natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These are matters which lie within the discretion of the Member States.
Dessa frågor ankommer det på medlemsstaterna att avgöra.
Cf. also Case 324/82 Commission v Belgium [1984] ECR 1861.
Jämför också dom av den 10 april 1984 i mål 324/82, kommissionen mot Belgien (REG 1984, s. 1861).
I am therefore of the opinion that the Court should give the following answers to the questions referred by the Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu:
Jag anser följaktligen att domstolen skall ge följande svar på tolkningsfrågorna som ställts av Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu:
(1) Article 18(4) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, precludes in principle national measures like those at issue in the main proceedings which are disproportionate and as such undermine the implementation of fundamental principles of the common system of VAT, in particular the right to deduction.
1) Artikel 18.4 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund utgör i princip hinder för sådana nationella åtgärder som dem som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, vilka är oproportionerliga och som sådana äventyrar införandet av grundläggande principer i det gemensamma mervärdesskattesystemet, särskilt avdragsrätten.
(2) The rules laid down in national measures like those at issue in the main proceedings cannot be considered to constitute special measures to prevent certain types of tax evasion and avoidance within the meaning of Article 27(1) of Directive 77/388 where the formal procedure which is expressly provided for in Article 27 of Directive 77/388 has not been followed.
2) Bestämmelser rörande nationella åtgärder av det slag som är i fråga i målet vid den nationella domstolen kan inte anses utgöra särskilda åtgärder som skall hindra vissa typer av skatteflykt och skatteundandragande i den mening som avses i artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG, om inte det formella förfarande som uttryckligen föreskrivs i artikel 27 i direktiv 77/388/EEG har iakttagits.
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC by the Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poland), made by decision of 11 December 2006, received at the Court on 25 January 2007, in the proceedings
I mål C-25/07, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polen) genom beslut av den 11 december 2006, som inkom till domstolen den 25 januari 2007, i målet
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of Chamber, A. Tizzano (Rapporteur), A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits, Judges,
DOMSTOLEN (första avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden P. Jann samt domarna A. Tizzano (referent), A. Borg Barthet, M. Ilešič och E. Levits,
Advocate General: J. Mazák, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 22 November 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
SOSNOWSKA generaladvokat: J. Mazák, justitiesekreterare: handläggaren B. Fülöp, efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 22 november 2007, med beaktande av de yttranden som avgetts av:
— the Polish Government, by E. Ośniecka-Tamecka, H. Majszczyk and M. Jarosz, acting as Agents,
— Polens regering, genom E. Ośniecka-Tamecka, H. Majszczyk och M. Jarosz, samtliga i egenskap av ombud,
— the Commission of the European Communities, by K. Herrmann and D. Triantafyllou, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 26 February 2008,
— Europeiska gemenskapernas kommission, genom K. Herrmann och D. Triantafyllou, båda i egenskap av ombud, och efter att den 26 februari 2008 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
This reference for a preliminary ruling concerns, first, the interpretation of the third paragraph of Article 5 EC, read in conjunction with Article 2 of First Council Directive 67/227/EEC of 11 April 1967 on the harmonisation of legislation of Member States concerning turnover taxes (OJ, English Special Edition 1967, p.
Begäran om förhandsavgörande avser dels tolkningen av artikel 5 tredje stycket EG jämförd med artikel 2 i rådets första direktiv 67/227/EEG av den 11 april 1967 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om omsättningsskatter (EGT 71, s. 1301; svensk specialutgåva, område 9, volym 1, s.
1), as amended by the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p.
3), i dess lydelse enligt rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT L 145, s. 1; svensk specialutgåva, område 9, volym 1, s.
1) (‘the First VAT Directive’) and Article 18(4) of the Sixth Directive 77/388, as amended by Council Directive 2005/92/EC of 12 December 2005 (OJ 2005 L 345, p. 19) (‘the Sixth VAT Directive’).
28) (nedan kallat första direktivet), och artikel 18.4 i sjätte direktivet 77/388, i dess lydelse enligt rådets direktiv 2005/92/EG av den 12 december 2005 (EUT L 345, s.
Secondly, the reference relates to the interpretation of Article 27(1) of the Sixth VAT Directive.
19) (nedan kallat sjätte direktivet), dels tolkningen av artikel 27.1 i sjätte direktivet.
