natgillin/translations-raw huggingface dataset:
See also Case C-426/93 Germany v Council [1995] ECR I-3723, paragraph 21.
Se även dom av den 9 november 1995 i mål C-426/93, Tyskland mot rådet (REG 1995, s. I-3723), punkt 21.
37 — See Case 174/84 Bulk Oil [1986] ECR 559, paragraph 65.
37 — Se dom av den 18 februari 1986 i mål 174/84, Bulk Oil (REG 1986, s. 559; svensk specialutgåva, volym 8, s. 433), punkt 65.
31 — Ibid., paragraphs 48 and 49.32 — See Köster, paragraph 6.33 — See Case 43/75 Defrenne [1976] ECR 455, paragraph 58.
32 — Se domen i det ovan i fotnot 12 nämnda målet Köster, punkt 6.
34 — See Opinion 1/91 [1991] ECR I-6079, paragraph 21.
33 — Se dom av den 8 april 1976 i mål 43/75, Defrenne (REG 1976, s. 455; svensk specialutgåva, volym 3, s. 59), punkt 58.
38 — That principle is also expressed in another way in Article 5 EU: ‘the European Parliament, the Council, the Commission, the Court of Justice and the Court of Auditors shall exercise their powers under the conditions and for the purposes provided for, on the one hand, by the provisions of the Treaties establishing the European Communities and of the subsequent Treaties and Acts modifying and supplementing them and, on the other hand, by the other provisions of this Treaty’.
38 — Denna princip är även uttryckt på ett annat sätt i artikel 5 EU: ”Europaparlamentet, rådet, kommissionen, domstolen och revisionsrätten skall utöva sina befogenheter på de villkor och för de syften som har fastställts dels genom bestämmelserna i fördragen om upprättande av Europeiska gemenskaperna och i senare fördrag och rättsakter om ändring eller komplettering av dessa fördrag och dels genom de övriga bestämmelserna i det här fördraget.”
35 — Case 68/86 United Kingdom v Council [1988] ECR 855, paragraph 38.
Se redan dom av den 5 februari 1963 i mål 26/62, van Gend en Loos (REG 1963, s.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 exercises its powers and amend, with a view to the adoption of an act, the procedure laid down for that purpose by the Treaty.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-133/06 institution får följaktligen inte själv fastställa på vilket sätt den utövar sin behörighet och, i syfte att anta en rättsakt, ändra det förfarande som föreskrivs i fördraget för detta ändamål.
Only the Treaty may, if necessary, empower the Council to amend the decision-making process, as illustrated by bridging clauses such as the second indent of Article 67(2) EC or the second subparagraph of Article 175(2) EC.
Endast det sistnämnda kan, i förekommande fall, ge rådet behörighet att ändra beslutsförfarandet, såsom visas i övergångsklausulerna såsom artikel 67.2 andra strecksatsen EG eller artikel 175.2 andra stycket EG.
In other words, it follows from the principle that the institutions must act within the limits of their powers that certain powers are not available to them.
Med andra ord, av principen om maktfördelning följer, kan man säga, en princip om förbud att överskrida behörigheter.
the applicable decision-making procedure.
Det är nämligen detta val som avgör vilket beslutsförfarande som skall tillämpas.
The competent Community institution, the voting rules to which the adoption of the measure by the Council is subject and the extent of the Parliament’s participation in the adoption of the act are therefore dependent on that choice.
Därav beror följaktligen bland annat vilken av gemenskapens institutioner som är behörig, vilka röstregler som skall gälla vid rådets antagande av en rättsakt och i hur stor utsträckning parlamentet skall delta i antagandet av rättsakten.
In addition, any dispute as regards the choice of the appropriate legal basis does not have only purely formal significance.
Oenighet beträffande valet av rättslig grund har således inte enbart en formell betydelse.
Where the legal basis propounded by an applicant provides for a decision-making procedure which is different from that required under the legal basis chosen by the author of the act, the choice of legal basis has ramifications for the determination of the content of the act.
När det i den rättsliga grund som åberopats av sökanden föreskrivs ett annat beslutsförfarande än det som föreskrivs i den rättsliga grund som rättsaktens författare har åberopat, påverkar valet av rättslig grund även rättsaktens innehåll.
Consequently, that choice cannot be at the discretion of an institution, but must be based on objective factors which are amenable to judicial review, such as the aim and content of the measure. 42
Följaktligen kan detta val inte enbart vara beroende av en institutions skönsmässiga bedömning utan måste grunda sig på objektiva kriterier som kan bli föremål för domstolsprövning, såsom rättsaktens syfte och innehåll. 42
Furthermore, the legislative procedures laid down by the Treaties establish the extent to which each institution is to be associated with the taking of decisions and thus establishes an institutional balance.
