natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(g) “collection” shall mean the gathering, sorting and/or mixing of waste for the purpose of transport.’
g) insamling: uppsamling, sortering och/eller blandning av avfall för vidare transport.”
Article 8 of Directive 75/442 provides:
I artikel 8 i direktiv 75/442 föreskrivs följande:
‘Member States shall take the necessary measures to ensure that any holder of waste:
”Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att se till att varje innehavare av avfall a) antingen överlåter det till en privat eller offentlig insamlare eller till ett företag som tillämpar de förfaranden som avses i bilaga II A eller II B, eller
— recovers or disposes of it himself in accordance with the provisions of this Directive.’
COMMUNE DE MESQUER b) själv återvinner eller bortskaffar avfallet enligt bestämmelserna i detta direktiv.”
Article 15 of Directive 75/442 provides:
I artikel 15 i direktiv 75/442 föreskrivs följande:
‘In accordance with the “polluter pays” principle, the cost of disposing of waste must be borne by:
”I enlighet med principen ”förorenaren betalar” skall kostnaden för bortskaffande av avfall belasta
— the holder who has waste handled by a waste collector or by an undertaking as referred to in Article 9, and/or
— den innehavare som låter en insamlare eller ett företag som avses i artikel 9 hantera avfallet, och/eller
— the previous holders or the producer of the product from which the waste came.’
— de tidigare innehavarna eller producenten av den produkt från vilke[n] avfallet härrör.”
Categories Q4, Q11, Q13 and Q16 in Annex I to Directive 75/442, ‘Categories of waste’, read as follows:
Kategorierna Q4, Q11, Q13 och Q16 i bilaga I, med rubriken ”Avfallskategorier”, till direktiv 75/442 har följande lydelse:
‘Q4 Materials spilled, lost or having undergone other mishap, including any materials, equipment, etc., contaminated as a result of the mishap
”Q4 Material som spillts ut, förlorats eller utsatts för någon annan olyckshändelse, inbegripet material, utrustning o.d. som förorenats på grund av olyckshändelsen.…
Q11 Residues from raw materials extraction and processing (e.g. mining residues oil field slops, etc.)
Q11 Restprodukter från utvinning och bearbetning av råvaror (t.ex. gruvslagg, slopolja etc.)…
Q13 Any materials, substances or products whose use has been banned by law
Q13 Varje material, ämne eller produkt vars användning har förbjudits i lag eller andra föreskrifter…
Q16 Any materials, substances or products which are not contained in the above categories.’
Q16 Samtliga material, ämnen och produkter som inte omfattas av någon av ovanstående kategorier.”
Annex II A to the directive, ’Disposal operations’, is intended to list disposal operations such as they occur in practice, while Annex II B, ’Recovery operations’, is intended to list recovery operations in the same way.
Bilaga II A, med rubriken ”Åtgärder för bortskaffande”, till direktivet, syftar till att upprätta en förteckning över åtgärder för bortskaffande såsom de vidtas i praktiken, medan bilaga II B, med rubriken ”Åtgärder för återvinning”, syftar till samma sak med avseende på återvinningsåtgärder.
Directive 2006/12/EC of the European Parliament and of the Council of 5 April 2006 on waste (OJ 2006 L 114, p.
Genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/12/EG av den 5 april 2006 om avfall (EUT L 114, s.
9), which draws up a codification of Directive 75/442 in order to clarify matters, repeats the above provisions in Articles 1 and 15 and Annexes I, II A and II B. Directive 2006/12 was not adopted until after the events that are the subject of the main proceedings, however, so that it does not affect those proceedings.
I artiklarna 1 och 15 samt i bilagorna I, II A och II B återges på nytt ovannämnda bestämmelser. Direktiv 2006/12 antogs emellertid först efter det att de omständigheter som aktualiseras i målet vid den nationella domstolen hade inträffat och direktivet är därför inte tillämpligt i det målet.
Article 2 of Council Directive 68/414/EEC of 20 December 1968 imposing an obligation on Member States of the EEC to maintain minimum stocks of crude oil and/or petroleum products (OJ, English Special Edition 1968(II), p.
I artikel 2 i rådets direktiv 68/414/EEG av den 20 december 1968 om en skyldighet för medlemsstaterna i EEG att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter (EGT L 308, s. 14; svensk specialutgåva, område 12, volym 1, s.
