natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the latter case, the Italian courts would have jurisdiction because, as the Commission is not a party to the contracts at issue, it cannot have recourse to the arbitration procedure provided for in those contracts, of which the Guinean authorities alone may avail themselves.
I detta senare fall skulle det vara fråga om behörig italiensk domstol, eftersom kommissionen i förevarande fall inte är avtalspart och inte kan utnyttja det skiljeförfarande som föreskrivs i dessa avtal, ett förfarande som endast kan utnyttjas av de guineanska myndigheterna.
The Commission argues that if the Court should take the view that the contested measure is an act which may be the subject of an action under Article 230 EC, it would anticipate the Commission’s definitive decision, which may never be adopted if the national authorising officer were to act before the Commission does so.
Kommissionen har gjort gällande att om förstainstansrätten skulle finna att den angripna rättsakten utgör en rättsakt mot vilken talan kan väckas i den mening som avses i artikel 230 EG, föregriper den kommissionens slutliga beslut, vilket aldrig skulle kunna antas om den nationelle utanordnaren agerade före kommissionen.
The Commission disagrees with the applicant’s observations that the contested measure is a genuine decision on the grounds, first, that it constitutes an application of Article 44(2) of the Ninth EDF Regulation, second, that the enforceability of that ‘decision’ is confirmed by the terms thereof and, third, that the second reminder confirms that analysis and that, consequently, those letters produce legal effects in regard to the applicant capable of adversely affecting its interests and of bringing about a change in its legal position within the meaning of the caselaw of the Court of Justice.
Kommissionen bestrider sökandens synpunkter enligt vilka den angripna rättsakten i själva verket är ett beslut, eftersom, för det första, det är fråga om ett genomförande av artikel 44.2 i förordningen för nionde EUF, för det andra, den verkställbara karaktären av detta ”beslut” bekräftas av dess lydelse, och, för det tredje, denna slutsats bekräftas av den andra påminnelsen och eftersom dessa skrivelser således får rättsverkningar för sökanden som kan skada dennes intressen och klart förändra dennes rättsliga ställning, i den mening som avses i domstolen rättspraxis.
The Commission contends that, in accordance with Article 44(2) of the Ninth EDF Regulation, ‘[it] may formally establish an amount as being receivable from persons other than States by means of a decision which shall be enforceable under the same conditions as laid down in Article 256 [EC]’.
Kommissionen har gjort gällande att den i enlighet med artikel 44.2 i förordningen för nionde EUF får ”införa ett formellt förfarande för att fastställa fordringar på andra gäldenärer än stater, varvid förfarandet ska bestå i ett beslut som ska räknas som verkställbart enligt samma villkor som i artikel 256 [EG]”.
It follows that neither the contested measure nor any other letter sent to the applicant at a later date constitutes an enforceable measure for the purposes of Article 256 EC.
Av detta följer att varken den angripna rättsakten eller någon annan senare skrivelse till sökanden kan utgöra ett verkställbart beslut i den mening som avses i artikel 256 EG.
In addition, according to the Commission, those letters do not in any way constitute an exercise of its public-law powers, with the result that they cannot be enforceable.
Enligt kommissionen ingår dessa skrivelser följaktligen inte i utövandet av dess offentligrättsliga maktbefogenheter och de kan således inte vara verkställbara.
The Commission considers that the only purpose of the form of words which it used in its second reminder, dated 4 August 2004, namely, the words ‘[i]f the Commission does not hear from you, it will continue the enforcement procedure against you by any means offered by the law in regard both to principal and interest’, is to refer to the enforcement phase.
Kommissionen anser att syftet med dess formulering i den andra påminnelsen till sökanden av den 4 augusti 2004, närmare bestämt ”Vid uteblivet svar från Er kommer kommissionen att, med alla de rättsliga medel som står till buds, inleda ett verkställighetsförfarande mot Er, såväl vad gäller kapitalbelopp som ränta”, endast var att hänvisa till det verkställande stadiet.
Thus, in the Commission’s view, the use of the future ‘will continue’ in such a form of words means that a decision within the terms of Article 249 EC has not yet been adopted.
Enligt kommissionen innebär användningen av futurumformen ”kommer att inleda” i formuleringen att det ännu inte finns något beslut i den mening som avses i artikel 249 EG.
It is clear from the abovementioned letters that the Commission could adopt a decision under Article 256 EC only at a later stage.
