natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In its ruling in case T-164/99,jointly decided with cases T-37/00 and T-38/00,the Court specifically addressed whether the choice of the date of 2 October 1997,as the time at which staff to be integrated into the Council’s Secretariat General ought tohave been employed by the Schengen Secretariat,was arbitrary and discriminatory. The Court made the following considerations:
I sin dom i mål T-164/99,som avgjordes tillsammans med målen T-37/00 och T-38/00, behandlade domstolen särskilt frågan huruvida valet av den 2 oktober 1997 somden tidpunkt då personal skall ha varit anställd vid Schengensekretariatet för att kommaifråga för införlivande med rådets generalsekretariat var godtycklig och diskriminerande.Domstolen gjorde följande överväganden:
74.“The date of 2 October 1997 is that of the signature of the Treaty of Amsterdam,which includes the Protocol.
74.”Det skall konstateras att den 2 oktober 1997 är den dag för undertecknande av Amsterdamfördraget som återfinns i protokollet.
On that date it thus became clear that,subject to the subsequent ratification of that Treaty,the staff of the Schengen Secretariat would be integratedinto the General Secretariat of the Council,the detailed arrangements for which would beadopted by the Council.
Denna dag blev det således klart att,under förutsättning att nämnda fördrag senare ratificerades,personalen vid Schengensekretariatet skulle införlivas med rådets generalsekretariat,som skulle kommaatt anta närmare föreskrifter om detta införlivande.
In those circumstances,the Council cannot be criticised for having,in theautonomous recruitment scheme introduced by Decision 1999/307,determined the classof persons eligible for such integration by fixing at 2 October 1997 the beginning of theperiod during which those persons had to have been employed in the Schengen Secretariat.
Under dessa omständigheter kan inte rådet kritiseras för att,inom ramen för detfristående rekryteringsförfarande som inrättades genom beslut 1999/307,ha bestämt denkategori av personer som kan komma i åtnjutande av ett sådant införlivande genom attbestämma att den period under vilken dessa personer borde ha anställts vid Schengensekretariatet skulle börja den 2 oktober 1997.
Since the Council was authorised to determine the detailed arrangements forintegration independently of the Staff Regulations and the Conditions of Employment bytaking account of the position of the persons employed in the Schengen Secretariat,it wasentitled to avert an artificial increase in the number of those persons after the principle ofintegration had become public knowledge on 2 October 1997.
Eftersom rådet hade rätt att fastställa villkoren för nämnda införlivande oberoende av tjänsteföreskrifterna och anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska gemenskaperna,genom att beaktasituationen för de personer som var anställda vid Schengensekretariatet,hade det grundför att föreskriva en artificiell ökning av detta antal personer sedan principen om införlivande blivit allmänt känd den 2 oktober 1997.
The choice of the date of 2October 1997 cannot thus be regarded as arbitrary.”
Valet av dagen den 2 oktober 1997 kansåledes inte anses godtyckligt.”
2.5In the light of the above judgement,the Ombudsman considered that the choice of thedate of 2 October 1997,as set out in Art. 3 (e)(i) of Council Decision 1999/307/EC,couldnot be regarded as arbitrary and/or discriminatory.
2.5Mot bakgrund av ovanstående dom ansåg ombudsmannen att valet av dagen den 2oktober 1997,som anges i artikel 3.e i i rådets beslut 1999/307/EG,inte kan betraktas som
On the basis of the Ombudsman’s inquiries into this complaint,there appears to be nomaladministration by the Council.
På grundval av ombudsmannens undersökningar om detta klagomål,förefaller inga administrativa missförhållanden föreligga från rådets sida.
The European Ombudsman therefore closes the case.
Europeiska ombudsmannen avslutardärför fallet.
ACCESS TODOCUMENTS ANDPUBLICATION OFLEGISLATIVEDOCUMENTS
TILLGÅNG TILLHANDLINGAR OCHOFFENTLIGGÖRAN-DE AVRÄTTSAKTER
In March 2000,the complainant submitted a complaint to the European Ombudsmanagainst the Council. The complaint concerned the Council’s refusal of the complainant’sapplication,made under Council Decision 93/731,for access to document 14238/99,(Presidency consolidated text submitted to the working party on intellectual propertyconcerning the amended proposal for a Directive on the harmonisation of certain aspectsof copyright and related rights in the information society).
I mars 2000 skickade klaganden ett klagomål till Europeiska ombudsmannen mot rådet.Klagomålet gällde rådets avslag på den klagandes ansökan om att i enlighet med rådetsbeslut 93/731 få tillgång till handling nr 14238/99 (ordförandeskapets konsoliderade textsom skickats till arbetsgruppen för immateriell äganderätt om det ändrade förslaget tilldirektiv om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätten och sammanhörande rättigheter i informationssamhället).
