natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It also stated in paragraph 163 of that judgment that Salzgitter could not be held responsible for the failure to give prior notification of the aid in so far as the recipient undertaking was not an official party with which the Commission had a duty to communicate for the purposes of State aid.
Förstainstansrätten påpekade även, i punkt 163 i denna dom, att Salzgitter inte kunde hållas ansvarigt för att stödet inte anmälts, eftersom det stödmottagande företaget inte är kommissionens institutionella motpart på området för statligt stöd.
After having set out, in paragraphs 168 to 173 of the judgment under appeal, the development of the Commission’s approach over the course of the first three steel aid codes, the Court of First Instance held in paragraph 174 of that judgment that:
Efter det att förstainstansrätten, i punkterna 168–173 i den överklagade domen, hade erinrat om utvecklingen av kommissionens praxis i samband med de tre första regelverken för stöd till stålindustrin gjorde den följande bedömning i punkt 174 i denna dom:
‘… the situation resulting from the adoption of the Second and Third … Codes was
”Den situation som uppstod till följd av antagandet av andra och tredje regelverken
The Court of First Instance then noted, in paragraphs 176 to 179 of the judgment under appeal, the particular obligations that the Commission imposed on the steel undertakings to deal with the crisis in the sector.
Förstainstansrätten påpekade därefter, i punkterna 176–179 i den överklagade domen, de särskilda skyldigheter som kommissionen ålade stålföretagen för att möta krisen i branschen.
Steel undertakings had to communicate to the Commission information concerning their steel production and their investments within the framework of the monitoring systems established by the Commission.
Stålföretagen var skyldiga att lämna kommissionen information om sin stålproduktion och sina investeringar inom ramen för de övervakningssystem som kommissionen infört.
In this regard, the Court of First Instance noted that there was a legal connection between the various systems and stated that the Commission was necessarily prompted to check, when examining the documents sent by the
Förstainstansrätten påpekade härvidlag att det fanns ett rättsligt samband mellan de olika systemen och angav att kommissionen, vid undersökningen av de handlingar som företagen överlämnat, var tvungen att kontrollera huruvida den bibehållna eller ökade produktionskapaciteten
COMMISSION v SALZGITTER to Salzgitter between 1986 and 1995, without breaching the principle of legal certainty.
KOMMISSIONEN MOT SALZGITTER kommissionen inte hade vidtagit några åtgärder för att klarlägga situationen och drog i punkt 182 i denna dom slutsatsen att kommissionen inte kunde besluta att det stöd som Salzgitter hade beviljats under åren 1986–1995 skulle återkrävas, utan att åsidosätta rättssäkerhetsprincipen.
Consequently, in paragraph 183 of that judgment, the Court of First Instance upheld the seventh plea and annulled Articles 2 and 3 of the contested decision, in so far as they concerned the obligation for the Federal Republic of Germany to recover the aid which was granted unlawfully to Salzgitter.
Förstainstansrätten biföll följaktligen, i punkt 183 i ovannämnda dom, talan på den sjunde grunden och ogiltigförklarade artiklarna 2 och 3 i det omtvistade beslutet till den del de avsåg skyldigheten för Förbundsrepubliken Tyskland att återkräva det stöd som rättsstridigt hade beviljats Salzgitter.
In paragraph 180 of the judgment under appeal, the Court of First Instance therefore inferred that:
Förstainstansrätten drog därför, i punkt 180 i den överklagade domen, följande slutsats:
In those circumstances, the Court of First Instance found, in paragraph 184 of the judgment under appeal, that it was not necessary to rule on the pleas in law which essentially concerned the reduction and calculation of the amount of aid to be recovered.
Under dessa förhållanden ansåg förstainstansrätten, i punkt 184 i den överklagade domen, att det saknades anledning att ta ställning till de grunder som i huvudsak avsåg nedsättning och beräkning av det stödbelopp som skulle återbetalas.
Moreover, the Court rejected the eighth plea alleging a failure to state the reasons on which the contested decision was based.
Vidare godtog inte förstainstansrätten den åttonde grunden som avsåg att motiveringen i det omtvistade beslutet var bristfällig.
It took the view that the review it had undertaken in its examination of the first three pleas relied on by Salzgitter showed sufficiently that that obligation had been complied with by the Commission.
Förstainstansrätten ansåg nämligen att dess prövning i samband med de tre första grunder som Salzgitter hade åberopat visade att kommissionen hade iakttagit motiveringsskyldigheten.
‘The situation of uncertainty and lack of clarity described … in paragraph 174, combined with the prolonged lack of reaction on the part of the Commission, in spite of its awareness of the aid received by [Salzgitter], led to the creation by the Commission, in disregard of its duty of care, of an equivocal situation which the Commission was under a duty to clarify before it could take any action to order the recovery of the aid already paid (see, to that effect, Case 26/69 Commission v France [1970] ECR 565, paragraphs 28 to 32).’
”Den situation av ovisshet och brist på klarhet som har beskrivits i punkt 174 …, i förening med att kommissionen inte vidtog några åtgärder under en lång tid trots att den kände till det stöd som [Salzgitter] hade beviljats, skapade således – i strid med den omsorgsplikt som åligger denna institution – en tvetydig situation som det ålåg kommissionen att klarlägga innan den kunde vidta någon åtgärd i syfte att besluta om återkrav av det stöd som redan hade utbetalats (se, för ett liknande resonemang, domstolens dom av den 9 juli 1970 i mål 26/69, kommissionen mot Frankrike, REG 1970, s. 565, punkterna 28–32).”
IV — Procedure before the Court of Justice and forms of order sought
IV — Förfarandet vid domstolen och parternas yrkanden
In paragraph 181 of the judgment under appeal, the Court of First Instance held that the Commission had not offered any such clarification and, in paragraph 182 of that judgment, it concluded that the Commission could not order the recovery of the aid paid
Förstainstansrätten konstaterade i punkt 181 i den överklagade domen att
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P sion brought the present appeal. It claims that the judgment under appeal should be set aside, that the case be referred back to the Court of First Instance and that Salzgitter be ordered to pay the costs.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT BOT — MÅL C-408/04 P fallet, gjorde sig skyldig till en felaktig rättstillämpning när den bedömde att kommissionen hade åsidosatt rättssäkerhetsprincipen genom att förplikta Förbundsrepubliken Tyskland att återkräva det stöd som Salzgitter otillbörligen hade beviljats.
In the main appeal, the Commission submits, in essence, that the Court of First Instance committed an error of law in holding that it breached the principle of legal certainty by ordering the Federal Republic of Germany to recover the aid improperly granted to Salzgitter in the light of the circumstances of the case.
Kommissionen har yrkat att den överklagade domen skall upphävas, att målet skall återförvisas till förstainstansrätten och slutligen att Salzgitter skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
Moreover, by its crossappeal, it claims, on the one hand, that the judgment under appeal should be set aside in so far as the Court of First Instance partially dismissed its action at first instance and, on the other hand, that Article 1 of the contested decision should be annulled.
Salzgitter har genom sitt anslutningsöverklagande dessutom yrkat dels att den överklagade domen skall upphävas i den del förstainstansrätten delvis ogillade dess talan i första instans, dels att artikel 1 i det omtvistade beslutet skall ogiltigförklaras.
Salzgitter also asks the Court to order the Commission to pay the costs of both sets of proceedings.
Salzgitter har även yrkat att domstolen skall förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna i de två instanserna.
In the crossappeal, Salzgitter submits that the Court of First Instance incorrectly interpreted the scope and applicability of Articles 4(c) CS, 67 CS and 95 CS for the purposes of the judicial review of the contested decision.
