natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, it is also undisputed that Deutsche Telekom’s tariff rebalancing, intended to adapt its rates to actual costs and to bring to an end the form of cross-subsidisa-tion from subscriber line rental fees, as reported by the referring court, consisting in the use of a proportion of the fees paid by end-users for connection services as compensation for the deficit relating to the costs of local loop provision, was initiated in 1996, but was not completed in 2002.
Den omfördelning av taxorna som Deutsche Telekom har vidtagit för att anpassa sina taxor till de verkliga kostnaderna och avskaffa korssubventioner av ersättning för tillträde till accessnätet, som den nationella domstolen beskriver, och som består i att en del av den ersättning som slutkunderna erlägger för anslutningstjänster avsätts för att kompensera underskottet avseende anslutningskostnaderna, påbörjades redan år 1996 men hade inte avslutats år 2002.
It is moreover equally uncontested that universal service obligations have not been defined in Germany and have therefore not been imposed on Deutsche Telekom, since the needs to be met by such obligations have been met through normal market forces.
Det har dessutom inte ifrågasatts att skyldigheterna att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster i Tyskland inte har fastställts och att Deutsche Telekom följaktligen inte har ålagts några sådana skyldigheter.
None the less, to ensure that those needs continue to be met through the forces of the free market, it is necessary to ensure that the rules of competition are maintained and safeguarded.
När dessa brister åtgärdades genom markandssituationen är det emellertid viktigt att försäkra sig om att de konkurrensrättsliga bestämmelserna har upprätthållits och garanterats.
It is evident, first, that the existence of a connection charge such as that at issue in the main proceedings makes it possible in fact for the deficit of the market-domi-nant subscriber network operator to be funded by the subscribers of the other operators of interconnected networks and, secondly, that such funding, which is separate from any funding of universal service obligations, is contrary to the principle of free competition.
Denna anslutningsavgift möjliggör i själva verket för en marknadsdominerande accessnätsoperatör att låta kunderna till de andra nätoperatörerna som denna är sammankopplad med, finansiera sitt underskott. En sådan finansiering som inte sker inom ramen för en finansiering av skyldigheterna att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster strider mot principen om fri konkurrens.
Contrary to what is contended by Deutsche Telekom, it is not obvious that the charge serves to prevent distortions of competition between operators which have invested in a telecommunications network and other operators which are new entrants to the local market.
Till skillnad från vad Deutsche Telekom har framhållit förefaller det i detta avseende inte som om syftet med avgiften är att motverka att konkurrensen snedvrids mellan de operatörer som har investerat i ett telenät och andra operatörer som är nytillkomna aktörer på den lokala marknaden.
It is not disputed that the effect of the connection charge at issue in the main proceedings is only to protect the market-dominant subscriber network operator by enabling it to maintain a cost for the calls of its own subscribers which is below the actual cost and, accordingly, to fund its own deficit.
Det har inte ifrågasatts att nämnda avgift får till följd att den marknadsdominerande accessnätsoperatören skyddas genom att denna operatör får möjlighet att bibehålla en kostnad för de egna kundernas samtal som är lägre än den verkliga kostnaden och på detta sätt täcka sitt eget underskott.
Moreover, although Article 4c of Directive 90/388 does not lay down a period within which the obligation to rebalance tariffs must be fulfilled, the fact remains that several elements of Directive 96/19 indicate that the rebalancing was to be carried out at a sustained rate in order to facilitate the opening of the telecommunications market to competition.
Det ska dessutom framhållas att trots att det i artikel 4c i direktiv 90/388 inte föreskrivs någon tidsfrist inom vilken skyldigheten att omfördela taxorna ska fullgöras, pekar flera faktorer i direktiv 96/19 på att nämnda omfördelning ska ske i hög takt för att underlätta öppnandet av telemarknaden för konkurrens.
Indeed, it is clear from recital 5 in the preamble to Directive 96/19 in conjunction with recital 20 therein, and from Article 4c of Directive 90/388, that the Member States were bound to bring an end to restrictions on rebalancing as soon as
Det följer av en jämförelse mellan skäl 5 och skäl 20 i direktiv 96/19, samt av artikel 4c i direktiv 90/388, att medlemsstaterna var skyldiga att avskaffa alla hinder mot en omfördelning av taxorna så snart som möjligt efter det att direktiv 96/19 hade trätt i kraft, och senast
Failing completion of that rebalancing before 1 January 1998, the Member States were bound to send a report to the Commission on their plans for the phasing-out of the remaining tariff imbalances, that report to contain a detailed timetable for implementation of those plans.