De lagstiftningsförfaranden som föreskrivs i fördragen bestämmer för övrigt omfattningen av varje institutions deltagande i beslutsfattandet och definierar således en institutionell jämvikt.
The fact that an institution amends the decision-making process thus causes it to undermine the principle of institutional balance, a principle upheld by the Court 39which ‘means that each of the institutions must exercise its powers with due regard for the powers of the other institutions’ 40 and that it is not open to an institution to ‘deprive the other institutions of a prerogative granted to them by the Treaties themselves’. 41
Den omständigheten att en institution ändrar beslutsförfarandet medför följaktligen även att den åsidosätter den av domstolen fastslagna principen om institutionell jämvikt, 39 vilken ”[kräver] att varje institution vid utövandet av sina befogenheter respekterar de övrigas befogenheter” 40 och förbjuder en institution att ”frånta de övriga institutionerna en rätt som de tilldelats genom själva fördragen”. 41
Likewise, a challenge to the recourse had to secondary legal bases does not have only a purely formal significance, since the purpose of establishing secondary legal bases is to make it possible to adopt acts of a legislative nature by way of a simplified procedure, as opposed to that provided for under the appropriate legal basis in the Treaty.
Bestridandet av rättsliga grunder som hämtats ur sekundärrätten har inte heller enbart en formell betydelse, eftersom fastställande av rättsliga grunder i sekundärrätten syftar till att möjliggöra antagande av rättsakter av lagstiftningskaraktär enligt ett förenklat förfarande i förhållande till det som föreskrivs i den rättsliga grund som är tillämplig enligt fördraget.
In the present case, as I have already stated, the procedures for the taking of decisions provided for under the contested secondary
I förevarande mål skiljer sig, som jag har påpekat ovan, de
Moreover, it is because it affects the institutional balance that the Court attaches so much importance to the choice of legal basis.
Se vidare domen i det ovan i fotnot 12 nämnda målet Köster, punkt 9, och dom av den 29 oktober 1980 i mål 138/79, Roquette Frères mot rådet (REG 1980, s. 3333; svensk specialutgåva, volym 5, s. 405), punkt 33.
39 — As from 1958: see Case 9/56 Meroni v ECSC High Authority [1957-1958] ECR 133, 152; Köster, paragraph 9; and Case 138/79 Roquette v Council [1980] ECR 3333, paragraph 33.
40 — Domen av den 22 maj 1990 i det ovan i fotnot 9 nämnda målet C-70/88, Parlamentet mot rådet, punkt 22.
Treaty more cumbersome. 44The Court’s reminder that it is imperative that the deci-sion-making procedures provided for by the Treaty be complied with is clear and general in application.
PARLAMENTET MOT RÅDET som skall dras av denna lösning till att endast döma ut de rättsliga grunder i sekundärrätten som leder till att det i fördraget föreskrivna förfarandet betungas.
legal bases (qualified majority within the Council and consultation of the Parliament) differ from the procedures laid down by Article 67(5) EC, the legal basis for which the Parliament and the Commission argue (unanimity within the Council and consultation of the Parliament if the designation of safe countries still formed part of the necessary legislation; qualified majority within the Council and co-decision if the contested directive should be regarded as the final stage of the necessary legislation).
regler för beslutsfattande som föreskrivs i de ifrågasatta rättsliga grunderna i sekundärrätten (kvalificerad majoritet inom rådet och inhämtande av yttrande från parlamentet) från de förfaranden som föreskrivs i artikel 67.5 EG, den rättsgrund som parlamentet och kommissionen har åberopat (enhälligt beslut inom rådet och inhämtande av yttrande från parlamentet för det fall fastställande av säkra länder fortfarande omfattas av den nödvändiga lagstiftningen, kvalificerad majoritet inom rådet och medbeslutande om det omtvistade direktivet skulle anses vara den avslutande delen av den nödvändiga lagstiftningen).