The reference has been made in the context of proceedings brought by Ms Sosnowska (‘the applicant’) against the Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu (Director of the Tax Chamber of Wrocław, the ‘Dyrektor’) relating to an application for repayment of excess value added tax (‘VAT’) paid by the applicant.
Begäran har framställts i ett mål mellan Alicja Sosnowska (nedan kallad sökanden) och Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu (skattemyndigheten i Wrocław) (nedan kallad skattemyndigheten) rörande en begäran om återbetalning av den överskjutande delen av den mervärdesskatt som sökanden betalat in.
Article 2 of the First VAT Directive provides:
I artikel 2 i första direktivet föreskrivs följande:
On each transaction, value added tax, calculated on the price of the goods or services at the rate applicable to such goods or services, shall be chargeable after deduction of the amount of value added tax borne directly by the various cost components.
På varje transaktion skall mervärde[s]skatt, beräknad på varornas eller tjänsternas pris enligt den skattesats som är tillämplig på sådana varor eller tjänster, tas ut efter avdrag av det mervärde[s]skattebelopp som burits direkt av de olika kostnadskomponenterna.
The common system of value added tax shall be applied up to and including the retail trade stage.’
Det gemensamma systemet för mervärde[s]skatt skall tillämpas till och med detaljhandelsledet.”
The first paragraph of Article 18(2) of the Sixth VAT Directive states:
I artikel 18.2 första stycket i sjätte direktivet föreskrivs följande:
‘The taxable person shall effect the deduction by subtracting from the total amount of value added tax due for a given tax period the total amount of the tax in respect of
”Den skattskyldiga personen skall göra avdraget genom att från det totala mervärde[s]skattebeloppet för en given skatteperiod subtrahera det totala skattebelopp för vilket
The first paragraph of Article 18(4) of the Sixth VAT Directive provides:
I artikel 18.4 första stycket i sjätte direktivet föreskrivs följande:
‘Where for a given tax period the amount of authorised deductions exceeds the amount of tax due, the Member States may either make a refund or carry the excess forward to the following period according to conditions which they shall determine.’
”Om tillåtna avdrag för en viss period överstiger skatt att betala kan medlemsstaterna antingen göra en återbetalning eller föra över det överskjutande beloppet till nästa period enligt villkor som de skall bestämma.”
Under Article 27(1) of the Sixth VAT Directive:
I artikel 27.1 i sjätte direktivet föreskrivs följande:
‘The Council, acting unanimously on a proposal from the Commission, may authorise any Member State to introduce special measures for derogation from the provisions of this Directive, in order to simplify the procedure for charging the tax or to prevent certain types of tax evasion or avoidance.
”Rådet får enhälligt på förslag av kommissionen bemyndiga varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från bestämmelserna i detta direktiv, för att förenkla skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.
Measures intended to simplify the procedure for charging the tax, except to a negligible extent, may not affect the amount of tax due at the final consumption stage.’
Åtgärder avsedda att förenkla skatteuttaget får inte mer än i ringa utsträckning påverka medlemsstatens totala skatteinkomster som uppbärs i det sista konsumtionsledet.”
National law
Nationell rätt
Article 87(1) and (2) of the Polish Law on the tax on goods and services (Ustawa o podatku od towarów i usług) of 11 March 2004 (Dz.
I artikel 87.1 och 87.2 i lagen om skatt på varor och tjänster (ustawa o podatku od towarów i usług) av den 11 mars 2004 (Dz.
U of 2004, No 54, heading 535, ‘the Law on VAT’) provide:
U från år 2004, nr 54, position 535) (nedan kallad mervärdesskattelagen) föreskrivs följande:
Where the amount of deductible input VAT … exceeds the output VAT, taxable persons shall enjoy the right to a reduction of the output tax due for the following periods by the said difference or to a refund of such a difference into his bank account.
När den ingående mervärdesskatten … är högre än den skatt som ska betalas har den skattskyldige rätt att i motsvarande mån minska den mervärdesskatt som ska betalas för följande period eller få skillnaden återbetald på sitt bankkonto.
2. … the tax difference shall be refunded … within 60 days from the day on which the return was submitted by the taxable person.
2. … Överskjutande mervärdesskatt ska återbetalas inom 60 dagar från den tidpunkt då den skattskyldige lämnade in sin deklaration ….
