natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That concept foreshadowed subsequentcase-law, according to which the Treaties form the constitutional charter of a Community governed by the rule of law.
Denna tanke förebådade senare rättspraxis,enligt vilken fördragen utgör den konstitutionella urkunden för en rättslig gemenskap.
When integration extended to atomic energy and all aspects of economic life ourinstitution became the Court of Justice of the European Communities, continuing toperform its task of ensuring that the law is observed.
När integrationen utvidgades till att omfatta både atomenergi och samtligaekonomiska aspekter utvecklades vår institution till Europeiska gemenskapernasdomstol, med uppgift att säkerställa att lag och rätt följs.
In judgment after judgment, the Court has expounded the fundamental principleswhich were implicit in the wording and structure of the founding Treaties and, bygiving them expression in its decisions, has affirmed the defining features of the Community legal order.
Genom sina domar har domstolen slagit fast grundläggande principer som implicitframgick av grundfördragens ordalydelse och uppbyggnad. Domstolen har fastställt deutmärkande dragen i gemenskapensrättsordning, såsom de tar sig uttryck i rättspraxis.
If there is one judgment which must be cited on this historic occasion, it is beyond ashadow of doubt that given by the Court on 5 February 1963 in Van Gend & Loos. Inthat judgment the Court declared, in particular, that: “[T]he Community constitutes a new legal order of international law for the benefit ofwhich the states have limited their sovereign rights, albeit within limited fields, and thesubjects of which comprise not only Member States but also their nationals.
Om det vid detta historiska tillfälle skall citeras en dom, så är det utan tvekan dendom som domstolen avkunnade den 5 februari 1963 i målet Van Gend & Loos. Idenna dom slog domstolen fast bland annat följande: ”... [G]emenskapen utgör en ny rättsordning inom folkrätten till vars förmån staterna,låt vara på begränsade områden, har inskränkt sina suveräna rättigheter och sominte enbart medlemsstaterna utan även dessas medborgare lyder under.
Independently of the legislation of Member States, Community law therefore not onlyimposes obligations on individuals but is also intended to confer upon them rightswhich become part of their legal heritage.”
På samma sätt som gemenskapsrätten ålägger de enskilda förpliktelser, är denföljaktligen även avsedd att oberoende av medlemsstaternas lagstiftning skaparättigheter som blir en del av de enskildas rättsliga arv.”
It is that judicial concept which constitutes the essential foundation for thesubsequent development of the other fundamental legal principles which, endowedwith direct effect, are today regarded as typifying the Community legal order: theprinciple that Community law takes precedence over national law, identified by the Court in 1964, and the principle that the States are liable for damage caused toindividuals as a result of infringement of Community law, laid down and developedin the case-law since 1991.
Denna rättsuppfattning utgör den väsentliga grunden för de andra grundlägganderättsprinciperna som senare har utvecklats, vilka – tillsammans med direkt effekt –idag anses utgöra de principer som är mest kännetecknande för gemenskapensrättsordning: principen om gemenskapsrättens företräde framför nationell rätt, vilkendomstolen slog fast redan år 1964, och principen om staternas skadeståndsansvarför skador som orsakats enskilda till följd av att gemenskapsrätten åsidosatts, vilkenhar slagits fast och utvecklats i rättspraxis sedan år 1991.
Underlying these principles is the need to guaranteethe full efficacy of Community rules and the effective protection of the rights whichthey recognise.
Nödvändigheten av attsäkerställa gemenskapsbestämmelsernas fulla verkan samt ett verksamt skydd förde rättigheter som följer av dessa bestämmelser ligger till grund för dessa principer.
The evolution through case-law of the Community legal order has made a crucialcontribution to the gradual attainment of the economic objectives pursued by the Treaties, in particular the common market, and subsequently the internal market.
Den utveckling av gemenskapens rättsordning som skett genom rättspraxis har på ettavgörande sätt bidragit till det gradvisa genomförandet av fördragens ekonomiskamål, och särskilt den gemensamma marknaden och den inre marknaden.
The Court has given a broad interpretation of the provisions on the free movement ofthe factors of production, so as to guarantee their effectiveness and thus to ensurethat the law is observed.
Domstolen har tolkat bestämmelserna om fri rörlighet för produktionsfaktorerextensivt för att garantera bestämmelsernas ändamålsenliga verkan och på så sättsäkerställa att lag och rätt följs.
In the Court’s decisions, the common market freedoms havecome to constitute fundamental economic freedoms and have even to a certaindegree transcended their purely economic dimension.
