natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Similarly, Article 12(2) of Regulation No 1049/2001 acknowledges the specific nature of the legislative process by providing that documents drawn up or received in the course of procedures for the adoption of acts which are legally binding in or for the Member States should be made directly accessible.
Lagstiftningsförfarandets särställning framgår på samma sätt av artikel 12.2 i förordning nr 1049/2001, i vilken det föreskrivs att handlingar som har upprättats eller mottagits i samband med ett förfarande för att anta rättsakter som är juridiskt bindande i eller för medlemsstaterna bör göras direkt tillgängliga.
The reasons for any decision of the Council in respect of the exceptions set out in Article 4 of Regulation No 1049/2001 must be stated.
Varje beslut som rådet fattar med stöd av de undantag som räknas upp i artikel 4 i förordning nr 1049/2001 ska vara motiverat.
If the Council decides to refuse access to a document which it has been asked to disclose, it must explain, first, how access to that document could specifically and effectively undermine the interest protected by an exception laid down in Article 4 of Regulation No 1049/2001 relied on by that institution and, secondly, in the situations referred to in Article 4(2) and (3) of that regulation, whether or not there is an overriding public interest that might nevertheless justify disclosure of the document concerned.
Om rådet beslutar att avslå en ansökan om att en handling ska lämnas ut är det skyldigt att, för det första, förklara hur tillgången till handlingen konkret och faktiskt skulle skada det intresse som skyddas av det åberopade undantaget i artikel 4 i förordning nr 1049/2001. Rådet är för det andra skyldigt att, i fall som omfattas av artikel 4.2 och 4.3, redogöra för att det inte föreligger något övervägande allmänintresse av att den ifrågavarande handlingen lämnas ut.
It is, in principle, open to the Council to base its decisions in that regard on general presumptions which apply to certain categories of documents, as considerations of a generally similar kind are likely to apply to requests for disclosure relating to documents of the same nature.
Det står härvidlag rådet i princip fritt att grunda sig på allmänna presumtionsregler, som är tillämpliga på vissa kategorier av handlingar, eftersom allmänna överväganden av liknande slag kan tillämpas på ansökningar om utlämnande av handlingar av samma art.
However, it is incumbent on the Council to establish in each case whether the general considerations normally applicable to a particular type of document are in fact applicable to a specific document which it has been asked to disclose.
Rådet är emellertid skyldigt att i varje enskilt fall kontrollera huruvida de allmänna överväganden som normalt sett är tillämpliga på handlingar av ett visst slag, faktiskt är tillämpliga på den handling som begärs utlämnad.
It is in the light of those legal considerations that the pleas on which the appellants base their appeals must be examined.
Det är mot bakgrund av dessa rättsregler som de grunder som klagandena har åberopat till stöd för sina överklaganden ska prövas.
The second plea will be examined first.
Det finns anledning att först pröva den andra grunden.
The second plea is divided into three parts, all three of which allege that the Court of First Instance misinterpreted the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001.
Den andra grunden består av tre delar, vilka samtliga avser förstainstansrättens felaktiga tolkning av artikel 4.2 andra strecksatsen i förordning nr 1049/2001.
By the first part, the appellants submit that the Court of First Instance misconstrued that provision by not properly verifying whether the Council had examined the document in question in a sufficiently detailed manner before refusing to disclose it.
I den första delen av denna grund har klagandena gjort gällande att förstainstansrätten åsidosatte den bestämmelsen genom att inte på ett riktigt sätt kontrollera huruvida rådet hade gjort en tillräckligt utförlig prövning av den ifrågavarande handlingen, innan det beslutade att avslå ansökan om utlämnande.
By the second part, the appellants complain that the Court of First Instance accepted reasons for the refusal stated in general terms relating to all legal opinions of the Council’s legal service concerning legislative acts rather than specifically to the legal opinion in question.
I den andra delen av denna grund har klagandena klandrat förstainstansrätten för att den godtog en motivering av avslagsbeslutet som var utformad i allmänna ordalag, vilken avsåg samtliga yttranden från rådets rättstjänst rörande lagstiftningsakter och inte särskilt det ifrågavarande juridiska yttrandet.
By the third part, the appellants maintain that the Court of First Instance infringed that provision by accepting that there was a general need for confidentiality as regards legal opinions on legislative questions.
I den tredje delen av denna grund har klagandena hävdat att förstainstansrätten åsidosatte artikel 4.2 andra strecksatsen i förordning nr 1049/2001 genom att slå fast att det föreligger ett allmänt behov av sekretess för juridiska yttranden i lagstiftningsfrågor.
The Council takes the view that the first and second parts of this plea are based on a confusion between, on the one hand, the principle that each document should be assessed on the basis of its content and, on the other hand, the possibility of relying on generalised reasoning.
Rådet anser att klagandena i den första och den andra delen av den förevarande grunden har missförstått principen enligt vilken bedömningen av varje handling ska ske med utgångspunkt i dess innehåll och möjligheten att åberopa skäl som är allmänna.
As regards the first part of this plea, it must be held that the Court of First Instance could reasonably conclude from the fact that the Council agreed to disclose the introductory paragraph of the legal opinion in question but refused access to the rest of that opinion by relying on the protection of legal advice that that institution had indeed examined the request for disclosure of that legal opinion in the light of the latter’s content and had thus at the very least completed the first stage of the examination described in paragraphs 37 to 47 of this judgment.
Beträffande den första delen av denna grund delar domstolen förstainstansrättens bedömning att rådet ska anses ha gjort en konkret prövning av ansökan om utlämnande av det ifrågavarande juridiska yttrandet med utgångspunkt i dess innehåll, och att det således i vart fall har genomfört det första steget i den prövning som beskrivits i punkterna 37–47 i förevarande dom. Denna bedömning grundar sig på omständigheten att rådet har godtagit att lämna ut det inledande stycket i det ifrågavarande juridiska yttrandet och nekat tillgång till övriga delar av yttrandet med hänvisning till skyddet för juridisk rådgivning.
Consequently, the first part of this plea must be rejected.
Överklagandet kan således inte vinna bifall såvitt avser den första delen av den andra grunden.
As regards the second part of this plea, the fact that the Court of First Instance accepted that reasons of a general kind could be taken into account by the Council in order to justify the partial refusal of access to the legal opinion at issue does not, as follows from paragraph 50 of this judgment, in itself invalidate the Court of First Instance’s examination of that refusal.
Beträffande den andra delen av denna grund är den omständigheten att förstainstansrätten godtog att rådet kunde anföra allmänna skäl för att motivera sitt beslut att delvis avslå ansökan om tillgång till det ifrågavarande juridiska yttrandet inte i sig sådan att den innebär att förstainstansrättens prövning är oriktig i denna del, i enlighet med vad som framgår av punkt 50 i förevarande dom.
It must, however, be pointed out, first, that the Court of First Instance did not require the Council to have checked whether the reasons of a general nature on which it relied were in fact applicable to the legal opinion whose disclosure was requested.
Förstainstansrätten krävde emellertid inte att rådet skulle kontrollera att de allmänna skäl som det åberopade faktiskt var tillämpliga på det juridiska yttrande som begärdes utlämnat.
Secondly, as will be apparent from the considerations concerning the third part of this plea which follow, the Court of First Instance erred in holding that there was a general need for confidentiality in respect of advice from the Council’s legal service relating to legislative matters.
Det framgår vidare av de skäl som anförs nedan i samband med prövningen av den tredje delen av den förevarande grunden, att förstainstansrättens uppfattning att det föreligger ett allmänt behov av sekretess för yttranden från rådets rättstjänst i lagstiftningsfrågor, är felaktig.
Neither of the two arguments raised in that regard by the Council and restated by the Court of First Instance in paragraphs 78 and 79 of the judgment under appeal can substantiate that assertion.
Inget av de båda argument som rådet anförde i detta hänseende, vilka upprepades av förstainstansrätten i punkterna 78 och 79 i den överklagade domen, utgör stöd för detta påstående.
As regards, first, the fear expressed by the Council that disclosure of an opinion of its legal service relating to a legislative proposal could lead to doubts as to the lawfulness of the legislative act concerned, it is precisely openness in this regard that contributes to conferring greater legitimacy on the institutions in the eyes of European citizens and increasing their confidence in them by allowing divergences between various points of view to be openly debated.
