natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Union's capacity to absorb new mem­bers, while maintaining the momentum of European integration, is also an important consideration in the general interest of both the Union and the candidate countries.
Unionens förmåga att uppta nya medlem­mar och samtidigt hålla liv i den europeiska integrationsprocessen utgör också en viktig beståndsdel som ligger såväl i unionens som i kandidatländernas allmänna intresse.
Membership requires that the candidate country has achieved stability of institu­tions guaranteeing democracy, the rule of law, human rights and respect for and pro­tection of minorities, the existence of a functioning market economy as well as the capacity to cope with competitive pressure and market forces within the Union.
Medlemskap kräver att kandidatlandet har stabila institutioner som garanterar demo­krati, rättsstatsprincipen, mänskliga rättighe­ter, respekt för och skydd av minoriteter, samt att det finns en livskraftig marknadsekonomi med förmåga att klara konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen.
Mem­
Anslut­
The European Council will continue to fol­low closely progress in each associated country towards fulfilling the conditions of accession to the Union and draw the appro­priate conclusions.
Europeiska rådet kommer att fortsätta att noga följa de framsteg vart och ett av de as­socierade länderna gör med att uppfylla villkoren för anslutning till unionen, och dra nödvändiga slutsatser.
Europe: on the road to abolition
Europa: vägen till avskaffandet
If 1 can prove that this punishment is neither use­ful nor necessary, I will have furthered the cause of humanity.
I Västeuropa väckte frågan om dödsstraffet ti­digt intresse i vissa samhällskretsar.
Included among the instruments of both crimi­nal law and criminal policy through ages, capital punishment soon raised a debate on humanitar­ian values.
Dödsstraffet som genom tiderna funnits med som rättsinstrument både i straffrätten och i kri­minalpolitiken väckte tidigt en debatt om huma­nitära värderingar.
This evolution in attitudes to the death penalty began particularly in the context of the establishment of the democratic State in the 18th century and since then, step by step, it has gained the support of the peoples of the States nowadays assembled in the EU.
Attityderna mot dödsstraffet började särskilt utvecklas i samband med upp­rättandet av den demokratiska staten på 1700­talet och har därefter efterhand fått stöd av de stater som nu ingår i EU.
The European Union (EU) is opposed to the death penalty in all cases and has consistently espoused its universal abolition, working to­wards this goal.
Europeiska unionen (EU) motsätter sig döds­straffet under alla omständigheter, har oförtru­tet yrkat på att det skall avskaffas och arbetar för detta mål.
In countries which maintain the death penalty, the EU aims at the progressive re­striction of its scope and respect for the strict conditions, set forth in several international hu­man rights instruments, under which the capital punishment may be used, as well as at the es­tablishment of a moratorium on executions so as to completely eliminate the death penalty.
EU strävar efter att tillämp­ningsområdet gradvis skall begränsas i de län­der som har dödsstraffet kvar, och att man skall respektera de stränga villkor för dödsstraffets användning, som anges i flera internationella rättsinstrument och att man dessutom skall in­föra ett moratorium mot avrättningar så att dödsstraffet fullständigt avskaffas.
The EU is deeply concerned about the increasing number of executions in the United States of America (United States), all the more since the great majority of executions since reinstatement of the death penalty in 1976 have been carried out in the 1990s.
Under upplysningstiden i slutet av 1700­talet började man ifrågasätta dödsstraffets legitimitet.
Furthermore, it is permitted to sentence to death and execute young offenders aged under 18 at the time of the commission of the crime, in clear infringement of international­ly­recognised human rights norms.
Vid den tiden, och parallellt med uppkomsten av den klassiska straffrätten, var frihetsberövande det straff som föredrogs.
In fact, the questioning of the legitimacy of the death penalty dawned in the context of the En­lightenment, at the end of the 18th century.
Även om tidiga försök att avskaffa dödsstraffet inte helt lyckades hade flera europeiska länder vid den tiden godtagit att dödsstraffet begränsades till vissa grova brott och reformerade sin lagstiftning i den riktningen.
At that time deprivation of liberty was the pre­ferred means of criminal punishment, in parallel with the rise of classic criminal law.
Tendensen att begränsa dödsstraffets omfattning fortsatte under de följande två århundradena, dock inte utan diverse bakslag beroende på särskilda politiska omständigheter.