586), as amended by Council Directive 98/93/EC of 14 December 1998 (OJ 1998 L 358, p.
28), i dess lydelse enligt rådets direktiv 98/93/EG av den 14 december 1998 (EGT L 358, s.
100), which lays down such an obligation inter alia to cope with any shortages or supply crises, treats fuel oils as a category of petroleum products.
100), föreskrivs en sådan skyldighet bland annat för att hantera möjliga brister eller kriser i tillförseln, varvid eldningsoljor inbegrips i kategorin petroleumprodukter.
Recital 10 in the preamble to Directive 2004/35/EC of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 on environmental liability with regard to the prevention and remedying of environmental damage (OJ 2004 L 143, p.
Skäl 10 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/35/EG av den 21 april 2004 om miljöansvar för att förebygga och avhjälpa miljöskador (EUT L 143, s. 56) har följande lydelse:
‘Express account should be taken of the Euratom Treaty and relevant international conventions and of Community legislation regulating more comprehensively and more stringently the operation of any of the activities falling under the scope of this Directive. …’
”Det bör tas uttrycklig hänsyn till Euratomfördraget och relevanta internationella konventioner samt till gemenskapslagstiftning som innehåller mer omfattande och strängare regler för de verksamheter som omfattas av detta direktiv. … ”
Article 4(2) of Directive 2004/35 provides:
I artikel 4.2 i direktiv 2004/35 föreskrivs följande:
‘This Directive shall not apply to environmental damage or to any imminent threat of such damage arising from an incident in respect of which liability or compensation
”Detta direktiv skall inte tillämpas på miljöskador eller överhängande hot om sådana skador som uppkommer till följd av tillbud för vilka ansvar eller ersättning omfattas
Annex IV to Directive 2004/35 reads as follows:
Bilaga IV till direktiv 2004/35 har följande lydelse:
(a) the International Convention of 27 November 1992 on Civil Liability for Oil Pollution Damage;
”Internationella konventioner som avses i artikel 4.2 a) Internationell konvention av den 27 november 1992 om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja.
(b) the International Convention of 27 November 1992 on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage;
b) Internationell konvention av den 27 november 1992 om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja.
Decision 2004/246/EC
Beslut 2004/246/EG
On 2 March 2004 the Council adopted Decision 2004/246/EC authorising the Member States to sign, ratify or accede to, in the interest of the European Community, the Protocol of 2003 to the International Convention on the Establishment of an
Rådet antog den 2 mars 2004 beslut 2004/246/EG om bemyndigande för medlemsstaterna att i Europeiska gemenskapens intresse underteckna, ratificera eller ansluta sig till 2003 års protokoll till 1992 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja,
International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage, 1992, and authorising Austria and Luxembourg, in the interest of the European Community, to accede to the underlying instruments (OJ 2004 L 78, p. 22).
COMMUNE DE MESQUER och om bemyndigande för Österrike och Luxemburg att i Europeiska gemenskapens intresse ansluta sig till de instrument som ligger till grund för protokollet (EUT L 78, s. 22).
Recital 4 in the preamble to Decision 2004/246 reads as follows:
Skäl 4 i beslut 2004/246 har följande lydelse:
Articles 1(1) and 4 of Decision 2004/246 read as follows:
Artiklarna 1.1 och 4 i beslut 2004/246 har följande lydelse:
Member States shall, at the earliest opportunity, use their best endeavours to ensure that the Supplementary Fund Protocol, and the underlying instruments, are amended in order to allow the Community to become a Contracting Party to them.’
Medlemsstaterna skall snarast möjligt på alla sätt verka för att protokollet om den kompletterande fonden och de instrument som ligger till grund för det ändras, så att gemenskapen kan bli en fördragsslutande part i dessa.”
7279), now Article L. 541-2 of the Code de l’environnement (Code of the Environment), provides:
7279), nu artikel L. 541-2 i miljölagen (code de l’environnement), föreskrivs följande:
‘Any person who produces or holds waste under conditions likely to produce harmful effects on soils, flora and fauna, to damage sites or landscapes, to pollute the air or water, to cause noise and odours and, in general, to harm human health or the environment, is obliged to dispose of it or have it disposed of in accordance with the provisions of this Chapter, under the conditions required to avoid the above effects.
”Den som producerar eller innehar avfall på ett sådant sätt att det kan medföra skadlig inverkan på mark, flora och fauna, försämra områden och landskap, förorena luft och vattendrag, ge upphov till buller och lukt, och allmänt skada människors hälsa och miljön, är skyldig att, i enlighet med bestämmelserna i detta kapitel, bortskaffa eller föranstalta om bortskaffande av avfallet på ett sådant sätt att nämnda inverkan förhindras.
The disposal of waste includes the operations of collection, transport, storage, sorting and treatment required for the recovery of reusable elements and materials or energy, and for the deposit or discharge into the natural environment of all other products under the conditions required to avoid the harmful effects mentioned in the previous paragraph.’
Bortskaffande av avfall innefattar sådan insamling, transport, lagring, sortering och behandling som är nödvändig för att återvinna föremål och material som kan återanvändas eller för att utvinna energi eller för att deponera eller återföra till den naturliga miljön alla andra föremål på ett sådant sätt att de olägenheter som nämnts i föregående stycke kan undvikas.”
The dispute in the main proceedings and the reference for a preliminary ruling
Tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
On 12 December 1999 the oil tanker Erika, flying the Maltese flag and chartered by Total International Ltd, sank about 35 nautical miles south-west of the Pointe de Penmarc’h (Finistère, France), spilling part of her cargo and oil from her bunkers at sea and causing pollution of the Atlantic coast of France.
Den maltesiskflaggade oljetankern Erika, som chartrats av Total International Ltd, sjönk den 12 december 1999 cirka 35 sjömil sydväst om Penmarc’h-udden (Finistère, Frankrike) och spillde ut en del av sin last och olja från sina oljetankar i havet och förorenade den franska Atlantkusten.
It appears from the order for reference and the observations submitted to the Court that the Italian company ENEL concluded a contract with Total International Ltd for the delivery of heavy fuel oil intended to be used as fuel for electricity production.
Det framgår av beslutet om hänskjutande och de yttranden som avgetts till domstolen att det italienska bolaget ENEL hade slutit ett avtal om leverans av tung eldningsolja med Total International Ltd. Eldningsoljan skulle användas som bränsle för framställning av elektricitet.
In order to carry out the contract, Total raffinage distribution, now Total France SA, sold the heavy fuel oil to Total International Ltd, which chartered the vessel Erika to carry it from Dunkirk (France) to Milazzo (Italy).
För att verkställa sina avtalsförpliktelser sålde bolaget Total raffinage distribution, sedermera Total France SA, den tunga eldningsoljan till bolaget Total International Ltd, som chartrade fartyget Erika för att frakta oljan från hamnen i Dunkerque (Frankrike) till hamnen i Milazzo (Italien).
On 9 June 2000 the Commune de Mesquer brought proceedings against the Total companies in the Tribunal de commerce de Saint-Nazaire (Commercial Court, Saint-Nazaire), seeking inter alia a ruling that the companies should, pursuant to Law No 75-633, be liable for the consequences of the damage caused by the waste spread on the territory of the municipality and be ordered jointly and severally to pay the costs incurred by the municipality for cleaning and anti-pollution measures, namely EUR 69 232.42.
Commune de Mesquer väckte den 9 juni 2000 talan mot Totalbolagen vid Tribunal de commerce de Saint Nazaire och yrkade bland annat att denna domstol skulle fastställa att Totalbolagen, med tillämpning av lag nr 75-633 V, bär ansvaret för de skador som orsakats av det avfall som spillts ut i kommunen och att Totalbolagen skulle förpliktas att solidariskt ersätta kommunens kostnader för rengöring och sanering, vilka uppgick till 69 232, 42euro.
The action was unsuccessful, and the Commune de Mesquer appealed to the Cour d’appel de Rennes (Court of Appeal, Rennes), which by judgment of 13 February 2002 confirmed the decision at first instance, taking the view that the heavy fuel oil did not in this case constitute waste but was a combustible material for energy production manufactured for a specific use.
Talan vann inte bifall och Commune de Mesquer överklagade till Cour d’appel de Rennes, som i dom av den 13 februari 2002 fastställde den dom som meddelats i första instans. Cour d’appel bedömde att den tunga eldningsoljan i förevarande fall inte utgjorde avfall, utan ett brännbart material som kunde användas för energiframställning och som framställts för en specifik användning.
The Cour d’appel de Rennes accepted that the heavy fuel oil thus spilled and mixed with water and sand formed waste, but nevertheless considered that there was no provision under which the Total companies could be held liable, since they could not be regarded as producers or holders of that waste.
Cour d’appel de Rennes godtog visserligen att den tunga eldningsoljan, utspädd och förändrad genom blandningen med vatten och sand, gav upphov till avfall, men denna domstol ansåg ändå att det saknades en bestämmelse för att kunna lägga ansvaret på Totalbolagen, eftersom bolagen inte kunde anses som producent eller innehavare av avfallet. Commune de Mesquer överklagade domen till Cour de cassation.
Since it considered that the case raised a serious problem of interpretation of Directive 75/442, the Cour de cassation decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Eftersom målet innehöll en svårighet beträffande hur direktiv 75/442 ska tolkas, beslutade Cour de cassation att vilandeförklara målet och att ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
The Total companies submit that the reference for a preliminary ruling must be declared inadmissible in so far as the Commune de Mesquer has already received compensation from the Fund and consequently has no legal interest in bringing proceedings.
Totalbolagen har gjort gällande att begäran om förhandsavgörande inte ska tas upp till sakprövning, eftersom Commune de Mesquer redan har fått kompensation från FIPOL och följaktligen saknar berättigat intresse av att få saken prövad.
In those circumstances the request for a preliminary ruling is hypothetical.
Begäran om förhandsavgörande har således en hypotetisk karaktär.
It is settled caselaw that questions on the interpretation of Community law referred by a national court, in the factual and legislative context which that court is responsible for defining and the accuracy of which is not a matter for the Court to determine, enjoy a presumption of relevance.
Enligt fast rättspraxis presumeras nationella domstolars frågor om tolkningen av gemenskapsrätten som ställs inom ramen för den beskrivning av omständigheterna i målet och tillämplig lagstiftning som den nationella domstolen har lämnat på eget ansvar, och vilka det inte ankommer på EG-domstolen att pröva riktigheten av, vara relevanta.
The Court may refuse to rule on a question referred by a national court only where it is quite obvious that the interpretation of Community law that is sought bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose, where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it (see, to that effect, Joined Cases C-222/05 to C-225/05 Van der Weerd and Others [2007] ECR I-4233, paragraph 22 and the caselaw cited).
En begäran från en nationell domstol kan bara avvisas av EG-domstolen då det är uppenbart att den begärda tolkningen av gemenskapsrätten inte har något samband med de verkliga omständigheterna eller föremålet för tvisten i målet vid den nationella domstolen eller då frågorna är hypotetiska eller EG-domstolen inte förfogar över de uppgifter om sakförhållandena eller de rättsliga förhållandena som är nödvändiga för att kunna besvara frågorna på ett ändamålsenligt sätt (se, för ett liknande resonemang, dom av den 7 juni 2007 i de förenade målen C-222/05–C-225/05, van der Weerd m.fl., REG 2007, s. I-4233, punkt 22 och där angiven rättspraxis).
Moreover, according to settled caselaw, it is for the national court hearing a dispute to determine both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court (Joined Cases C-393/04 and C-41/05 Air Liquide Industries Belgium [2006] ECR I-5293, paragraph 24 and the caselaw cited).
Likaså ankommer det enligt fast rättspraxis på de nationella domstolarna vid vilka ett mål är anhängigt att bedöma såväl om ett förhandsavgörande är nödvändigt för att döma i saken som relevansen av de frågor som ställs till domstolen (dom av den 15 juni 2006 i de förenade målen C-393/04 och C-41/05, Air Liquide Industries Belgium, REG 2006, s. I-5293, punkt 24 och däri angiven rättspraxis).
It may be seen from the documents in the case that the Commune de Mesquer has indeed received payments from the Fund, made following the claim for compensation it brought against inter alia the owner of the Erika and the Fund.
Det framgår av handlingarna i målet att Commune de Mesquer faktiskt har fått ersättning från FIPOL, en utbetalning som skedde efter det att kommunen hade riktat krav på ersättning till bland andra ägaren av fartyget Erika och till FIPOL.
Those payments were the subject of settlements by which the municipality expressly agreed not to bring any actions or proceedings, on pain of having to repay the sums paid.
Betalningarna var del av en uppgörelse i vilken kommunen uttryckligen åtog sig att inte vidta några rättsliga åtgärder. Gjorde den detta skulle ersättningen betalas tillbaka.
It is apparent that the Cour de cassation had that information before it, but none the less did not consider that the dispute in the main proceedings had ceased or that the Commune de Mesquer had lost its legal interest in bringing proceedings, and did not decide not to refer its questions to the Court for a preliminary ruling.
Det framgår att den hänskjutande domstolen förfogade över dessa upplysningar, men att den trots det varken bedömde att målet var avslutat eller att Commune de Mesquer hade förlorat sitt berättigade intresse av att få saken prövad. Ej heller fann den skäl att inte ställa tolkningsfrågor till domstolen.
In those circumstances the questions put by the Cour de cassation must be answered.
De frågor som har ställts av Cour de cassation ska således besvaras.
By its first question, the referring court seeks to know whether heavy fuel oil sold as a combustible fuel may be classified as waste within the meaning of Article 1(a) of Directive 75/442.
Den hänskjutande domstolen har ställt sin första fråga för att få klarhet i huruvida tung eldningsolja som sålts som bränsle kan klassificeras som avfall i den mening som avses i artikel 1 a i direktiv 75/442.
The Total companies, the Member States which have submitted observations, and the Commission take the view that the question should be answered in the negative.
Totalbolagen, de medlemsstater som har avgett yttranden och kommissionen anser att frågan ska besvaras nekande.
Only the Commune de Mesquer submits that such heavy fuel oil is to be classified as waste and that the substance in question falls, moreover, within the category of dangerous and illegal products.
Endast Commune de Mesquer har hävdat att sådan tung eldningsolja ska klassificeras som avfall och att ämnet i fråga dessutom omfattas av kategorin farliga och förbjudna produkter.
It should be recalled that under Article 1(a) of Directive 75/442 any substance or object in the categories set out in Annex I to the directive which the holder discards or intends or is required to discard is to be regarded as waste.
Det ska inledningsvis påpekas att enligt artikel 1 a i direktiv 75/442 utgörs avfall av varje föremål, ämne eller substans som ingår i de kategorier som anges i bilaga I till direktivet och som innehavaren gör sig av med eller avser eller är skyldig att göra sig av med.
The Court has also held that, in view of the aim pursued by Directive 75/442, the concept of waste cannot be interpreted restrictively (see ARCO Chemie Nederland, paragraph 40).
Domstolen har även uttalat att mot bakgrund av syftet med direktiv 75/442 kan avfallsbegreppet inte ges en restriktiv tolkning (se domen i de ovannämnda förenade målen ARCO Chemie Nederland m.fl., punkt 40).
That concept can cover all objects and substances discarded by their owner, even if they have a commercial value and are collected on a commercial basis for recycling, reclamation or reuse (see, in particular, Case C-9/00 Palin Granit and Vehmassalon kansanterveystyön kuntayhtymän hallitus [2002] ECR I-3533, paragraph 29 and the caselaw cited).
Begreppet avser att omfatta samtliga ämnen, substanser och föremål som ägaren gör sig av med, även om de har ett marknadsvärde och insamlas yrkesmässigt för återvinning, vidareutnyttjande eller återanvändning (se, bland annat, dom av den 18 april 2002 i mål C-9/00, Palin Granit och Vehmassalon kansanterveystyön kuntayhtymän hallitus, REG 2002, s.
In this respect, certain circumstances may constitute evidence that a substance or object has been discarded or of an intention or requirement to discard it within the meaning of Article 1(a) of Directive 75/442.
Vissa omständigheter kan utgöra indicier på att innehavaren gör sig av med eller avser att eller är skyldig att göra sig av med ett föremål, ett ämne eller en substans i den mening som avses i artikel 1 a i direktiv 75/442.
That will be the case in particular where the substance used is a production residue, that is to say, a product not sought as
Så är bland annat fallet när den substans som har använts är en restprodukt, det vill säga en sådan produkt som man
The Court has thus said that leftover stone from extraction processes of a granite quarry which is not the product primarily sought by the operator in principle constitutes waste (Palin Granit, paragraphs 32 and 33).
Domstolen har preciserat att restprodukter från granitbrytning, som inte är den produkt som huvudsakligen eftersträvas vid stenbrytningen, i princip utgör avfall (domen i målet Palin Granit, punkterna 32 och 33).