I annat fall var nämnda medlemsstater skyldiga att avge en rapport till kommissionen med en plan avseende det framtida gradvisa avskaffandet av de återstående obalanserna i taxestrukturen. Rapporten skulle innehålla en detaljerad tidsplan för genomförande.
That phase was to be completed before 1 January 2000.
Denna etapp skulle vara avslutad innan den 1 januari 2000.
However, it is clear that Paragraph 43(6) of the TKG 1996, in the version taking effect on 1 December 2002, comes after 1 January 2000, the final date for completion of that tariff rebalancing, while the Federal Republic of Germany has not submitted any rebalancing plan to the Commission.
43 § sjätte stycket TKG 1996 trädde i kraft den 1 januari 2002, men infördes efter den 1 januari 2000, vilket är den tidpunkt vid vilken nämnda omfördelning av taxorna ska vara genomförd, eftersom den tyska regeringen inte har framlagt någon plan avseende omfördelning för kommissionen.
In any event, a provision such as that in the fourth sentence of Paragraph 43(6) does not encourage the subscriber network operator in receipt of the connection charge to take steps to eliminate the deficit incurred by adjusting its rates.
En bestämmelse som den som föreskrivs i 43 § sjätte stycket fjärde meningen TKG 1996 uppmuntrar inte den accessnätsoperatör som uppbär den anslutningsavgift som föreskrivs i bestämmelsen att täcka sitt underskott genom att korrigera sina taxor.
It follows that Directive 90/388 does not allow a national regulatory authority to approve the levy, by the market-dominant subscriber network operator, of a connection charge which is additional to the interconnection charge for the year 2003.
Av detta följer att en nationell regleringsmyndighet enligt direktiv 90/388 inte får bevilja en marknadsdominerande accessnätsoperatör tillstånd att ta ut en anslutningsavgift utöver samtrafikavgiften för år 2003.
It follows from all of the foregoing that the answer to the first question must be that Article 12(7) of Directive 97/33 and Article 4c of Directive 90/388, the latter read in conjunction with recitals 5 and 20 in the preamble to Directive 96/19, must be interpreted as precluding a national regulatory authority from requiring an operator of a network interconnected with a public network to pay to the market-dominant subscriber network operator a connection charge which is additional to an interconnection charge and is intended to compensate the latter operator for the deficit incurred as a result of providing the local loop for the year 2003.
Av det ovan anförda följer att den första frågan ska besvaras enligt följande. Artikel 12.7 i direktiv 97/33 och artikel 4c i direktiv 90/388, jämförda med skäl 5 och skäl 20 i direktiv 96/19, ska tolkas på så sätt att en nationell regleringsmyndighet inte får förplikta en operatör av ett nät som är sammankopplat med ett allmänt tillgängligt telenät att utöver en samtrafikavgift erlägga en anslutningsavgift till den marknadsdominerande accessnätsoperatören som kompensation för det underskott som uppkommit för sistnämnda operatör till följd av tillhandahållandet av accessnätet under år 2003.
In the light of the answer given to the first question, an answer must be given to the second question, by which the referring court asks essentially whether, in circumstances such as those of the main proceedings, an individual can rely before that court on Article 4c of Directive 90/388 and Article 12(7) of Directive 97/33.
Mot bakgrund av svaret på den första frågan ska domstolen besvara den andra frågan, vilken har ställts för att få klarhet i huruvida en enskild, under sådana omständigheter som dem som är för handen i målen vid den nationella domstolen, kan åberopa artikel 4c i direktiv 90/388 och artikel 12.7 i direktiv 97/33 vid nämnda domstol.
It should be recalled that, according to settled caselaw, a directive cannot of itself impose obligations on an individual, but can only confer rights.
Härvid ska det erinras om att ett direktiv enligt fast rättspraxis inte i sig kan medföra skyldigheter för en enskild utan endast medföra rättigheter.
Consequently, an individual may not rely on a directive against a Member State where it is a matter of a State obligation directly linked to the performance of another obligation falling, pursuant to that directive, on a third party (see Case C-201/02 Wells [2004] ECR I-723, paragraph 56 and caselaw cited).