Beträffande farhågorna om att ett utlämnande av ett yttrande från rådets rättstjänst rörande ett lagstiftningsförslag kan leda till tvivel om den aktuella lagstiftningsaktens lagenlighet, som rådet har gett uttryck för, konstaterar domstolen att öppenhet i just detta hänseende, vilket gör det möjligt att öppet diskutera skillnaderna mellan olika ståndpunkter, bidrar till att öka institutionernas legitimitet i de europeiska medborgarnas ögon och till att öka deras förtroende.
It is in fact rather a lack of information and debate which is capable of giving rise to doubts in the minds of citizens, not only
Det är snarare avsaknaden av information och debatt som kan ge upphov till tvivel hos medborgarna inte endast om
Furthermore, the risk that doubts might be engendered in the minds of European citizens as regards the lawfulness of an act adopted by the Community legislature because the Council’s legal service had given an unfavourable opinion would more often than not fail to arise if the statement of reasons for that act was reinforced, so as to make it apparent why that unfavourable opinion was not followed.
Dessutom kan risken för att det uppstår tvivel hos de europeiska medborgarna om lagenligheten av en rättsakt som har antagits av gemenskapslagstiftaren, på grund av att rådets rättstjänst i sitt yttrande har avstyrkt rättsakten, i allmänhet undvikas om rättsaktens motivering förstärks på så sätt att skälen till varför det negativa yttrandet inte har följts tydligt framgår.
Consequently, to submit, in a general and abstract way, that there is a risk that disclosure of legal advice relating to legislative processes may give rise to doubts regarding the lawfulness of legislative acts does not suffice to establish that the protection of legal advice will be undermined for the purposes of the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 and cannot, accordingly, provide a basis for a refusal to disclose such advice.
Det är således, för att styrka att skyddet för juridisk rådgivning skulle undergrävas i den mening som avses i artikel 4.2 andra strecksatsen i förordning nr 1049/2001, inte tillräckligt att på ett allmänt och abstrakt sätt åberopa att det finns en risk att ett utlämnande av juridiska yttranden rörande lagstiftningsförfaranden kan ge upphov till tvivel om lagstiftningsakternas lagenlighet. Detta resonemang kan följaktligen inte heller ligga till grund för ett beslut att avslå en ansökan om utlämnande av sådana yttranden.
As regards, secondly, the Council’s argument that the independence of its legal service would be compromised by possible disclosure of legal opinions issued in the course of legislative procedures, it must be pointed out that that fear lies at the very heart of the interests protected by the exception provided for in the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001.
Beträffande rådets argument att dess rättstjänsts oberoende ställning skulle äventyras om det var möjligt att få tillgång till de yttranden som rättstjänsten upprättar i lagstiftningsförfaranden, konstaterar domstolen att detta är en central del av de intressen som skyddas av undantaget i artikel 4.2 andra strecksatsen i förordning nr 1049/2001.
As is apparent from paragraph 42 of this judgment, that exception seeks specifically to protect an institution’s interest in seeking legal advice and receiving frank, objective and comprehensive advice.
Såsom framgår av punkt 42 i förevarande dom syftar detta undantag just till att skydda institutionens intresse av att begära in juridiska yttranden och av att få uppriktiga, objektiva och fullständiga yttranden.
However, in that regard, the Council relied before both the Court of First Instance and the Court on mere assertions, which were in no way substantiated by detailed arguments.
Rådet har emellertid i detta hänseende, såväl vid förstainstansrätten som vid domstolen, åberopat påståenden, vilka inte stöds av någon utförlig argumentation.
In view of the considerations which follow, there would appear to be no real risk that is reasonably foreseeable and not purely hypothetical of that interest being undermined.
Mot bakgrund av de överväganden som anges nedan föreligger det inte någon verklig risk för att detta intresse skulle kunna skadas, vilken rimligen kan förutses och inte endast är hypotetisk.
As regards the possibility of pressure being applied for the purpose of influencing the content of opinions issued by the Council’s legal service, it need merely be pointed out that even if the members of that legal service were subjected to improper pressure to that end, it would be that pressure, and not the possibility of the disclosure of legal opinions, which would compromise that institution’s interest in receiving frank, objective and comprehensive advice and it would clearly be incumbent on the Council to take the necessary measures to put a stop to it.
Beträffande de eventuella påtryckningar som skulle kunna utövas för att söka påverka lydelsen i yttrandena från rådets rättstjänst är det tillräckligt att konstatera att det, även om det antas att personalen vid rättstjänsten skulle bli föremål för sådana otillbörliga påtryckningar, skulle vara dessa påtryckningar och inte möjligheten att juridiska yttranden kan lämnas ut som skulle kunna skada rådets intresse av att få uppriktiga, objektiva och fullständiga yttranden. Det är självklart att rådet skulle vara skyldigt att vidta nödvändiga åtgärder för att komma till rätta med sådana påtryckningar.
As regards the Commission’s argument that it could be difficult for an institution’s legal service which had initially expressed a negative opinion regarding a legislative act in the process of being adopted subsequently to defend the lawfulness of that act if its opinion had been published, it must be stated that such a general argument cannot justify an exception to the openness provided for by Regulation No 1049/2001.
Kommissionen har anfört att det skulle innebära svårigheter för en institutions rättstjänst att försvara lagenligheten av en rättsakt, när den först har avstyrkt rättsakten under förfarandet för att anta rättsakten och när yttrandet i vilket rättsakten avstyrks har offentliggjorts. Domstolen konstaterar att ett sådant allmänt hållet argument inte kan motivera ett undantag från den öppenhet som föreskrivs i förordning nr 1049/2001.
In view of those considerations, there appears to be no real risk that is reasonably foreseeable and not purely hypothetical that disclosure of opinions of the Council’s legal service issued in the course of legislative procedures might undermine the protection of legal advice within the meaning of the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001.
Mot bakgrund av dessa skäl föreligger det inte någon verklig risk, vilken rimligen kan förutses och inte endast är hypotetisk, att utlämnandet av juridiska yttranden från rådets rättstjänst rörande lagstiftningsförfaranden skulle innebära att skyddet för juridisk rådgivning, i den mening som avses i artikel 4.2 andra strecksatsen i förordning nr 1049/2001, undergrävdes.
In any event, in so far as the interest in protecting the independence of the Council’s legal service could be undermined by that disclosure, that risk would have to be weighed up against the overriding public interests which underlie Regulation No 1049/2001.
I den utsträckning som ett utlämnande skulle kunna skada intresset av att skydda rådets rättstjänsts oberoende ställning ska denna risk i vart fall vägas mot de övervägande allmänintressen som ligger till grund för förordning nr 1049/2001.
As was pointed out in paragraphs 45 to 47 of this judgment, such an overriding public interest is constituted by the fact that disclosure of documents containing the advice of an institution’s legal service on legal questions arising when legislative initiatives are being debated increases the transparency and openness of the legislative process and strengthens the democratic right of European citizens to scrutinize the information which has formed the basis of a legislative act, as referred to, in particular, in recitals 2 and 6 of the preamble to Regulation No 1049/2001.
I enlighet med vad domstolen har funnit i punkterna 45–47 i förevarande dom utgör den ökning av öppenheten och insynen i lagstiftningsprocessen och den förstärkning av de europeiska medborgarnas demokratiska rätt att kontrollera de uppgifter som har legat till grund för en lagstiftningsakt, vilken åsyftas i skälen 2 och 6 i förordningen – som följer av utlämnandet av handlingar som innehåller en institutions juridiska yttrande i rättsliga frågor som uppkommer i samband med debatten om lagstiftningsinitiativ – ett sådant överordnat allmänintresse.
It follows from the above considerations that Regulation No 1049/2001 imposes, in principle, an obligation to disclose the opinions of the Council’s legal service relating to a legislative process.
Av ovan anförda skäl framgår att förordning nr 1049/2001 i princip innebär en skyldighet att lämna ut yttranden från rådets rättstjänst rörande ett lagstiftningsförfarande.
That finding does not preclude a refusal, on account of the protection of legal advice, to disclose a specific legal opinion, given in the context of a legislative process, but being of a particularly sensitive nature or having a particularly wide scope that goes beyond the context of the legislative process in question.
Denna slutsats hindrar emellertid inte att ett bestämt juridiskt yttrande, vilket har avgetts i ett lagstiftningsförfarande, inte lämnas ut med hänvisning till skyddet för juridisk rådgivning, när yttrandet är av särskilt känslig art eller har en särskilt stor räckvidd som går längre än det aktuella lagstiftningsförfarandet.
