natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A corresponding conclusion may also be drawn from the press release prepared by the Conciliation Committee, 54 on which the German Government relies and which is said to prove that the expression ‘free of charge’ covers only the costs of repair, in particular the cost of postage, labour and materials.
Förlikningskommitténs pressmeddelande 54, som den tyska regeringen har åberopat som stöd för att begreppet ”utan kostnad” är begränsat till kostnaderna för att reparera varan, särskilt frakt-, arbets- och materialkostnader, leder till samma slutsats.
The wording of Directive 1999/44 differs from the wording of that press release, which is further proof of the fact that Directive 1999/44 was clearly intended to provide that the replacement of goods is to be free of charge. 55
Ordalydelsen i direktiv 1999/44 skiljer sig från texten i pressmeddelandet, vilket är ytterligare ett bevis för att direktiv 1999/44 entydigt syftade till att även införa kostnadsfritt utbyte av varan. 55
I find it just as difficult to agree with the German Government’s argument that a historical interpretation of Article 3(2) of Directive 1999/44 shows that the seller can require the consumer to pay compensation for use.
Jag kan inte heller dela den tyska regeringens åsikt att en historisk tolkning av artikel 3.2 i direktiv 1999/44 visar att säljaren har rätt att kräva att konsumenten skall betala ersättning för användningen av varan.
The fact that the wording used in the Commission’s last proposal — ‘to repair the goods free of charge … or to replace the goods’ 51 — was changed in Direct- ive 1999/44 to ‘to repair the goods or … to replace them, in either case free of charge’ 52
Att formuleringen i direktiv 1999/44 ändrades, från ”reparera varan utan kostnad eller att byta ut varan” 51i kommissionens sista förslag, till ”reparerar varan eller byter ut den, i båda fallen utan kostnad” 52är endast ett argument för att även utbyte alltid skall ske utan kostnad. 53 Den ändrade orda-
It should also be emphasised that even if a historical interpretation is thought to point to the result suggested by the German Government, that method of interpretation is not sufficient in itself and cannot be is in any event an argument in favour of the view that the replacement of goods must also be free of charge in every respect. 53I regard that change of wording as additional
Dessutom vill jag betona att – även om den historiska tolkningen antyder en lösning som den som har föreslagits av den tyska regeringen – denna tolkningsmetod inte är lydelsen är enligt min mening ytterligare ett bevis på att gemenskapslagstiftaren utan tvekan avsåg att föreskriva att inte bara reparation skulle vara kostnadsfritt, utan även att utbyte skulle vara kostnadsfritt och att
54 — Conciliation Committee of the European Parliament and the Council, Joint text on guarantees for consumer goods, Brussels, 18 March 1999, C/99/77.
54 — Förlikningskommittén Europaparlamentet – rådet, överenskommelse om garantier för konsumentvaror, Bryssel den 18 mars 1999, dok. nr C/99/77.
51 — Article 3(4) of the amended proposal for a European Parliament and Council directive on the sale of consumer goods and associated guarantees (COM(1998) 217 final — COD 96/0161, OJ 1998 C 148, p. 12).
51 — Artikel 3.4 i det ändrade förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om försäljning och garantier avseende konsumtionsvaror (KOM(1998) 217 slutlig – COD 96/0161, EGT C 148, 1998, s. 12).
53 — See Case 15/60 Simon v Court of Justice [1961] ECR 115, in which the Court held that in the absence of evidence to the contrary any difference between the wording of a proposal for a provision and its final version involves a difference in meaning. In the literature, see C. Baldus, ‘Historische und vergleichende Auslegung im Gemeinschaftsprivatrecht — Zur Konkretisierung der geringfügigen Vertragswidrigkeit’, in C. Baldus and P.-C. Müller-Graff (eds), Die Generalklausel im Europäischen Privatrecht, Sellier.
53 — Se dom av den 1 juni 1961 i mål 15/60, Simon mot domstolen (REG 1960, s. 225), där domstolen slog fast att om ordalydelsen i ett förslag till en bestämmelse skiljer sig från den slutliga versionen, innebär detta även en skillnad i betydelse såvida inte motsatsen har visats. I doktrinen, se bland annat Baldus, C., ”Historische und vergleichende Auslegung im Gemeinschaftsprivatrecht – Zur Konkretisierung der geringfügigen Vertragswidrigkeit”, i Baldus, C., Müller-Graff, P.-C. (utg.), Die Generalklausel im Europäischen Privatrecht, Sellier. European Law Publishers, München 2006, s. 4.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-404/06
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT TRSTENJAK — MÅL C-404/06 tillräcklig i sig och inte kan vara avgörande, 56eftersom denna metod vid tolkningen av gemenskapsrättsliga bestämmelser endast är av underordnad betydelse. 57Den rättsliga
57 The true meaning of rules of Commu- cannot be invoked in the context of the problem of entitlement to compensation for use.