I domstolens rättspraxis har friheterna på dengemensamma marknaden befästs som grundläggande ekonomiska friheter och dehar i viss mån även utsträckts till att omfatta mer än de rent ekonomiska aspekterna.
In the performance of its tasks, the Court was very soon confronted with the questionof protecting fundamental rights within the new legal order as it took shape.
Vid fullgörandet av sitt uppdrag stötte domstolen mycket snart på problematiken kringskyddet för grundläggande rättigheter inom den nya rättsordning som höll på att taform.
In theabsence of a catalogue of fundamental rights enshrined in the Treaty, it has fallen tothe Court to recognise their existence and define their content.
Eftersom det i fördraget saknas en rättighetskatalog över grundlägganderättigheter har det ankommit på domstolen att fastställa att sådana rättigheter föreliggeroch att definiera deras innehåll.
Fundamental rightshave been recognised on the basis of general legal principles identified by the Court,which has drawn inspiration in this respect in particular from the constitutionaltraditions of the Member States, the European Convention on Human Rights andother international instruments.
De grundläggande rättigheterna har erkänts pågrundval av de allmänna rättsprinciper som domstolen har slagit fast utifrån bland annatmedlemsstaternas konstitutionella traditioner, Europeiska konventionen om skydd förde mänskliga rättigheterna och andra internationella dokument.
In this sphere it has entered into a dialogue with thenational courts and the European Court of Human Rights which has provedextremely fruitful.
På detta område hardomstolen inlett diskussioner med de nationella domstolarna och med Europeiskadomstolen för de mänskliga rättigheterna som visat sig vara mycket berikande.
Fundamental economic freedoms, fundamental rights: these developments alreadycarried the seeds which would outgrow the economic sphere and create a Europeancitizenship.
Ett sådant medborgarskap infördes genom Maastrichtfördraget.
That citizenship was enshrined in the Maastricht Treaty.
Ställningen som medborgare i en medlemsstat kompletterassåledes av ställningen som unionsmedborgare.
Thus, a citizen of a Member State also possesses the status of citizen of the Union, a citizenship which iscomplementary but not confined to the personal economic sphere.
Unionsmedborgarskapet är såledeskompletterande men inte begränsat till personens ekonomiska angelägenheter.
As the Court hasrecently observed, “Union citizenship is destined to be the fundamental status ofnationals of the Member States”.
Somdomstolen nyligen har slagit fast är ”ställningen som unionsmedborgare ... avsedd attvara den grundläggande ställningen för medlemsstaternas medborgare”.
Lastly, the role the Court plays as a constitutional court warrants special mention.That role, which has assumed increasing importance in recent years, is particularlyevident in interinstitutional disputes in which the Court finds it necessary to protectthe balance between institutions sought by the Treaty or, again, where the Court iscalled upon to resolve issues of competence as between the Member States and the Communities.
Slutligen skall domstolens uppgift som konstitutionell domstol särskilt framhållas.Denna funktion har under de senaste åren fått en allt större betydelse, vilket framförallt kommer till uttryck i tvister mellan institutionerna, där domstolen skall skydda denjämvikt mellan institutionerna som eftersträvas i fördragen, och i ännu högreutsträckning när domstolen skall slita tvister om kompetensfördelningen mellanmedlemsstaterna och gemenskaperna.
It is true that the Court is sometimes criticised for acting as a driving force forintegration rather than as the custodian of the law.
Domstolen har visserligen kritiserats för att snarare vara pådrivande i integrationenän att se till att lag och rätt följs.
It seems to me, however, thatobjective analysis of the case-law shows that the Court, while ensuring that the Community’s powers vis-à-vis the Member States are protected, pays the samezealous attention to ensuring that the Community institutions adhere to the principleof conferred powers and do not overstep the limits of the powers which have beenconferred on the Community.
Enligt min mening framgår det dock vid en objektivanalys av rättspraxis att domstolen, samtidigt som den säkerställer skyddet förgemenskapens befogenheter i förhållande till medlemsstaterna, med samma nit sertill att gemenskapsinstitutionerna iakttar principen om tilldelade befogenheter ochbegränsningarna av de befogenheter som gemenskapen har tilldelats.
It is the solid institutional position of the Court which has enabled it to perform its rolein the development of the Community legal order and the process of integration. Thatis the result, first, of the binding nature of the Court’s jurisdiction vis-à-vis the Member States, which is not subject to any additional requirement of consent or any possibilityof limitation or reservation.
