.
By that decree, the French authorities will meet the requirements of both Directive 98/8 and Directive 2000/21.
Genom detta dekret följer de franska myndigheterna såväl direktiv 98/8 som direktiv 2000/21.
Declares that, by failing to adopt all the laws, regulations and administrative measures necessary to comply with Commission Directive 2000/21/EC of 25 April 2000 concerning the list of Community legislation referred to in the fifth indent of Article 13(1) of Council Directive 67/548/EEC, the French Republic has failed to fulfil its obligations under Article 3 of that directive;
Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 3 i kommissionens direktiv 2000/21/EG av den 25 april 2000 om den förteckning över gemenskapslagstiftning som avses i artikel 13.1 femte strecksatsen i rådets direktiv 67/548/EEG, genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet
Advocate General Stix-Hackl did not delivered her Opinion.
Generaladvokaten Stix-Hackl har inte avgivit förslag till avgörande.
The Court (Second Chamber) decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion.
Domstolen (andra avdelningen') har, efter att ha hört generaladvokaten, beslutat att avgöra målet utan förslag till avgörande.
(Failure of a Member State to fidfil obligations — Failure to transpose Directive 98/81/EC) (Second Chamber)
"Fördragsbrott — Underlåtenhet att införliva direktiv 98/81/EG" (andra avdelningen)
By application lodged at the Court Registry on 16 September 2002, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by transposing only part of Article 1 of and Annexes IV and V to Council Directive 98/81/EC of 26 October 1998, the Grand Duchy of Luxembourg has failed to fulfil its obligations under Article 2 of that directive.
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 16 september 2002 väckt talan om fastställelse av att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 2 i rådets direktiv 98/81/EG av den 26 oktober 1998 genom att endast införliva en del av artikel 1 i och bilagorna IV och V till detta direktiv.