Decision on complaint327/2000/PB againstthe Council of the European Union
Beslut i klagomål327/2000/PB mot Europeiska unionensråd
The complainant’s initial application was refused under Article 4 (2) of Council Decision93/731 on the grounds that the document contained detailed positions of national delegations on a question under discussion in the Council,that its disclosure could harm thosedeliberations,and that on balance the applicant’s interest in disclosure was outweighed bythe Council’s interest in the effectiveness of its discussions which require in this case thepreservation of the confidentiality of the document.
Den klagandes inledande ansökan avslogs enligt artikel 4.2 i rådets beslut 93/731 medmotiveringen att handlingen innehöll detaljerade beskrivningar av de nationella delegationernas ståndpunkter i en fråga som var under behandling i rådet,att offentliggörandet avhandlingen i fråga skulle kunna skada diskussionerna och att rådets intresse av att kunnaföra effektiva diskussioner,vilket i detta fall krävde att handlingens sekretess bevarades,vägde tyngre än den sökandes intresse av att få tillgång till handlingen.
The complainant made a confirmatory application,pointing out that the Council hadalready given him access to working documents of the group of experts,which containedin large part the detailed positions of Member States.
Den klagande lämnade in en bekräftande ansökan och påpekade att rådet redan hade getthonom tillgång till expertgruppens arbetsdokument,som till stora delar innehöllmedlemsstaternas detaljerade ståndpunkter.
Furthermore,the document outlinedthe position at the end of the Finnish presidency without prejudice to possible modifications of national positions under the following presidency.
Dokumentet innehöll dessutom en beskrivning av ståndpunkten i slutet av det finska ordförandeskapet utan att detta ansågs negativtpåverka eventuella ändringar av de nationella ståndpunkterna under det kommande ordförandeskapet.
The Council refused the confirmatory application on the grounds that disclosure of thedocument,which summarised the delegations’positions on certain parts of the text,couldaffect still ongoing discussions on the matter.
Rådet avslog den bekräftande ansökan med motiveringen att ett offentliggörande av hand-lingen,som sammanfattade delegationernas ståndpunkter när det gällde vissa delar avtexten,skulle kunna påverka de diskussioner som fortfarande pågick i frågan.
Again it was claimed that a balancing exercise had been conducted.
Återigenhävdade rådet att de olika intressena vägts mot varandra.
The Council also referred to the possibility of granting partial access to the document,andsaid that this matter was under consideration by the Court of Justice on appeal from the Court of First Instance.
Rådet hänvisade också till möjligheten att ge partiell tillgång till handlingen och nämndeatt frågan var under behandling i EG-domstolen efter ett överklagande från förstainstansrätten.
The complainant made the following claims:
Den klagande framställde följande krav:
(i) the Council should release the document in question and
(i) rådet skulle ge tillgång till handlingen och
(ii) the Council should make public all the legislative documents that were being debatedby the different Council Working Groups.
(ii) rådet skulle offentliggöra alla rättsakter som diskuterades i rådets olika arbetsgrupper.
The complaint was forwarded to the Council for opinion.
Klagomålet vidarebefordrades till rådet för yttrande. I sin skrivelse till rådet uppmanadeombudsmannen rådet att i sitt svar inkludera ett yttrande
(i) on whether it should have explained how it reached the conclusion that thecomplainant’s interest in disclosure was outweighed by the Council’s general interest inthe effectiveness of discussions within the Council,and
(i) om huruvida rådet borde ha förklarat hur det kom fram till slutsatsen att den klagandesintresse av att handlingen frisläpps inte vägde lika tungt som rådets allmänna intresse avatt dess diskussioner är effektiva,
(ii) whether in dealing with the complainant’s confirmatory application the Council shouldhave responded to the points made by the complainant concerning the reasoning of therefusal of his initial application.
(ii) om huruvida rådet när det behandlade den klagandes bekräftande ansökan borde habesvarat de frågor som den klagande ställt om motiven för avslaget på hans inledandeansökan.
The Council produced,in summary,the following opinion.
Sammanfattningsvis hävdade rådet följande i sitt yttrande:
In regard to the complainant’s first allegation,the Council stated that subsequent to thelodging of the present complaint,it had re-examined its decision to refuse access to thedocument in question. It concluded that the document could now be made public,since thediscussions in the Council had resulted in a political agreement.