Domstolens funktion i utvecklingen av gemenskapens rättsordning och iintegrationsprocessen har varit möjlig tack vare dess starka ställning som institution.Detta beror framför allt på att domstolens jurisdiktion är tvingande för medlemsstaternaoch inte villkorad av något ytterligare krav på samtycke, och inte heller kan inskränkaseller göras till föremål för förbehåll.
But above all, if the Court has been able to perform its role to the full, this is due to thelinks of cooperation and mutual trust forged with the national courts over the years.Even more than by the formal authority of its judgments, it is by argument and
Det är nämligen snarare domstolensresonemang och övertygelse i samband med en ständig dialog än avgörandenasformella auktoritet som gjort att domstolens rättspraxis fått auktoritet, tack vare denationella domstolarna som tagit del av rättspraxis och genomfört den.
That dialogue takes place, essentially, by means of the preliminary-ruling procedurewhich, as the symposium we attended yesterday made clear, is truly the keystone ofthe Community judicial structure, making it possible to reconcile the decentralisedapplication of Community law with its uniform interpretation.
Dialogen sker huvudsakligen genom begäran om förhandsavgörande. Som framgickvid sammankomsten igår är detta förfarande verkligen hörnstenen i gemenskapensrättsordning, som gör det möjligt att förena en decentraliserad tillämpning och enenhetlig tolkning av gemenskapsrätten.
From its beginnings the European Community has, in the judicial sphere, beenorganised on the basis of the principle of subsidiarity, in the sense that only thosepowers which could not be conferred on national courts or tribunals were reserved tothe Community’s own judicature.
På domstolsområdet var nämligen Europeiska gemenskapen redan från börjanorganiserad i enlighet med subsidiaritetsprincipen. Detta innebär attgemenskapsdomstolarna endast har förbehållits de befogenheter som inte harkunnat tilldelas de nationella domstolarna.
It is the national courts which are responsible forapplying Community law within their territorial jurisdiction and within the sphere oftheir functions and which truly are, in the now time-hallowed expression, the “ordinarycourts” of Community law.
Det är de nationella domstolarna som hartill uppgift att tillämpa gemenskapsrätten inom sin domkrets och på de rättsområdendär de har behörighet. Det är följaktligen de nationella domstolarna som, enligt detuttryck som idag används, utgör ”allmänna domstolar” inom gemenskapsrätten.
That judicial system has never been substantially altered in its half-century ofexistence.
Det har aldrig gjorts några väsentliga ändringar i detta domstolssystem under dethalvsekel som det funnits.
Nor, for its part, has the Court of Justice, entrusted from the outset with aclearly defined task, felt the need for its position in the institutional balance to bealtered or for its powers to be extended.
Domstolen har alltsedan begynnelsen haft ett väldefinieratuppdrag och har för sin del aldrig känt något behov av att förändra sin ställning i denjämvikt som råder mellan institutionerna eller att utvidga sina befogenheter.
Rather, the Court has sought to adapt itself in order to be able to continue todischarge the task assigned to it.
Domstolen har snarare försökt att anpassa sig för att kunna fortsätta att fullgöra sittuppdrag.
Thus it was that, in order to cope with increasingnumbers of cases, it requested the creation of a Court of First Instance.
Det var av det skälet som domstolen begärde att det skulle inrättas enförsta instans för att kunna hantera det ökade antalet mål.
It gives mepleasure to be able to say that today the Court of First Instance is solidly established,as is attested by the widening of its jurisdiction and the express recognition in the Treaty of Nice of its role in ensuring observance of the law.
Jag gläder mig åt attkunna konstatera att förstainstansrättens roll idag är helt befäst, vilket framgår av attdess behörigheter har utvidgats och att dess roll vad gäller tillsynen överefterlevnaden av lag och rätt uttryckligen har erkänts genom Nicefördraget.
Although the institutional position of the Court of Justice has been preserved insuccessive amendments to the Treaties, the fact nevertheless remains that transitionfrom the European Communities to the European Union did not lead to a parallelextension of the guarantees of observance of the law.
Även om domstolens ställning som institution har förblivit densamma trots desuccessiva förändringarna i fördragen, skall det dock konstateras att övergången från Europeiska gemenskaperna till Europeiska unionen inte har medfört en motsvarandeutvidgning av garantierna för att lag och rätt följs.
While the Court does not seekany extension of its own powers, it cannot but consider that the development of suchdisparities in judicial review within the Union is not entirely satisfactory.
Domstolen gör inte anspråk på attdess behörigheter skall utvidgas, men den är tvungen att konstatera att uppkomstenav de skillnader vad gäller domstolskontroll som förekommer inom unionen inte ärhelt tillfredsställande.
Your Royal Highnesses,Your Excellencies,Ladies and Gentlemen,
Ers Kungliga Högheter,Ers Excellenser,Mina damer och herrar,
Today, the structure of the European Union is yet again back on the drawing-board,this time within the new framework of the Convention on the Future of Europe.
Idag är Europeiska unionens organisation ännu en gång föremål för översyn, dennagång inom den nya ram som konventet om Europas framtid utgör.
At thesame time, a new enlargement of the Union, unprecedented in terms of its size, isfast approaching.
Samtidigt väntarinom en snar framtid en ny utvidgning av en omfattning utan motstycke.
The Court is enthusiastically preparing, here and now, to adapt to the new situationso that it can continue to ensure that the law is observed.
Med entusiasm håller domstolen redan nu på att anpassa sig till de nya förhållandenaför att kunna fortsätta att säkerställa att lag och rätt följs.
It is the law that constitutes the great strength of the European Community.
Europeiska gemenskapens stora styrka är dess rättsordning.
It is thelaw that has traditionally been and still remains the crux of Community legitimacy, alegitimacy which is immediately based on the Treaties, which are described by the Court as the constitutional charter of a Community governed by the rule of law, andindirectly based on the constitutions of the Member States.
Rättsordningen hartraditionellt sett varit och fortsätter att vara den mest betydelsefulla delen avgemenskapens legitimitet. Denna legitimitet har sin grund direkt i fördragen, vilkadomstolen betraktar som den konstitutionella urkunden för en rättslig gemenskap,och har indirekt sin grund i medlemsstaternas konstitutioner.
Unquestionably, the political dimension of the European Union must be extended andthe direct democratic legitimacy of its institutions strengthened.
Det är med all sannolikhet nödvändigt att fördjupa Europeiska unionens politiskadimension och stärka institutionernas direkta demokratiska legitimitet.
None the less, theimportance of the legitimacy derived from the configuration of the European Community as a community governed by the rule of law must not be underestimated.
Betydelsen avden legitimitet som följer av att Europeiska gemenskapen utgör en rättsliggemenskap får dock inte underskattas.
It is our hope that the Convention on the Future of Europe and the Intergovernmental Conference to follow will succeed in giving to the enlarged European Union a moreperfect constitutional form, while still preserving its various achievements, inparticular the achievement in the judicial field.
Vi hoppas att konventet om Europas framtid och den kommande regeringskonferensenkommer att medföra en förbättrad konstitutionell utformning av Europiska unionen efterutvidgningen, samtidigt som Europeiska unionens olika regelverk, och framför allt dessrättspraxis, bibehålls.
That achievement is the fruit of the labours of the Judges and Advocates Generalwho have succeeded one another over these 50 years and have contributed theirindividual endeavours to the building of this collective enterprise.
Denna rättspraxis är resultatet av det arbete som under dessa 50 år har utförts av dedomare och de generaladvokater som efterträtt varandra, vilka personligen harbidragit till detta kollektiva verk.
I would like to conclude by paying my respects to our predecessors whosecontributions to the Court’s decisions still live on in our daily work.
Jag vill avslutningsvis fästa uppmärksamheten på våra föregångare, vars bidrag tilldomstolens rättspraxis fortfarande är aktuella i vårt dagliga arbete.
Many of them have
Många av dessa
02_testo_EN 12-12-2003 8:44 Pagina 45 done us the honour, and given us the pleasure, of being here with us today.
02_testo_SV 12-12-2003 9:33 Pagina 45 föregångare har gjort oss den äran att vara med oss här idag.
Othersare unable to join us for this celebration.
Andra har haftförhinder och inte kunnat delta i detta firande.
Yet others have departed for ever.
Vissa har lämnat oss för alltid.
All our former Members, present or absent, deserve the solemn expression of ourgratitude on this anniversary day.
Samtliga tidigare ledamöter av domstolen, både de närvarande och de frånvarande,förtjänar på denna jubileumsdag ett stort tack.
Your Royal Highnesses, Your Excellencies, Ladies and Gentlemen, I thank you.’
Ers Kungliga Högheter, Ers Excellenser, mina damer och herrar, jag tackar för ordet.”
Ms Lene Espersen, Minister for Justice of the Kingdom of Denmark, President of the Council, Mr Ludwig Adamovich,President of the Constitutional Court of the Republic of Austria, Mr Pat Cox, President of the Parliament, Mr Romano Prodi, President of the Commission, their Royal Highnesses the Grand Duchess and Grand Duke of Luxembourg, Mr Gil Carlos Rodríguez Iglesias, President of the Court of Justice.
