natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By its third complaint, the Commission contests the way in which the Italian authorities have actually implemented the aptitude test provided for in Article 4(l)(b) of Directive 89/48 as regards lawyers from other Member States.
Kommissionen har i sin tredje anmärkning bestritt de italienska myndigheternas konkreta tillämpning av lämplighetsprovet som föreskrivs i artikel 4.1 b i direktiv 89/48 för advokater som kommer från andra medlemsstater.
It is common ground that the nationality requirement was abolished by Article 10 of Law No 146/94, according to which nationals of Member States other than the Italian Republic are to be treated in the same way as nationals of Italy for the purposes of enrolment at the Bar.
I detta avseende har klarlagts att nationalitetskravet borttagits genom artikel 10 i lag nr 146/94, enligt vilken medborgarna i andra medlemsstater än Republiken Italien likställs med italienska medborgare i fråga om upptagande i registret över advokater.
Similarly, the provisions relating to possession of an Italian diploma in law and completion of a period as a trainee were repealed by Legislative Decree No 115/92, which provides for a procedure for recognition of the professional qualification as a member of the Bar obtained in another Member State.
På samma sätt har bestämmelserna om innehavet av en italiensk juristexamen och genomförandet av en praktik upphävts genom lagdekret nr 115/92, i vilket det föreskrivs ett förfarande för erkännande av yrkestiteln advokat som har erhållits i en annan medlemsstat.
The Commission considers, nevertheless, that the requirements of legal certainty are not met, since the changes made to Article 17(1) of Decree-Law No 1578/33 have not been transcribed into that provision.
Kommissionen anser emellertid att kraven på rättssäkerhet inte har iakttagits, eftersom ändringarna i artikel 17.1 i lagdekret nr 1578/33 inte har skrivits in i denna bestämmelse.
In that connection, it is common ground, first, that the amending provisions contained in Law No 146/94 and in Legislative Decree No 115/92 have binding force and, second, that their effect is to abolish the obligations prescribed in Article 17(1) of Decree-Law No 1578/33 making access to the Bar conditional on possession of Italian nationality and of an Italian diploma in law and completion of a period of two years as a trainee working within the jurisdiction of the Italian courts.
I detta avseende konstaterar domstolen dels att ändringsbestämmelserna i lag nr 146/94 och i lagdekret nr 115/92 är tvingande, dels att de innebär att skyldigheterna enligt artikel 17.1 i lagdekret nr 1578/33 att vara italiensk medborgare och inneha en italiensk juristexamen samt ha fullgjort två års praktiktjänstgöring vid italienska domstolar för att få tillträde till advokatyrket upphävs.
The Commission maintains that it is apparent from the information in its possession, namely the texts of the individual ministerial decrees recognising professional qualifications, as referred to in Article 12(5) of Legislative Decree No 115/92, and information received in the context of complaints made to it by lawyers from Member States other than the Italian Republic, that the aptitude test may relate to 10 subjects, as well as judicial organisation and the rules of professional conduct of lawyers, and that it is composed of a written examination and an oral examination.
Enligt kommissionen följer det av de upplysningar som den förfogar över, nämligen enskilda ministerdekret om erkännande av yrkestitlar som avses i artikel 12.5 i lagdekret nr 115/92 samt upplysningar som den erhållit inom ramen för klagomål från advokater som kommer från andra medlemsstater än Republiken Italien, att lämplighetsprovet kan avse tio ämnen samt domstolsorganisationen och advokatetik och att det består av ett skriftligt och ett muntligt prov.
The written examination, which consists of the drafting of a legal document or opinion, covers three subjects chosen by the examining board from amongst the 10 possible subjects, as well as judicial organisation and rules of professional conduct, and the oral examination, which consists of answering short practical questions, covers all those subjects as well as judicial organisation and rules of professional conduct.
Det skriftliga provet, som består i att upprätta en handling i ett mål eller ärende eller yttrande, omfattar tre ämnen som väljs av prövningskommittén bland tio möjliga samt den rättsliga organisationen och advokatetik, medan det muntliga provet, som består i att besvara korta praktiska frågor, avser samtliga ämnen samt domstolsorganisationen och advokatetik.
Those amending provisions satisfy the two conditions which the Court requires to be fulfilled in order for national law to be compatible with primary Community law.