Similarly, with regard to the Council’s argument in favour of the legality of secondary legal bases, which is drawn from the existence of a practice, I would point out that the Court of Justice, in consistently rejecting customs contrary to the law as part of the Community legal order, 45 has already refused to accept that precedents may be relied on to substantiate the Council’s preference for a basis other than the appropriate legal basis, on the ground that ‘a mere practice on the part of the Council cannot derogate from the rules laid down in the Treaty and therefore cannot create a precedent binding on the Community institutions with regard to the correct legal basis’. 46
Beträffande rådets argument att rättsliga grunder som föreskrivs i sekundärrätten är lagenliga eftersom de härrör från praxis, skall det även påpekas att domstolen, i linje med sin vägran att godta sedvänja contra legem i gemenskapens rättsordning, 45redan har motsatt sig att prejudikat skulle kunna åberopas för att motivera att rådet har föredragit en annan grund än den tillämpliga rättsgrunden, med motiveringen att ”enbart rådets praxis inte kan utgöra grund för att avvika från regler i fördraget och att den, följaktligen, inte kan ge upphov till ett prejudikat som är bindande för gemenskapsinstitutionerna i fråga om vilken rättslig grund som är den korrekta”. 46
In the light of all of these considerations, I propose that the Court should hold that the Council was not entitled to adopt, in the
Mot bakgrund av det ovan anförda, föreslår jag att domstolen skall slå fast att rådet inte hade behörighet att, genom det
The use of secondary legal bases cannot therefore be allowed, because it undermines the principle that the institutions must act within the limits of their powers and the principle of institutional balance.
Tillämpning av rättsliga grunder i sekundärrätten kan, eftersom det står i strid med principerna om maktfördelning och institutionell jämvikt, inte tillåtas.
Furthermore, the Court’s reply to the applicant who complained that Council Directive 85/649/EEC of 31 December 1985 prohibiting the use in livestock farming of certain substances having a hormonal action had been adopted on the basis of Article 43 EC, and not in accordance with the procedure laid down by the secondary legal basis provided for that purpose, was that ‘the rules regarding the manner in which the Community institutions arrive at their decisions are laid down in the Treaty and are not at the disposal of the Member States or of the institutions themselves’.
Domstolen har för övrigt beträffande det klagomål som gällde att rådets direktiv 85/649/EEG om förbud att använda vissa ämnen med hormonell verkan inom husdjursproduktionen hade antagits på grundval av artikel 43 EG och inte enligt det förfarande som föreskrivs i den rättsliga grund i sekundärrätten som inrättats i detta syfte svarat att ”reglerna för beslutsprocessen inom gemenskapens institutioner har fastställts genom fördraget och det står varken medlemsstaterna eller institutionerna själva fritt att bestämma dessa”.
45 — See point 29 of this Opinion above.
43 — Domen i det ovan i fotnot 35 nämnda målet Förenade kungariket mot rådet, punkt 38.
46 — See Case C-271/94 Parliament v Council [1996] ECR I-1689, paragraph 24; Case C-84/94 United Kingdom v Council [1996] ECR I-5755, paragraph 19; and Case 68/86 United Kingdom v Council, paragraph 24.
46 — Se dom av den 26 mars 1996 i mål C-271/94, Parlamentet mot rådet (REG 1996, s.
43 — Case C-68/86 United Kingdom v Council, paragraph 38.
I-1689), punkt 24, och av den 12 november 1996 i mål C-84/94, Förenade kungariket mot rådet (REG 1996, s. I-5755), punkt 19.
B — The pleas alleging an insufficient statement of reasons and a breach of the principle of cooperation in good faith contested directive, the contested secondary legal bases with a view to the adoption of legislative measures under a simplified procedure as compared with that provided for by Article 67(5) EC.
B — Grunderna avseende bristande motivering och åsidosättande av principen om lojalt samarbete omtvistade direktivet, använda de ifrågasatta rättsliga grunderna i sekundärrätten i syfte att anta lagstiftning enligt ett förenklat förfarande jämfört med det som föreskrivs i artikel 67.5 EG.
Consequently, the pleas of lack of competence and infringement of the Treaty raised by the Parliament should be upheld and the contested provisions should be annulled.
Talan skall även bifallas på de av parlamentet åberopade grunderna avseende bristande behörighet och åsidosättande av fördraget, och de ifrågasatta bestämmelserna skall ogiltigförklaras.
As the pleas of lack of competence and infringement of the Treaty are well-founded and entail the annulment of the contested provisions, there is no need to rule on the other two pleas submitted by the Parliament alleging an insufficient statement of reasons and a breach of the principle of cooperation in good faith.
Eftersom talan skall bifallas på grunderna avseende bristande behörighet och åsidosättande av fördraget och de ifrågasatta bestämmelserna ogiltigförklaras, saknar domstolen anledning att pröva de övriga två grunder som parlamentet åberopat om bristande motivering och åsidosättande av principen om lojalt samarbete.
III — Conclusion
III — Förslag till avgörande
‘Annul Article 29(1) and (2) and Article 36(3) of Council Directive 2005/85/EC of 1 December 2005 on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status.’