En enskild kan således inte åberopa ett direktiv gentemot en medlemsstat när det rör sig om en statlig skyldighet som har ett direkt samband med verkställandet av en annan skyldighet som enligt detta direktiv åligger tredje man (se dom av den 7 januari 2004 i mål C-201/02, Wells, REG 2004, s. I-723, punkt 56 och där angiven rättspraxis).
On the other hand, mere adverse repercussions on the rights of third parties, even if the repercussions are certain, do not justify preventing an individual from relying on the provisions of a directive against the Member State concerned (see Wells, paragraph 57 and caselaw cited).
Negativa återverkningar för tredje mans rättigheter motiverar däremot inte i sig att enskilda förvägras rätten att åberopa bestämmelserna i ett direktiv gentemot den berörda medlemsstaten, även om det är säkert att sådana återverkningar uppstår (se domen i det ovannämnda målet Wells, punkt 57 och där angiven rättspraxis).
In the main proceedings, as pointed out by the Advocate General at point 104 of his Opinion, the actions before the referring court have been brought by private persons against the Member State concerned, represented by the national regulatory authority which made the contested decision and has sole competence to set the rates of both the connection charge at issue in the main proceedings and the interconnection charge to which the former is added.
I de mål som den nationella domstolen har att pröva, såsom generaladvokaten har framhållit i punkt 104 i sitt förslag till avgörande, riktar sig de enskildas överklagande mot den berörda medlemsstaten. Denna medlemsstat agerar genom regleringsmyndigheten som har fattat det omtvistade beslutet och som ensam är behörig att bestämma storleken både på den avgift som är i fråga i målet vid den nationella domstolen och på samtrafikavgiften, på vilken den förstnämnda avgiften läggs.
It is clear that Deutsche Telekom is a third party in relation to the dispute before the referring court and is capable only of suffering adverse repercussions because it levied the connection charge at issue in the main proceedings and because, if that charge were removed, it would have to increase its own subscribers’ rates. Such
Deutsche Telekom har ställning av tredje man i förhållande till den tvist som den nationella domstolen har att pröva och kan endast drabbas av negativa återverkningar på grund av att bolaget har erhållit den avgift som är i fråga i nämnda tvist och att det, om denna avgift avskaffades, skulle bli tvunget att höja sina egna kundavgifter.
Having regard to the foregoing, the Court must determine whether Article 4c of Directive 90/388 and Article 12(7) of Directive 97/33 fulfil the conditions necessary to produce direct effect.
Av vad som anförts följer att det ska prövas om artikel 4c i direktiv 90/388 och artikel 12.7 i direktiv 97/33 uppfyller villkoren för att ha direkt effekt.
It is clear from settled caselaw that, whenever the provisions of a directive appear, so far as their subjectmatter is concerned, to be unconditional and sufficiently precise, they may be relied upon before the national courts by individuals against the Member State where it has failed to implement the directive correctly (see Joined Cases C-397/01 to C-403/01 Pfeiffer and Others [2004] ECR I-8835, paragraph 103 and caselaw cited).
I detta hänseende följer det av fast rättspraxis att enskilda, i alla de fall då bestämmelserna i ett direktiv med avseende på innehållet framstår som ovillkorliga och tillräckligt precisa, har rätt att åberopa dem inför den nationella domstolen gentemot medlemsstaten, när denna inte har införlivat direktivet på ett korrekt sätt (se dom av den 5 oktober 2004 i de förenade målen C-397/01–C-403/01, Pfeiffer, REG 2004, s. I-8835, punkt 103 och där angiven rättspraxis).
First, the third paragraph of Article 4c of Directive 90/388 satisfies those criteria, given that it is clear that tariff rebalancing must, as a general rule, be completed before 1 January 1998 or at the latest by 1 January 2000, and that that obligation is unconditional.
Artikel 4c tredje stycket i direktiv 90/388 uppfyller dessa kriterier, eftersom det i bestämmelsen klart och tydligt föreskrivs att omfördelningen av taxorna i princip ska vara avslutad innan den 1 januari 1998 eller senast den 1 januari 2000 och eftersom denna skyldighet inte åtföljs av något villkor.
Secondly, the same is true of Article 12(7) of Directive 97/33, since that provision defines the restrictions to which charges such as those at issue in the main proceedings are subject.
Detsamma gäller dessutom för artikel 12.7 i direktiv 97/33, eftersom det i denna bestämmelse fastställs vilka begränsningar som är tillämpliga avseende avgifter som dem som är i fråga i målen vid den nationella domstolen.
Consequently, the provisions of Article 4c of Directive 90/388 and Article 12(7) of Directive 97/33 fulfil all the conditions necessary to produce direct effect.
Bestämmelserna i artikel 4c i direktiv 90/388 och artikel 12.7 i direktiv 97/33 uppfyller följaktligen samtliga villkor som krävs för att ha direkt effekt.
It follows from all of the foregoing that the answer to the second question referred must be that Article 4c of Directive 90/388 and Article 12(7) of Directive 97/33 produce direct effect and can be relied on directly before a national court by individuals to challenge a decision of the national regulatory authority.
Av det ovan anförda följer att den andra frågan ska besvaras så, att artikel 4c i direktiv 90/388 och artikel 12.7 i direktiv 97/33 har direkt effekt och kan åberopas direkt av enskilda vid nationell domstol för att angripa ett beslut från den nationella regleringsmyndigheten.
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the actions pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court.
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Case C-226/07
Mål C-226/07
(Directive 2003/96/EC — Community framework for the taxation of energy products and electricity — Article 14(1)(a) — Exemption for energy products used to produce electricity — Option to impose taxation for reasons of environmental policy — Direct effect of the exemption)
”Direktiv 2003/96/EG — Gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet — Artikel 14.1 a — Skattebefrielse för energiprodukter som används för att framställa elektricitet — Möjlighet att beskatta av miljöpolitiska skäl — Skattebefrielsens direkta effekt”
Judgment of the Court (Third Chamber), 17 July 2008 . . . . . . . . . . . .
Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 17 juli 2008 . . . . . . . . . .
Tax provisions — Harmonisation of laws — Taxation of energy products and electricity — Directive 2003/96
Bestämmelser om skatter och avgifter — Harmonisering av lagstiftning — Beskattning av energiprodukter och elektricitet — Direktiv 2003/96
(Council Directive 2003/96, Art. 14(1)(a))
(Rådets direktiv 2003/96, artikel 14.1 a)
SUMMARY — CASE C-226/07 fact that the introductory wording of Article 14(1) affords Member States a degree of latitude with regard to the conditions for ensuring the correct and straightforward application of the exemption does not affect the unconditional character of that exemption obligation.
SAMMANFATTNING — MÅL C-226/07
Article 14(1)(a) of Directive 2003/96 restructuring the Community framework for the taxation of energy products and electricity, in so far as it provides for the exemption from taxation under that directive of energy products used to produce electricity, has direct effect in the sense that it may be relied upon by an individual before national courts — in relation to a period of time during which the Member State concerned was in default of its obligation to transpose that directive into its national law within the prescribed period — in a dispute between that individual and the customs authorities of that State, for the purpose of having national legislation which is incompatible with that provision disapplied and, consequently, obtaining a refund of tax which infringed that provision.
Artikel 14.1 a i rådets direktiv 2003/96 om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet har direkt effekt i den del det däri föreskrivs att energiprodukter som används för att framställa elektricitet ska befrias från den skatt som föreskrivs i detta direktiv, med den följden att den – vad gäller en period under vilken medlemsstaten ännu inte hade införlivat detta direktiv med den nationella rätten inom den föreskrivna tidsfristen – kan åberopas av en enskild i mål vid de nationella domstolarna där denne har de nationella tullmyndigheterna som motpart och har yrkat att en nationell bestämmelse som strider mot nämnda artikel inte ska tillämpas.
The latter finding is not invalidated by the fact that Member States may, under the second sentence of Article 14(1)(a) of Dir -ective 2003/96, impose taxation on the products in question for reasons of environmental policy, since that is merely a potential limitation to the exemption rule and since a Member State which has not exercised that option cannot rely on its own failure to do so in order to refuse a taxpayer the benefit of an exemption which he may legitimately claim under Directive 2003/96.
Denna slutsats påverkas inte av den omständigheten att medlemsstaterna enligt artikel 14.1 a andra meningen i direktiv 2003/96 har möjlighet att beskatta de ifrågavarande produkterna av miljöpolitiska skäl, eftersom detta undantag från huvudregeln om skattebefrielse endast är en möjlighet, och en medlemsstat som inte har utnyttjat denna möjlighet kan inte åberopa sin underlåtenhet till stöd för att neka en skattebetalare skattebefrielse, om denne enligt direktiv 2003/96 har rätt till sådan skattebefrielse.