De nämnda ändringsbestämmelserna uppfyller de båda villkor som domstolen kräver för att
all aspects of the aptitude test, it does not relieve them of the obligation to specify and publish the subjects regarded as indispensable for practising the profession concerned and the rules regulating the conduct of the aptitude test, so that applicants can be aware, in a general way, of the nature and content of the test which they may be required to sit.
Även om det inte enligt artikel 1 g i direktiv 89/48 krävs att medlemsstaterna i detalj fastställer alla delar av lämplighetsprovet undantas de inte från skyldigheten att klargöra och offentliggöra de ämnen som anses nödvändiga för att utöva yrket och de närmare bestämmelserna om nämnda lämplighetsprov så att de sökande generellt kan få kännedom om karaktären av och innehållet i det lämplighetsprov som de i förekommande fall skall göra.
In the absence of such rules, the comparison called for in the second subparagraph of Article 1(g) of Directive 89/48 on a case-by-case basis is at risk of being arbitrary or even discriminatory.
Om det inte finns sådana bestämmelser kan den jämförelse som föreskrivs i artikel 1 g andra stycket i direktiv 89/48 riskera att bli godtycklig och till och med diskriminerande.
According to the statistics for 1998 provided by the Commission in its reply, 18 out of 29 lawyers from other Member States who applied for and obtained recognition of their professional qualification in Italy sat an aptitude test covering a single subject.
Enligt den statistik för år 1998 som kommissionen har gett i sin replik har 18 av 29 advokater som är medborgare i andra medlemsstater och som har ansökt om och fått erkännande av sin yrkestitel i Italien genomgått ett lämplighetsprov som avsåg ett enda ämne.
The Commission observes nevertheless that, as regards the 11 other applicants, the aptitude test covered seven subjects in one case, nine subjects in another and, in eight other cases, all of the subjects plus judicial organisation and rules of professional conduct.
Kommissionen har emellertid anfört att lämplighetsprovet för de övriga elva sökandena omfattade sju ämnen i ett fall, nio i ett annat fall, och av samtliga ämnen i de övriga åtta fallen samt om domstolsorganisationen och advokatetik.
It is common ground that Legislative Decree No 115/92 does not determine the subjects regarded as indispensable for practising as a lawyer in Italy or the rules regulating the conduct of the aptitude test, thus creating a situation of fluidity, if not of legal uncertainty.
I lagdekret nr 115/92 fastställs varken de ämnen som anses nödvändiga för att utöva advokatyrket i Italien eller de närmare bestämmelserna om lämplighetsprovet, vilket skapar osäkerhet eller till och med rättsosäkerhet.
That legislative decree cannot therefore be regarded as fully transposing Directive 89/48.
Direktiv 89/48 kan således inte anses fullständigt ha införlivats genom nämnda lagdekret.
It must therefore be held that the Italian Republic has not fully transposed Directive 89/48, so that the Commission's fourth complaint is well founded.
Domstolen konstaterar således att Republiken Italien inte fullständigt har införlivat direktiv 89/48, varför kommissionens fjärde anmärkning är välgrundad.
Thus, the precise content of the aptitude test must be determined on a case-by-case basis following a point-by-point comparison between the qualifications and experience of the applicant, who, as stated in the ninth recital in the preamble to Directive 89/48, 'is a person who has already received his professional training in another Member State', and the list of subjects regarded as indispensable for education and training for the profession concerned.
I artikel 1 g andra stycket i direktiv 89/48 föreskrivs att de behöriga myndigheterna för genomförande av lämplighetsprovet skall "utarbeta en förteckning över ämnen som på grundval av en jämförelse mellan den utbildning och praktik som krävs i medlemsstaten och den som den sökande genomgått inte omfattas av de utbildnings-, examens- eller andra behörighetsbevis som den sökande har".
As to the particular matters relied on by the Commission in support of its third complaint, whilst they may, at the very least, create the impression that the practical implementation of the aptitude test lacks coherence and transparency, the Court has not been provided with sufficient evidence to establish that implementation of the aptitude test on a case-by-case basis has resulted in a failure to fulfil the obligations imposed by Directive 89/48.
Vad avser de fall som kommissionen har åberopat till stöd för sin tredje anmärkning skall det påpekas att även om de i och för sig kan ge intrycket att genomförandet av lämplighetsprovet i praktiken uppvisar bristande sammanhang och öppenhet, har det inte åberopats tillräckligt med omständigheter för att domstolen skall kunna fastställa att de skyldigheter som följer av direktiv 89/48 har åsidosatts vid genomförandet av lämplighetsprovet i varje enskilt fall.
In those circumstances, the Commission's third complaint cannot be upheld.
Under dessa omständigheter kan inte kommissionens tredje anmärkning godtas.
Whilst Article 1(g) of Directive 89/48 does not require the Member States to regulate in detail
Det exakta innehållet i lämplighetsprovet skall således fastställas från fall till fall efter att det gjorts en noggrann jämförelse mellan de kvalifikationer och den erfarenhet som sökanden har, vilken — såsom framgår av nionde skälet i direktiv 89/48 — "är en person som redan fått sin utbildning i en annan stat", och förteckningen över de ämnen som anses nödvändiga för utbildningen till det ifrågavarande yrket.
Declares that: by maintaining contrary to Article 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 49 EC), the general prohibition whereby lawyers established in other Member States and practising in Italy in the exercise of their freedom to provide services cannot have in that State the infrastructure needed to provide their services,
*1) Republiken Italien har åsidosatt sina skyldigheter enligt artiklarna 52 och 59 i EG-fördraget (nu artiklarna 43 EG och 49 EG i ändrad lydelse) och rådets direktiv 89/48 av den 21 december 1988 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier genom att
by requiring members of the Bar to reside in the judicial district of the court to which the Bar at which they are enrolled is attached, contrary to Article 52 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 43 EC), and by incompletely transposing Council Directive 89/48/EEC of 21 December 1988 on a general system for the recognition of higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years' duration, inasmuch as no rules have been laid down to regulate the conduct of the aptitude test for lawyers from other Member States, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 52 and 59 of the Treaty and Directive 89/48;
i strid med artikel 59 ifördraget bibehålla ett generellt förbud för advokater som är etablerade i andra medlemsstater och som praktiserar i Italien inom ramen för friheten att tillhandahålla tjänster att i denna stat förfoga över en sådan fast struktur som är nödvändig för att de skall kunna genomföra sina tjänster, i strid med artikel 52 i fördraget kräva att advokaterna skall vara bosatta i den domkrets som det advokatsamfund i vilket de är registrerade tillhör, och ofullständigt införliva direktiv 89/48, eftersom det inte finns några närmare bestämmelser om lämplighetsprovet för advokater som kommer från andra medlemsstater.
Orders the Italian Republic and the Commission of the European Communities to bear their own costs.'
Republiken Italien och Europeiska gemenskapernas kommission skall var och en bära sin rättegångskostnad."
Advocate General C. Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 3 May 2001.
Generaladvokaten C, Stix-Hackl har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 3 maj 2001,
322 226 and not paying default interest on that amount from 1 January 1996, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under the Community provisions relating to the Communities' own resources.
Kommissionen och Republiken Italien skall vardera bära sin kostnad.
Facts and pre-litigation procedure destined for San Marino from the amount of duty made available to the Community.
Det står klart att avtalet mellan gemenskapen och San Marino, som trädde i kraft den 1 december 1992, således inte är tillämpligt i förevarande mål.
Deductions must be expressly indicated in the monthly statements of account, with a break-down of the amount between customs duties and agricultural levies.
beloppet är fördelat mellan tullar och jordbruksavgifter.
The documents before the Court show that the present dispute concerns imports from third countries, between 1979 and 1992, of goods destined for San Marino, in respect of which the Italian authorities collected customs duties on the basis of the San Marino/Italy Agreement.
Likaså underlät myndigheterna att betala sammanlagt 19 813 010240 ITL för räkenskapsåren 1990—1992. Med hänsyn till de avdrag som redan gjorts år 1988 för räkenskapsåren 1982—1984, uppgick det sammanlagda avdraget till 29 223 322 226 ITL
It is common ground that, since the EEC/San Marino Agreement entered into force on 1 December 1992, it is not applicable to the present case.
De italienska myndigheterna ifrågasatte slutsatserna i kontrollrapporten i sitt svar av den 20 januari 1992 och hävdade att de italienska bestämmelserna och åtgärderna för kontroll erbjöd tillräckliga säkerhetsgarantier och att det ankom på kommissionen att bevisa motsatsen.
All those amounts — past and future — are accepted only subject to inspection measures in association with the Commission pursuant to Regulation No 2891/77 (now Regulation [No] 1552/89).
Samtliga belopp — tidigare och framtida -kommer att godtas endast under förutsättning att gemensamma kontroller genomförs av kommissionen i enlighet med förordning nr 2891/77 (nu förordning nr 1552/89).
More generally, the Commission expects the Italian authorities to do everything necessary to ensure that imports destined for San Marino are not subsequently reimported into Italy.
Allmänt sett förväntar sig kommissionen att de italienska myndigheterna vidtar alla nödvändiga åtgärder för att tillse att varor som importeras till San Marino inte senare återimporteras till Italien.
The Commission considers that the present agreement may be in question if there is an unexplained increase in imports from third countries destined for San Marino.
Kommissionen anser härvid att förevarande överenskommelse skulle kunna ifrågasättas om det konstaterades att tredjelandsimporten till San Marino ökade på ett omotiverat sätt.
The Italian authorities may effect the proposed deductions as soon as the Commission has received their agreement to the above.'
Kommissionen skickade en skrivelse till de italienska myndigheterna den 3 juni 1992 där den erinrade om att det i kontrollrapporten hade påvisats brister i övervakningen.
Moreover, they asked the Commission to agree that the Italian Republic should in the future, when making payments of Community own resources, leave the duties concerned, that is customs duties on products destined for consumption in the territory of San Marino, out of account.
De italienska myndigheterna får göra de föreslagna avdragen så snart som kommissionen har mottagit myndigheternas samtycke till det som anförts ovan."
In October 1988 the Italian authorities deducted the amounts overpaid for 1982 to 1984, totalling ITL 5 269 620 911, even though they did not indicate their agreement to the terms of the Commission's letter of 11 June 1987 until 3 March 1990.
De italienska myndigheterna återkrävde i oktober 1988 de belopp som hade betalats under räkenskapsåren 1982 1984 (sammanlagt 5 269 620 911 ITL), trots att de först den 3 mars 1990 lämnade det samtycke som krävdes i kommissionens skrivelse av den 11 juni 1987.
By telex of 7 June 1985 and by letter of 18 July 1985, the Commission expressed a reservation with respect to the envisaged deduction, informing the Italian authorities that such a deduction could be made only where the results of the relevant checks carried out pursuant to Regulation No 2891/77 showed that it was justified.
Kommissionen föreslog i en skrivelse av den 23 februari 1994 att en "schablonberäkningsmetod" skulle användas och hänvisade till att en liknande lösning hade tillämpats på Monaco. Denna metod grundades på en fördelning av det totala beloppet av fastställda tullar för Republiken Italien och Republiken San Marino utifrån antalet invånare i de båda staterna, korrigerat med en välståndskoefficient.
Between 23 and 27 April 1990 and between 28 January and 1 February 1991, officials of the Commission carried out two joint inspections in Italy pursuant to Article 18(2) of Regulation No 1552/89.
Mellan den 23 och den 27 april 1990 och mellan den 28 januari och den 1 februari 1991 genomförde kommissionens tjänstemän två gemensamma kontroller i Italien, med stöd av artikel 18.2 i förordning nr 1552/89.
By letter of 31 May 1991, the Commission sent the Italian authorities a report on the two inspections ('the inspection report').
Genom skrivelse av den 31 maj 1991 översände kommissionen en rapport om de två kontrollåtgärderna (nedan kallad kontrollrapporten) till de italienska myndigheterna.
It is apparent from the report that the Commission no longer accepted the deductions at issue.
Det framgår av denna rapport att kommissionen inte längre godtog de ifrågavarande avdragen.
Later, by letter of 11 June 1987, the Commission accepted, subject to checks carried out by its officers, the request by those authorities to make a deduction on the basis of actual amounts resulting from the application of secondary Community law to imports of products destined for San Marino in respect of the financial years after 1982. However, in its letter the Commission emphasised the following:
I kontrollrapporten anfördes att de villkor som kommissionen hade uppställt för sitt samtycke till principen om de ifrågavarande avdragen inte verkade vara helt uppfyllda.
According to the inspection report, the conditions subject to which the Commission had agreed to the principle of the deductions at issue did not appear to have been entirely satisfied.
I en skrivelse av den 28 juli 1995, som rättades genom skrivelse av den 8 november 1995, anmodade kommissionen den italienska regeringen att före utgången av december 1995 ställa ett belopp på 29 223 322 226 ITL till dess förfogande.