Mot denna bakgrund föreslår jag att domstolen skall ogiltigförklara artiklarna 29.1, 29.2 och 36.3 i rådets direktiv 2005/85/EG av den 1 december 2005 om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för beviljande eller återkallande av flyktingstatus.
JUDGMENT OF THE COURT (Grand Chamber)
DOMSTOLENS DOM (stora avdelningen) den 6 maj 2008 *
APPLICATION for annulment under the first paragraph of Article 230 EC, brought on 8 March 2006,
I mål C-133/06, angående en talan om ogiltigförklaring enligt artikel 230 första stycket EG, som väckts den 8 mars 2006,
European Parliament, represented by H. Duintjer Tebbens, A. Caiola, A. Auersperger Matić and K. Bradley, acting as Agents, applicant, supported by:
Europaparlamentet, företrätt av H. Duintjer Tebbens, A. Caiola, A. Auersperger Matić och K. Bradley, samtliga i egenskap av ombud, sökande, med stöd av
Commission of the European Communities, represented by C. O’Reilly, P. Van Nuffel and J.-F. Pasquier, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, intervener,
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av C. O’Reilly, P. Van Nuffel och J.-F. Pasquier, samtliga i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg, intervenient,
Council of the European Union, represented by M. Simm, M. Balta and G. Maganza, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, defendant, supported by:
Europeiska unionens råd, företrätt av M. Simm, M. Balta och G. Maganza, samtliga i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg, svarande, med stöd av
French Republic, represented by G. de Bergues and J.-C. Niollet, acting as Agents, intervener,
Republiken Frankrike, företrädd av G. de Bergues och J.-C. Niollet, båda i egenskap av ombud, intervenient, meddelar
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano and L. Bay Larsen (Rapporteur), Presidents of Chambers, J.N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, T. von Danwitz and A. Arabadjiev, Judges,
DOMSTOLEN (stora avdelningen) sammansatt av ordföranden V. Skouris, avdelningsordförandena P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano och L. Bay Larsen (referent) samt domarna J.N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, T. von Danwitz och A. Arabadjiev, generaladvokat: M. Poiares Maduro, justitiesekreterare: handläggaren B. Fülöp,
PARLIAMENT v COUNCIL having regard to the written procedure and further to the hearing on 20 June 2007, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 27 September 2007, gives the following
PARLAMENTET MOT RÅDET efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 20 juni 2007, och efter att den 27 september 2007 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande
By its application, the European Parliament seeks, primarily, the annulment of Articles 29(1) and (2) and 36(3) of Council Directive 2005/85/EC of 1 December 2005 on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status (OJ 2005 L 326, p.
Europaparlamentet har i första hand yrkat att domstolen ska ogiltigförklara artiklarna 29.1, 29.2 och 36.3 i rådets direktiv 2005/85/EG av den 1 december 2005 om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för beviljande eller återkallande av flyktingstatus (EUT L 326, s. 13) (nedan kallade de angripna bestämmelserna).
13; ‘the contested provisions’) and, alternatively, the annulment of that directive in its entirety.
I andra hand har Europaparlamentet yrkat att domstolen ska ogiltigförklara direktivet i dess helhet.
By order of the President of the Court of Justice of 25 July 2006, the Commission of the European Communities and the French Republic were granted leave to intervene in support of the forms of order sought by the Parliament and the Council of the European Union respectively.
Genom beslut av domstolens ordförande den 25 juli 2006 tilläts Europeiska gemenskapernas kommission att intervenera till stöd för parlamentets yrkanden och Republiken Frankrike tilläts att intervenera till stöd för Europeiska unionens råds yrkanden.
Relevant provisions of the EC Treaty
Tillämpliga bestämmelser i EG-fördraget
The first paragraph of Article 63 EC in Title IV of the Treaty, headed ‘Visas, asylum, immigration and other policies related to free movement of persons’, provides:
Artikel 63 första stycket EG återfinns i avdelning IV i fördraget med rubriken ”Visering, asyl, invandring och annan politik som rör fri rörlighet för personer”. Bestämmelsen har följande lydelse:
‘The Council, acting in accordance with the procedure referred to in Article 67 [EC], shall, within a period of five years after the entry into force of the Treaty of Amsterdam, adopt:
”Rådet skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 67 [EG] inom fem år efter Amsterdamfördragets ikraftträdande besluta om följande:
(1) measures on asylum …, within the following areas:
1) Åtgärder som avser asyl …, inom följande områden:
(d) minimum standards on procedures in Member States for granting or withdrawing refugee status;
… d) Miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus.
(2) measures on refugees and displaced persons within the following areas:
2) Åtgärder som avser flyktingar och fördrivna personer inom följande områden: a) Miniminormer för att ge tillfälligt skydd åt fördrivna personer från tredjeland vilka inte kan återvända till sitt ursprungsland och för personer som av andra skäl behöver internationellt skydd.
Article 67 EC, as amended by the Treaty of Nice, provides:
I artikel 67 EG, i dess lydelse enligt Nicefördraget, föreskrivs följande:
— the Council, acting unanimously after consulting the European Parliament, shall take a decision with a view to providing for all or parts of the areas covered by this title to be governed by the procedure referred to in Article 251 [EC] and adapting the provisions relating to the powers of the Court of Justice.
— efter att ha hört Europaparlamentet enhälligt besluta i syfte att låta alla eller delar av de områden som omfattas av denna avdelning regleras av förfarandet i artikel 251 [EG] och att anpassa bestämmelserna om domstolens behörighet.
By derogation from paragraph 1, the Council shall adopt, in accordance with the procedure referred to in Article 251 [EC]:
Med avvikelse från punkt 1 skall rådet besluta enligt förfarandet i artikel 251 [EG] om
— the measures provided for in Article 63(1) and (2)(a) [EC] provided that the Council has previously adopted, in accordance with paragraph 1 of this Article, Community legislation defining the common rules and basic principles governing these issues,
— de åtgärder som avses i artikel 63.1 och artikel 63.2 a [EG], om rådet tidigare och i enlighet med punkt 1 i den här artikeln har antagit gemenskapslagstiftning som fastställer gemensamma regler och viktiga principer på dessa områden,
Secondary legislation prior to Directive 2005/85
Sekundärrätten före direktiv 2005/85
Council Regulation (EC) No 343/2003 of 18 February 2003 establishing the criteria and mechanisms for determining the Member State responsible for examining an asylum application lodged in one of the Member States by a third-country national (OJ 2003 L 50, p.
Med stöd av artikel 63 första stycket punkt 1 a respektive b EG antogs rådets förordning (EG) nr 343/2003 av den 18 februari 2003 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredjeland har gett in i någon medlemsstat (EUT L 50, s.
1) and Council Directive 2003/9/EC of 27 January 2003 laying down minimum standards for the reception of asylum seekers (OJ 2003 L 31, p.
1) och rådets direktiv 2003/9/EG av den 27 januari 2003 om miniminormer för mottagande av asylsökande i medlemsstaterna (EUT L 31, s. 18).
Council Directive 2004/83/EC of 29 April 2004 on minimum standards for the qualification and status of third country nationals or stateless persons as refugees or as
Med stöd av artikel 63 första stycket punkterna 1 c, 2 a och 3 a EG antogs rådets direktiv 2004/83/EG av den 29 april 2004 om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska betraktas som flyktingar eller som personer
PARLIAMENT v COUNCIL persons who otherwise need international protection and the content of the protection granted (OJ 2004 L 304, p.
PARLAMENTET MOT RÅDET som av andra skäl behöver internationellt skydd samt om dessa personers rättsliga ställning och om innehållet i det beviljade skyddet (EUT L 304, s. 12).
Council Decision 2004/927/EC of 22 December 2004 providing for certain areas covered by Title IV of Part Three of the Treaty establishing the European Community to be governed by the procedure laid down in Article 251 of that Treaty (OJ 2004 L 396, p.
Med stöd av artikel 67.2 andra strecksatsen EG antogs rådets beslut 2004/927/EG av den 22 december 2004 om att låta delar av de områden som omfattas av avdelning IV i tredje delen av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen regleras av förfarandet i artikel 251 i det fördraget (EUT L 396, s. 45).
Article 1(2) of that decision provides:
I artikel 1.2 i detta beslut föreskrivs följande:
‘As from 1 January 2005 the Council shall act in accordance with the procedure laid down in Article 251 [EC] when adopting measures referred to in Article 63(2)(b) and (3)(b) [EC].’
”Från och med den 1 januari 2005 skall rådet besluta i enlighet med förfarandet i artikel 251 [EG] när det beslutar om åtgärder enligt artikel 63.2 b och 63.3 b [EG]”.
Recital 4 in the preamble to the decision points out that the decision does not affect the provisions of Article 67(5) EC.
I skäl 4 i samma beslut betonas att beslutet inte påverkar bestämmelserna i artikel 67.5 EG.
Directive 2005/85
Direktiv 2005/85