Det framgår av de nämnda skrivelserna att kommissionen först i ett senare skede kan fatta ett beslut på grundval av artikel 256 EG.
The Commission contends that, in any event, within the legal framework of the EDF, it is normally the national authorising officer, who is a distinct person and has his own authority, who carries out recoveries.
Kommissionen har gjort gällande att det i vart fall inom ramen för EUF:s rättsliga system vanligen är den nationelle utanordnaren — ett särskilt rättssubjekt med egna maktbefogenheter — som driver in fordringar.
In this case, the Commission is still confident that, within the framework of the close cooperation instituted by the Lomé IV Convention, the national authorising officer will once again perform his duties in this matter.
I förevarande fall har kommissionen fullt förtroende i detta avseende, eftersom den nationelle utanordnaren inom ramen för det nära samarbetet som föreskrivs i Lomékonventionen IV åter kommer att fullgöra sina uppgifter på detta område.
The Commission points out that the fact that it sent to the applicant two reminders and a letter of formal notice after sending it the contested measure confirms that the latter could not be interpreted as being a final decision amenable to review.
Kommissionen påpekar att den omständigheten, att den efter att ha sänt sökanden den angripna rättsakten skickade denne två påminnelser och en formell underrättelse, bekräftar att den angripna rättsakten inte kan anses som ett slutligt beslut mot vilket talan kan väckas.
Furthermore, the Commission points out that, at the time at which the facts occurred, decisions based on Article 256 EC were adopted by the Commission as a collegiate authority, in accordance with a special procedure, and differed in their presentation from the letters sent to the applicant in the framework of the preparatory phase of recovery.
Kommissionen erinrar dessutom om att beslut med stöd i artikel 256 EG vid tidpunkten för händelserna i målet fattades av kommissionen i egenskap av kollegialt organ, och enligt ett särskilt förfarande, och att dessa beslut såg annorlunda ut än de skrivelser som skickades till sökanden i samband med det förberedande stadiet av indrivningen.
The Commission takes the view that the contested measure, like the two reminders and the letter of formal notice, constitute, in this case, measures which form part of the preparatory phase of recovery, which do not constitute an exercise of the Commission’s public-law powers and which are not, therefore, actionable decisions for the purposes of Article 230 EC.
Kommissionen anser att den angripna rättsakten, liksom de två påminnelserna och det skriftliga föreläggandet, i förevarande fall utgör rättsakter som ingår i det förberedande stadiet av indrivningen, vilka inte ingår i kommissionens offentligrättsliga maktbefogenheter och således inte kan bli föremål för en talan i den mening som avses i artikel 230 EG.
Thus, in the absence of the adoption of a definitive position, the enforcement phase of the recovery process has not been reached.
Eftersom det inte föreligger något slutgiltigt ställningstagande har det verkställande stadiet av indrivningen således ännu inte påbörjats.
The applicant claims that the objection of inadmissibility raised by the Commission should be rejected since the contested measure amounts to a definitive act, a genuine formal decision which is enforceable in accordance with the provisions of Article 256 EC.
Sökanden har gjort gällande att kommissionen inte kan vinna framgång med sin invändning om rättegångshinder, eftersom den angripna rättsakten utgör en slutlig rättsakt, det vill säga ett verkligt formellt beslut som är verkställbart i enlighet med bestämmelserna i artikel 256 EG.
That conclusion, it argues, is reinforced by the very wording which constitutes the contested measure, in which it is stated that ‘[in] the absence of payment by the date fixed, the Commission … reserves the right to execute any financial guarantee previously provided and, if necessary, to proceed to enforcement in accordance with Article 256 [EC]’.
Denna slutsats stöds av själva lydelsen av den angripna rättsakten, av vilken följande framgår: ”[H]ar betalning inte skett före förfallodagen förbehåller sig kommissionen rätten att verkställa varje garanti som tidigare ställts och att i förekommande fall direkt vidta indrivningsåtgärder i enlighet med artikel 256 [EG].”
That is clearly a threat to proceed directly to enforcement if payment was not made.
Här är det nämligen fråga om ett hot om att direkt vidta indrivningsåtgärder för det fall att betalning uteblir.