Salzgitter har i anslutningsöverklagandet hävdat att förstainstansrätten tolkade räckvidden och tillämpligheten av artiklarna 4 c KS, 67 KS och 95 KS på ett felaktigt sätt vid domstolsprövningen av det omtvistade beslutet.
In particular, Salzgitter accuses the Court of First Instance of having committed an error of law in holding that the examination of the aid at issue fell within the scope of Article 4(c) CS.
Salzgitter har särskilt kritiserat förstainstansrätten för att ha gjort en felaktig rättstillämpning när den ansåg att prövningen av det omtvistade stödet omfattades av tillämpningsområdet för artikel 4 c KS.
In so far as the question raised in the crossappeal concerns the legal basis of the contested decision, I think it should be examined before the main appeal.
Eftersom den fråga som ställts genom anslutningsöverklagandet avser den rättsliga grunden för det omtvistade beslutet, anser jag att det finns anledning att undersöka anslutningsöverklagandet före huvudöverklagandet.
The Federal Republic of Germany, intervening in support of the reply and the crossappeal brought by Salzgitter, contends that the main appeal should be dismissed, that the judgment under appeal should be set aside in so far as it dismissed the action brought by Salzgitter at first instance and, finally, that Article 1 of the contested decision should be annulled.
Förbundsrepubliken Tyskland, som har intervenerat till stöd för svarsskrivelsen och för det anslutningsöverklagande som Salzgitter ingett, har yrkat att huvudöverklagandet skall ogillas, att den överklagade domen skall upphävas i den del Salzgitters talan i första instans ogillades och, slutligen, att artikel 1 i det omtvistade beslutet skall ogiltigförklaras.
V — The crossappeal
V — Anslutningsöverklagandet
In support of its crossappeal, Salzgitter raises two pleas.
Salzgitter har till stöd för sitt anslutningsöverklagande åberopat två grunder.
By its first plea, Salzgitter contests the analysis of the Court of First Instance with regard to the lawfulness of the substance of the contested decision.
Salzgitter har som första grund ifrågasatt förstainstansrättens bedömning av det omtvistade beslutets lagenlighet i materiellt hänseende.
It submits that, in the judgment under appeal, the Court of First Instance incorrectly interpreted Articles 4(c) CS, 67 CS and 95 CS.
Salzgitter har hävdat att förstainstansrätten i den överklagade domen tolkade artiklarna 4 c KS, 67 KS och 95 KS på ett felaktigt sätt.
First limb of the first plea, alleging an error of law with respect to the scope and applicability of Articles 4(c) CS and 67 CS
Salzgitter har genom den första grundens första del hävdat att förstainstansrätten gjorde sig skyldig till en felaktig rättstillämpning när den ansåg att kommissionen med fog kunde grunda sig på artikel 4 c KS för att bedöma det ifrågavarande stödet. 26
By its second plea, Salzgitter submits that the Court of First Instance incorrectly assessed the reasons given for the contested decision under the fourth indent of the second paragraph of Article 5 CS and the first paragraph of Article 15 CS. 25
Salzgitter har som andra grund hävdat att förstainstansrätten på ett felaktigt sätt bedömde den motivering i det omtvistade beslutet som krävs enligt artiklarna 5 andra stycket fjärde strecksatsen KS och 15 första stycket KS. 25 a) Parternas argument
By this first limb, Salzgitter considers that the Court of First Instance committed an error of law in finding that the Commission was entitled to assess the aid at issue under Article 4(c) CS. 26
Salzgitter har till stöd för sin argumentation hänvisat till domstolens rättspraxis, enligt vilken generellt stöd till kol- och stålsektorn inte omfattas av tillämpningsområdet för artikel 4 c KS.
