natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Finally, according to the Kingdom of the Netherlands, the measures of compliance provided for in Article 233 EC do not figure among the conditions of admissibility for actions for annulment.
De verkställighetsåtgärder som föreskrivs i artikel 233 EG ingår enligt Konungariket Nederländerna slutligen inte bland sakprövningsförutsättningarna för en talan om ogiltigförklaring.
Furthermore, the Commission could, following annulment of the contested decision, adopt a new decision finding that there was no State aid.
Sedan det angripna beslutet har ogiltigförklarats, kan kommissionen dessutom fatta ett nytt beslut om att det inte föreligger något statligt stöd.
A Member State need not therefore prove that an act of the Commission which it is contesting produces legal effects with regard to that Member State in order for its action to be admissible.
Det åligger således inte en medlemsstat att visa att en rättsakt från kommissionen som medlemsstaten ifrågasätter får rättsverkningar mot medlemsstaten för att talan skall kunna upptas till prövning.
However, in order for an act of the Commission to be the subject of an action for annulment, it must be intended to have legal effects (see order in Portugal v Commission, cited in paragraph 28 above, paragraphs 22 to 24, and the caselaw referred to).
För att talan om ogiltigförklaring skall kunna väckas mot en rättsakt från kommissionen krävs emellertid att rättsakten är avsedd att ha rättsverkningar (se beslutet i det ovan i punkt 28 nämnda målet Portugal mot kommissionen, punkterna 22–24 och där angiven rättspraxis).
In the present case, following the notification by the Kingdom of the Netherlands of the measure in question and its request that the measure be found not to be State aid, in accordance with Article 4(2) of Regulation 659/1999, the Commission finds, in the contested decision, that the scheme constitutes State aid which is compatible with the common market.
Sedan Konungariket Nederländerna anmält den anmälda åtgärden och begärt att kommissionen skulle besluta att den inte utgjorde något stöd, med tillämpning av artikel 4.2 i förordning nr 659/1999, fastställde kommissionen i det angripna beslutet att systemet innebär statligt stöd som är förenligt med den gemensamma marknaden.
First of all, it must be pointed out that, in similar circumstances, the Court has held an action brought by a Member State to be admissible (Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551).
Förstainstansrätten påpekar inledningsvis att domstolen, under liknande omständigheter, ansett att en medlemsstats talan kunde tas upp till prövning (domstolens dom av den 26 september 1996 i mål C-241/94, Frankrike mot kommissionen, REG 1996, s. I-4551).
The lack of any challenge by the Commission to the admissibility of the action in that case did not therefore mean that the Court would refrain from considering that point.
Den omständigheten att kommissionen inte hade bestritt att talan kunde tas upp till prövning i det målet innebär således inte att domstolen avstått från att pröva frågan.
Second, in contrast to the position in Germany v Commission, cited at paragraph 28 above, relied upon by the Commission, the Commission did not, when it classified the measure in question as State aid, comply with the request of the Kingdom of the Netherlands.
I motsats till kontexten i den av kommissionen åberopade domen i det i punkt 28 ovan nämnda målet Tyskland mot kommissionen har kommissionen genom att kvalificera åtgärden såsom statligt stöd inte bifallit Konungariket Nederländernas begäran.
That finding enabled the Commission to examine, in the contested decision, the compatibility of the measure in question with the common market.
Denna kvalificering gjorde det möjligt för kommissionen att inom ramen för det angripna beslutet pröva om den anmälda åtgärden var förenlig med den gemensamma marknaden.
It also triggers the application of the procedure for existing State aid schemes laid down by Regulation No 659/1999, and in particular the procedure laid down in Articles 17 to 19 and in Article 21 thereof, which requires the Member States to submit an annual report on all existing aid schemes.
Den medför vidare att det förfarande som föreskrivs i förordning nr 659/1999 för befintliga stödordningar blir tillämpligt, i synnerhet det förfarande som föreskrivs i artiklarna 17–19 och 21. Enligt artikel 21 skall medlemsstaterna ge in årliga rapporter om alla befintliga stödordningar.
The classification as State aid can also have an impact on overlapping aid as a result of the rules on combination of aid laid down inter alia in point 74 of the Community guidelines on State aid for environmental protection.