Lene Espersen, justitieminister i Konungariket Danmark, ordförande i rådet, Ludwig Adamovich, ordförande i Republiken Österrikes författningsdomstol, parlamentets ordförande Pat Cox, kommissionensordförande Romano Prodi, De Kungliga Högheterna Storhertiginnan och Storhertigen av Luxemburg, domstolensordförande Gil Carlos Rodríguez Iglesias.
1952-2002 — 50th Anniversary of the Court of Justice of the European Communities — Formal Sitting 4 December 2002
1952-2002 — Europeiska Gemeskapernas Domstols Femtioårsjubileum — Högtidligtsammanträde den 4 december 2002
Court of Justice of the European Communities L-2925 Luxembourg
Europeiska gemenskapernas domstol L­2925 Luxemburg
17 July 1998: 120 States adopted the Rome Statute of the International Criminal Court.
Den 17 juli 1998 antog 120 stater Romstadgan om upprättandet av Internationella brottmal­sdomstolen.
The Statute of the ICC entered into force on 1 July 2002.
Domstolens stadga trädde i kraft den 1 juli 2002.
Seat The Hague (Netherlands).
Säte Haag (Nederländerna)
18 judges are elected by the Assembly of State Parties for a term of up to nine years.
18 domare (detta antal kan komma att ökas) väljs för nio år i taget av stadgepartsförsamlin­gen.
Applicable law the Court of Justice of the European Communities
I Europeiska gemenskapernas domstol och Europeiska gemen­skapernas förstainstansrätt
The judiciary of the ICC is composed of three divisions:
Domstolens domare är indelade på 3 avdelnin­gar:
Statute of the ICC, ICC Rules of Procedure and Evidence, Elements of Crimes.
Rättegångs­ och bevisreglerna för Internationella brottmalsdomstolen.
States party to the ICC Statute are States which have acceded to the Statute by ratification, acceptance, agreement or adhesion.
I förundersökningsavdelningen, I rättegångsavdelningen, I överklagandeavdelningen.
A third of the judges are elected every three years.
I Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna
the International Court of Justice
Parter i stadgan för Internationella brottmal­sdomstolen är de stater som har tillträtt denna genom ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning.
Languages English and French.
Språk Franska och engelska
Differences between the ICC and the two existing international criminal courts (i.e. the International Criminal Tribunal for the Former Yugoslavia and the International Criminal Tribunal for Rwanda): i genocide; I crimes against humanity; I war crimes; I the crime of aggression, (as yet undefined).
Den 1 april 2004 hade 94 stater tillträtt domsto­lens stadga och 139 stater hade undertecknat den.
I the ICC is permanent; I the States accept its jurisdiction presumptively; I the ICC is independent; I its jurisdiction is not limited to crimes commit ted in a particular territory; I it is established by a founding Statute, whereas the two existing tribunals were set up by resolutions of the UN Security Council.
Skillnader mellan ICC och de två i dag före­liggande internationella brottmålsdomstolarna (Internationella tribunalen för f.d. Jugoslavien och Internationella tribunalen för Rwanda):
COURT OF JUSTICE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES
Materiell behörighet: Domstolen är behörig för de allvarligaste brotten:
The ICC has jurisdiction where the person accused is a national of a State which is party to the Statute or alternatively, where the crime is committed on the territory of a State which is party thereto.
I folkmord, I brott mot mänskligheten, I krigsförbrytelser, samt aggressionsbrott, sä snart en definition av detta brott föreligger.
Compiled with the assistance of the Information Offices of the Courts described
Behörighet i tiden: Domstolen är behörig för brott begångna efter stadgans ikraftträdande, det vill säga efter den 1 juli 2002.
The Statute includes important provisions concerning the rights and interests of victims.
I ICC är permanent, I staterna skall i förväg godkänna domstolens behörighet, I ICC är självständig, I domstolens behörighet är inte begränsad till brott som har begåtts på ett visst territorium, I ICC har inrättats genom ett fördrag, medan de båda tribunalerna har inrättats genom beslut av FN:s säkerhetsråd.
For
Adress
INTERNATIONAL COURT OF JUSTICE (ICJ)
EUROPEISKA DOMSTOLEN FÖR DE MÄNSKLIGA RÄTTIGHETERNA (EUROPADOMSTOLEN)
COURT OF JUSTICE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (CJEC) AND COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES
OCH EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS FÖRSTAINSTANSRÄTT (FÖRSTAINSTANSRÄTTEN)