A — First plea, alleging an error of law in the interpretation of Articles 4(c) CS, 67 CS and 95 CS
Salzgitter har även ifrågasatt kommissionens argument att det i domen av den 10 december 1969 i målet kommissionen mot Frankrike 29har fastställts att generellt
The first plea is made up of three limbs alleging different errors of law committed by the Court of First Instance: first, with respect to the scope and applicability of Articles 4(c) CS and 67 CS; secondly, with respect to the extent of the Commission powers under Article 95 CS; and thirdly, with respect
Den första grunden består av tre delar som avser olika felaktiga rättstillämpningar som förstainstansrätten gjorde sig skyldig till, för det första, vad beträffar räckvidden och tillämpligheten av artiklarna 4 c KS och 67 KS, för det andra, vad beträffar den i artikel 95 KS fastställda omfattningen av kommissionens befogenheter och, för det tredje, vad beträffar redogörelsen för kommissionens beslutspraxis.
25 — The fourth indent of the second paragraph of Article 5 CS provides that ‘[the Community shall] publish the reasons for its actions and take the necessary measures to ensure the observance of the rules laid down in [the ECSC Treaty]’, and the first paragraph of Article 15 CS provides that ‘[d]ecisions, recommendations and opinions of the Commission shall state the reasons on which they are based’.
25 — I artikel 5 andra stycket fjärde strecksatsen KS föreskrivs att ”gemenskapen [skall] … offentliggöra skälen för sitt handlande och vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att [EKSG-fördragets] regler iakttas” och i artikel 15 första stycket KS anges att ”[k]ommissionens beslut, rekommendationer och yttranden skall vara motiverade”.
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P prohibited by Article 4(c) CS before the First Code was adopted.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT BOT — MÅL C-408/04 P stöd till stålföretagen redan var förbjudet enligt artikel 4 c KS, innan första regelverket för stöd till stålindustrin antogs.
In the light of those various factors, the Federal Republic of Germany therefore submits that the understanding of the law on which the Commission has proceeded since the Third Code is incorrect and that the provisions of that code are incompatible with Articles 4(c) CS and 67 CS.
Förbundsrepubliken Tyskland har mot bakgrund av dessa olika omständigheter således hävdat att den rättsuppfattning som kommissionen alltsedan tredje regelverket har förespråkat är felaktigt och att bestämmelserna i nämnda regelverk är oförenliga med artiklarna 4 c KS och 67 KS.
The Federal Republic of Germany supports Salzgitter’s analysis by reference, first, to the scheme of the ECSC Treaty.
Förbundsrepubliken Tyskland har anslutit sig till Salzgitters bedömning genom att för det första grunda sig på systematiken i EKSG-fördraget.
It submits that the charges and subsidies which specifically concern coal and steel were supposed to be strictly prohibited by Article 4(c) CS, whereas Article 67 CS was intended to apply to general State measures.
Förbundsrepubliken Tyskland har konstaterat att de pålagor och subventioner som särskilt avser kol och stål ansågs vara strängt förbjudna enligt artikel 4 c KS, medan artikel 67 KS var avsedd att tillämpas på allmänna statliga åtgärder.
Extending the scope of Article 4(c) CS to aid which is not specific to the coal and steel sector would not only breach the principle of partial integration on which the ECSC Treaty is based, but also divest Article 67 CS of any effectiveness.
En utvidgning av tillämpningsområdet för artikel 4 c KS till generella stöd till kol- och stålsektorn skulle inte bara strida mot den princip om delvis integration som ligger till grund för EKSG-fördraget, utan även frånta artikel 67 KS all ändamålsenlig verkan.
The Commission submits, in essence, that Article 67 CS does not apply to State aid.
Kommissionen har i huvudsak gjort gällande att artikel 67 KS inte är tillämplig på statligt stöd.
It argues that that provision covers only general measures which the Member States may adopt as part of their economic and social policy or sectoral measures which do not relate specifically to the coal or steel industry.
Denna bestämmelse omfattar enligt kommissionen endast de allmänna åtgärder som medlemsstaterna kan vidta inom ramen för sin ekonomiska och sociala politik eller de sektoriella åtgärder som inte specifikt hör till kol- eller stålindustrin.