Kvalificeringen som statligt stöd kan även inverka på beviljandet av ett nytt stöd enligt reglerna om kumulering av stöd av olika ursprung, vilka föreskrivs särskilt i punkt 74 i Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till skydd för miljön.
It follows that the contested decision clearly gives rise to binding legal effects.
Härav följer att det angripna beslutet med all säkerhet har bindande rättsverkningar.
The action of the Kingdom of the Netherlands is therefore admissible.
Konungariket Nederländernas talan kan således upptas till prövning.
That finding is not invalidated by the caselaw cited or by the arguments advanced by the Commission.
Varken citerad rättspraxis eller de argument som kommissionen framfört föranleder förstainstansrätten att göra någon annan bedömning.
Contrary to the facts of Case T-138/89 NBV and NVB v Commission [2002] ECR II-2181, the contested decision has adverse legal effects for the Kingdom of the Netherlands (see paragraph 42 above).
Till skillnad från de omständigheter som var för handen i förstainstansrättens dom av den 17 september 1992 i mål T-138/89, NBV och NVB mot kommissionen (REG 1992, s.
Its legal position with regard to Article 230 EC is furthermore not comparable (see paragraph 37 above) to that of the applicant in that case, which was an undertaking required to establish a legal interest in bringing proceedings (see paragraph 37 above).
Nederländernas rättsliga ställning med avseende på artikel 230 EG kan vidare inte jämföras (se punkt 37 ovan) med sökandens ställning i det målet, som var ett företag som hade att styrka ett intresse av att få saken prövad (se punkt 37 ovan).
Furthermore, while the Court, in its order in Portugal v Commission, cited at paragraph 28 above, declared the action inadmissible, it based its decision on the fact that the Portuguese Republic had requested the annulment of the contested decisions only in so far as it was designated in them as an addressee, a designation which the Court held to be superfluous and without independent legal effect (paragraphs 25 and 28).
Även om domstolen vidare i sitt beslut i det ovan i punkt 28 nämnda målet Portugal mot kommissionen slog fast att talan inte kunde upptas till prövning, utgick den från att Republiken Portugal yrkat att de angripna besluten skulle ogiltigförklaras endast i den mån Portugal angavs som mottagare, varvid domstolen ansåg detta angivande vara överflödigt och sakna självständig juridisk betydelse (punkterna 25 och 28).
In the present case, however, the Kingdom of the Netherlands disputes the classification as State aid, which cannot be regarded as superfluous and without independent legal effect.
I förevarande mål har Konungariket Nederländerna emellertid bestritt kvalificeringen som statligt stöd, vilket inte kan anses överflödigt och utan självständig juridisk betydelse.
In Nuove Industrie Molisane v Commission, cited at paragraph 28 above, the Court dismissed the action as inadmissible in the absence of a legal interest in bringing proceedings, after pointing out that the applicant did not call into question the operative part of the decision and examining whether the contested finding had binding legal effects such as to affect its interests (paragraphs 34 and 38).
I sin dom i det ovan i punkt 28 nämnda målet Nuove Industrie Molisane mot kommissionen avvisade förstainstansrätten talan med motiveringen att det saknades berättigat intresse av att få saken prövad. Innan förstainstansrätten avvisade talan påpekade den att sökanden inte ifrågasatte själva artikeldelen i beslutet och prövade sedan om den bedömning som sökanden bestred hade några bindande rättsverkningar som påverkade sökandens intressen (punkterna 34 och 38).
In this case, the Kingdom of the Netherlands does not have to establish a legal interest in bringing proceedings (see paragraph 37 above), and it does call into question the operative part of the contested decision which contains the classification as State aid which it disputes.
I förevarande mål har Konungariket Nederländerna emellertid inte att visa att det har något berättigat intresse av att få saken prövad (se punkt 37 ovan). Vidare ifrågasätts artikeldelen i det angripna beslutet vari den omtvistade kvalificeringen som statligt stöd återfinns.
On the latter point, the present case must also be distinguished from that which led to the order in Netherlands v Commission, cited in paragraph 24 above.
I detta sista avseende skall förevarande mål även särskiljas från den situation som ledde fram till beslutet i det ovan i punkt 24 nämnda målet Nederländerna mot kommissionen.
In that case, the Kingdom of the Netherlands had requested in its application the annulment of the decision in question ‘in so far as the Commission takes the view therein that the contributions paid to port authorities … constitute State aid for the purposes of Article 87(1) EC’ (paragraph 9).