'(i) For the future, the Italian authorities can make monthly deductions of the duty on imports from third countries of goods
Detta belopp motsvarade de avdrag som gjorts under perioden 1 februari 1979—30 november 1992och vid bristande betalning skulle dröjsmålsränta
Italian Republic had to improve certain aspects of its system of controls.
Prövning i sak enligt artikel 11 i förordning nr 1552/89 börja löpa.
The Commission sent a letter of formal notice to the Italian Republic on 26 June 1996.
Den 26 juni 1996 sände kommissionen en formell underrättelse till Republiken Italien.
In that letter it claimed that: by failing to take appropriate action in the light of the Commission's observations following the inspections carried out by it, and
— genom att inte vidta de åtgärder som var nödvändiga till följd av kommissionens kontroller, och
Nevertheless, in September 1991, the Italian authorities deducted the amount of ITL 4 140 691 075 for the years 1979 to 1981.
Det följer av dessa bestämmelser, jämförda med den gemenskapsrättsliga tullagstiftning som är tillämplig i förevarande fall, att de relevanta gemenskapsrättsliga tullbestämmelserna var tillämpliga på varurörelserna till och från San Marino vid tiden för den berörda importen.
Similarly, they withheld a sum of ITL 19 813 010 240 for the years 1990 to 1992.
Kommissionen begärde därför att den italienska regeringen skulle
Taking into account the deductions already made in 1988 for the years 1982 to 1984, the total amount deducted was ITL 29 223 322 226.
ställa ett belopp på 29 223 322 226 ITL till kommissionens förfogande, och
by continuing to deduct unilaterally amounts from its payments of own resources without the Commission's agreement and without complying with the Commission's request to justify those deductions, thereby creating a risk of unjustified diminution of Community own resources,
— betala dröjsmålsränta till kommissionen på detta belopp, från och med den 1 januari 1996 tills beloppet ställts till förfogande.
In their reply of 20 January 1992, the Italian authorities disputed the conclusions in the Commission's inspection report, stating that the Italian rules and controls provided appropriate guarantees and that it was for the Commission to prove the contrary.
Varuimporten från tredje land till San Marino, som är i fråga i förevarande mål, var knuten till en särskild tullbehandling, som var godkänd enligt gemenskapsrätten, det vill säga det tullsystem som föreskrevs i konventionen mellan San Marino och Italien.
the Italian Republic had infringed its obligations under the Treaty.
De italienska myndigheterna svarade genom skrivelse av den 22 oktober 1996 och upprepade häri de argument som den hade anfört i sina tidigare meddelanden.
In consequence, the Commission requested the Italian Government:
Den 20 mars 1998 skickade kommissionen ett motiverat yttrande till Republiken Italien.
In a letter of 3 June 1992, the Commission reminded the Italian authorities that the inspection report had disclosed inadequate monitoring.
De italienska myndigheterna svarade på det motiverade yttrandet den 19 maj 1998, varvid de upprepade och förtydligade sina invändningar mot kommissionens anmärkningar.
to make available to it the sum of ITL 29 223 322 226, and to pay default interest to the Commission from 1 January 1996 until the aforesaid amount is made available.
Domstolen konstaterar att det förhållandet att varor avsedda för San Marino infördes till gemenskapens tullområde och underkastades de tullformaliteter som föreskrevs härför inte i sig medförde att en tullskuld uppkom i den mening som avses i de gemenskapsrättsliga tullbestämmelser som kommissionen har hänvisat till.
By letter of 23 February 1994, the Commission proposed a method of 'flat-rate calculation', referring to the similar solution devised for Monaco.
förordning nr 2144/87, vilka är tillämpliga i förevarande mål, att det krävs att importtullpliktiga varor övergår till fri omsättning inom gemenskapens tullområde för att en tullskuld skall uppkomma i den mening som avses i dessa bestämmelser.
That method was based on a division of the total amounts of duty established for the Italian Republic and the Republic of San Marino by reference to the number of inhabitants of the two States, corrected by a coefficient to reflect their respective levels of wealth.
Detta var emellertid inte fallet beträffande de varor som importerades till San Marino. Det förelåg således hinder för att tillämpa de ovannämndagemenskapsrättsligabes tämmelserna om uppkomst av tullskuld, eftersom det fanns en särskild importordning som var tillämplig på varor avsedda för San Marino.