Domen i målet Schulte, 59 som den tyska regeringen har åberopat, kan enligt min mening inte tillämpas på frågan om ersättning för användningen.
nity law can be derived only from those rules themselves, in the light of their context and purpose. 58
betydelsen av gemenskapsrättsliga bestämmelser framgår endast av de ifrågavarande bestämmelserna med hänsyn till deras sammanhang och syfte. 58
Two further arguments put forward by the German Government remain to be considered in this Opinion.
Inom ramen för detta förslag till avgörande är det nödvändigt att ta ställning till två andra argument som har framförts av den tyska regeringen.
The first relates to the case of Schulte, and the second to the question whether the consumer is unjustifiably enriched by the exchange of the goods.
Det första av dessa argument avser domen i målet Schulte och det andra avser frågan om konsumenten erhåller en otillbörlig ekonomisk fördel vid utbyte av den köpta varan.
56 — See the Opinion of Advocate General Kokott in Case C-284/04 T-Mobile Austriaand Others [2007] ECR I-5189, point 88, and in Robins and Others (cited above, footnote 55), points 80 and 81.
I-5189), punkt 88, och i målet Robins m.fl. (ovan fotnot 55), punkterna 80 och 81.
In the first place, Schulte concerned the protection of consumers in situations where the contract is rescinded, that is to say, rights wholly distinct from the replacement of goods.
För det första gäller domen i målet Schulte konsumentskydd vid hävning av avtalet, det vill säga anspråk av annan karaktär än vad som är fallet vid utbyte av varan.
In addition, Schulte did not concern rescission of the contract on account of a lack of conformity in the goods purchased — as is provided for in Article 3(5) of Direct- ive 1999/44 — but cancellation of a loan agreement.
Dessutom skall det påpekas att domen i målet Schulte inte handlade om hävning av avtalet på grund av fel i varan, som regleras i artikel 3.5 i direktiv 1999/44, utan om hävning av ett låneavtal.
In Schulte, the Court held that Directive 85/577/EEC 60does not preclude national legislation ‘which provides for an obligation on the consumer, in the event of cancellation of a secured credit agreement, not only to repay the amounts received under the contract but also to pay to the lender interest at the market rate’.
I domen i målet Schulte fastställde domstolen att direktiv 85/577 60inte utgör något hinder för att det i en nationell lagstiftning föreskrivs att ”konsumenten, om ett fastighetskreditavtal hävs, inte endast är skyldig att återbetala de belopp som erhållits enligt låneavtalet utan även att utge marknadsmässig ränta till långivaren”.
61Thus, in Schulte, the Court accepted a provision of national law which applied the principle that the contracting parties must each give up the benefits received.
61I detta avgörande har domstolen således accepterat en nationell bestämmelse som är ett uttryck för principen att båda parter måste lämna tillbaka vad de har tagit emot.
However, the position is different as regards a claim for replacement of defective goods.
Om man begär att en felaktig vara skall bytas ut är situationen emellertid en annan. Vid krav på
The claim for replacement of defective goods is not based on the prin-
59 — Dom av den 25 oktober 2005 i mål C-350/03, Schulte (REG 2005, s. I-9215).
According to Schermers and Waelbroeck too, it is only by way of exception that travaux préparatoires are used in interpreting Community law.
Även Schermers och Waelbroeck anser att förarbeten endast i undantagsfall används vid tolkningen av gemenskapsrätten. Se Schermers, H. G., Waelbroeck, D. F., Judicial Protection in the European Union, Kluwer Law International, Haag, London, New York 2001, s. 16. I belgisk doktrin betonas de begränsade möjligheterna till en historisk tolkning bland annat av Mertens de Wilmars, ”Réflexions sur les méthodes d’interprétation de la Cour de justice des Communautés européennes”, Cahiers de droit européen, nr. 1/1986, s.
58 — See inter alia Case 237/84 Commission v Belgium [1986] ECR 1247, paragraph 17, and Case C-306/89 Commission v Greece [1991] ECR I-5863, paragraph 8.
60 — Rådets direktiv 85/577/EEG av den 20 december 1985 för att skydda konsumenten i de fall då avtal ingås utanför fasta affärslokaler (EGT L 372, s. 31; svensk specialutgåva, område 15, volym 7, s. 83).