I det målet yrkade Konungariket Nederländerna i sin ansökan att det ifrågasatta beslutet skulle ogiltigförklaras ”i den utsträckning kommissionen i detta beslut fastställ[de] att de stöd som beviljats hamnmyndigheter … utg[jorde] statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG” (punkt 9).
That finding did not however appear in the operative part of that decision.
Någon sådan slutsats fanns emellertid inte i artikeldelen i nämnda beslut.
Finally, with regard to the Commission’s argument that Article 230 EC and 233 EC, read in conjunction, permit an action on the basis of Article 230 EC only if the measures of compliance provided for in Article 233 EC must be taken, it must be held that that interpretation does not follow from the scheme of the Treaty.
Kommissionen har slutligen hävdat att enligt artikel 230 EG jämförd med artikel 233 EG kan talan väckas med stöd av artikel 230 EG endast om verkställighetsåtgärder måste vidtas enligt artikel 233 EG. Vad beträffar detta argument finner förstainstansrätten att en sådan tolkning inte finner stöd i fördragets systematik.
Article 233 EC requires the institution or institutions whose act has been declared void or whose failure to act has been declared contrary to the Treaty, to take the necessary measures to comply with the judgment of the Court of Justice.
I artikel 233 EG föreskrivs att den eller de institutioner vars rättsakt förklarats ogiltig eller vars underlåtenhet att agera har förklarats strida mot fördraget skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa domstolens dom.
That article is therefore clearly aimed at ensuring that judgments annulling an act on the basis of Article 230 EC are complied with.
Denna artikel syftar således klart och tydligt till att säkerställa att de domar följs varigenom en rättsakt ogiltigförklarats med stöd av artikel 230 EG.
On the other hand, Article 230 EC does not in any way link its application to that of Article 233 EC.
Artikel 230 EG är däremot för sin tillämplighet på intet sätt beroende av att artikel 233 EG är tillämplig.
It does not make it a condition for the bringing of an action that measures can be taken by the institution whose act is contested if that act is annulled.
Det föreskrivs inte som villkor för att väcka talan att åtgärder skall kunna vidtas av den institution som antagit den angripna rättsakten, för det fall denna skulle ogiltigförklaras.
In those circumstances, the action must be declared admissible.
Under dessa omständigheter skall talan upptas till prövning.
The Kingdom of the Netherlands puts forward two pleas alleging the infringement, first, of Article 87 EC, and second, of the requirement to state reasons.
Konungariket Nederländerna har anfört två grunder. Den första avser åsidosättande av artikel 87 EG och den andra åsidosättande av motiveringsskyldigheten.
Regarding the first plea, the Kingdom of the Netherlands, supported by the Federal Republic of Germany, claims that the measure in question does not constitute an advantage financed through State resources and, in the alternative, that the condition of selectivity is not fulfilled.
Vad gäller den första grunden har Konungariket Nederländerna med stöd av Förbundsrepubliken Tyskland gjort gällande i första hand att den anmälda åtgärden inte utgör en förmån som finansieras med hjälp av statliga medel och i andra hand att villkoret om selektivitet inte är uppfyllt.
Lack of an advantage financed through State resources
Huruvida det föreligger en förmån som finansieras med hjälp av statliga medel
The Kingdom of the Netherlands takes the view that the Commission’s reasoning is incorrect because it is based on the grant of emission allowances whereas, in reality, the basis of the measure is the imposition of an environmental standard of statutory origin.
Konungariket Nederländerna anser att kommissionens resonemang är felaktigt då det utgår från tilldelning av utsläppsrätter medan grunden för den anmälda åtgärden i själva verket är att det genom lagstiftning föreskrivs en miljönorm.
That uniform standard applies to all industrial undertakings whose installed thermal capacity exceeds 20 MWth.
Denna enhetliga norm är tillämplig på samtliga industriföretag med en total installerad kapacitet som överstiger 20 MWh.
It constitutes a burden and not an advantage for the undertakings.
Normen innebär en börda för företagen och inte en förmån.
The characteristic of the scheme is that the undertakings can choose how to comply with the standard, by reducing their own emissions or by purchasing emission credits recorded by other undertakings.
Systemet kännetecknas av att företagen själva kan välja hur de skall efterkomma normen, antingen genom att minska sina egna utsläpp eller genom att köpa utsläppskrediter av andra företag.