Where further investigation is required into whether or not the refund should be granted, the tax office may extend that period until the necessary investigations have been carried out. …
Om en eventuell återbetalning behöver utredas närmare kan skattemyndigheten förlänga nämnda frist i syfte att inhämta nödvändiga upplysningar …”
Article 97 of the Law on VAT provides:
I artikel 97 i mervärdesskattelagen föreskrivs följande:
In the case of taxable persons who commence the activities referred to in Article 5 and taxable persons who commenced such activities within less than 12 months prior to filing the notification referred to in paragraph (1), and who have been registered as European Union VAT payers [the ‘new taxable persons’], the period for refunding the tax difference referred to in Article 87(2) … shall extend to 180 days. …
För skattskyldiga som påbörjar sådan verksamhet som avses i artikel 5 och skattskyldiga som påbörjade sådan verksamhet kortare tid än tolv månader före ingivandet av den ansökan som avses artikel 97.1, vilka har registrerats som skattskyldiga till mervärdesskatt i EU [nedan kallade nya skattskyldiga], ska fristen för återbetalning av den överskjutande mervärdesskatt som avses i artikel 87.2 … förlängas till 180 dagar. …
In the case of taxable persons referred to in paragraph (5), the principles and repayment periods laid down in Article 87(2) to (6) shall apply from the date of the return relating to the period after a period of 12 months or four quarters in respect of which the taxable person has lodged a tax return and has paid in due time the taxes constituting State revenue, including his liabilities for the tax on the income of natural persons.
På skattskyldiga som avses i punkt 5 ska de principer och frister för återbetalning som fastställs i artikel 87.2–87.6 tillämpas från inlämnandet av deklarationen för den period som följer efter en period på 12 månader eller fyra kvartal, för vilken den skattskyldige har inkommit med en deklaration och fristenligt betalat in den skatt som tillkommer staten, inklusive i den mån vederbörande betalar inkomstskatt för fysiska personer.
The provisions of Paragraph (5) shall not apply if the taxable person lodges with a revenue office a guarantee, by way of (i) a security deposit or (ii) material security or (iii) a bank guarantee, to the value of PLN 250 000, hereinafter referred to as a “security deposit”.’
Bestämmelserna i artikel 97.5 ska inte tillämpas när den skattskyldige har lämnat en garanti till skattemyndigheten i form av i) en säkerhet, ii) säkerhet i egendom eller iii) en bankgaranti uppgående till 250 000 PLN (nedan kallad säkerhet).”
In her VAT return for the month of January 2006, the applicant reported payment of excess VAT to the amount of PLN 44 782.
I sin mervärdesskattedeklaration från januari år 2006 uppgav sökanden att hennes överskjutande mervärdesskatt uppgick till 44 782 PLN.
Relying on Article 18(4) of the Sixth VAT Directive, she then applied to the tax office of Świdnica for repayment of that excess to her within a period of 60 days from the date of submission of her VAT return.
Med hänvisning till artikel 18.4 i sjätte direktivet begärde hon att skattemyndigheten i Świdnica skulle återbetala den överskjutande mervärdesskatten inom 60 dagar från inlämnandet av deklarationen.
On the basis of Article 87(1) and (2), and Article 97(5) and (7) of the Law on VAT, the tax office of Świdnica rejected her application.
Skattemyndigheten i Świdnica avslog begäran med stöd av artiklarna 87.1, 87.2, 97.5 och 97.7 i mervärdesskattelagen.
The opinion of that office was that the applicant could not obtain the repayment of the excess VAT within the period of
Enligt nämnda myndighet kunde sökanden inte erhålla återbetalning av den överskjutande mervärdesskatten inom 60 dagar,
60 days, because, since she had commenced her activities less than 12 months earlier and since she had not supplied to the tax office a special deposit within the meaning of Article 97(7), she did not satisfy the conditions established by the Law on VAT for entitlement to the repayment sought.
SOSNOWSKA eftersom hon hade påbörjat verksamheten mindre än 12 månader tidigare och inte hade ställt ”säkerhet” till skattemyndigheten i den mening som avses i nämnda artikel 97.7. Enligt myndigheten uppfyllde hon således inte de lagstadgade villkoren för sådan återbetalning.
The applicant submitted a complaint against that decision to the Dyrektor, who upheld the decision of refusal.