59 — Cited above, footnote 17.
58 — Se bland annat dom av den 15 april 1986 i mål 237/84, kommissionen mot Belgien (REG 1986, s.
For a similar decision see Case C-229/04 Crailsheimer Volksbank [2005] ECR I-9273.
1247), punkt 17, och av den 10 december 1991 i mål C-306/89, kommissionen mot Grekland (REG 1991, s. I-5863), punkt 8.
61 — Schulte (cited above, footnote 17), paragraph 93.
61 — Domen i målet Schulte (ovan fotnot 59), punkt 93.
unjustifiably enriched.
en otillbörlig förmån.
62By paying the purchase price, the consumer has properly fulfilled his obligation under the contract for the sale of consumer goods, whereas the seller has not performed his contractual obligation.
62Konsumenten har genom att betala köpeskillingen fullgjort sina förpliktelser enligt avtalet om försäljning av en konsumentvara, medan säljaren inte har fullgjort sina förpliktelser så som de stipulerats i avtalet.
Accordingly, in the light of the principle pacta sunt servanda, the claim for replacement of the goods is no more than a claim that the seller should perform his contractual obligations.
Att begära att varan byts ut utgör med hänsyn till principen pacta sunt servanda endast ett krav på att säljaren skall fullgöra sina avtalsmässiga förpliktelser.
Each party to the contract must accept the risk that it may not perform its obligations thereunder properly and in full.
Varje part måste själv bära risken för att denne inte fullgör sina avtalsmässiga förpliktelser.
Responsibility for the fact that goods have to be replaced does not lie with the consumer: all he wants is to use the goods normally, and the seller is required to enable him to do so.
Det är inte konsumenten som är ansvarig för att ett utbyte måste ske: konsumenten vill endast kunna använda sin köpta vara på sedvanligt sätt och säljaren skall göra detta möjligt.
In the second place, Schulte clearly establishes the principle that where a contract is rescinded the consumer is not necessarily obliged to return the loan plus interest if the other contracting party has not properly fulfilled its obligations.
För det andra framgår av domen i målet Schulte principen att konsumenten, om avtalet hävs, inte nödvändigtvis är skyldig att återbetala lånet jämte ränta om den andra avtalsparten inte har fullgjort sina förpliktelser enligt avtalet.
In paragraph 94 of the judgment in Schulte, the Court held that it was not incompatible with Direct- ive 85/577 for rules of national law under which a consumer who cancels a credit agreement must immediately repay the loan in full with interest at the market rate not to apply in cases where the trader has failed to comply with his obligation under the direct- ive to provide information.
I punkt 94 i domen i målet Schulte har domstolen slagit fast att direktiv 85/577 inte utgör något hinder för att nationella bestämmelser, enligt vilka en konsument som häver ett låneavtal är skyldig att återbetala hela lånet jämte ränta, inte tillämpas i de fall då långivaren inte har uppfyllt sin skyldighet enligt direktivet att informera konsumenten.
In the context of the principle that the contracting party who has not properly fulfilled his obligations is himself liable for his faulty performance, it is accordingly possible to compare rescission of the contract with replacement of defective goods.
Det är således möjligt att inom ramen för principen att en avtalspart som inte har fullgjort sina förpliktelser enligt avtalet själv skall bära ansvaret för detta, jämföra hävning av avtalet med utbyte på grund av fel i varan.
However, that again supports the view that, in the case of the replacement of defect- ive goods, the seller must bear full responsibility for his faulty performance, and in consequence pay all the related costs.
Detta är dock på nytt ett argument till stöd för att säljaren vid utbyte på grund av fel i varan måste bära hela ansvaret för han inte har fullgjort sina förpliktelser enligt avtalet och därmed skall bära samtliga kostnader som följer av detta.
It would therefore be unacceptable if the consumer, having properly performed his contractual obligation, were required to pay compensation to the seller, who has not properly performed his obligation, for use of defective goods.
Det vore därför inte acceptabelt om en konsument som har fullgjort sina förpliktelser enligt avtalet måste betala ersättning för användningen av en felaktig vara till säljaren, som i sin tur inte har fullgjort sina förpliktelser.
The receipt of the new goods signifies merely that the consumer is receiving what he is entitled to receive — namely goods which are in conformity with the contract — and, accordingly, it is not seriously arguable in the present case that the consumer has been unjustifiably enriched.
Genom mottagandet av den nya varan erhåller konsumenten endast vad han har rätt till, det vill säga en vara som motsvarar vad som har avtalats. I det förevarande fallet är det därför inte möjligt att tala om att konsumenten har kommit i åtnjutande av en otillbörlig förmån.
