natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It argued that a part of the value given on each declaration of customs value represented buying commission and that no duty was due on that part.
Overland har gjort gällande att en del av det värde som då angavs på varje importdeklaration motsvarade en inköpsprovision och att ingen tull skulle betalas på denna del.
The first three applications were granted by the Commissioners by letters of 5 May, 1 July and 24 July 1998 and repayment duly made.
Commissioners biföll de tre första ansökningarna genom skrivelser av den 5 maj, den 1 juli och den 24 juli 1998, och återbetalning skedde i enlighet därmed.
In such circumstances are the customs authorities obliged under the Customs Code, and in particular Article 78(3) thereof, to accept the amendment to the price paid or payable for the imported goods and thereby reduced customs value?
Har tullmyndigheterna under sådana omständigheter en skyldighet enligt tullkodexen, och särskilt artikel 78.3 i denna, att godta en ändring av det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas för de importerade varorna och det därigenom minskade tullvärdet?
However, following a further examination the Commissioners decided that their initial decision to repay was wrong, on the ground that the duties of which repayment was claimed were legally owed and had been repaid in error.
Efter omprövning kom dock Commissioners fram till att det ursprungliga beslutet att bevilja återbetalning var felaktigt, på grund av att de tullar som kravet på återbetalning avsåg lagligen skulle ha betalats och felaktigt hade återbetalats.
By decisions of 30 November and 16 December
Genom beslut av den 30 november och den 16 december 1998 begärde Commissioners att Overland skulle betala ett belopp som motsvarade den återbetalning som gjorts.
Is the importer therefore entitled under the Customs Code, and in particular Article 236 thereof, to a refund of the duty paid on the buying commission?'
Det framgår av artikel 65 i tullkodexen att deklaranten inte längre kan få tillåtelse att rätta uppgifter i deklarationen efter det att tullmyndigheterna har frigjort varorna, vilket är fallet i målet vid den nationella domstolen.
It is clear from Article 65 of the Customs Code that the declarant is no longer authorised to amend his declaration once the customs authorities have released the goods into free circulation, as they have in the case in the main proceedings.
deklarationerna och, efter granskningen och i enlighet med resultaten av denna, ha fattat de beslut som krävdes för att "reglera situationen", i den mening som avses i artikel 78.3 i tullkodexen. med beaktande av att deklarationerna var bristfälliga till följd av ett oavsiktligt misstag frän deklarantens sida.
Accordingly, Article 78 of the Customs Code, which appears under the heading 'Post-clearance examination of declarations' must be examined.
Domstolen skall följaktligen pröva artikel 78 i tullkodexen, vilken finns under rubriken "Kontroll i efterhand av deklarationer".
not be dealt with without the customs authorities having reviewed the customs declarations in the light of the new information submitted by Overland, it must be held that those authorities agreed to undertake the revision of the declarations and, following that revision and in the light of its results, adopted the decisions necessary to 'regularise the situation' within the meaning of Article 78(3) of the Customs Code, taking account of the fact that the declarations were incomplete as a result of an inadvertent error by the declarant.
I förevarande mål är det inte nödvändigt att fastställa om och i sä fall på vilka villkor tullmyndigheterna är skyldiga att göra ändringar på deklaranternas begäran i enlighet med artikel 78 i tullkodexen.
In the present case, it is not necessary to determine whether or, as the case may be, under what conditions the customs authorities are obliged to make amendments at the request of the declarants pursuant to Article 78 of the Customs Code.
Det är nämligen ostridigt att Commissioners till att börja med biföll Overlands ansökan om återbetalning.
It is common ground that the Commissioners initially granted Overland's application for reimbursement.
En sådan ansökan kunde endast bifallas om tullmyndigheterna på nytt granskade tulldeklarationerna mot bakgrund av de nya upplysningar som Overland hade lämnat.
As such an application could
Följaktligen skall Commissioners anses ha godtagit att göra en granskning av
In a situation where the customs authorities have agreed to undertake revision of an import declaration and have adopted a decision 'regularising the situation' within the meaning of Article 78(3) of the Customs Code taking account of the fact that the declaration was incomplete as a result of an inadvertent error by the declarant, those authorities may not go back on that decision.
När tullmyndigheten har godtagit att granska en importdeklaration och har fattat ett beslut för att "reglera situationen", i den mening som avses i artikel 78.3 i tullkodexen, med beaktande av att deklarationen var bristfällig till följd av ett oavsiktligt misstag frän deklarantens sida, är det inte tillätet för myndigheten att ändra detta beslut.
Articles 29, 32 and 33 of Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code must be construed as meaning that a buying commission which is included in the customs value declared and is not shown separately from the selling price of the goods in the import declaration must be considered to be part of the transaction value within the meaning of Article 29 ofthat regulation and is, therefore, dutiable.
"1) Artiklarna 29, 32 och 33 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen skall tolkas så att en inköpsprovision som medräknas i det deklarerade tullvärdet, och som inte anges separat från varornas försäljningspris i importdeklarationen, skall anses utgöra en del av transaktionsvärdel i den mening som avses i artikel 29 iförordningen och är följaktligen tullpliktig.
In a situation where the customs authorities have agreed to undertake revision of an import declaration and have adopted a decision 'regularising the situation' within the meaning of Article 78(3) of Regulation No 2913/92 taking account of the fact that the declaration was incomplete as a result of an inadvertent error by the declarant, those authorities may not go back on that decision.'
När tullmyndigheten har godtagit att granska en importdeklaration och har fattat ett beslut för att ^reglera situationen', i den mening som avses i artikel 78.3 i förordning nr 2913/92, med beaktande av att deklarationen var bristfällig tillföljd av ett oavsiktligt misstag från deklarantens sida, är del inte tillåtet för myndigheten att ändra detta beslut."
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 12 March 2002.
Generaladvokaten J. Mischo har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 12 mars 2002.
He proposed that the Court should answer as follows:
Han föreslog att domstolen skulle svara pä följande sätt:
'First and second questions
Den försia och den andra fi'ågan
Articles 29, 32 and 33 of the Customs Code should be interpreted as meaning that the buying commission is not dutiable as part of the price actually paid or payable for the goods, but can none the less give rise to the imposition of duty if it is not shown separately in the customs declaration.
Artiklarna 29, 32 och 33 i tullkodexen skall tolkas så, att inköpsprovisionen inte är tullpliktig, såsom en del av det pris som faktiskt har betalats eller som skall betalas för varorna, men ändock kan ge upphov till tullplikt om den inte anges separat i tulldeklarationen.
In the circumstances outlined in the reply to the third question, the importer is entitled, under the Customs Code, and Article 236 in particular, to repayment of the duty paid on the buying commission.'
I det fall som avses i svaret på den tredje frågan har importören med stöd av tullkodexen, och särskilt dess artikel 236, rätt till återbetalning av den tull som erlagts på inköpsprovisionen.
Case C-324/01 Commission of the European Communities ν Kingdom of Belgium Environment and consumers
Mål C-324/01 Europeiska gemenskapernas kommission mot Konungariket Belgien Miljö och konsumentskydd
Conservation of natural habitats — Wild
Vilda djur och växter
(Failure by a Member State tofidfil its obligations fauna and flora — Incomplete transposition) (Sixth Chamber) special areas of conservation defined in Article 6(2), (3) and (4) of the Directive, the attainment of the objective set out in Article 7 cannot be satisfactorily ensured.
"Fördragsbrott Bevarande av livsmiljöer införlivande" (sjätte avdelningen) skall tillämpas beträffande de skyddsområden som klassificerats i enlighet med direktiv 79/409, kan uppnåendet av det syfte som fastställs i artikel 7 i det förstnämnda direktivet inte säkerställas på ett tillfredsställande sätt.
In order to ensure the full application of that provision in law and not only in fact and to satisfy the requirement of legal certainty, the Member States must provide a precise legal framework for the field in question.
För att garantera att denna bestämmelse tillämpas fullt ut i rättsligt hänseende och inte bara rent faktiskt, samt för att fullgöra kravet på rättssäkerhet, måste medlemsstaterna fastställa en exakt rättslig ram inom det berörda området.
By application lodged at the Court Registry on 28 August 2001, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to take all the measures necessary to ensure the full and proper transposition of Articles 1,4(5), 5(4), 6, 7,12,13, 14,15,16(1), 22(b) and (c) and 23(2) of Council Directive 92/43/EEC of 21 May 1992, in conjunction with Annexes II, IV, V and VI thereto, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under the Directive and the third paragraph of Article 249 EC.
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 28 augusti2001, väckt talan om fastställelse av att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 92/43/EEG "av den 21 maj 1992 och enligt artikel 249 tredje stycket EG, genom att inte vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa ett fullständigt och korrekt införlivande av artiklarna 1, 4.5, 5.4, 6, 7, 12, 13, 14, 15, 16.1, 22 b och c samt 23.2 i direktivet, jämförda med bilagorna 2, 4, 5 och 6 till detta direktiv.
The Court notes that in the absence of any national measure requiring the application to special protected areas created pursuant to Directive 79/409 of the system of protection for
Domstolen ansåg att om det inte har vidtagits några nationella åtgärder genom vilka det fastställs att bestämmelserna i artikel 6.2—6.4 i direktivet, avseende särskilda bevarandeområden,
While the Belgian authorities maintain that they guarantee the financing of nature-related education programmes and that agreements to that effect have been concluded with the bodies concerned, no measure which is likely to ensure the implementation of Article 22(c) of the Directive in the Region de Bruxelles-Capitale has been notified to the Commission.
Även om de belgiska myndigheterna har hävdat att de säkerställer finansieringen av utbildningsprogram om naturen och att avtal har slutils med berörda organisationer för det ändamålet, har kommissionen inte mottagit någon information om åtgärder som kan säkerställa genomförandet av artikel 22 c i direktivet i huvudstadsregionen Bryssel.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 12 September 2002.
Generaladvokaten P. Leger har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdel inför sjätte avdelningen den 12 september 2002.
Case T-91/01 BioID AG v Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) Intellectual property
Mål T-91/01 BioID AG mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) Immaterialrätt
The mark in respect of which registration is sought is the sign reproduced below:
"Gemenskapsvammärke Figurmärke som innehåller akronymen BioID registreringshinder - Artikel 7.1 b i förordning (EG) nr 40/94" (andra avdelningen) om för den 20 december 1993, en gemenskapsvarumärke till ansökan Byrån
On 8 July 1998, the applicant filed an application for a Community trade mark at the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) pursuant to Council Regulation (EC) No 40/94 of 20 December 1993.
Den 8 juli 1998 ingav sökanden, med stöd av rådets förordning (EG) nr 40/94 av
The goods and services in respect of which registration of the sign is sought fall under Classes 9, 38 and 42 of the Nice Agreement.
De varor och tjänster som registreringsansökan avsåg omfattas av klasserna 9, 38 och 42 i Niceöverenskommelsen.
According to the Court of First Instance, from the point of view of the relevant public, the abbreviation BioID is likely to be commonly used, in trade, for the presentation of the goods and services in the categories referred to in the application for registration, it is devoid of distinctive character as regards those categories of goods and services.
Förstainstansrätten ansåg att akronymen BioID, som ur den relevanta målgruppens synvinkel kan vara allmänt förekommande i handeln för att presentera de varor och tjänster som avses i varumärkesansökan, saknar särskiljningsförmåga avseende dessa kategorier av varor och tjänster.
Case T-130/01 Sykes Enterprises, Incorp. ν Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) Intellectual property
Mål T-130/01 Sykes Enterprises, Incorp. mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) Immaterialrätt
(Community trade mark - REAL PEOPLE, REAL SOLUTIONS - Absolute ground f or refusal — Distinctive character —Article (7)(l)(b) of Regulation No 40/94) (Second Chamber)
"Gemenskapsvarumärke - Ordkombinationen REAL PEOPLE, REAL SOLUTIONS Absolut registreringshinder — Särskiljningsförmåga ~ Artikel 7.1 b i förordning nr 40/94" (andra avdelningen)
The trade mark in respect of which registration is sought was the sign REAL PEOPLE, REAL SOLUTIONS.
(varumärken, mönster och modeller) (nedan kallad harmoniseringsbyrån).
On 11 January 1999, the applicant filed an application for a Community word mark at the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) under Council Regulation (EC) No 40/94 of 20 December 1993.
Det varumärke som registreringsansökan avser är ordkombinationen REAL PEOPLE, REAL SOLUTIONS.
The services in respect of which registration is sought are in Classes 35, 37 and 42 of the Nice Agreement.
De tjänster som registreringsansökan avser omfattas av klasserna 35, 37 och 42 i Niceöverenskommelsen.
The Court concludes that the sign will be perceived by the relevant public primarily as a promotional slogan, based on its inherent meaning, rather than as a trade mark.
Förstainstansrätten anses således att målgruppen, på grund av ordkombinationens egentliga betydelse, i första hand kommer att uppfatta den som en reklamslogan, snarare än som ett varumärke.
By decision of 15 March 2000, the examiner refused the application under Article 38 of Regulation No 40/94, on the ground that the sign was not distinctive for the purposes of Article 7(l)(b) of that regulation.
Genom beslut av den 15 mars 2000 avslog granskaren ansökan i enlighet med artikel 38 i förordning nr 40/94 med motiveringen alt den ordkombination som avses i registreringsansökan saknar särskiljningsförmåga i den mening som avses i artikel 7.1 b i nämnda förordning.
Orders the applicant to pay the costs'
Sökanden skall ersätta rättegångskostnaderna.
(State aid — Scheme for the acquisition of agricultural and forestry land in the former German Democratic Republic —Failure to initiate the formal review procedure provided for in Article 88(2) EC — System of aid —Action for annulment — Association —Admissibility) (Fourth Chamber, Extended Composition)
"Statligt stöd Program för förvän' av jord- och skogsbntksmark i före detta Tyska demokratiska republiken Underlåtenhet att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 EG -Stödordning - Talan om ogiltigförklaring Sammanslutning Upptagande till sakprövning" (fjärde avdelningen i utökad sammansättning)
Following the reunification of Germany in 1990, approximately 1.8 million hectares of agricultural and forestry land were transferred from the State assets of the German Democratic Republic to those of the Federal Republic of Germany.
Till följd av Tysklands återförening under år 1990 överfördes cirka 1 800 000 hektar statsägd jordoch skogsbruksmark från Tyska demokratiska republiken till staten i Förbundsrepubliken Tyskland.
Under the Ausgleichsleistungsgesetz (Compensation Act), which constitutes Article 2 of the Entschädigungs- und Ausgleichsleistungsgesetz (Indemnification and Compensation Act, 'the EALG') and entered into force on 1 December 1994, certain agricultural land situated in the former German
Sökanden i målet, Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum eV (aktionsföreningen för rätt och egendom), utgör en sammanslutning av intresseföreningar inom jord- och skogsbrukssektorn, personer som tvångsförflyttats och som fått sin egendom exproprierad eller annars lidit skada inom industri-, hantverks- och handelssektorn samt små och medelstora företag som hade sitt säte eller sin verksamhetsort i den tidigare sovjetiska ockupationszonen eller i den före detta Tyska demokratiska republiken.
The applicant, Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum eV, is an association of groups concerned with issues relating to property ownership in the agricultural and forestry sectors, displaced and expropriated persons, victims of spoliation in the industry, craft and commerce sectors, and small and medium-sized enterprises which had their principal place of business and country of origin in the former Soviet zone of occupation or in the former German Democratic Republic.
Ausgleichsleistungsgesetz (den tyska lagen om regleringsåtgärder) utgör 2 § i Entschädigungsund Ausgleichsleistungsgesetz (den tyska lagen om ersättning och regleringsåtgärder) (nedan kallad EALG), vilken trädde i kraft den 1 december 1994. Enligt förstnämnda lag kunde mark som var belägen i före detta Tyska
condition of residence on 3 October 1990 laid down by the Compensation Act, the Commission found as follows:
gäller kravet på bosättning på orten per den 3 oktober 1990 som föreskrivs i lagen om regleringsåtgärder, slog kommissionen fast följande:
'... this law gives natural and legal persons in the new Länder an advantage over persons without a registered office or residence in Germany and is therefore liable to contravene the ban on discrimination under Articles 52 to 58 of the EC Treaty.
"... gynnar lagen fysiska och juridiska personer i de nya delstaterna gentemot personer utan säte eller bostad i Tyskland och utgör således ett brott mot diskrimineringsförbudet enligt artiklarna 52-58 i [EG-fördraget].
Community citizens may perhaps have been able, de jure, to meet the requirement that they provide evidence of a principal place of residence in the territory [of the German Democratic Republic] on 3 October 1990.
Det var kanske möjligt rent juridiskt för alla medborgare i gemenskapen att uppfylla villkoret att den utsatta dagen den 3 oktober 1990 ha varit bofasta i [före detta Tyska demokratiska republiken].
However, defacto it was almost exclusively German nationals who met this condition — particularly those previously resident in the new Länder.
Detta villkor uppfylldes dock i praktiken nästan uteslutande av tyska medborgare — i synnerhet de som tidigare hade bott i de nya delstaterna.
Democratic Republic and held by the Treuhandanstalt, the public-law body responsible for restructuring undertakings of the former German Democratic Republic, could be acquired by various categories of persons for less than half its actual market value.
Således utestänger detta villkor de personer som inte uppfyller kriteriet att ha varit bofasta i [före detta Tyska demokratiska republiken]..." demokratiska republiken och som innehades av Treuhandanstalt, ett offentligrättsligt organ med uppgift att omstrukturera gamla företag i före detta Tyska demokratiska republiken, förvärvas av olika personkategorier för ett pris som understeg hälften av det verkliga marknadsvärdet.
The persons falling within those categories, on a priority basis and provided that they were resident there on 3 October 1990 and had, on 1 October 1996, a long-term lease in respect of land formerly owned by the State and to be privatised by the Treuhandanstalt, are those who held a farming lease, the successors to the former agricultural cooperatives, resettled persons who were expropriated between 1945 and 1949 or during the period of the German Democratic Republic and who, since then, have again been farming land, and farmers described as newly settled who did not previously own any land in the new Länder.
I dessa kategorier ingick i första hand på villkor att de hade varit bosatta på orten den 3 oktober 1990 och att de per den 1 oktober 1996 hade slutit ett långfristigt arrendeavtal avseende mark som tidigare varit statligt ägd och nu skulle privatiseras genom Treuhandanstalts försorg personer som hade ingått ett arrendeavtal, företag som efterträtt ett tidigare jordbrukskooperativ·, så kallade återgrundare som fått sin egendom exproprierad mellan åren 1945—1949 eller under Tyska demokratiska republikens existens, och som därefter ånyo brukar mark samt de jordbrukare som betecknas som "nygrundare" och som tidigare inte ägde mark i de nya delstaterna.
Those categories also cover, on a secondary basis, former owners expropriated before 1949 who have not benefited from restitution of their property and have not resumed agricultural activity locally.
Kategorierna omfattar i andra hand tidigare ägare som fått sin egendom exproprierad före år 1949, och som varken har återfått sina tillgångar eller återupptagit någon jordbruksverksamhet på orten.
The latter may acquire only land not purchased by beneficiaries on a priority basis.
De sistnämnda kunde endast förvärva mark som inte förvärvats av de personer som fick förvärva mark med förtur.
That law also provided for the possibility of acquiring forestry land on a preferential basis, with a statutory definition of the relevant categories of persons.
I lagen föreskrevs även en möjlighet att förvärva skogsmark med förtur samt en legaldefinition av de personkategorier som avsågs i detta avseende.
Following complaints lodged by German nationals and nationals of other Member States concerning that land acquisition scheme, the Commission initiated, on 18 March 1998, a review procedure under Article 93(2) of the EC Treaty (now Article 88(2) EC).
Kommissionen inledde till följd av klagomål från såväl tyska medborgare som medborgare i andra länder avseende detta markförvärvsprogram den 18 mars 1998 ett prövningsförfarande i enlighet med artikel 93.2 i EG-fördraget (nu artikel 88.2 EG).
Following that decision, the German legislature produced the draft Vermögensrechtsergänzungsgesetz (Act supplementing the Law of Property Act) abolishing and amending some of the detailed rules of the land acquisition scheme.
Efter att detta beslut fattats utarbetade den tyska lagstiftaren ett förslag till Vermögensrechtsergänzungsgesetz (lag om tillägg till lagen om återupprättande av rätt till egendom), enligt vilken vissa av metoderna som föreskrevs för markförvärvsprogrammel avskaffades eller ändrades.
In particular, it is clear from that draft that the requirement of residence on 3 October 1990 was abolished and that the intensity rate of the aid was fixed at 35% (in other words, that the purchase price for the land in question was fixed at the actual value less 35%).
Av lagförslaget framgick bland annat att kravet på bosättning på orten per den 3 oktober 1990 avskaffades och att stödnivåerna fastställdes till 35 procent (det vill säga att förvärvspriset för den ifrågavarande marken fastställdes till det verkliga värdet minskat med 35 procent).