Sökanden överklagade avslagsbeslutet. Skattemyndigheten vidhöll vid omprövning sitt beslut.
That court was uncertain whether the national provisions in question were compatible with Community law and therefore stayed proceedings and referred the following two questions to the Court for a preliminary ruling:
Nämnda domstol tvivlar på att den aktuella nationella lagstiftningen är förenlig med gemenskapsrätten och beslutade därför att vilandeförklara målet och hänskjuta följande två tolkningsfrågor till EG-domstolen:
‘(1) Does the third paragraph of Article 5 EC, in conjunction with Article 2 of the [First VAT Directive] and Article 18(4) of the [Sixth VAT Directive] confer on a Member State the right to incorporate into national provisions on VAT the rules in Article 97(5) and (7) of the [Law on VAT]?
”1) Ger artikel 5 tredje stycket EG jämförd med artikel 2 i första direktivet och artikel 18.4 i sjätte direktivet en medlemsstat rätt att i sin nationella lagstiftning om skatt på varor och tjänster införa sådana bestämmelser som avses i artikel 97.5 och 97.7 i mervärdesskattelagen?
(2) Or, do the rules laid down in Article 97(5) and (7) of the [Law on VAT] constitute special measures to prevent certain types of tax evasion or avoidance within the meaning of Article 27(1) of the [Sixth VAT Directive]?’
2) Kan bestämmelserna i artikel 97.5 och 97.7 i mervärdesskattelagen anses utgöra sådana särskilda åtgärder som ska hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande, som avses i artikel 27.1 i sjätte direktivet?”
By its first question, the referring court asks essentially whether Article 18(4) of the Sixth VAT directive must be interpreted as precluding national legislation, such as that at issue in the main proceedings, which, in order to allow inquiries necessary to prevent tax evasion and avoidance, extends from 60 to 180 days, starting from the date of submission of the taxable person’s VAT return, the period available to the national tax office for repayment of excess VAT to a category of taxable persons, unless those persons lodge a security deposit to a value of PLN 250 000.
Den nationella domstolen har ställt sin första fråga för att få klarhet i huruvida artikel 18.4 i sjätte direktivet ska tolkas så, att den utgör hinder för nationell lagstiftning som den som är aktuell i målet vid den nationella domstolen, i vilken det, i syfte att möjliggöra kontroller som är nödvändiga för att hindra skatteflykt och skatteundandragande, föreskrivs om en förlängning från 60 till 180 dagar, från det att den skattskyldige har lämnat in sin mervärdesskattedeklaration, av den frist inom vilken den nationella skattemyndigheten ska återbetala överskjutande mervärdesskatt till en viss kategori skattskyldiga, såvida inte dessa har ställt en säkerhet på 250 000 PLN.
As the Court has consistently held, it is clear that the right to deduct is an integral part of the VAT scheme and as a general rule may not be limited.
Såsom domstolen vid upprepade tillfällen har betonat innebär detta att avdragsrätten utgör en oskiljaktig del av mervärdesskatteordningen och i princip inte kan inskränkas.
It is relevant, moreover, to note that where, for a given tax period, the amount of the deductible tax exceeds the amount of tax due and therefore the taxable person cannot effect the deduction by subtraction in accordance with Article 18(2) of the Sixth VAT directive, Article 18(4) provides that the Member States may either make a refund or carry the excess forward to the following period according to conditions which they are to determine.
Det ska dessutom nämnas att om den avdragsgilla skatten för en viss deklarationsperiod överstiger den skatt som ska betalas och den skattskyldige följaktligen inte kan verkställa avdraget genom avräkning i enlighet med artikel 18.2 i sjätte direktivet, kan medlemsstaterna, i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 18.4 i nämnda direktiv, antingen föra över det överskjutande beloppet till nästa period eller göra en återbetalning enligt villkor som de ska fastställa.
As regards the former possibility, which is at issue in the main proceedings, the Court has made it clear that, while the Member States have a certain freedom to manoeuvre in determining the conditions for the refund of excess VAT, those conditions cannot undermine the principle of neutrality of the VAT tax system by making the taxable person bear the burden of the VAT in whole or in part.