62 — Because Community law does not expressly make provision for this area, questions as to unjustified enrichment arise in the Court’s caselaw principally in connection with the requirements for the repayment of taxes and duties which have been unlawfully demanded.
62 — Eftersom detta område inte är uttryckligt reglerat inom gemenskapsrätten, uppkommer frågan om otillbörliga fördelar framförallt i domstolens praxis avseende förutsättningarna för återbetalning av felaktigt inbetalade skatter och tullavgifter.
On this, see inter alia Case C-343/96 Dilexport [1999] ECR I-579.
Se, i detta avseende, bland annat dom av den 9 februari 1999 i mål C-343/96, Dilexport (REG 1999, s. I-579).
Nor is it possible in the present case to maintain that the consumer has been
I det förevarande målet går det inte heller att hävda att konsumenten har erhållit
For all those reasons, I am of the opinion that Directive 1999/44 precludes the German legislation under which, in cases where consumer goods are replaced, the seller has the right to require the consumer to pay compensation for use of those goods.
Mot bakgrund av det ovan anförda anser jag att direktiv 1999/44 utgör hinder för de tyska bestämmelserna, enligt vilka säljaren vid utbyte av varan har rätt att av konsumenten kräva ersättning för användningen av varan.
On the basis of the foregoing considerations, I suggest that the Court should reply that Article 3(2) of Directive 1999/44/EC of the European Parliament and of the Council of 25 May 1999 on certain aspects of the sale of consumer goods and associated guarantees, read in conjunction with the first subparagraph of Article 3(3) and Article 3(4) of that directive, or the third subparagraph of Article 3(3) thereof, is to be interpreted as precluding national legislation under which, where consumer goods are brought into conformity with the contract by means of their replacement, the seller may require the consumer to pay compensation for use of the goods originally supplied, which were not in conformity with the contract.
Mot bakgrund av vad som anförts ovan föreslår jag således att domstolen skall fastställa att bestämmelserna i artikel 3.2 jämförda med bestämmelserna i artikel 3.3 första stycket och 3.4 eller bestämmelserna i artikel 3.3 tredje stycket i Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/44/EG av den 25 maj 1999 om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier, skall tolkas så, att de utgör hinder för en nationell lagstiftning, enligt vilken säljaren, när det är fråga om att återställa en vara till avtalsenligt skick genom att den byts ut, kan kräva ersättning av konsumenten för användningen av den ursprungligen levererade varan som inte stämde överens med vad som avtalats.
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, by the Bundesgerichtshof (Germany), made by decision of 16 August 2006, received at the Court on 28 September 2006, in the proceedings
I mål C-404/06, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Bundesgerichtshof (Förbundsrepubliken Tyskland) genom beslut av den 16 augusti 2006, som inkom till domstolen den 28 september 2006, i målet meddelar
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann (Rapporteur), President of the Chamber, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits, Judges,
DOMSTOLEN (första avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden P. Jann (referent) samt domarna A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič och E. Levits, generaladvokat: V. Trstenjak, justitiesekreterare: handläggaren B. Fülöp,
— the German Government, by M. Lumma and J. Kemper, acting as Agents,
— Tysklands regering, genom M. Lumma och J. Kemper, båda i egenskap av ombud,
— the Spanish Government, by N. Díaz Abad, acting as Agent,
— Spaniens regering, genom N. Díaz Abad, i egenskap av ombud,
— the Commission of the European Communities, by A. Aresu and B. Schima, and by I. Kaufmann-Bühler, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 15 November 2007,
— Europeiska gemenskapernas kommission, genom A. Aresu och B. Schima samt genom I. Kaufmann-Bühler, samtliga i egenskap av ombud, och efter att den 15 november 2007 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
QUELLE gives the following
QUELLE följande
This reference for a preliminary ruling relates to the interpretation of Article 3 of Directive 1999/44/EC of the European Parliament and of the Council of 25 May 1999 on certain aspects of the sale of consumer goods and associated guarantees (OJ 1999 L 171, p.
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/44/EG av den 25 maj 1999 om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier (EGT L 171, s. 12) (nedan kallat direktivet).
The reference has been made in the course of proceedings between Quelle AG (‘Quelle’), a mailorder company, and the Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände (‘the Bundesverband’), an authorised consumers’ association acting on behalf of Ms Brüning, one of Quelle’s customers.
Begäran har framställts i ett mål mellan Quelle AG (nedan kallat Quelle), ett företag för distansförsäljning, och Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände (nedan kallat Bundesverband), en konsumentorganisation som givits fullmakt av Silke Brüning som är kund hos Quelle.