Article 4(c) CS applies to aid which is not specific to the common market for coal and steel.
Artikel 4 c KS är enligt kommissionen tillämplig på generellt stöd till den gemensamma marknaden för kol och stål.
The Federal Republic of Germany relies, secondly, on the scope of the two treaties, EC and ECSC.
Förbundsrepubliken Tyskland har för det andra grundat sig på tillämpningsområdet för EKSG-fördraget och EG-fördraget.
Whereas the aid controls laid down in the EC Treaty thus relate to general aid measures, as is apparent from Article 87(3)(a) to (e) EC, the ECSC Treaty provides controls only in respect of aid to the coal and steel sector.
Medan den kontroll av stöd som föreskrivs i EG-fördraget, såsom framgår av artikel 87.3 a–e EG, avser generella stödåtgärder, reglerar EKSG-fördraget enbart kontrollen av stöd till kol- och stålsektorn.
Consequently, to accept that Article 4(c) CS applies to general schemes of aid would effectively restrict the scope of the EC Treaty and the powers of exemption conferred on the Commission by Article 87 EC.
Om det medges att artikel 4 c KS kan tillämpas på allmänna stödordningar innebär det således en begränsning av tillämpningsområdet för EG-fördraget samt av kommissionens befogenheter enligt artikel 87 EG att medge undantag.
COMMISSION v SALZGITTER market for coal and steel within the meaning of Article 4(c) CS.
KS var oförenligt med den gemensamma marknaden för kol och stål.
The Court is asked whether the measures at issue did indeed fall within the scope of that provision.
Domstolen skall ta ställning till frågan huruvida det ifrågavarande stödet verkligen omfattades av tillämpningsområdet för ovannämnda bestämmelse.
CS respectively.
räckvidden och tillämpligheten av artiklarna 4 c KS och 67 KS.
As I have already stated, the Court is asked whether Article 4(c) CS is applicable to aid granted to a steel undertaking where that aid forms part of a general scheme of aid which has previously been approved by the Commission on the basis of the EC Treaty, or whether the implementation of that aid falls within the scope of Article 67 CS.
Såsom jag redan har angett har domstolen ombetts att besvara frågan huruvida artikel 4 c KS är tillämplig på ett stöd som beviljats ett stålföretag när detta stöd ingår i en allmän stödordning som kommissionen tidigare godkänt på grundval av EG-fördraget eller huruvida genomförandet av denna åtgärd omfattas av artikel 67 KS.
In these proceedings, two views have been put forward.
I detta förfarande har två olika uppfattningar förespråkats.
The first, the Commission’s, favours a literal interpretation of Article 4(c) CS.
Enligt den första uppfattningen, som är kommissionens uppfattning, görs en bokstavstolkning av artikel 4 c KS gällande.
That provision, it submits, covers all aid which coal or steel undertakings might receive.
Denna bestämmelse omfattar enligt denna uppfattning samtliga stödåtgärder som kol- och stålföretagen kan dra fördel av.
In this case, the general scheme of aid adopted by the Federal Republic of Germany under the ZRFG was authorised by the Commission in 1971 on the basis of Art -icles 87 and 88 EC.
Jag erinrar om att i förevarande fall har den allmänna stödordning som antogs av Förbundsrepubliken Tyskland med stöd av ZRFG år 1971 godkänts av kommissionen år 1971 på grundval av artiklarna 87 EG och 88 EG.
As the facts set out by the Court of First Instance show, the last amendments to that law were approved by the Commission as State aid compatible with the EC Treaty.
Såsom framgår av de faktiska omständigheter som förstainstansrätten redogjorde för har de senaste ändringarna i denna lag godkänts av kommissionen som sådant statligt stöd som är förenligt med EG-fördraget.