The Commission wrongly proceeds on the principle that the emission credits are created by the Netherlands authorities.
Kommissionen utgår felaktigt från principen att utsläppskrediterna skapas av nederländska myndigheter.
Since, according to the Kingdom of the Netherlands, those authorities do not grant any emission allowances, they cannot therefore auction or sell such allowances.
Eftersom nämnda myndigheter enligt Konungariket Nederländerna inte tilldelar några utsläppsrätter, kan de inte heller sälja dem eller låta dem bli föremål för upphandling.
The Kingdom of the Netherlands points out, in that respect, that one can speak of State aid only in the case of a transfer of State resources.
Konungariket Nederländerna har i detta sammanhang erinrat om att det endast kan bli tal om statligt stöd då statliga medel överförs.
It cites a number of cases in support of that assertion, including Case C-379/98 PreussenElektra [2001] ECR I-2099, in which the Court held that an obligation to purchase imposed by legislation, and the distribution of the resulting financial burdens between private undertakings, does not constitute a direct or indirect transfer of State resources.
Konungariket Nederländerna har åberopat flera domar till stöd för sitt påstående, bland annat domstolens dom av den 13 mars 2001 i mål C-379/98, PreussenElektra (REG 2001, s. I-2099), i vilken domstolen slog fast att en inköpsskyldighet som föreskrivs i lag och den härav följande fördelningen av kostnaderna mellan privata företag inte medför någon direkt eller indirekt överföring av statliga medel.
The Kingdom of the Netherlands considers the measure in question to be analogous to that examined in that case.
Enligt Konungariket Nederländerna uppvisar den anmälda åtgärden emellertid likheter med den som var föremål för prövning i nämnda mål.
Moreover, the Kingdom of the Netherlands explains that the measure in question is not comparable to the Danish or British schemes, in which the allowances — the number of which is fixed in advance — are distributed free of charge by the authorities.
Konungariket Nederländerna har vidare hävdat att den anmälda åtgärden inte kan jämföras med de danska och brittiska systemen.
In their case, auction or sale is unquestionably an option which can be considered.
I dessa system fastställs antalet rättigheter i förväg och delas ut gratis av myndigheterna.
In any case, the Kingdom of the Netherlands takes the view that the Commission’s attempts to classify the measure in question under one of the two categories which it created itself only confuses the debate.
Konungariket Nederländerna anser under alla omständigheter att kommissionens försök att klassificera den anmälda åtgärden i en av de två kategorier som kommissionen själv infört endast leder till att debatten hämmas.
Finally, the Kingdom of the Netherlands disputes the Commission’s interpretation of the Community guidelines on State aid for environmental protection, according to which the grant of an emission allowance is regarded in some cases as State aid.
Slutligen har Konungariket Nederländerna bestritt kommissionens tolkning av Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till skydd för miljön. Enligt denna tolkning anses tilldelning av utsläppsrätter i vissa fall utgöra statligt stöd.
It also denies that Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council of 13 October 2003 establishing a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community and amending Council Directive 96/61/EC (OJ 2003 L 275, p.
Nederländerna har även bestritt att det i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv 96/61/EG (EUT L 275, s.
32) points out in several places that Article 87 EC applies to the allocation of emission allowances.
32) på flera ställen skulle betonas att artikel 87 EG är tillämplig på utsläppsrätter.
The Federal Republic of Germany points to the lack of an advantage for the undertakings.
Förbundsrepubliken Tyskland har åberopat att det inte föreligger några förmåner för företagen.
Even if the view is taken that emission allowances have been allocated in the present case, they are no more than the specific expression of the obligation to comply with the emission ceiling laid down.
Även om man anser att det rör sig om tilldelning av utsläppsrätter så utgör dessa endast en konkretisering av skyldigheten att iaktta det fastställda utsläppstaket.
The position of the undertakings has worsened as compared to the previous situation. Moreover, the undertakings can, in its opinion, obtain tradable allowances only thanks to their own efforts in reducing their emissions.
Företagens situation har försämrats jämfört med tidigare och de kan enligt Förbundsrepubliken Tyskland endast erhålla överlåtbara utsläppsrätter genom att själva minska sina utsläpp.
The Member State is not responsible for that economic advantage.
Denna ekonomiska förmån kan inte tillskrivas medlemsstaten.