The first recital in the preamble thereto states that, in accordance with Article 153(1) and (3) EC, the European Community must contribute to the achievement of a high level of consumer protection by the measures it adopts pursuant to Article 95 EC.
I skäl 1 i direktivet erinras det om att Europeiska gemenskapernas kommission, i enlighet med artikel 153.1 och 153.3 EG, ska säkerställa en hög konsumentskyddsnivå genom åtgärder som beslutas enligt artikel 95 EG.
Article 3 of the Directive, entitled ‘Rights of the consumer’, provides:
I artikel 3 i direktivet, med rubriken ”Konsumentens rättigheter”, föreskrivs följande:
A remedy shall be deemed to be disproportionate if it imposes costs on the seller which, in comparison with the alternative remedy, are unreasonable, … .
En påföljd skall anses oproportionell om den åsamkar säljaren kostnader som är orimliga i jämförelse med den alternativa påföljden …
The consumer may require an appropriate reduction of the price or have the contract rescinded:
Konsumenten har rätt att kräva ett lämpligt prisavdrag eller att häva avtalet
The 15th recital in the preamble to the Directive states that ‘Member States may provide that any reimbursement to the consumer may be reduced to take account of the use the consumer has had of the goods since they were delivered to him; … the detailed arrangements whereby rescission of the contract is effected may be laid down in national law’.
I skäl 15 i direktivet anges att ”[m]edlemsstaterna får föreskriva att en återbetalning till konsumenten får minskas för att beakta den nytta konsumenten har haft av varan sedan den levererades till honom [och att detaljerade] bestämmelser om hävning av avtalet får införas i den nationella lagstiftningen”.
Under the first sentence of Article 5(1) of the Directive (that article being entitled ‘Time limits’):
Artikel 5.1 första meningen i direktivet, med rubriken ”Tidsfrister”, har följande lydelse:
‘The seller shall be held liable under Article 3 where the lack of conformity becomes apparent within two years as from delivery of the goods.’
”Säljaren skall anses ansvarig enligt artikel 3 när den bristande avtalsenligheten visar sig inom två år efter leveransen av varan.”
Article 8(2) of the Directive (that article being entitled ‘National law and minimum protection’), provides:
I artikel 8.2 i direktivet, med rubriken ”Nationell lag och minimiskydd”, anges följande:
‘Member States may adopt or maintain in force more stringent provisions, compatible with the Treaty in the field covered by this Directive, to ensure a higher level of consumer protection.’
”Medlemsstaterna får, inom det område som regleras av detta direktiv, anta eller behålla sådana strängare bestämmelser som är förenliga med fördraget, för att säkerställa en högre konsumentskyddsnivå.”
Paragraphs 439 and 346 are among the provisions of the German Civil Code (Bürgerliches Gesetzbuch; ‘the BGB’) adopted in order to transpose the Directive into German domestic law.
Direktivet har bland annat införlivats med den tyska rättsordningen genom 439 och 346 §§ i den tyska civillagen (Bürgerliches Gesetzbuch) (nedan kallad BGB).
Paragraph 439(4) of the BGB, entitled ‘Subsequent performance’, states:
I 439 § fjärde stycket BGB, med rubriken ”Fullgörande i efterhand”, föreskrivs följande:
‘Where a seller delivers goods free from defects for the purposes of subsequent performance, he may require the purchaser to return the defective goods pursuant to Paragraphs 346 to 348.’
”Om säljaren fullgör avtalet i efterhand genom att leverera en avtalsenlig vara, får han kräva att köparen lämnar tillbaka den felaktiga varan enligt bestämmelserna i 346–348 §§.”
Paragraph 346(1) to (3) of the BGB, entitled ‘Effects of termination of the contract’, states as follows:
I 346 § första–tredje styckena BGB, med rubriken ”Verkningar av hävning”, föreskrivs följande:
If one party to a contract has reserved the right to terminate the contract or if he has a statutory right of termination, then, if termination occurs, any performance received shall be returned, and the benefits derived from such performance shall be surrendered.
Har en av parterna förbehållit sig rätt att häva avtalet eller föreligger annars enligt lag sådan rätt, ska, vid hävning, erhållna prestationer återbäras och erhållen avkastning utges.
The debtor shall pay compensation for value, in lieu of restitution or surrender, where:
I stället för återbäring eller utgivande av avkastning ska en part utge värdeersättning om
(1) restitution or surrender is excluded by virtue of the nature of what has been obtained;
1) återbäring eller utgivande är omöjligt på grund av det erhållnas beskaffenhet,