natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, the mere fact that a document contains personal data does not necessarily mean that the privacy or integrity of the persons concerned is affected, even though professional activities are not, in principle, excluded from the concept of ‘private life’ within the meaning of Article 8 of the ECHR (see paragraph 114 above, and the caselaw of the European Court of Human Rights cited there).
Förstainstansrätten konstaterar dock att enbart den omständigheten att en handling innehåller personuppgifter inte nödvändigtvis betyder att de berörda personernas privatliv eller integritet berörs, samtidigt som det inte finns något principiellt skäl till att utesluta yrkesverksamhet från begreppet privatliv, i den mening som avses i artikel 8 i Europakonventionen (se ovan punkt 114 och där angiven rättspraxis från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna).
As the Commission itself has indicated, the persons present at the meeting of 11 October 1996, whose names have not been disclosed, were present as representatives of the CBMC and not in their personal capacity.
Såsom kommissionen själv har uppgett var de personer som var närvarande vid sammanträdet den 11 oktober 1996, och vilkas namn inte har lämnats ut, där i egenskap av företrädare för BoE och inte i egenskap av privatpersoner.
The Commission
Kommissionen har
In those circumstances, this Court finds that the fact that the minutes contain the names of those representatives does not affect the private life of the persons in question, given that they participated in the meeting as representatives of the bodies to which they belonged.
Mot denna bakgrund konstaterar förstainstansrätten att den omständigheten att protokollet innehåller företrädarnas namn inte innebär att dessa personers privatliv kommer i fråga, eftersom de närvarade vid sammanträdet i egenskap av företrädare för de organisationer som de företrädde.
Moreover, as noted above, the minutes do not contain any individual opinions attributable to those persons, but positions attributable to the bodies which those persons represented .
Såsom konstaterats ovan innehåller protokollet inte heller några enskilda åsikter vilka kan tillskrivas dessa personer, utan endast de ståndpunkter som de organisationer intog som dessa personer företrädde.
In any event, disclosure of the names of the CBMC representatives is not capable of actually and specifically affecting the protection of the privacy and integrity of the persons concerned.
Ett utlämnande av namnen på BoE:s företrädare skulle i vart fall inte konkret och faktiskt skada de berörda personernas privatliv och integritet.
The mere presence of the name of the person concerned in a list of participants at a meeting, on behalf of the body which that person represented, does not constitute such an interference, and the protection of the privacy and integrity of the persons concerned is not compromised.
Enbart den omständigheten att den berörda personens namn förekommer i en förteckning över de närvarande vid ett sammanträde, med angivande av den organisation som denne företrädde, innebär inte en sådan skada, och skyddet för de berörda personernas privatliv och integritet är inte i fara.
That approach is not contradicted by the judgment in Österreichischer Rundfunk, relied on by the Commission .
Denna ståndpunkt motsägs inte av domen i det ovannämnda målet Österreichischer Rundfunk m.fl., till vilket kommissionen har hänvisat.
In that judgment, the Court held that the gathering of data with names concerning the income of an individual, with a view to communicating those data to third parties, fell within the scope of Article 8 of the ECHR.
Domstolen fann i den domen att inhämtande av uppgifter om någons inkomst av tjänst och vederbörandes namn i syfte att lämna dessa uppgifter till utomstående föll inom tillämpningsområdet för artikel 8 i Europakonventionen.
It held that, whilst the mere recording by an employer of data by name relating to the remuneration paid to his employees could not as such constitute an interference with private life, the communication of that data to third parties, in that case a public authority, infringed the right of the persons concerned to respect for private life, whatever the subsequent use of the information thus communicated, and constituted an interference within the meaning of Article 8 of the ECHR (Österreichischer Rundfunk, paragraph 74).
Domstolen slog fast att den omständigheten att en arbetsgivare lagrar uppgifter om de löner och pensioner som har utbetalats till hans anställda samt uppgifter om dessa anställdas namn inte i sig kan utgöra ett intrång i privatlivet, men att det innebar ett åsidosättande av de berörda personernas rätt till skydd för privatlivet att lämna dessa uppgifter till en utomstående, i förevarande fall en offentlig myndighet, oavsett hur de uppgifter som sålunda har lämnats används därefter.
The Court added that, to establish the existence of such an interference, it did not matter whether the information
Det var således fråga om ett ingripande i rättigheten, i den mening som avses i artikel 8 i Europakonventionen (domen i det ovannämnda målet Österreichischer Rundfunk m.fl., punkt 74).
BAVARIAN LAGER v COMMISSION communicated was of a sensitive character or whether the persons concerned had been inconvenienced in any way .
BAVARIAN LAGER MOT KOMMISSIONEN olägenheter på grund av detta intrång.
It was sufficient to find that data relating to the remuneration received by an employee or pensioner had been communicated by the employer to a third party (Österreichischer Rundfunk, paragraph 75).
Det var tillräckligt att konstatera att arbetsgivaren hade lämnat uppgifter om en anställds eller en pensionerad före detta anställds inkomster till en utomstående (domen i det ovannämnda målet Österreichischer Rundfunk m.fl., punkt 75).
This Court finds that the circumstances of that case are different from those at issue here.
Omständigheterna i det målet skiljer sig emellertid från omständigheterna i det föreliggande fallet.
This case falls within the application of Regulation No 1049/2001, and the exception laid down by Article 4(1)(b) of that regulation concerns only the disclosure of personal data which would undermine the protection of the privacy and integrity of the individual.
I det föreliggande fallet skall förordning nr 1049/2001 tillämpas, och det undantag som föreskrivs i artikel 4.1 b i den förordningen omfattar endast sådana personuppgifter som kan skada den enskildes privatliv och integritet.
As established in paragraph 119 above, not all personal data are capable by their nature of undermining the private life of the person concerned.
Såsom det konstaterats ovan i punkt 119 är inte alla personuppgifter av sådan art att de kan skada den enskildes privatliv och integritet.
In the circumstances of this case, the mere disclosure of the participation of a physical person, acting in a professional capacity, as the representative of a collective body, at a meeting held with a Community institution, where the personal opinion expressed by that person on that occasion cannot be identified, cannot be regarded as an interference with that person’s private life.
Det kan inte, med hänsyn till omständigheterna i målet, anses utgöra ett intrång i en enskilds privatliv att lämna ut dennes namn, när denne i tjänsten har närvarat vid ett sammanträde hos en gemenskapsinstitution i egenskap av företrädare för en organisation och den personliga uppfattning som denne gett uttryck för vid sammanträdet inte kan identifieras.
A distinction must thus be drawn from the situation which obtained in Österreichischer Rundfunk, where the matter at issue was the gathering and communication by an employer to a public authority of a specific combination of personal data, namely the names of employees and the income received by them.
Omständigheterna i det föreliggande fallet skiljer sig således från de omständigheter som var för handen i det ovannämnda målet Österreichischer Rundfunk m.fl., i vilket det var fråga om en särskild sammanställning av personuppgifter, närmare bestämt de anställdas namn i anslutning till den inkomst som dessa hade uppburit.
In its judgment in Lindqvist, also relied upon by the Commission, the Court held that an operation consisting of referring to various persons on an internet page and identifying them either by name or by other means, such as their telephone number or information on their working conditions and pastimes, constituted ‘the processing of personal data wholly or partly by automatic means’ within the meaning of Directive 95/46 (Lindqvist, paragraph 27).
Kommissionen har även åberopat domen i det ovannämnda målet Lindqvist till stöd för sin hållning. Domstolen slog i den domen fast att omnämnandet av olika personer – vilka identifierades med namn eller på annat sätt, till exempel med telefonnummer eller med uppgifter om deras arbetsförhållanden och fritidsintressen – på en webbsida utgjorde en ”behandling av personuppgifter som helt eller delvis företas på automatisk väg”, i den mening som avses i direktiv 95/46 (domen i det ovannämnda målet Lindqvist, punkt 27).
That judgment is not decisive for the present case .
Den domen saknar betydelse i det föreliggande fallet.
As stated in the previous paragraph, this case falls under Regulation No 1049/2001, and the matter at issue is therefore, in addition to whether a processing of personal data is involved, to determine whether the disclosure of the data in question would undermine the privacy and integrity of the individual.
Såsom det har erinrats om i föregående punkt skall förordning nr 1049/2001 tillämpas i det föreliggande fallet. Det skall därför, vid sidan av frågan huruvida det är fråga om en behandling av personuppgifter, även avgöras huruvida ett utlämnande av de aktuella uppgifterna skulle skada skyddet för den enskildes privatliv och integritet.
Nor does the approach of the Court of First Instance contradict the caselaw of the European Court of Human Rights, according to which the right to respect for private life includes the right of the individual to establish and develop relations with others and may extend to professional or business activities (Niemietz v Germany, § 29; Amann v Switzerland, § 65; Rotaru v Romania, § 43, and Peck v United Kingdom, § 57).
Förstainstansrättens uppfattning motsägs inte heller av rättspraxis från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna, enligt vilken rätten till skydd för privatlivet innefattar en rätt för den enskilde att knyta och utveckla kontakter med sina likar, och den kan utsträckas till yrkes- och affärsverksamhet (se domarna i de ovannämnda målen Niemitz mot Tyskland, 29 §, Amann mot Schweiz, 65 §, Rotaru mot Rumänien, 43 §, och Peck mot Förenade kungariket, 57 §).
Even if one cannot, a priori, exclude the possibility that the concept of private life may cover certain aspects of the professional activity of an individual, that does not mean that any professional activity is wholly and necessarily covered by protection of the right to respect for private life.
Även om det inte a priori kan uteslutas att begreppet privatliv innefattar vissa delar av en enskilds yrkesverksamhet, innebär inte denna omständighet att yrkesverksamhet i allmänhet med nödvändighet omfattas av skyddet för rätten till privatliv.
In this case, the Court takes the view that the mere participation of a representative of a collective body in a meeting held with a Community institution does not fall within the sphere of that person’s private life, so that the disclosure of minutes revealing his presence at that meeting cannot constitute an interference with his private life.
Förstainstansrätten anser, med hänsyn till omständigheterna i målet, att det faktum att en företrädare för en organisations är närvarande vid ett sammanträde hos en gemenskapsinstitution inte i sig kan anses ingå i dennes privatliv. Ett utlämnande av ett protokoll i vilket denna persons närvaro vid sammanträdet är antecknad kan därför inte utgöra ett intrång i dennes privatliv.
Thus, the disclosure of the names in question does not lead to an interference with the private life of the persons who participated in the meeting and would not undermine the protection of their private life and the integrity of their person .
Ett utlämnande av de aktuella namnen leder därför inte till ett intrång i privatlivet för de personer som var närvarande vid sammanträdet och innebär inte att skyddet för deras privatliv och integritet undergrävs.
The Commission is therefore wrong in its view that the exception under Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001 had to be applied in this case .
Det var således fel av kommissionen att anse att undantaget i artikel 4.1 b i förordning nr 1049/2001 var tillämpligt i det föreliggande fallet.
Moreover, the Commission does not claim that, in this case, at the time of the gathering of the data, namely at the meeting of 11 October 1996, it undertook to keep the names of the participants secret, or that the participants requested at that
Kommissionen har för övrigt inte påstått att den, i samband med att uppgifterna samlades in vid sammanträdet den 11 oktober 1996, förband sig att inte lämna ut de närvarandes namn, eller att dessa vid sammanträdet hade begärt att kommissionen
BAVARIAN LAGER v COMMISSION meeting that the Commission not reveal their identity.
BAVARIAN LAGER MOT KOMMISSIONEN inte skulle lämna ut deras identiteter.
It was not until 1999, when the Commission requested authorisation to reveal their identity, that certain participants refused to allow their name to be disclosed.
Det var först år 1999, när kommissionen begärde tillåtelse att lämna ut deras identiteter, som vissa av de som hade varit närvarande motsatte sig att deras namn lämnades ut.
Since in this case the condition under Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001 that protection of the relevant person’s privacy and integrity must be affected has not been fulfilled, refusal by that person cannot prevent disclosure.
Villkoret enligt artikel 4.1 b i förordning nr 1049/2001 att ett utlämnande skulle undergräva skyddet för den enskildes privatliv och integritet är som framgått ovan inte uppfyllt i det föreliggande fallet.
Moreover, the Commission has not even attempted to establish that the persons who refused, after the meeting, to allow disclosure of their name had demonstrated that protection of their privacy and integrity would be affected by disclosure.
Kommissionen har inte heller ens försökt visa att de personer som efter sammanträdet motsatte sig att deras namn lämnades ut hade styrkt att ett utlämnande skulle undergräva skyddet för deras privatliv och integritet.
It should also be noted in that respect that, in the end, the Commission received refusals from only two of the persons in question, and that it was not able to contact the three other persons in question, whose names it had also not disclosed (see paragraph 35 above).
Det finns härvidlag även anledning att notera att det slutligen endast var två av de aktuella personerna som motsatte sig att deras namn lämnades ut, och att kommissionen inte hade förmått kontakta de tre övriga personerna, vars namn inte hade lämnats ut (se ovan punkt 35).
The persons who participated in that meeting had no grounds for believing that the opinions expressed in the name of and on behalf of the bodies they represented enjoyed confidential treatment.
De personer som var närvarande vid sammanträdet kan inte ha ansett att de uppfattningar som de uttryckte, i namn av de organisationer som de företrädde och för dessa organisationer räkning, skulle vara föremål för konfidentiell behandling.
This was a meeting held in the context of proceedings for failure to fulfil obligations.
Det var fråga om ett sammanträde, vilket hölls i samband med ett fördragsbrottsförfarande.
Although, under such proceedings, the applicant may, pursuant to internal Commission rules, choose confidential treatment, there is no provision for such treatment in respect of the other persons participating in the investigations.
Vid ett sådant förfarande kan klaganden enligt kommissionens arbetsordning välja en konfidentiell behandling. Det föreskrivs emellertid inte någon sådan behandling för övriga personer som deltar i utredningen.
Moreover, since the Commission disclosed the minutes, albeit with certain names removed, it clearly took the view that this was not information covered by business secrecy.
Kommissionen har vidare lämnat ut en kopia av protokollet, i vilken ett visst antal namn har tagits bort. Det är därför tydligt att kommissionen ansåg att det inte var fråga om upplysningar som omfattades av tystnadsplikten.
Regulation No 45/2001 does not require the Commission to keep secret the names of persons who communicate opinions or information to it concerning the exercise of its functions.
Enligt förordning nr 45/2001 krävs det inte att kommissionen vid utövandet av sin verksamhet hemlighåller namnen på de personer som yttrar sig eller lämnar upplysningar.
As for the Commission’s argument that the applicant has never satisfied the obligation to prove the necessity for transfer, as provided under Article 8(b) of Regulation No 45/2001, it is sufficient to note that, as held in paragraphs 107 and 108 above, where the disclosure gives effect to Article 2 of Regulation No 1049/2001 and does not fall under the exception laid down by Article 4(1)(b) of that regulation, the applicant has no need to prove necessity for the purposes of Article 8(b) of Regulation No 45/2001.
Beträffande kommissionens argument att sökanden aldrig hade uppfyllt sin skyldighet, enligt artikel 8 b i förordning nr 45/2001, att bevisa att en överföring var nödvändig konstaterar förstainstansrätten följande: Ovan i punkterna 107 och 108 har det konstaterats att ett utlämnande sker i enlighet med artikel 2 i förordning nr 1049/2001 och att det inte omfattas av undantaget i artikel 4.1 b i samma förordning. Den som ansöker om att uppgifterna skall lämnas ut behöver därför inte bevisa att ett utlämnande är nödvändigt, i den mening som avses i artikel 8 b i förordning nr 45/2001.
Therefore, the Commission’s argument that communication of the identity of the participants would not have thrown any additional light on the decision to close the proceedings for failure to fulfil obligations cannot succeed.
Kommissionen kan därför inte vinna framgång med sitt argument att utlämnandet av identiteterna för de personer som varit närvarande vid sammanträdet inte skulle innebära några ytterligare upplysningar om kommissionens beslut att lägga ned fördragsbrottsförfarandet.
The Commission therefore erred in law by holding, in the contested decision, that the applicant had not established either an express and legitimate purpose or any need to obtain the names of the five persons who participated in the meeting and who, after that meeting, objected to communication of their identity to the applicant .
Av detta följer att kommissionen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den i det angripna beslutet fann att sökanden inte hade visat att det förelåg något uttryckligt och berättigat syfte i vilket namnen på de fem personer som hade varit närvarande vid sammanträdet, vilka efter sammanträdet hade motsatt sig att deras identiteter avslöjades för sökanden, skulle lämnas ut, eller att det skulle vara nödvändigt att göra detta.
It is also necessary to examine the application of the exception under the third indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001.
Förstainstansrätten skall därefter pröva hur kommissionen har tillämpat undantaget i artikel 4.2 tredje strecksatsen i förordning nr 1049/2001.
The exception concerning protection of the purpose of inspections, investigations and audits
Undantaget i fråga om skyddet för syftet med inspektioner, utredningar och revisioner
Under the third indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, the institutions must refuse access to a document where disclosure would undermine the protection of the purpose of inspections, investigations and audits, unless there is an overriding public interest in disclosure.
Enligt artikel 4.2 tredje strecksatsen i förordning nr 1049/2001 skall institutionerna vägra att ge tillgång till en handling om ett utlämnande skulle undergräva skyddet för syftet med inspektioner, utredningar och revisioner, om det inte föreligger ett övervägande allmänintresse av utlämnandet.
Although, by confusion, the applicant cites in its application Article 4(3) of Regulation No 1049/2001, its application should be interpreted as relying on the third indent of Article 4(2) of that regulation, since it is on that provision that the Commission based, in the alternative, its refusal to grant access to the full minutes .
Sökanden har i ansökan, genom vilken talan väckts, av förbiseende hänvisat till artikel 4.3 i förordning nr 1049/2001. Förstainstansrätten anser emellertid att ansökan skall tolkas så, att det hänvisas till artikel 4.2 tredje strecksatsen i samma förordning, eftersom det är med stöd av den bestämmelsen som kommissionen, i andra hand, motiverade sitt beslut att inte lämna ut det fullständiga protokollet.
In any event, at the hearing, the applicant referred to the third indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001.
Sökanden har i vart fall vid förhandlingen hänvisat till artikel 4.2 tredje strecksatsen i förordning nr 1049/2001.
It is for the institution to assess in each individual case whether the documents disclosure of which has been requested actually fall within the exceptions set out in the regulation concerning access to documents.
Institutionen är i varje enskilt fall skyldig att bedöma huruvida de handlingar som begärs utlämnade faktiskt omfattas av något av undantagen i förordningen om tillgång till handlingar.
The document at issue in this case is the minutes of a meeting which took place in the context of proceedings for failure to fulfil obligations.
I det föreliggande fallet är det fråga om ett protokoll från ett sammanträde som hölls i samband med ett fördragsbrottsförfarande.
However, the fact that the document at issue is linked to proceedings for failure to fulfil obligations, and thus concerns investigations, cannot in itself justify applicant of the exception pleaded (see, to that effect, Bavarian Lager v Commission, paragraph 41).
Den omständigheten att den aktuella handlingen hänför sig till ett fördragsbrottsförfarande och att den följaktligen avser en inspektion eller en utredning är dock inte i sig tillräckligt för att motivera tillämpningen av det åberopade undantaget (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Bavarian Lager mot kommissionen, punkt 41).
As stated above, any exception to the right of access to documents under Regulation No 1049/2001 must be interpreted and applied strictly (Case T-20/99 Denkavit Nederland v Commission [2000] ECR II-3011, paragraph 45).
Såsom det erinrats om ovan skall varje undantag från rätten till tillgång till institutionernas handlingar enligt förordning nr 1049/2001 tolkas och tillämpas restriktivt (förstainstansrättens dom av den 13 september 2000 i mål T-20/99, Denkavit Nederland mot kommissionen, REG 2000, s. II-3011, punkt 45).
In that respect, it should be remembered that the Commission’s investigations were already over at the time the contested decision was adopted, on 18 March 2004.
Kommissionens utredning var redan avslutad när det angripna beslutet antogs den 18 mars 2004.
Indeed, it had already closed the infringement proceedings against the United Kingdom without taking any further action on 10 December 1997.
Kommissionen hade nämligen den 10 december 1997 beslutat att lägga ned fördragsbrottsförfarandet mot Förenade kungariket.
It thus needs to be examined in this case whether the document concerning investigations was covered by the exception under the third indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, whereas the investigation was complete and infringement proceedings closed for more than six years.
Det skall således i det föreliggande fallet prövas huruvida den aktuella handlingen, hänförlig till en utredning, omfattades av undantaget i artikel 4.2 tredje strecksatsen i förordning nr 1049/2001, trots att utredningen och fördragsbrottsförfarandet var avslutade sedan mer än sex år.