The obligation to exempt from tax ation under that directive energy products intended to produce electricity is expressed in terms sufficiently precise and unconditional to confer on individuals the right to rely on it in proceedings before national courts with a view to contesting national rules that are incompatible with it. The
Skyldigheten att befria energiprodukter som används för att framställa elektricitet från den skatt som föreskrivs i detta direktiv är nämligen tillräckligt precist och ovillkorligt formulerad för att enskilda ska kunna åberopa den vid en nationell domstol för att motsätta sig nationella bestämmelser som är oförenliga med denna skyldighet.
(see paras 31-33, 39, operative part)
(se punkterna 31–33 och 39 samt domslutet)
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Finanzgericht Düsseldorf (Germany), made by decision of 27 April 2007, received at the Court on 7 May 2007, in the proceedings
I mål C-226/07, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) genom beslut av den 27 april 2007, som inkom till domstolen den 7 maj 2007, i målet
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas, President of the Chamber, J.N. Cunha Rodrigues, J. Klučka, A. Ó Caoimh (Rapporteur) and A. Arabadjiev, Judges,
DOMSTOLEN (tredje avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden A. Rosas samt domarna J.N. Cunha Rodrigues, J. Klučka, A.Ó Caoimh (referent) och A. Arabadjiev,
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 10 April 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
DOM AV DEN 17.7.2008 — MÅL C-226/07 generaladvokat: M. Poiares Maduro, justitiesekreterare: handläggaren B. Fülöp, efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 10 april 2008, med beaktande av de yttranden som avgetts av:
— the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, and G. Albenzio, avvocato dello Stato,
— Italiens regering, genom I.M. Braguglia, i egenskap av ombud, biträdd av G. Albenzio, avvocato dello Stato,
— the Commission of the European Communities, by W. Mölls, acting as Agent,
— Europeiska gemenskapernas kommission, genom W. Mölls, i egenskap av ombud,
FLUGHAFEN KÖLN/BONN having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
FLUGHAFEN KÖLN/BONN med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet utan förslag till avgörande, följande
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 14(1)(a) of Council Directive 2003/96/EC of 27 October 2003 restructuring the Community framework for the taxation of energy products and electricity (OJ 2003 L 283, p. 51).
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 14.1 a i rådets direktiv 2003/96/EG av den 27 oktober 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet (EUT L 283, s. 51).
The reference was made in proceedings between Flughafen Köln/Bonn GmbH and the Hauptzollamt Köln (Principal Customs Office, Cologne) concerning the latter’s refusal to refund the tax paid by Flughafen Köln/Bonn GmbH for 2004 on gas oil used to produce electricity.
Begäran har framställts i ett mål mellan Flughafen Köln/Bonn GmbH och Hauptzollamt Köln (tullmyndigheten i Köln), som rör Hauptzollamt Kölns vägran att återbetala den skatt som Flughafen Köln/Bonn GmbH år 2004 betalat för dieselbrännolja som använts för att framställa elektricitet.
Community legislation
Gemenskapsrättsliga bestämmelser
Recitals 1 to 6 in the preamble to Directive 2003/96 read as follows:
Skälen 1–6 i direktiv 2003/96 har följande lydelse:
‘(1) The scope of Council Directive 92/81/EEC of 19 October 1992 on the harmonisation of the structures of excise duties on mineral oils [(OJ 1992 L 316, p.
”(1) Tillämpningsområdet för direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor [(EGT L 316, s.
12), as amended by Council Directive 94/74/EC of 22 December 1994 (OJ 1994 L 365, p.
12), i dess lydelse enligt rådets direktiv 94/74/EG av den 22 december 1994 (EGT L 365 s. 46; svensk specialutgåva, område 9, volym 3, s.
19), as amended by Directive 94/74] is restricted to mineral oils.
98), i dess lydelse enligt direktiv 94/74] är begränsat till mineraloljor.
(2) The absence of Community provisions imposing a minimum rate of taxation on electricity and energy products other than mineral oils may adversely affect the proper functioning of the internal market.
Avsaknaden av gemenskapsbestämmelser om minimiskattesatser för elektricitet och andra energiprodukter än mineraloljor kan inverka negativt på den inre marknadens funktion.