När det gällde den klagandes första krav,så framhöll rådet att det efter det att klagomåletinkommit åter hade granskat sitt beslut att vägra tillgång till den aktuella handlingen.Rådets slutsats blev att handlingen nu kunde offentliggöras,eftersom diskussionerna irådet hade resulterat i en politisk överenskommelse.
The Council would therefore provide the complainant with the document as requested.
Rådet skulle därför förse denklagande med den begärda handlingen.
On that basis,the Councilconsidered that the two questions by the Ombudsman in his letter to the Council were nolonger relevant.
Rådet ansåg därför inte att de två frågor somombudsmannen ställt i sin skrivelse till rådet längre var relevanta.
In regard to the complainant’s second allegation,the Council first observed that this allegation did not concern the application of the rules on public access to documents.
När det gällde den klagandes andra krav påpekade rådet först att detta inte gällde tillämpningen av reglerna om allmänhetens tillgång till handlingar.
Instead,the allegation concerned a political question rather than an administrative one,and was assuch outside the Ombudsman’s powers of inquiry.
I stället var detta en politiskfråga,snarare än en administrativ,och låg därmed utanför ombudsmannens behörighetsområde.
Having made these preliminary remarks on the second allegation,the Council stated thatin order to provide better information on the Council’s work and facilitate access to Council documents,the General Secretariat of the Council publishes on the Internet a listof the items on the provisional agendas for meetings of the Council and its preparatorybodies on which the Council is acting in its legislative capacity.
Efter dessa båda preliminära kommentarer i anslutning till det andra kravet framhöll rådetföljande:I syfte att ge bättre information om rådets arbete och underlätta tillgången tillrådets handlingar offentliggör rådets generalsekretariat på Internet en förteckning över depunkter på förslagen till föredragningslista för rådets och dess olika beredningsorganssammanträden där rådet agerar i sin lagstiftande funktion.
In addition,as part of the Council’s drive to improve information on its legislative activities,the General Secretariatpublishes a monthly summary of legislative acts and other instruments adopted by the Council, together with statements for the minutes,which the Council has decided to makepublic.
Som ett led i rådets ansträngningar att förbättra informationen om sin lagstiftande verksamhet offentliggör generalsekretariatet dessutom månadsvis en sammanfattning av rättsakter och andra instrumentsom antagits av rådet,tillsammans med protokollförda meddelanden som rådet harbeslutat offentliggöra.
The summary also mentions votes cast against adoption,abstentions and explanations of voting.
I denna sammanfattning anges också de röster som avgetts motantagandet,nedlagda röster och röstförklaringar.
The summary is to be found under “Transparency – Summary of Councilacts”on the Council website (http://ue.eu.int).
Sammanfattningen hittas under”Offentlighet – Förteckning över rådets rättsakter”på rådets webbplats (http://ue.eu.int).
The complainant did not appear to have submitted any observations.
Den klagande förefaller inte ha lämnat in några kommentarer.
Refusal to release the document
Vägran att ge tillgång till en handling
1.1The complainant alleged that the Council wrongfully refused him access to a document.
1.1Den klagande hävdade att rådet på felaktiga grunder avslagit hans ansökan om att fåtillgång till en handling.
The Ombudsman asked the Council for an opinion on the complaint,and requestedthe Council to respond to two questions concerning its handling of the complainant’srequest for the document.
Ombudsmannen bad rådet yttra sig om klagomålet och uppmanade rådet att besvara två frågor i anslutning till dess behandling av den klagandesansökan om att få ut dokumentet.
Subsequent to the lodging of the complaint to the Ombudsman,the Council decided to allow the complainant access to the document.
Efter det att klagomålet lämnades in beslutade rådet attge den klagande tillgång till handlingen.
The Council considered that its new decision made it irrelevant to respond to the two questions by the Ombudsman.
Rådet ansåg att detta nya beslut gjorde att det intelängre behövde besvara ombudsmannens båda frågor.
1.2The Ombudsman first remarked that a misunderstanding appeared to have occurredin regard to the Council’s response to the two questions by the Ombudsman.
1.2Ombudsmannen påpekade först att det verkade som om ett missförstånd hade uppståttnär det gällde rådets svar på ombudsmannens båda frågor.
It is withinthe Ombudsman’s competence to inquire into possible maladministration in past procedures or decisions that have been re-examined and changed.
Det ligger inom ombudsmannens behörighetsområde att undersöka eventuella administrativa missförhållanden isamband med tidigare förfaranden eller beslut som har granskats på nytt och därefterändrats.
It was therefore wrong of the Council to conclude that the questions put to it by the Ombudsman became irrelevant as aconsequence of the Council’s decision to allow the complainant access to the document.However,given that the complainant was allowed access to the document,and given thathe appeared not to want to pursue this matter further,the Ombudsman decided to end hisinquiries into the first allegation.
Det var därför fel av rådet att anta att de frågor som ombudsmannen ställde intelängre skulle vara relevanta som en följd av rådets beslut att ge den klagande tillgång tillhandlingen. Eftersom den klagande fick tillgång till handlingen och eftersom han inteverkade vilja driva ärendet vidare,beslutade ombudsmannen emellertid att avsluta undersökningen av det första kravet.
Publication of legislative documents that are debated
Offentliggörande av rättsakter som är under behandling
2.1The complainant claimed that the Council should make public all the legislative documents that are debated by the different Council Working Groups.
2.1Den klagande hävdade att rådet borde offentliggöra alla rättsakter som diskuteras irådets olika arbetsgrupper.
The Council provided anaccount of its publication practices.
Rådet lämnade en redogörelse för sina rutiner i samband medoffentliggörande av handlingar.
2.2In the light of the Council’s account of its publication practices,the Ombudsmanconcluded that there appeared to be no maladministration.
2.2Mot bakgrund av rådets redogörelse för dess rutiner i samband med offentliggörandeav handlingar drog ombudsmannen slutsatsen att det inte föreföll ha förekommit någraadministrativa missförhållanden.
On the basis of the Ombudsman’s inquiries into this complaint,there appears to be nomaladministration by the Council.
På grundval av ombudsmannens undersökningar av detta klagomål förefaller det inte föreligga några administrativa missförhållanden vid rådet.
The Ombudsman therefore closes the case.
Ombudsmannen avslutar därförärendet.
In October 1999,X complained concerning the circumstances of his compulsory earlyretirement from the Commission,the Commission’s recovery from him of certainexpenses of a Medical Committee and the failure of the Commission to reply to threeletters which he sent to it.
I oktober 1999 mottog ombudsmannen ett klagomål från X som rörde omständigheternakring hans avsättning från kommissionen,kommissionens krav på ersättning för vissautgifter för en medicinsk kommitté och kommissionens underlåtenhet att besvara tre skrivelser som X skickat till den.
The facts as presented in the complaint are as follows:
Fakta,så som de framgår av klagomålet,är som följer:
Decision on complaint1275/99/(OV-MM-JSA)IJH (Confidential)against the European Commission
Beslut i klagomål1275/99/(OV-MM-JSA)IJH (konfidentiellt)mot Europeiska kommissionen
From 1964 to 1979,the complainant worked for the Commission services in Brussels and Luxembourg as a LA 5 official.
Åren 1964-1979 arbetade den klagande för kommissionens tjänster i Bryssel och Luxemburg som tjänsteman i kategori LA 5.
Between 1965 and 1977,he suffered from depression,which caused frequent absence from work.
Åren 1965-1977 led han av depressioner,vilket ledde till hög frånvaro från arbetet.
On 1 March 1979,he was compulsorily retireddue to invalidity.
Den 1 mars 1979 avsattes han från sitt ämbetepå grund av sjukdom.
On 30 May 1980,the complainant appealed in order to have the occupational character of his illness recognised.
Den 30 maj 1980 överklagade den klagande beslutet för att få sinsjukdom erkänd som arbetsskada.
At his request,a Medical Committee wasconvened to evaluate his case.
På hans begäran sammankallades en medicinskkommitté för att granska hans fall.
On 23 December 1988,the Medical Committee concludedthat his illness had a non-occupational character.
Den 23 december 1988 kom den medicinskakommittén till slutsatsen att hans sjukdom inte var en arbetsskada.
On 13 January 1989,the Appointing Authority made a decision accordingly.
Den 13 januari 1989fattade tillsättningsmyndigheten ett beslut i enlighet med detta.
The complainant contested this decision by meansof a complaint under Article 90 of the Staff Regulations.
Den klagande anfördebesvär mot beslutet genom ett klagomål enligt artikel 90 i tjänsteföreskrifterna.
This complaint,as well as subsequent appeals to the Court of First Instance and to the Court of Justice were unsuccessful.
Dettaklagomål,liksom senare överklaganden till förstainstansrätten och EG-domstolen,varutan framgång.
On 3 April 1998,almost ten years after the final decision of the Appointing Authority onthe non-occupational character of his disease,the Commission made a recovery decisionagainst the complainant requiring him to reimburse 149.982 BEF to the Commission inrespect of fees incurred for the medical expert chosen by the complainant and half of thecosts for the third expert invited by the Medical Committee who had examined his case.
Den 3 april 1998,nästan tio år efter tillsättningsmyndighetens beslut att hans sjukdom intevar att betrakta som arbetsskada,fattade kommissionen ett indrivningsbeslut gentemot denklagande och krävde att han skulle återbetala 149 982 BEF till kommissionen som ersättning för utgifter som kommissionen ådragit sig för den medicinska expert som denklagande valt och halva kostnaden för den tredje expert som kallats in av den medicinskakommitté som hade granskat hans fall.
Article 90 of the Staff Regulations.
Den klagande överklagade indrivningsbeslutet ienlighet med artikel 90 i tjänsteföreskrifterna.
The Commission rejected this complaint by a decisionof 4 March 1999.
Kommissionen avvisade klagomålet i ettbeslut av den 4 mars 1999.
The recovery decision was implemented by deductions from thecomplainant’s pension.
Indrivningsbeslutet verkställdes genom avdrag från denklagandes pension.
In his complaint to the Ombudsman,the complainant presented the following allegations:
I sitt klagomål till ombudsmannen framhöll den klagande följande:
(i) Between 1965 and 1975,he was a victim of psychological harassment by his then superior at the Commission.
(i) Mellan 1965 och 1975 var han offer för psykologiska trakasserier från sin dåvarandechef på kommissionen.
His illness resulted from this psychological harassment.
Hans sjukdom var resultatet av dessa psykologiska trakasserier.
(ii) As a Hungarian dissident following the revolution of 1956,he was under observationby the Hungarian secret services between 1960 and 1970.
(ii) Som ungersk dissident efter revolutionen 1956 stod han under den ungerska hemligapolisens uppsikt mellan 1960 och 1970.
His then superior in the Commission was also a communist agent,who was in contact with the Hungarian secretservices.
Hans dåvarande chef på kommissionen var ocksåkommunistagent och stod i kontakt med den ungerska hemliga polisen.
(iii) The Commission failed to reply to his letters of 3 March 1999,16 March 1999 and 15April 1999,addressed to (ex-) Director General Mr Steffen SMIDT and the head of unit
(iii) Kommissionen underlät att besvara hans skrivelser av den 3 mars 1999,den 16 mars1999 och den 15 april 1999 som var ställda till (f.d.) generaldirektören Steffen Smidt och
35 of DG IX (Personnel and Administration),Mr G. KAHN.
35 den dåvarande enhetschefen för GD IX (Personal och administration) G. Kahn.
In these letters,the complainantput forward new elements in order to obtain a re-examination by the Commission of hiscase and withdrawal of the recovery decision.
I sina brevlade den klagande fram nya omständigheter för att få kommissionen att på nytt prövaärendet och ta tillbaka indrivningsbeslutet.
On the basis of these allegations,the complainant made the following claims:
På grundval av dessa omständigheter framställde den klagande följande krav:
(a) The Commission should afford him moral and financial rehabilitation by recognisingthe occupational nature of his illness and reconsidering its decision in 1979 to retire himcompulsorily;
(a) Kommissionen borde bevilja honom moralisk och ekonomisk upprättelse genom atterkänna att hans sjukdom var en yrkesskada och genom att ompröva sitt beslut från 1979att avsätta honom.
(b) The Commission should withdraw the recovery decision made against him in respectof expenses relating to the work of the Medical Committee in 1988.
(b) Kommissionen borde dra tillbaka sitt beslut att driva in utgifterna för den medicinskakommitténs arbete 1988.
On 13 December 1999,the Ombudsman informed the complainant that he considered allegations (i) and (ii) above and claim (a) to be inadmissible according to Article 2 (4) of the Statute of the Ombudsman,taking into account that the alleged facts dated back to theyears 1960-1975.
Den 13 december 1999 informerade ombudsmannen den klagande om att han ansåg påståendena (i) och (ii) ovan samt krav (a) vara otillåtliga enligt artikel 2.4 i ombudsmannensstadgar,med tanke på att de påstådda omständigheterna avsåg åren 1960-1975.
The Ombudsman’s inquiry therefore concerned only allegation (iii) and claim (b) above.
Ombudsmannens undersökning avsåg därför enbart påstående (iii) och krav (b) ovan.
In summary,the Commission’s opinion made the following points:
Sammanfattningsvis framkom följande av kommissionens yttrande:
As regards the complainant’s claim concerning the recovery of expenses relating to thework of the Medical Committee ten years previously:
Vad gäller den klagandes krav avseende indrivning av kostnader för den medicinskakommitténs arbete tio år tidigare: