natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The provisions laid down in Regulation (EC) No 1367/2006 on the collection and dissemination of environmental information go somewhat beyond those laid down in Articles 12 and 13 of Regulation (EC) No 1049/2001.
Bestämmelserna enligt förordning (EG) nr 1367/2006 om insamling och spridning av miljöinformation går i viss mån längre än bestämmelserna i artiklarna 12 och 13 i förordning (EG) nr 1049/2001.
The following will be automatically made available to the public:
Följande material skall sålunda ställas till allmänhetens förfogande:
In appropriate cases, Community institutions and bodies may satisfy their obligations regarding the collection and dissemination of environmental information by creating links to Internet sites where the information can be found.
I lämpliga fall kan gemenskapens institutioner och organ uppfylla kraven avseende insamling och spridning av miljöinformation genom att inrätta länkar till webbplatser på Internet där informationen finns.
COMPLAINTS LODGED WITH THE EUROPEAN OMBUDSMAN AND LEGAL ACTION TAKEN
KLAGOMÅL TILL EUROPEISKA OMBUDSMANNEN SAMT ÖVERKLAGANDEN
COMPLAINT LODGED WITH THE EUROPEAN OMBUDSMAN
KLAGOMÅL TILL EUROPEISKA OMBUDSMANNEN
The following section of this report refers to the only complaint lodged in 2006 concerning the Council's application of Regulation No 1049/2001.
Följande avsnitt i denna rapport avser det enda klagomålet under 2006 om rådets tillämpning av förordning nr 1049/2001.
Complaint 386/2006/BM, submitted to the Ombudsman on 8 February 2006
Klagomål 386/2006/BM, inlämnat till ombudsmannen den 8 februari 2006
This complaint relates to the Council's refusal to grant access to document 15066/05, which is a letter from the Chairman of the Administrative Board of the Office for Harmonization in the Internal Market (OHIM) (Trade marks and Designs), to the Council's Secretary-General/High Representative for CFSP, containing at annex a summary of decisions taken during the 30th meeting of the above-mentioned Administrative Board held in Alicante on 23 November 2005, and a list of candidates for the post of President of the Boards of Appeal.
Detta klagomål gäller rådets vägran att ge tillgång till dokument 15066/05, som är en skrivelse från ordföranden för styrelsen för Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (BHIM) (varumärken och formgivning) till rådets generalsekreterare/höge representant för Gusp. Skrivelsen innehåller en bilaga med en sammanfattning av beslut som fattats under den ovannämnda styrelsens 30:e möte, vilket hölls i Alicante den 23 november 2005, samt en lista över kandidater till posten som ordförande för överklagandenämnden.
Given that the requested document originated from OHIM, the Council consulted that agency, in accordance with Article 4 (4) of Regulation No 1049/2001.
Eftersom den begärda handlingen hade sitt ursprung i BHIM samrådde rådet med den byrån i enlighet med artikel 4.4. i förordning nr 1049/2001.
On 19 December 2005, OHIM agreed to the release of the document, but requested the Council to withhold from page 5 the names of the candidates appearing on the above-mentioned list on that page.
Den 19 december 2005 samtyckte BHIM till att handlingen skulle lämnas ut men begärde att rådet inte skulle lämna ut namnen på kandidaterna på sidan 5 i den ovannämnda listan.
In OHIM’s view, the identity of these candidates is protected pursuant to Article 4(1)(b) of the Regulation (protection of privacy).
BHIM anser att dessa kandidaters identitet är skyddad enligt artikel 4.1 b i förordningen (skydd av privatlivet).
In its reply to the applicant's initial request, dated 19 December 2005, the General Secretariat granted partial access to this document on these lines, since it saw no reasons to deviate from OHIM’s assessment.
I sitt svar på sökandens ursprungliga begäran av den 19 december 2005 beviljade generalsekretariatet partiell tillgång till handlingen i linje med ovanstående, eftersom det inte fann några skäl att avvika från BHIM:s bedömning.
The Council subsequently confirmed this position in its reply to the applicant's confirmatory request, in which he had asked the Institution to reconsider its initial refusal by granting full access to document 15066/05.
Rådet bekräftade därefter denna ståndpunkt i sitt svar på sökandens bekräftande ansökan, i vilken sökanden hade bett institutionen att ompröva sitt ursprungliga avslag och bevilja full tillgång till dokument 15066/05.
In his complaint to the Ombudsman, the complainant alleged that the Council's decision not to grant him access to the results of the selection process for the position of President of the Boards of Appeal of the OHIM was unjustified and insisted on obtaining access to the document, showing his name anywhere it might appear and omitting only the names of other shortlisted candidates.
I sitt klagomål till ombudsmannen anförde klaganden att rådets beslut att inte bevilja honom tillgång till resultatet av urvalsprocessen avseende posten som ordförande för överklagandenämnden i BHIM var omotiverat och insisterade på att få tillgång till handlingen, med angivande av klagandens namn var det än förekom och endast med uteslutning av namnen på övriga kandidater som är upptagna på slutlistan.
The complainant subsequently informed the Ombudsman, that he would be willing to accept that if the Council gave him partial access to a document containing information about himself, it would be obliged to provide the same partial access to any other person in accordance with Regulation 1049/2001.
Klaganden underrättade därefter ombudsmannen om att han vore villig att godta att, om rådet gav honom partiell tillgång till en handling med information om honom själv, vore det skyldigt att även ge andra personer partiell tillgång i enlighet med förordning nr 1049/2001.
In its opinion on this complaint, the Council pointed out that there were two different aspects to the matter, namely (1) the question whether the Council committed maladministration at the time of the adoption of the contested confirmatory decision and (2) the question whether the additional information provided by the complainant in his complaint to the Ombudsman would now allow the Council to take a different decision.
Rådet framhöll i sitt yttrande om detta klagomål att det fanns två olika aspekter på detta ärende nämligen (1) frågan huruvida rådet gjorde sig skyldigt till dålig förvaltning då det omstridda bekräftande beslutet antogs samt (2) frågan huruvida den ytterligare information som klaganden lämnade i sitt klagomål till ombudsmannen nu skulle göra det möjligt för rådet att besluta annorlunda.
As indicated above, the General Secretariat of the Council had initially consulted OHIM pursuant to Article 4 (4) of Regulation 1049/2001, which provides as follows: “As regards third-party documents, the institution shall consult the third party with a view to assessing whether an exception in paragraph 1 or 2 is applicable, unless it is clear that the document shall or shall not be disclosed”.
Rådets generalsekretariat hade såsom anges ovan ursprungligen samrått med BHIM enligt artikel 4.4 i förordning nr 1049/2001, där följande föreskrivs: "För handlingar som härrör från tredje part skall institutionen samråda med den berörda tredje parten för att bedöma om de undantag som anges i punkterna 1 och 2 skall tillämpas, om det inte är uppenbart att handlingen skall eller inte skall lämnas ut."
In its opinion on the complaint, the Council took the view that although it is true that in the system of Article 4(4) of the Regulation, the final decision on confirmatory requests no longer lies with the originator, it is equally true that Article 4(4) must be interpreted in a manner that gives full effect to its wording.
Rådet ansåg i sitt yttrande om klagomålet att fastän det är sant att det slutliga beslutet om bekräftande ansökningar enligt artikel 4.4 inte längre åligger den varifrån handlingen härrör, är det likaså sant att artikel 4.4 måste tolkas så att beslutet verkställs fullt ut enligt beslutets lydelse.
Apart from the fact that the originator is often best placed to assess the possible harm that release could cause, it was also highly unlikely that the drafters of the Regulation had intended the consultation of the originating third party to be a mere formality.
Bortsett från det faktum att den varifrån handlingen härrör ofta har störst förutsättningar att bedöma den eventuella skada som ett offentliggörande kan vålla, var det också högst osannolikt att författarna till förordningen hade avsett att samrådet med den tredje part varifrån handlingen härrörde skulle vara en ren formalitet.
The operation of Article 4(4) presumes a measure of mutual trust between the institutions and bodies as regards the treatment of their respective documents.
Ett mått av ömsesidig tillit mellan institutionerna och organen i fråga om behandlingen av deras respektive handlingar är en förutsättning för att artikel 4.4. skall fungera.
The Council could therefore not simply ignore OHIM’s opinion as regards a document drawn up by it.
Rådet kunde därför helt enkelt inte bortse från BHIM:s yttrande om en handling som utarbetats av byrån.
The application by the Council of the provision laid down in Article 4 (4) of the Regulation should be seen against this background.
Rådets tillämpning av bestämmelsen i artikel 4.4 i förordningen bör ses mot denna bakgrund.
The Council normally consults the third party and, unless that party's opinion is manifestly unreasonable or illegal, it respects the opinion given by the third party concerned.
Rådet samråder normalt med den tredje parten och, såvida inte den partens yttrande är uppenbart orimligt eller olagligt, respekterar det normalt det yttrande som den berörda tredje parten har avgett.
In the case at hand, the question was not whether the Council would have arrived at exactly the same conclusion as OHIM.
I det aktuella fallet var frågan inte huruvida rådet skulle ha kommit fram till precis samma slutsats som BHIM.
Rather, the test applied was whether OHIM’s reasoning was manifestly incorrect.
Det man prövade var i stället huruvida BHIM:s resonemang var uppenbart oriktigt.
In the Council’s judgment, this was not the case.
Rådet ansåg att detta inte var fallet.
Consequently, access to the three names was refused.
Tillgång till de tre namnen vägrades därför.
The Council considered that this manner of application Article 4 (4) was reasonable and well within the limits of the law.
Rådet ansåg att detta sätt att tillämpa artikel 4.4 var rimligt och klart inom lagens gränser.
It moreover minimised the risk that the Council incurred a legal liability as a result of disclosure contested by the originating third party.
Dessutom minskades risken för att rådet omfattades av rättsligt ansvar till följd av ett offentliggörande som bestreds av den tredje part varifrån handlingen härrörde.
As regards the second question, the Council investigated whether the additional information provided to the Ombudsman by the complainant would allow it to provide more information, although this issue strictly speaking went beyond the scope of his complaint.
Beträffande den andra frågan undersökte rådet huruvida den ytterligare information som klaganden lämnat ombudsmannen skulle göra det möjligt för rådet att tillhandahålla ytterligare information, fastän denna fråga strängt taget inte omfattades av klagandens klagomål.
To that effect, it reconsulted OHIM.
Rådet samrådde därför på nytt med BHIM.
Following this reconsultation, and given that the complainant seemed to be mostly interested in knowing whether he was one of the three candidates named in the document and how many votes he obtained, the Council could inform the complainant that he was not mentioned in the document.
Efter detta nya samråd och eftersom klaganden verkade vara mest intresserad av att få veta huruvida han var en av de tre kandidater som namngavs i handlingen och hur många röster han fått, kunde rådet underrätta klaganden om att han inte nämndes i handlingen.
This case is still pending.
Detta fall är ännu inte avgjort.
Rulings given under the rules on access to documents
Avgöranden enligt bestämmelserna om tillgång till handlingar
In 2006, no rulings were given by the Community Courts in cases concerning access to Council documents.
2006 avkunnades inga avgöranden av gemenskapens domstolar i mål om tillgång till rådets handlingar.
However, on 1 February 2007, the Court of Justice handed down its judgment in case C-266/05 P, in which the applicant, José María Sisón had brought an appeal against the judgment of the Court of First Instance of
Den 1 februari 2007 avkunnade dock EG-domstolen sin dom i mål C-266/05 P, i vilket sökanden, José María Sisón hade överklagat förstainstansrättens dom av den 26 april 2005 i förenade målen T-110/03,
26 April 2005 in Joined Cases T-110/03, T-150/03 and T-405/03
T-150/03 och T-405/03
In this case, the appellant submitted that the above-mentioned judgment should be annulled on the grounds that - the Court of First Instance had unduly limited the scope of its review of legality without responding to the applicant's arguments - its review of legality effectively lead to a complete discretion of the Council and to a complete denial of the right of access to documents, and, moreover
Förstainstansrätten hade felaktigt begränsat omfattningen av sin granskning av lagenligheten utan att besvara sökandens argument. Dess granskning av lagenligheten medförde faktiskt ett fullständigt utrymme för rådets skönsmässiga bedömning och en fullständig förvägran av rätten till tillgång till handlingar.
See the summary of this ruling set out on pages 31 and 32 of the Council Annual report on access to documents - 2004.
Se sammanfattningen av detta avgörande på sidorna 31 och 32 i rådets årsrapport om tillgång till handlingar 2004.
- - lead to a denial of the duty to state reasons and therefore infringed upon Article 253 of the EC Treaty the Court of First Instance had misinterpreted and misapplied Articles 4 and 9 of Regulation 1049/2001.
Dessutom medförde granskningen att skyldigheten att avge en motivering förvägrades och därför stred mot artikel 253 i EG-fördraget. Förstainstansrätten hade misstolkat och tillämpat artiklarna 4 och 9 i förordning nr 1049/2001 felaktigt.
In its judgment, the Court rejected these grounds of appeal and dismissed the appeal as unfounded in its entirety.
I sin dom avvisade domstolen dessa grunder som åberopats till stöd för överklagandet och avvisade överklagandet i dess helhet som ogrundat.
As far as the first ground of appeal is concerned, the Court recalled that the scope of the review of legality incumbent on the Community Courts under Article 230 of the EC Treaty can vary according to the matters under consideration.
Domstolen erinrade beträffande den första grunden om att omfattningen av den granskning av lagenligheten som enligt artikel 230 i EG-fördraget åligger gemenskapsdomstolarna kan variera beroende på de ämnen som övervägs.
In the case at hand, the Court of First Instance correctly took the view that a wide discretion is conferred upon an institution when it justifies its refusal of access by reference to the protection of the public interest provided for in Article 4(1)(a) of Regulation No 1049/2001, and that the Community Court’s review of the legality of such a decision must therefore be limited to verifying whether the procedural rules and the duty to state reasons have been complied with, whether the facts have been accurately stated, and whether there has been a manifest error of assessment or a misuse of powers.
I det aktuella målet fann förstainstansrätten med rätta att ett omfattande utrymme för skönsmässig bedömning tilldelas en institution när den motiverar sin vägran att ge tillgång med hänvisning till det skydd av det allmänna samhällsintresset som fastställs i artikel 4.1 a i förordning nr 1049/2001, och att gemenskapsdomstolarnas granskning av lagenligheten av ett sådant beslut därför måste begränsas till en granskning av att reglerna, i fråga om förfarandet och motiveringen, har iakttagits och att de faktiska omständigheterna är materiellt riktiga samt att det inte skett en uppenbart oriktig bedömning av de faktiska omständigheterna eller förekommit maktmissbruk.
Moreover, the Court of First Instance was correct to hold that the particular interest which may be asserted by a requesting party in obtaining access to a document concerning him personally cannot be taken into account when the mandatory exceptions provided for in Article 4 (1) (a) of the Regulation are applicable.
Vidare var det riktigt av förstainstansrätten att fastställa att det särskilda intresse som den som ansöker om tillgång till en handling som rör honom personligen kan göra gällande således inte skall beaktas vid tillämpningen av de tvingande undantag som föreskrivs i artikel 4.1 a i förordningen.
The purpose of Regulation 1049/2001 is to give the general public a right of access to documents of the institutions and not to lay down rules designed to protect the particular interest which a specific individual may have in gaining access to one of them32.
Förordning nr 1049/2001 har till syfte att inrätta en rättighet för allmänheten att få tillgång till institutionernas handlingar och inte att inrätta bestämmelser för att skydda ett särskilt intresse som en person kan ha av att få tillgång till en av dessa handlingar32.
As regards the alleged infringement of Article 253 of the EC Treaty, the Court of Justice pointed out that the statement of reasons required by this Article must be appropriate to the act at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted the measure in question in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for the measure and to enable the competent Community Court to exercise its power of review.
Beträffande det åsidosättande av artikel 253 i EG-fördraget som gjorts gällande påpekade domstolen att den motivering som krävs enligt denna artikel skall vara anpassad till rättsaktens beskaffenhet och att det av motiveringen klart och tydligt skall framgå hur den institution som har antagit rättsakten har resonerat, så att de som berörs därav kan få kännedom om skälen för den vidtagna åtgärden och så att den behöriga gemenskapsdomstolen ges möjlighet att utöva sin prövningsrätt.
See the judgment of 1 February 2007, paragraphs 43 and 47.
Se domen av den 1 februari 2007, punkterna 43 och 47.
The requirements to be satisfied by the statement of reasons depend on the circumstances of each case, in particular the content of the measure in question, the nature of the reasons given and the interest which the addressees of the measure, or other parties to whom it is of direct and individual concern, may have in obtaining explanations.
Kravet på motivering skall bedömas med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet, särskilt rättsaktens innehåll, de anförda skälens karaktär och det intresse som de vilka rättsakten är riktad till, eller andra personer som direkt eller personligen berörs av den, kan ha av att få förklaringar.
It is not necessary for the reasoning to go into all the relevant facts and points of law, since the question whether the statement of reasons meets the requirements of Article 253 EC must be assessed with regard not only to its wording but also to its context and to all the legal rules governing the matter in question.
Det fordras inte att motiveringen av en rättsakt anger samtliga relevanta sakförhållanden och rättsliga överväganden, eftersom frågan huruvida motiveringen av en rättsakt uppfyller kraven i artikel 253 i EG-fördraget inte enbart skall bedömas mot bakgrund av motiveringens lydelse, utan även mot bakgrund av det sammanhang i vilket motiveringen ingår samt alla rättsregler som reglerar det ifrågavarande området.
The Court of First Instance correctly took the view that such brevity is justified, in particular, by the need not to undermine the sensitive interests protected by the exceptions to the right of access established by the first and third indents of Article 4(1)(a) of Regulation No 1049/2001 through disclosure of the very
Förstinstansrätten fastställde med rätta att den omständigheten att motiveringen är kortfattad är nödvändig, i synnerhet för att förhindra att de känsliga intressen som skyddas genom de undantag från rätten till tillgång till handlingar som föreskrivs i artikel 4.1 a första och tredje strecksatserna i förordning nr 1049/2001 skadas, till följd av att uppgifter som dessa undantag har till syfte att skydda lämnas ut33.
As regards the applicant's final ground of appeal, alleging infringement of the right of access on the ground of misconstruction of Articles 4 (5) and 9 (3) of the Regulation, the Court of Justice pointed out that the documents to which the Council had refused access were sensitive documents within the meaning of Article 9 of Regulation 1049/2001, and that in view of the special nature of sensitive documents, Article 9(3) of Regulation No 1049/2001 requires the consent of the originating authority before such documents are recorded in the register or released.
När det gäller den sista grund som sökanden har åberopat till stöd för sitt överklagande, i vilken sökanden gör gällande att rätten till tillgång till handlingar har åsidosatts på grund av felaktig tolkning av artiklarna 4.5 och 9.3 i förordningen fann domstolen att de handlingar som rådet hade vägrat tillgång till var känsliga handlingar i den mening som avses i artikel 9 i förordning nr 1049/2001, och att det med hänsyn till känsliga handlingars särskilda karaktär föreskrivs i artikel 9.3 i förordning nr 1049/2001 att sådana handlingar skall registreras eller lämnas ut endast om den varifrån handlingen härrör givit sitt samtycke.
The Court of First Instance was therefore correct to hold that it followed from those provisions that the originating authority of a sensitive document is empowered to oppose disclosure not only of that document’s content but even of its existence, and to conclude that such authority also has the power to prevent disclosure
Förstainstansrätten fastslog därför med rätta att det följer av de nämnda bestämmelserna att den varifrån en känslig handling härrör kan motsätta sig inte bara ett utlämnande av handlingens innehåll utan även ett utlämnande av uppgiften om att den över huvud taget existerar och fastställde att myndigheten även kan motsätta sig att dess egen identitet lämnas ut om handlingens existens blir känd34.
Idem, paragraphs 80 – 82.
Samma dom, punkterna 80–82.
Idem, paragraphs 101-102.
Samma dom, punkterna 101–102.
The Court of Justice went on to conclude that as the legal analysis and findings of fact thus made by the Court of First Instance in the judgment under appeal were sufficient in themselves to support the conclusion that the Council was entitled to refuse to disclose the identity of the originating authority (in this case of the State concerned), it was unnecessary to examine the complaint alleging misconstruction of Article 4(5) of Regulation No 1049/2001, since such an examination could not, in any event, cast doubt on that conclusion or, therefore, on the operative part of the judgment under appeal.
Domstolen fastställde vidare att förstainstansrättens rättsliga bedömning och fastställande av de faktiska omständigheterna i den överklagade domen dessutom, i sig, räckte för att stödja slutsatsen att det var riktigt av rådet att inte lämna ut identiteten på den varifrån handlingen härrör (i detta fall den berörda staten) och att det inte var nödvändigt att pröva anmärkningen avseende en felaktig tolkning av artikel 4.5 i förordning nr 1049/2001, eftersom en sådan prövning inte under några omständigheter kunde påverka denna slutsats eller, följaktligen, domslutet i den överklagade domen.
Four cases in which the legality of Council decisions refusing access on the basis of Regulation No 1049/2001 is contested are currently pending before the Community Courts, two of which were already
Fyra mål i vilka lagenligheten i rådets beslut om att vägra tillgång till handlingar på grundval av förordning nr 1049/2001 bestrids väntar för närvarande på gemenskapsdomstolarnas avgörande.