Furthermore, the Commission is mistaken in applying to the present case the criterion of the forgoing of State revenue, that criterion being inadequate to cover, in State aid law, the free allocation of emission allowances.
Kommissionen misstar sig då den i förevarande fall tillämpar kriteriet om avstående från statliga medel, eftersom detta kriterium är olämpligt för att hindra gratis tilldelning av utsläppsrätter såvitt avser stödreglerna.
Such allocation is derived from the right of the Member States freely to decide on the introduction of charges and cannot be equated, in State aid law, with the transfer of property by public authorities.
Sådant avstående är en följd av medlemsstaternas rätt att fritt besluta att införa pålagor och kan med avseende på reglerna om stöd inte jämställas med att det offentliga avyttrar tillgångar.
The principle of the private investor under normal market conditions is not applicable, since the State provides the economic actors with a binding framework, without itself participating on the market.
Principen om en privat investerare som agerar under normala marknadsvillkor är inte heller tillämplig, eftersom staten ställer de ekonomiska aktörerna inför tvingande bestämmelser utan att själv vara aktiv på marknaden.
The Commission takes the view that the measure in question constitutes State aid because, every year, emission allowances are made available by the Kingdom of the Netherlands free of charge to the undertakings concerned.
Kommissionen anser att den anmälda åtgärden utgör statligt stöd, eftersom Konungariket Nederländerna varje år tillhandahåller de berörda företagen gratis utsläppsrätter.
The State therefore creates an intangible tradable asset which it offers free of charge to those undertakings, thereby mitigating the charges which are normally included in their budget.
Staten skapar härigenom en överlåtbar immateriell tillgång som staten ger de nämnda företagen gratis och befriar dem härigenom från kostnader som vanligtvis skulle belasta deras budget.
The value of those emission allowances results in particular from the fact that an undertaking which believes it may exceed its emission standard may, by purchasing the necessary allowances, avoid the imposition of a fine by the Netherlands authorities.
Utsläppsrätternas värde beror framför allt på att ett företag som tror sig överskrida sin utsläppsnorm kan undvika att påföras böter av de nederländska myndigheterna genom att köpa nödvändiga rättigheter.
Those allowances may already be traded at the beginning of the year, enabling an undertaking with a cash-flow problem to sell them.
Rättigheterna är överlåtbara redan i början på året varför ett företag som står inför ett likviditetsproblem kan sälja dem.
According to the Commission, the Kingdom of the Netherlands does not dispute the economic value of those emission allowances.
Konungariket Nederländerna har, enligt kommissionen, inte bestritt att utsläppsrätterna har ett ekonomiskt värde.
The Commission contends that in the present case there is a transfer of State resources in the form of a loss of State resources.
Kommissionen har gjort gällande att det i förevarande fall föreligger en överföring av statliga medel som utgörs av en förlust av sådana medel.
The Kingdom of the Netherlands takes into account only the second stage of the scheme in which the undertakings trade the emission allowances among each other.
Konungariket Nederländerna behandlar endast systemets andra etapp, då företagen kan förhandla om utsläppsrätterna sinsemellan.
The State aid is however granted in the course of the first stage in which the Kingdom of the Netherlands allocates emission allowances free of charge to the undertakings concerned which they may then sell.
Det statliga stödet tilldelas emellertid under den första etappen då Konungariket Nederländerna ger berörda företag gratis utsläppsrätter som företagen senare kan sälja.
The fact that the Netherlands authorities create tradable allowances which they then allocate free of charge, rather than sell, to those undertakings, gives rise to a loss of State revenue.
Den omständigheten att de nederländska myndigheterna skapar överlåtbara rättigheter och därefter tilldelar nämnda företag dessa rättigheter gratis i stället för att sälja dem medför en utebliven intäkt för staten.
The Commission maintains that the Kingdom of the Netherlands could organise its scheme differently and sell emission allowances every year.
Kommissionen menar att Konungariket Nederländerna kunde organisera sitt system annorlunda och sälja utsläppsrätter varje år.
Even under the scheme chosen by the Netherlands authorities, they could buy back unused emission allowances from undertakings whose emissions fall below the standard.
Även inom ramen för det valda systemet skulle de nederländska myndigheterna kunna köpa tillbaka icke använda utsläppsrätter av företag vars utsläpp understiger normen.