Although early attempts to repeal the death penalty were not a total success, several European countries had by then accepted the limitation of the death penalty to capital crimes and reformed their law accordingly.
EU är djupt oroat över det ökande antalet avrätt­ningar i Amerikas förenta stater (USA), inte minst därför att det stora flertalet avrättningar sedan dödsstraffet återinfördes 1976 har ge­nomförts under 1990­talet.
This trend towards restriction of the scope of capital punishment would continue throughout the next two centuries, although not without various backward steps due to particu­lar political circumstances.
Det är dessutom till­åtet att döma unga lagöverträdare som inte fyllt 18 år då brottet begicks till döden och avrätta dem, vilket klart strider mot internationellt er­kända människorättsnormer.
Nevertheless some of those countries went even further and definitively abolished the death penalty in their laws for ordinary crimes.
En del av dessa länder gick dock ännu längre och avskaffade dödsstraffet slutgiltigt för vanli­ga brott.
Portu­gal led the way in 1867, immediately followed by the Netherlands.
Portugal inledde 1867, omedelbart följt av Nederländerna.
Sweden and Denmark joined this abolitionist movement after the First World War.
Sverige och Danmark anslöt sig till abolitionismen efter första världskriget.
After the Second World War, Italy, Finland and Austria did likewise.
Efter andra världskriget gjorde Italien, Finland och Österrike detsamma.
The mid­century was also the time for Germany to outlaw capital pun­
Under 1960­ och 1970­talet avskaffade Förenade kungariket och Spanien dödsstraffet för civila brott.
At the dawn of a new millennium the EU wishes to share with the United States the principles, expe­riences, policies and alternative solutions guid­ing the European abolitionist movement, all EU Member States having abolished the death penalty.
Eftersom alla EU:s medlemsstater har avskaffat dödsstraffet vill EU vid inledningen till det nya millenniet dela med sig till Förenta staterna av de principer, erfarenheter, den politik och de alter­nativa lösningar som står som riktmärken för den europeiska abolitionismen.
By doing so, the EU hopes that the United States, which has risen upon the principles of freedom, democracy, the rule of law and respect for human rights, considers joining the abolition­ist vanguard, including as a first step towards abolition establishing a moratorium in the use of the death penalty, and by this way becoming itself a paradigm for retentionist countries.
Därigenom hoppas EU att Förenta staterna, som byggdes upp på prin­ciperna om frihet, demokrati, rättsstatsprincipen och respekten för de mänskliga rättigheterna, skall överväga att ansluta sig till abolitionismens förtrupp och bland annat, som ett första steg mot ett avskaffande, införa ett moratorium mot an­vändningen av dödsstraffet och därigenom bli ett mönster för de länder som har dödsstraffet kvar.
■ Annual report on human rights 2000 ishment, encompassing abolition for all crimes.
■ Mänskliga rättigheterna: Årsrapport 2000 mot militära lagar eller brott som begåtts under exceptionella omständigheter, t.ex. under krig.
In the 1960s and 1970s, the United Kingdom and Spain also became legally abolitionist for civil crimes.
Sedan slutet av 1960­talet har alla EU:s med­lemsstater helt frångått dödsstraffet i sina lagstiftningar.
Although Member States' experiences in aboli­tion varied in time, they shared common ground — that of the inhumane, unnecessary and irre­versible character of capital punishment, no matter how cruel the crime committed by the of­fender.
Romstadgan för den internationella brottmåls­domstolen eller i resolutionerna från Förenta na­tionernas säkerhetsråd om upprättande av de in­ternationella tribunalerna för f.d.
Besides, this justification now seems to be shared by the international community as a whole, in so far as both the Rome Statute of the International Criminal Court and the United Na­tions Security Council resolutions establishing the International Criminal Tribunals for the for­mer Yugoslavia and for Rwanda do not provide the death penalty among the range of sanctions, even when the most serious crimes, including genocide, crimes against humanity and war crimes are to be tried.
Jugoslavien och Rwanda, inte ens vid lagföring av de mest allvarliga brotten, bland annat folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser.
Humanistic values, ethical points of view and human rights reasons weighed in favour of the abolition of the death penalty.
Humanistiska värderingar, etiska synpunkter och människorättsliga skäl talade för ett avskaf­fande av dödsstraffet.
Effectively, for the European governments the death penalty as a means of State punishment rapidly revealed itself as a denial of human dignity, which is a fundamental basis of the common heritage of the EU as a union of shared values and principles.
För Europas regeringar framstod dödsstraffet, vilket var ett straff som utmättes av staten, snart som ett förnekande av människans värdighet, som ligger som grund för det gemensamma kulturarv som EU har i egen­skap av en union med gemensamma värderingar och principer.
From this, it is clear that for the majority of Member States the total abolition of capital pun­ishment was achieved in two stages of which the second was, in general, a lengthy process.
Av detta framgår att dödsstraffet i flertalet medlemsstater helt avskaffades i två steg, varav det andra i regel var en långdragen process.
Fur­thermore, it has to be stressed that, although countries such as the United Kingdom, Spain, Luxembourg, France, Ireland, Greece and Bel­gium maintained the death penalty in their laws into the second half of this century, executions took place quite rarely or else this form of pun­ishment simply remained unused.
Dessutom måste det framhållas att avrättningar sällan ägde rum eller att denna typ av straff helt enkelt inte användes, trots att länder som Förenade kungariket, Spanien, Luxemburg, Frankrike, Irland, Grekland och Belgien behöll dödsstraffet i sina lagstiftningar in på andra hälften av 1900­talet.
In fact, a long period of time generally passed between the carrying out of the last execution and abolition of the death penalty, which leads to the conclu­sion that when European countries formally abandoned capital punishment they were al­ready abolitionist de facto or even by tradition, capital punishment having clearly fallen into disuse in judicial practice.
Det gick i allmänhet lång tid mellan den sista avrättningen och avskaf­fandet av dödsstraffet, varav man kan dra slut­satsen att de europeiska länderna var abolitio­nistiska i praktiken eller till och med av tradi­tion när de formellt övergav dödsstraffet, efter­som detta klart hade slutat att användas i rättspraxis.
On the other hand, while in some EU Member States abolitionist measures have met the deep sentiment of the population and thus corre­sponded to the accomplishment of a national tra­dition, in others the political decision towards abolition was not taken with the support of the majority of public opinion.
À andra sidan har åtgärder för att avskaffa döds­straffet i en del medlemsstater svarat mot be­folkningens övertygelse och därigenom innebu­rit ett fullföljande av den nationella traditionen, medan det politiska beslutet om ett avskaffande i andra medlemsstater har fattats utan stöd av befolkningsmajoriteten.
Nevertheless in coun­tries where this was the case, the decision did not result in any form of negative reaction, usually leading to minimal debate on the issue.
I de senare ledde beslu­tet emellertid inte till någon negativ reaktion och frågan väckte i regel obetydlig debatt.
There­fore, mention should be made of the fact that abo­lition itself contributed favourably to better­in­formed public opinion, which helped to shape different feelings among community members.
Man kan därför säga att avskaffandet i sig främjade en mer välinformerad allmän opinion, vilket bi­drog till att skapa olika uppfattningar hos sam­hällsmedborgarna.
The common basis for abolition: values, principles and criminal policy
Den gemensamma grunden för avskaffandet: värderingar, principer och kriminalpolitik
At the same time, there is insufficient justifica­tion on either criminal or criminological grounds for maintaining such a punishment.
Även om medlemsstaternas erfarenheter av av­skaffandet skilde sig åt i tiden, delade de en ge­mensam grundsyn ­ att dödsstraffet var inhu­mant, onödigt och oåterkalleligt, oavsett hur grymt gärningsmannens brott var.
First of all, it is scientifically undemonstrated that the death penalty and its application deter criminality any more effectively than other forms of punishment.
Först och främst är det inte veten­skapligt bevisat att dödsstraffet och tillämp­ningen av detta mer effektivt avskräcker från brottslighet än andra former av straff.
Indeed, crime rate and the death penalty are independent realities, capital punishment and its execution failing to have a deterrent effect and thus to produce less violent societies.
I själva verket är brottsfrekvensen och dödsstraffet två av varandra oberoende faktorer, och dödsstraf­fet och verkställandet av detta saknar avskräck­ande effekt och kan därför inte skapa ett mindre våldsbenäget samhälle.
Besides, maintaining capital punish­ment would not fit the philosophy of rehabilita­tion pursued in the criminal justice systems of all EU Member States and according to which one of the penological aims of penalties is that of rehabilitating or resocialising the offender.
För övrigt skulle bibe­hållandet av dödsstraffet inte passa in i de tan­kar om rehabilitering som präglar medlemssta­ternas straffrättsliga system, enligt vilka ett av de kriminalpolitiska målen med påföljder är att rehabilitera gärningsmannen eller återanpassa honom till samhället.
Furthermore, emphasis is also placed upon the penological goal of prevention, understood as a process ante delictum (before crime) and post delictum (post­crime), implying the rejection of any form of brutality, either physical or psycho­logical, with a view to promoting respect for hu­man rights and preventing the development of an even more crime­ridden society.
Dessutom betonas också förebyggandet av brott som ett kriminalpolitiskt mål, varmed avses ett förfaringssätt före brottet (ante delictum) och efter brottet (post delictum) som förutsätter att man avstår från alla former av såväl fysisk som psykisk brutalitet, i syfte att öka respekten för de mänskliga rättigheterna och förebygga uppkomsten av ett ännu mer brottsdrabbat samhälle.
The death penalty poses a set of distinct ques­tions of a philosophical, religious, political and criminological nature.
Denna motivering tycks nu delas av hela det in­ternationella samfundet, eftersom dödsstraff in­te nämns bland de olika påföljderna varken i
This does not mean that European criminal systems are insensitive to victims' rights and interests.
Livstids fängelse är fortfarande det vanligaste alternativet för mycket allvarliga brott.
In practice, even when the death penalty was still contemplated in law, and even mandatory, either the judge would decide upon an alternative penalty by reason of mitigating circumstances or the sentence would be systematically the object of a pardon and thus commuted.
Trots att nästan alla medlemsstater har denna typ av på­följd i sina respektive strafflagar antingen som en möjlighet eller ett påbud, uppfattas livstids­straff dock snarare som en princip än som all­män praxis.
Besides, there are appropriate alternatives to the death penalty which respond to their needs and ensure adequate assistance to them.
Det finns också lämpliga alternativ till döds­straffet som tillgodoser deras behov och garan­terar dem adekvat stöd.
Both of fenders and victims' families stand in need of rehabilitation.
Både gärningsmännen och brottsoffrens familjer behöver rehabiliter­ing.
As far as the latter are concerned, it is essential that the emotion caused by the loss they suffered is surmounted and this requires the availability of financial and psychological support.
När det gäller de senare är det viktigt att känslorna till följd av deras förlust kan övervin­nas vilket kräver tillgång till ekonomiskt och psykologiskt stöd.
In some countries, life imprisonment can indeed be replaced by temporary incarceration once there are mitigating circumstances.
I en del länder kan livstids fängelse ersättas av ett tidsbestämt frihetsstraff om det finns för­mildrande omständigheter.
Further more, in practically all Member States, parole can be granted to those sentenced to life after having served a certain term in prison and de pending on other factors, such as good behaviour, signs of readaptation or illness.
I så gott som alla medlemsstater kan livstidsdömda friges villkor­ligt efter att ha avtjänat en viss tid i fängelse och beroende på andra faktorer, exempelvis gott uppförande, tecken på återanpassning eller sjukdom.
Commutation of the penalty by way of pardon is also provided for in almost all the sanctions systems concerned.
Omvandling av straffet genom benåd­ning ingår också i nästan alla de aktuella straff­rättsliga systemen.
Moreover, in some of these countries imprisonment for life simply can not be applied to juveniles or to the mentally ill.
Dessutom får livstidsstraff i några av länderna helt enkelt inte tillämpas för ungdomar eller psykiskt sjuka personer.
In the realm of judicial practice, the irreversible nature of capital punishment has also to be taken into account.
I det rättsliga arbetet bör man också tänka på att dödsstraffet är oåterkalleligt.
Even highly advanced legal systems, which rest upon the principle of the rule of law, including the principle of due process, are not immune to miscarriages of justice.
Också inom högt­stående rättssystem, som bygger på rättsstatsprincipen och principen om rättvis rät­tegång, kan felaktiga domslut förekomma.
That irreversibility removes any possibility of correcting such miscarriages of justice, allowing for the execution of innocent people.
Att straffet är oåterkalleligt undandrar varje möjlig­het att rätta till dessa, och oskyldiga människor kan komma att avrättas.
Judicial error, different interpretations of the law, conviction based on unclear and non-convincing evidence, as well as lack of adequate legal assistance at all stages of the proceedings, in particular where the offender is indigent, are just some of the circumstances which may result in the innocent being executed.
Rättegångsfel, olika tolkningar av lagen, domslut på grundval av­oklar eller icke övertygande bevisning samt avsaknad av lämpligt rättsligt biträde i alla ske­den av rättegången, särskilt när gärningsman­nen är medellös, är några omständigheter som kan leda till att en oskyldig person avrättas.
As to longterm imprisonment, the present criminal policy in the EU Member States clearly shows a decreasing trust in the resocialising effect of long prison sentences and is moving to wards keeping imprisonment to an absolute minimum.
Den nuvarande kriminalpolitiken i medlemssta­terna visar en tydligt minskande tro på att lång­variga fängelsestraff har någon social återan­passningseffekt och man håller på att gå över till kortast möjliga fängelsevistelser.
It is well established that longterm imprisonment, and above all imprisonment for life, fails to achieve its criminal policy's goals, unless relevant measures are adopted in order to enable the return of the prisoner to social life at the appropriate moment.
Detta medförde att de kriminalpolitiska pro­grammen avsiktligt humaniserades som ett ut­tryck för åsikten att människor inte bör bli offer för statens gärningar men också för att det är ett av kriminalpolitikens främsta syften att den en­skilda människan skall förbättras.
In this context, the possibility of parole is of paramount importance.
Att behålla dödsstraffet skulle i stället föra fram oönskade inslag av vedergällning i strafflagen.
In fact, a crime prevention policy which admits maintaining imprisoned for life a convicted per-
Därför ge­nomfördes stora reformprogram varvid de straffrättsliga påföljderna omstrukturerades för att i högre grad främja tanken på social rehabili­tering och återanpassning av gärningsmannen, samtidigt som man tar hänsyn till behovet av att skydda samhället och förebygga brott i stället för att bestraffa.
As a result, criminal policy programmes were in tentionally humanised in order to pursue the view under which the State's actions should not have human beings as victims, but also that of the promotion of the human person as one of the major purposes of criminology.
Det är allmänt känt att långvariga fängelsestraff och framför allt livstidsstraff inte leder till att de kriminalpolitiska målen uppnås, med mindre än att lämpliga åtgärder vidtas så att den fängs­lade kan återvända till samhällslivet vid lämplig tidpunkt.
Maintaining the death penalty would, instead, bring to light undesirable expiatory features of criminal law.
Europeiska lagstiftare utgick från att brott kunde bestraffas med andra påföljder än döden, till exempel lång­variga fängelsestraff eller livstidsstraff.
Accordingly, major reform initiatives were carried out, restructuring the criminal sanctions so as to make them more conducive mainly to the rationale of social rehabilitation and reintegration of the offender in the community, simultaneously taking into account the need to ensure the protection of society and to prevent crime, rather than punish it.
Även när dödsstraffet fortfarande fanns kvar i lagstift­ningen och till och med var påbjudet utdömde do­marna i praktiken ett annat straff på grund av för­mildrande omständigheter eller också beviljades systematiskt nåd och straffet mildrades.
Annual report on human rights 2000 son who has served in prison a term corresponding to the gravity of the committed crime and is no longer a danger to society, would fail to meet either recognised minimum standards for the treatment of prisoners or the goal of social rehabilitation which is achieved in view of the willingness and ability of the offender to lead a law-abiding and self-supporting life.
■ Mänskliga rättigheterna: Årsrapport 2000 ■
The EU is equally concerned about the imposition of the death penalty on persons below 18 years of age.
EU är också oroat över att personer under 18 år döms till döden.
The de jure abolitionist trend endorsed by Euro pean legislators, clearly evident in the second half of this century, was also favoured by the in ternational environment.
Den strävan att avskaffa dödsstraffet i lagstift­ningen som europeiska lagstiftare tydligt omfat­tade under andra hälften av 1900­talet vann ock­så insteg på det internationella planet.
In fact, abolition of the death penalty soon became an issue of international concern, contributing to the enhancement of human dignity and the progressive develop ment of human rights.
Avskaf­fandet av dödsstraffet blev snart en internatio­nell fråga som bidrog till att stärka männi­skovärdet och den gradvisa utvecklingen av de mänskliga rättigheterna.
All the EU Member States reject the idea of in corrigibility of juveniles.
Alla EU:s medlemsstater tar avstånd från tanken att ungdomar skulle vara oförbätterliga.