The Federal Republic of Germany granted aid to Salzgitter pursuant to that general scheme of aid.
Det är med tillämpning av denna allmänna stödordning som Förbundsrepubliken Tyskland beviljade Salzgitter stödet.
It should be recalled that Salzgitter falls within the scope of the ECSC Treaty.
Detta företag omfattas som bekant av tillämpningsområdet för EKSG-fördraget.
In the contested decision, the Commission took the view that that aid, which was disbursed between 1986 and 1995, 30 was incompatible with the common
Kommissionen ansåg i det omtvistade beslutet att detta stöd, som utbetalades under åren 1986–1995, 30enligt artikel 4 c
30 — 1986 is the date from which the Third Steel Aid Code lays down an obligation to notify aid granted to steel undertakings.
30 — År 1986 är det årtal från och med vilket det i tredje regelverket föreskrivs en skyldighet att anmäla det stöd som beviljats stålföretagen.
1995 is when the ZRFG came to an end.
År 1995 är det årtal då ZRFG upphörde att gälla.
The second view, that of Salzgitter and the Federal Republic of Germany, is based on a restrictive interpretation of the scope of Article 4(c) CS.
Den andra uppfattningen, som förespråkas av Salzgitter och Förbundsrepubliken Tyskland, innebär att räckvidden av artikel 4 c KS skall tolkas restriktivt.
In their submission, that provision applies only to specific aid to undertakings in the coal and steel sector, that is to say aid which those undertakings receive especially or principally because of their steel or coal business.
Denna artikel är enligt denna uppfattning endast tillämplig på särskilt stöd till förmån för företag inom kol- och stålsektorn, det vill säga på stöd som dessa företag erhåller särskilt eller huvudsakligen på grund av sin verksamhet inom kol- och stålindustrin.
That provision does not, however, apply to aid granted to the coal or steel industry on the basis of general or regional aid schemes.
Denna bestämmelse är däremot inte tillämplig på sådant stöd som beviljas kol- eller stålindustrin på grundval av allmänna eller regionala stödordningar.
The compatibility of aid of this kind is none the less examined on the basis of Article 67 CS read in conjunction with Articles 87 and 88 EC.
Frågan huruvida de sistnämnda stödordningarna är förenliga med den gemensamma marknaden skall dock undersökas på grundval av artikel 67 KS, jämförd med artiklarna 87 EG och 88 EG.
Contrary to the submissions of Salzgitter and the Federal Republic of Germany, I consider that the examination of the aid at issue does fall within the scope of Article 4(c) CS.
Jag anser tvärtemot vad Salzgitter och Förbundsrepubliken Tyskland har hävdat att undersökningen av det ifrågavarande stödet omfattades av tillämpningsområdet för artikel 4 c KS.
provisions is to be used to examine the compatibility of aid such as that at issue in this case.
om förenligheten av ett stöd som det stöd som är i fråga i förevarande mål skall undersökas med avseende på den ena eller den andra av dessa bestämmelser.
Their interpretation is made all the more difficult by the fact that, for the purposes of the ECSC Treaty, there are no preparatory papers or documents common to all the signatories which can be relied on as a source of interpretation.
Tolkningen av dessa bestämmelser är särskilt komplicerad, eftersom det inom ramen för EKSG-fördraget inte finns några förarbeten eller några handlingar som är gemensamma för alla de stater som undertecknade fördraget och som har något tolkningsvärde.
31Reference must therefore be had to the scheme and objectives pursued by that treaty.
31 Det är således nödvändigt att hänvisa till systematiken och till de mål som eftersträvas med detta fördrag.
Before setting out the reasons for this view, I shall first of all describe the issues involved in order to ensure a good understanding of the scheme of the ECSC Treaty.
Innan jag redogör för skälen till att jag förespråkar denna uppfattning skall jag för att få en god uppfattning om systematiken i EKSG-fördraget först beskriva frågans beskaffenhet.