The applicant points out that that conclusion is further confirmed by the ‘summons’ sent to it by the registered letter, with acknowledgement of receipt, of 4 August 2004, after the present action had been lodged, in which the Commission once again called upon it to pay the amount of GNF 959 543 835, stating that if payment were not made, ‘it [would] continue the enforcement procedure against [the applicant] by any means offered by the law in regard both to principal and interest’.
Sökanden påpekar att denna slutsats även bekräftas av den ”anmodan” som sökanden tillställdes den 4 augusti 2004 genom rekommenderad försändelse med mottagningsbevis, trots att förevarande talan redan väckts, i vilken kommissionen ånyo ålade sökanden att betala 959 543 835 guineanska francs och påpekade att den vid utebliven betalning ”med alla de rättsliga medel som står till buds[skulle] inleda ett verkställighetsförfarande mot [denne], såväl vad gäller kapitalbelopp som ränta”.
The applicant claims that the form of words used in the contested measure does not give rise to confusion because, in its view, it refers to the initiation of enforcement measures without there being any need to adopt other measures which might be regarded as final.
Sökanden har gjort gällande att den använda formuleringen inte går att missförstå, eftersom det enligt sökanden däri hänvisas till indrivningsåtgärder utan att några föregående eventuellt slutliga beslut är nödvändiga.
Consequently, that measure produces binding legal effects.
Beslutet var således avsett att få bindande rättsverkningar.
The applicant takes the view that the Commission is confusing the ‘enforceability’ of a measure and an ‘enforcement’ measure.
Sökanden anser att kommissionen förväxlat en rättsakts ”verkställbarhet” med en ”indrivningsåtgärd”.
Thus, the words ‘[i]f the Commission does not hear from you, it will continue the enforcement procedure against you by any means offered by the law means in regard both to principal and interest’, used in the letter of 4 August 2004, do not announce a future measure in the nature of a decision, that is to say, an enforceable measure, as the Commission contends, but constitute in fact formal notice to pay, which presupposes that a final decision has already been adopted both with regard to the existence of the debt and to its amount. [Reply, paragraph 18]
Formuleringen ”Vid uteblivet svar från Er kommer kommissionen att, med alla de rättsliga medel som står till buds, inleda ett verkställighetsförfarande mot Er, såväl vad gäller kapitalbelopp som ränta”, som används i skrivelsen av den 4 augusti 2004, utgör inte ett meddelande om en kommande rättsakt som har karaktären av ett beslut, som alltså är verkställbart, såsom kommissionen har hävdat, utan i stället en betalningsanmodan, vilket förutsätter att det redan har fattats ett slutligt beslut avseende såväl förekomsten av en skuld som dess belopp.
In the case of acts or decisions adopted by a procedure involving several stages, in particular where they are the culmination of an internal procedure, it follows from the same caselaw that, in principle, an act is open to review only if it is a measure definitively laying down the position of the Commission at the conclusion of that procedure, and not a provisional measure intended to pave the way for that final decision (IBM v Commission, paragraph 10, and Case T-95/99 Satellimages TV5 v Commission [2002] ECR II-1425, paragraph 32).
När det rör sig om rättsakter som utarbetas i flera led, i synnerhet efter ett internt förfarande, följer det av samma rättspraxis att det i princip endast är de åtgärder genom vilka kommissionens ställningstagande slutgiltigt slås fast efter detta förfarande som utgör sådana rättsakter mot vilka talan kan väckas, med undantag av mellankommande åtgärder som syftar till att förbereda det slutliga beslutet (se domen det ovannämnda målet IBM mot kommissionen, punkt 10, och förstainstansrättens dom av den 7 mars 2002 i mål T-95/99, Satellimages TV5 mot kommissionen, REG 2002, s. II-1425, punkt 32).
It is therefore necessary to ascertain whether it is clear from the contested measure that the Commission definitively laid down its position in regard to the applicant therein.
Det ska således prövas om det av den angripna rättsakten framgår att kommissionen däri slutgiltigt har slagit fast sitt ställningstagande i förhållande till sökanden.
It is true that the contested measure is drafted in a way which could give the impression that it is a definitive measure by indicating, in particular, that ‘[in] the absence of payment by the date fixed, the Commission … reserves the right to execute any financial guarantee previously provided and, if necessary, to proceed to enforcement in accordance with Article 256 [EC]’.