In that context, it must also be borne in mind that, under Article 4(7) of Regulation No 1049/2001, an exception can only apply for the period during which protection is justified on the basis of the content of the document.
Domstolen erinrar om att enligt artikel 4.7 i förordning nr 1049/2001 kan ett undantag endast tillämpas under den tid som skyddet är motiverat med hänsyn till handlingens innehåll.
Having regard to all those considerations, it is apparent that the Court of First Instance erred in holding, in paragraphs 77 to 80 of the judgment under appeal, that the contested decision could comply with the obligation to give reasons and be justified by reference to a general need for confidentiality which applies to legal advice relating to legislative questions.
Mot bakgrund av vad som ovan anförts var det fel av förstainstansrätten att, i punkterna 77–80 i den överklagade domen, anse att det omtvistade beslutet lagligen kunde motiveras och rättfärdigas av ett allmänt behov av sekretess för juridiska yttranden i lagstiftningsfrågor.
It follows that the second and third parts of this plea are well founded.
Av detta följer att överklagandet ska bifallas såvitt avser den andra och den tredje delen av den andra grunden.
In those circumstances, the judgment under appeal must be set aside in so far as it relates to the refusal of access to the legal opinion in question and orders Mr Turco and the Council each to pay half of the costs.
Den överklagade domen ska upphävas i den del den avser avslaget på ansökan om tillgång till det ifrågavarande yttrandet och i den del den innebär att Maurizio Turco respektive rådet förpliktas att vardera bära hälften av rättegångskostnaderna.
It is apparent from the considerations relating to the second plea that the third plea is also well founded.
Det framgår av vad som anförts beträffande den andra grunden att överklagandet även ska bifallas såvitt avser den tredje grunden.
This also justifies the setting aside of the judgment under appeal in so far as it relates to the refusal of access to the legal opinion in question and orders Mr Turco and the Council each to pay half of the costs.
Den överklagade domen ska därför upphävas i den del den avser avslaget på ansökan om tillgång till det ifrågavarande yttrandet och i den del som Maurizio Turco respektive rådet förpliktas att vardera bära hälften av rättegångskostnaderna.
As has been held in paragraphs 44 to 47 and paragraph 67 of this judgment, the Court of First Instance misinterpreted Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 in deciding that the overriding public interest capable of justifying the disclosure of a document, must, as a rule, be distinct from the principles which underlie that regulation.
I enlighet med vad domstolen har funnit i punkterna 44–47 och 67 i förevarande dom, gjorde förstainstansrätten en felaktig tolkning av artikel 4.2 i förordning nr 1049/2001 när den slog fast att det övervägande allmänintresse som kan motivera att en handling lämnas ut som huvudregel inte kan bestå av de principer som ligger till grund för den förordningen.
It is clear that the provisions of a legislative act must be applied in the light of the principles underlying it.
Det är nämligen uppenbart att bestämmelserna i en lagstiftningsakt ska tillämpas mot bakgrund av de principer som ligger till grund för den.
The first, fourth and fifth pleas
Den första, den fjärde och den femte grunden
As the second and third parts of the second plea and the third plea have been upheld and justify the judgment under appeal being set aside in so far as it relates to the refusal of access to the legal opinion in question and to the costs incurred by Mr Turco and the Council in relation to that action, there is no need to examine the first, fourth and fifth pleas submitted by Mr Turco in support of his appeal, since those pleas cannot result in that judgment being set aside to any greater extent.
Eftersom överklagandet ska bifallas såvitt avser den andra och den tredje delen av den andra grunden samt såvitt avser den tredje grunden och eftersom den överklagade domen ska upphävas i den del den avser avslaget på ansökan om tillgång till det ifrågavarande juridiska yttrandet och besluten om Maurizio Turcos och rådets rättegångskostnader, saknas det anledning att pröva den första, den fjärde och den femte grunden, vilka har åberopats av Maurizio Turco till stöd för dennes överklagande, eftersom dessa grunder inte kan leda till att den överklagade domen upphävs i ytterligare delar.
The consequences of the partial setting aside of the judgment under appeal
Följderna av att den överklagade domen delvis upphävs