Vad gäller den sistnämnda möjligheten, vilken är föremålet för målet vid den nationella domstolen, har domstolen preciserat att medlemsstaterna visserligen förfogar över ett handlingsutrymme när de fastställer de villkor som ska gälla vid återbetalning av överskjutande mervärdesskatt. Nämnda villkor får emellertid inte medföra att principen om mervärdesskatterättslig neutralitet äventyras genom att mervärdesskatten helt eller delvis belastar den skattskyldige.
In particular, such conditions must enable the taxable person, in appropriate circumstances, to recover the entirety of the credit arising from that excess VAT.
Sådana villkor ska särskilt göra det möjligt för den skattskyldige att under godtagbara förhållanden utkräva hela den fordran som följer av den överskjutande mervärdesskatten.
This implies that the refund is made within a reasonable period of time by a payment in liquid funds or equivalent means, and that, in any event, the method of refund adopted must not entail any financial risk for the taxable person. (see Commission v Italy, paragraphs 32 to 34).
Detta innebär att återbetalningen ska verkställas inom rimlig tid genom kontant betalning eller på ett likvärdigt sätt. Det sätt på vilket återbetalningen verkställs får under inga omständigheter ge upphov till en finansiell risk för den skattskyldige (se domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Italien, punkterna 32–34).
Consequently, the question from the referring court must be examined in the light of those fundamental principles, set out in the preceding paragraphs, of the common system of VAT.
Den nationella domstolens frågor ska således prövas mot bakgrund av de grundläggande principer i det gemensamma systemet för mervärdesskatt som domstolen erinrar om i föregående punkter.
It is apparent from the order for reference that, under the provisions of the Law on VAT determining the conditions for repayment of excess VAT to the taxable person, the tax office has available to it a period of 60 days from the date on which the taxable person submits his VAT return to make such a repayment; that period is extended to 180 days when, as in the case of the applicant in the main proceedings, the taxable persons concerned are new taxable persons who have not lodged a security deposit, within the meaning of Article 97(7) of the Law on VAT.
Av beslutet om hänskjutande framgår att skattemyndigheten, enligt bestämmelserna i mervärdesskattelagen om villkoren för återbetalning till skattskyldiga av överskjutande mervärdesskatt, från det att den skattskyldige lämnar in sin deklaration har 60 dagar på sig att göra en sådan återbetalning. När det är fråga om nya skattskyldiga, såsom sökanden i målet vid den nationella domstolen, vilka inte har ställt en säkerhet i den mening som avses i artikel 97.7 i nämnda lag förlängs denna frist emellertid till 180 dagar.
It is therefore clear that new taxable persons are subject to conditions for the refund of excess VAT which are more onerous than those to which other taxable persons
Det ska således konstateras att villkoren för återbetalning av överskjutande mervärdesskatt är mindre förmånliga för nya skattskyldiga än för andra skattskyldiga. Nya
The Republic of Poland maintains that lengthening of the period is justified by the fact that the persons concerned are taxable persons newly liable to VAT, who are not known to the tax office and in relation to whom more extensive inquiries must be made in order to prevent any tax evasion and avoidance.
Enligt Republiken Polen är förlängningen av fristen motiverad då det rör sig om nya mervärdesskattskyldiga som inte är kända av skattemyndigheten. Dessa personer måste underkastas en mer omfattande kontroll för att alla typer av skatteflykt och skatteundandragande ska kunna förhindras.
It is clear from the caselaw that national legislation determining conditions for repayment of excess VAT which are more onerous for one category of taxable persons because of a presumed risk of evasion, without making any provision for the taxable person to demonstrate the absence of tax evasion or avoidance in order to take advantage of less restrictive conditions, is not a means proportionate to the objective of combating tax evasion and avoidance and has a disproportionate effect on the objectives and principles of the Sixth VAT Directive (see, by analogy, in
Av rättspraxis följer emellertid att nationell lagstiftning i vilken det föreskrivs mindre förmånliga villkor för återbetalning av överskjutande mervärdesskatt för en kategori skattskyldiga på grund av att det antas föreligga en risk för skatteflykt, utan att de skattskyldiga ges möjlighet att bevisa att skatteflykt eller skatteundandragande inte förekommer i syfte att komma i åtnjutande av förmånligare villkor, inte utgör ett medel som står i proportion till målet att hindra skatteflykt och skatteundandragande och i alltför stor utsträckning påverkar målen och principerna i sjätte direktivet (se analogt, vad avser undantag från rätten att göra avdrag, dom av