Det är riktigt att den angripna rättsakten är formulerad på ett sätt som kan ge intryck av att det är fråga om en slutlig rättsakt, särskilt mot bakgrund av formuleringen ”har betalning inte skett före förfallodagen förbehåller sig kommissionen rätten att verkställa varje garanti som tidigare ställts och i förekommande fall att vidta indrivningsåtgärder i enlighet med artikel 256 [EG]”.
Similarly, the content of the two reminders of 2 July 2004 and 4 August 2004, sent after the present action had been lodged, is such as to reinforce that impression.
På samma sätt bidrar lydelsen i de båda påminnelserna av den 2 juli och den 4 augusti 2004, vilka skickades efter att denna talan väckts, till att förstärka detta intryck.
Furthermore, the Commission itself admitted at the hearing that the standard model for debit notes, on the basis of which the contested measure was drawn up, was drafted in such a way that the preparatory nature of the measure did not expressly appear, in order to encourage the debtor to pay the amount due.
Kommissionen har vid förhandlingen för övrigt själv medgett att standardmodellen för en debetnota, på grundval av vilken den angripna rättsakten redigerades, skrivs på ett sådant sätt att rättsaktens förberedande karaktär inte uttryckligen framgår, i syfte att förmå gäldenären att betala skuldbeloppet.
The Court thus notes that the Commission did not use clear and unambiguous wording when it drafted the contested measure.
Förstainstansrätten kan således konstatera att kommissionen inte har formulerat den angripna rättsakten på ett klart och tydligt sätt.
However, notwithstanding the fact that the contested measure sets out a deadline and conditions for payment, the Commission does not adopt a position as to the means which it intends to employ in order to recover the amount at issue.
Trots den omständigheten att förfallodag och betalningsvillkor anges i den angripna rättsakten, tar kommissionen emellertid inte ställning till vilken metod den avser använda för att driva in det ifrågavarande beloppet.
In accordance with its obligation under Articles 42 to 47 of the Ninth EDF Regulation, the Commission drew up a debit note which, if it was not honoured by the debtor, permitted the Commission, pursuant to the Ninth EDF Regulation, to waive recovery of the debt (Article 47), to make a set-off (Article 46(2)) or to enforce a
I enlighet med den skyldighet som åligger den enligt artiklarna 42–47 i förordningen för nionde EUF, har kommissionen upprättat en debetnota som, för det fall sökanden inte skulle efterkomma den, ger kommissionen möjlighet att med tillämpning av förordningen för nionde EUF avstå från att begära in fordran (artikel 47), avräkna
It is clear from those provisions that a debit note constitutes information given to the debtor.
Det framgår av dessa bestämmelser att en debetnota utgör en information till gäldenären.
Since Article 44 and Article 46(2) of the Ninth EDF Regulation mention a distinct enforceable decision subsequent to the debit note in the framework of the recovery procedure, the debit note is clearly not enforceable.
Mot bakgrund av att artiklarna 44 och 46.2 i förordningen för nionde EUF innehåller en hänvisning till att debetnotan inom ramen för indrivningsförfarandet ska följas av ett uttryckligt och verkställbart beslut, har denna nota uppenbarligen inte karaktären av ett verkställbart beslut.
The contested measure must be regarded as a debit note within the meaning of Article 45 of the Ninth EDF Regulation, because it states that ‘[t]he Commission … reserves the right, after obtaining information, to operate a set off in respect of mutual debts which are certain, of a fixed amount and due’.
Den angripna rättsakten ska betraktas som en debetnota i den mening som avses i artikel 45 i förordningen för nionde EUF, eftersom den innehåller texten enligt vilken ”[k]ommissionen … förbehåller sig rätten att efter föregående meddelande räkna av befintliga ömsesidiga fordringar som är säkra, på ett fast belopp och förfallna till betalning”.
Consequently, the contested measure does not constitute a measure definitively laying down the position of the Commission, does not produce binding legal effects that are capable of affecting the interests of the applicant and, consequently, cannot constitute a measure challengeable by way of an action for annulment under Article 230 EC.
Den angripna rättsakten utgör följaktligen inte en åtgärd genom vilken kommissionens ställningstagande slutgiltigt slås fast, eftersom den inte ger upphov till bindande rättsverkningar som kan påverka sökandens intressen och följaktligen inte kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring i den mening som avses i artikel 230 EG.
Consequently, the present action must be dismissed as being inadmissible.
Mot bakgrund av dessa omständigheter ska talan avvisas.
Pursuant to Article 87(3) of the Rules of Procedure, the Court of First Instance may order that the costs be shared or that each party bear its own costs where each party succeeds on some and fails on other heads or where the circumstances are exceptional.
Enligt artikel 87.3 i rättegångsreglerna kan förstainstansrätten, om parterna ömsom tappar målet på en eller flera punkter eller om särskilda omständigheter motiverar det, besluta att kostnaderna ska delas eller att vardera parten ska bära sin kostnad.
In this case, although the applicant has been unsuccessful, the Court takes the view that the Commission did not, in any event, use clear and unequivocal language in drafting the contested measure.
Även om sökanden i förevarande mål är tappande part anser förstainstansrätten att kommissionen i alla händelser inte har formulerat den angripna rättsakten på ett klart och tydligt sätt.
In the light of that fact, it considers that it will make an equitable assessment of the case in ruling that the applicant is to bear three fifths of its own costs and pay three fifths of the costs incurred by the Commission.
Mot denna bakgrund anser förstainstansrätten därför att det med hänsyn till omständigheterna i förevarande fall är skäligt att förplikta sökanden att bära tre femtedelar av sina rättegångskostnader och ersätta tre femtedelar av kommissionens rättegångskostnader.
The Commission is to bear two fifths of its own costs and pay two fifths of the costs incurred by the applicant.
Kommissionen ska för sin del förpliktas att bära två femtedelar av sina rättegångskostnader och ersätta två femtedelar av sökandens rättgångskostnader.
THE COURT OF FIRST INSTANCE (Fourth Chamber) hereby:
FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (fjärde avdelningen) följande:
Delivered in open court in Luxembourg on 17 April 2008.
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 17 april 2008.
Section II — Court of First Instance
Del II – Rättspraxis från förstainstansrätten
Case T-206/07: Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd v Council of the European Union (Dumping — Imports of ironing boards originating in the People’s Republic of China and Ukraine — Market economy treatment — Rights of the defence — Article 2(7)(c) and Article 20(5) of Regulation (EC) No 384/96) . . . . . . . . . . . . . . . II - 1
Mål T-206/07: Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd mot Europeiska unionens råd (”Dumpning – Import av strykbrädor med ursprung i Folkrepubliken Kina och Ukraina – Status som företag som verkar i en marknadsekonomi – Rätten till försvar – Artiklarna 2.7 c och 20.5 i förordning (EG) nr 384/96”) . . . . . . . . . . . . . . . . . . II - 1
Judgment of the Court of First Instance (Sixth Chamber), 29 January 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Förstainstansrättens dom (sjätte avdelningen) av den 29 januari 2008 . .
Case T-95/06: Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana v Community Plant Variety Office (CPVO) (Plant varieties — Appeal to the Board of Appeal of the Community Plant Variety Office — Inadmissibility — Lack of individual concern — Effective judicial protection — Obligation to state reasons) . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Mål T-95/06: Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana mot Gemenskapens växtsortsmyndighet (CPVO) (”Växtförädlarrätt – Överklagande till överklagandenämnden vid Gemenskapens växtsortsmyndighet – Avvisning – Ej personligen berörd – Effektivt domstolsskydd – Motiveringsskyldighet”) . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court of First Instance (Second Chamber), 31 January 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Förstainstansrättens dom (andra avdelningen) av den 31 januari 2008 . .
Case T-289/03: British United Provident Association Ltd (BUPA) and Others v Commission of the European Communities (State aid — Risk equalisation scheme introduced by Ireland on the private medical insurance market — Aid system — Services of general economic interest — Article 86(2) EC — Commission decision not to raise objections — Action for annulment — Admissibility — Principles of necessity and proportionality) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Mål T-289/03: British United Provident Association Ltd (BUPA) m.fl. mot Europeiska gemenskapernas kommission (”Statligt stöd – Riskutjämningsordning som inrättats av Irland på marknaden för privata sjukförsäkringar – Stödordning – Tjänster av allmänt ekonomiskt intresse – Artikel 86.2 EG – Kommissionens beslut att inte göra invändningar – Talan om ogiltigförklaring – Upptagande till sakprövning – Nödvändighetsprincipen och proportionalitetsprincipen”) . . . . . . .
Judgment of the Court of First Instance (Third Chamber, Extended Composition), 12 February 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Förstainstansrättens dom (tredje avdelningen i utökad sammansättning) av den 12 februari 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .