natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The system established thus provides a reasonable balance between the aim of ensuring the recognition and enforcement of judgments, on the basis of the principle of mutual trust, by means of a simplified and expeditious procedure, and the right to a fair hearing, which, in fact, is denied to neither
Enligt det system som inrättats görs således en rimlig avvägning mellan målsättningen att genom ett snabbt och förenklat förfarande erkänna och verkställa besluten i enlighet med principen om ömsesidigt förtroende och rätten till en opartisk rättegång, vilket ingen av parterna faktiskt
On the one hand, in the case of an application for recognition and enforceability brought by the parent awarded custody, it is clear that the court seised must in any party.
När det gäller en ansökan om erkännande och verkställighet som ingetts av den förälder som tillerkänts vårdnaden, säger det sig självt att den domstol som erhållit fråntagits.
For all the reasons I have set out above, I suggest that, in reply to the questions raised by the Supreme Court of Lithuania, the Court should rule that the provisions of Regulation (EC) No 2201/2003 are to be interpreted to the effect that:
Av alla de skäl som jag angett ovan, föreslår jag att domstolen ska besvara Lietuvos Aukščiausiasis teismas frågor på följande sätt:
— the adoption of a decision ordering the return of the child by the court of the Member State of habitual residence after the court of the Member State where the child is actually present has ordered his or her return is in no way incompatible with the aims and procedural rules of the Regulation;
— ett beslut om att återlämna barnet som har fattats av domstolen i den medlemsstat där barnet har hemvist, efter det att domstolen i den medlemsstat där barnet befinner sig har fattat ett beslut om återlämnande, är inte på något sätt oförenligt med syftet med och förfarandena i förordningen,
— in principle, the issue of a certificate under Article 42 of the Regulation by the court of the Member State of habitual residence, in respect of a return order which it has made after the court of the Member State where the child is actually present has itself ordered his or her return does not comply with the procedural rules of the Regulation;
— utfärdande av ett sådant intyg som avses i artikel 42 i förordning nr 2201/2003, av domstolen i den medlemsstat där barnet har hemvist till följd av ett beslut om återlämnande som nämnda domstol har fattat efter det att domstolen i den medlemsstat där barnet befinner sig själv har fattat ett beslut om återlämnande, är i princip oförenligt med förfarandena i förordningen,
— the fact that a nonreturn decision is issued by a court of the Member State where the child is actually present is sufficient to trigger the procedures provided for in Article 11(6) to (8) of the Regulation, whatever the subsequent fate of the decision, and in particular even if it is later appealed against or quashed;
— det faktum att en domstol i den medlemsstat där barnet befinner sig har fattat ett beslut om att inte återlämna barnet är tillräckligt för att förfarandena i artikel 11.6–11.8 i förordning nr 2201/2003 ska kunna inledas, oberoende av vad som händer efter beslutet, även om det till exempel överklagas eller upphävs,
— when a court of a Member State has issued a judgment ordering the return of a child and has certified that judgment in accordance with the provisions of Article 42(2) of the Regulation, its competence to do so can be challenged only by appealing against the decision to the appropriate higher court of the same Member State, which precludes any possibility of review by the courts of the requested Member State;
— när en domstol i en medlemsstat har meddelat en dom om att ett barn ska återlämnas och har försett denna dom med ett intyg enligt bestämmelserna i artikel 42.2 i förordning nr 2201/2003, kan domstolens behörighet att göra detta endast ifrågasättas genom ett överklagande av domen vid en behörig domstol i högre instans i samma medlemsstat, vilket utesluter en sådan prövning av domstolarna i den medlemsstat där domen görs gällande,
— when such a certificate has been issued, it is not possible to oppose recognition of the certified decision or, a fortiori, to make a separate application for a declaration that it should not be recognised;
— när ett sådant intyg har utfärdats går det inte att invända mot erkännandet av den dom som försetts med ett intyg och inte heller a fortiori att framställa ett självständigt yrkande för att få fastställt att den inte ska erkännas,
— in the case of other judicial decisions, opposition to which is not precluded by Article 42 of the Regulation, an interested party within the meaning of Article 21 may request nonrecognition without any prior application for recognition having been brought;
— i händelse av andra domstolsavgöranden mot vilkas erkännande det enligt artikel 42 i förordning nr 2201/2003 går att framställa en invändning, kan en berörd part i den mening som avses i artikel 21 i den förordningen få fastställt att de inte ska erkännas utan att någon ansökan om erkännande först har ingetts,
— in such a case, Article 31(1) of the Regulation allows such a party to set out the grounds for nonrecognition adduced in the application, but not to respond to the arguments of the other party at that stage in the proceedings.
— i ett sådant fall är det enligt bestämmelserna i artikel 31.1 i förordning nr 2201/2003 tillåtet för denna part att i sin ansökan ange de skäl som åberopas för ett ickeerkännande, men inte att bemöta den andra partens argument i detta skede av förfarandet.
JUDGMENT OF THE COURT (Third Chamber)
DOMSTOLENS DOM (tredje avdelningen) den 11 juli 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lithuania), made by decision of 30 April 2008, received at the Court on 14 May 2008, in the proceedings brought by
I mål C-195/08 PPU, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauen) genom beslut av den 30 april 2008, som inkom till domstolen den 14 maj 2008, i ett förfarande som anhängiggjorts av
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas, President of the Chamber, J.N. Cunha Rodrigues (Rapporteur), J. Klučka, P. Lindh and A. Arabadjiev, Judges,
DOMSTOLEN (tredje avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden A. Rosas samt domarna J.N. Cunha Rodrigues (referent), J. Klučka, P. Lindh och A. Arabadjiev, generaladvokat: E. Sharpston, justitiesekreterare: handläggaren C. Strömholm och enhetschefen M.A. Gaudissart, med beaktande av den nationella domstolens ansökan den 21 maj 2008, som inkom till domstolen den 22 maj samma år, om att begäran om förhandsavgörande ska handläggas enligt förfarandet för brådskande mål i artikel 104b i rättegångsreglerna,
* Language of the case: Lithuanian.
* Rättegångsspråk: litauiska.
— Mrs Rinau, by G. Balčiūnas and G. Kaminskas, advokatai,
— Inga Rinau, genom G. Balčiūnas och G. Kaminskas, advokatai,
— Mr Rinau, by D. Foigt, advokatė,
— Michael Rinau, genom D. Foigt, advokatė,
— the Lithuanian Government, by D. Kriaučiūnas and R. Mackevičienė, acting as Agents,
— Litauens regering, genom D. Kriaučiūnas och R. Mackevičienė, båda i egenskap av ombud,
— the German Government, by J. Kemper, acting as Agent,
— Tysklands regering, genom J. Kemper, i egenskap av ombud,
— the French Government, by A.-L. During, acting as Agent,
— Frankrikes regering, genom A.-L. During, i egenskap av ombud,
— the Latvian Government, by E. Balode-Buraka and E. Eihmane, acting as Agents,
— Lettlands regering, genom E. Balode-Buraka och E. Eihmane, båda i egenskap av ombud,
— the Netherlands Government, by C. ten Dam, acting as Agent,
— Nederländernas regering, genom C. ten Dam, i egenskap av ombud,
— the United Kingdom Government, by E. Jenkinson, acting as Agent, and C. Howard QC,
— Förenade kungarikets regering, genom E. Jenkinson, i egenskap av ombud, biträdd av C. Howard, QC, i egenskap av ombud,
— the Commission of the European Communities, by A.-M. Rouchaud-Joët and A. Steiblytė, acting as Agents, after hearing the Advocate General, gives the following
— Europeiska gemenskapernas kommission, genom A.-M. Rouchaud-Joët och A. Steiblytė, båda i egenskap av ombud, och efter att ha hört generaladvokaten, följande
This reference for a preliminary ruling relates to the interpretation of Council Regulation (EC) No 2201/2003 of 27 November 2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and the matters of parental responsibility, repealing Regulation (EC) No 1347/2000 (OJ 2003 L 338, p.
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av rådets förordning (EG) nr 2201/2003 av den 27 november 2003 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samt om upphävande av förordning (EG) nr 1347/2000 (EUT L 338, s.
The reference was made in proceedings between Mrs Rinau and Mr Rinau regarding the return to Germany of their daughter Luisa, who is being retained in Lithuania by Mrs Rinau.
Begäran har framställts i ett mål mellan Inga Rinau och Michael Rinau angående återlämnande till Tyskland av deras gemensamma dotter Luisa Rinau, som hålls kvar i Litauen av Inga Rinau.
Article 3 of the Hague Convention of 25 October 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction (‘the 1980 Hague Convention’) provides:
Artikel 3 i konventionen om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn, Haag den 25 oktober 1980, SÖ 1989:7 (nedan kallad 1980 års Haagkonvention) har följande lydelse:
(a) it is in breach of rights of custody attributed to a person, an institution or any other body, either jointly or alone, under the law of the State in which the child was habitually resident immediately before the removal or retention; and
”Ett bortförande eller ett kvarhållande av ett barn är att anse som olovligt om a det strider mot en rätt till vårdnad som har anförtrotts en person, en institution eller något annat organ, antingen gemensamt eller för sig, enligt lagen i den stat där barnet hade sitt hemvist omedelbart före bortförandet eller kvarhållandet, och b denna rätt verkligen utövades, antingen gemensamt eller för sig, vid den tidpunkt då barnet fördes bort eller hölls kvar eller skulle ha utövats om inte bortförandet eller kvarhållandet hade ägt rum.
The rights of custody mentioned in subparagraph (a) above, may arise in particular by operation of law or by reason of a judicial or administrative decision, or by reason of an agreement having legal effect under the law of that State.’
Rätten till vårdnad enligt a kan i första hand uppkomma på grund av lag eller genom ett judiciellt eller administrativt avgörande men även genom en överenskommelse som har rättslig verkan enligt lagen i den ifrågavarande staten.”
‘Where a child has been wrongfully removed or retained in terms of Article 3 and, at the date of the commencement of the proceedings before the judicial or administrative authority of the Contracting State where the child is, a period of less than one year has elapsed from the date of the wrongful removal or retention, the authority concerned shall order the return of the child forthwith.
”Om ett barn olovligen har förts bort eller hållits kvar enligt vad som sägs i artikel 3 och det den dag då förfarandet inleds hos den judiciella eller administrativa myndigheten i den fördragsslutande stat där barnet befinner sig har förflutit mindre än ett år från den dag det olovliga bortförandet eller kvarhållandet ägde rum, skall vederbörande myndighet besluta om barnets omedelbara återlämnande.
The judicial or administrative authority, even where the proceedings have been commenced after the expiration of the period of one year referred to in the preceding paragraph, shall also order the return of the child, unless it is demonstrated that the child is now settled in its new environment.
Även i det fall då förfarandet har inletts efter utgången av den ettårsperiod som avses i föregående stycke, skall den judiciella eller administrativa myndigheten besluta om barnets återlämnande, såvida inte det visas att barnet har funnit sig till rätta i sin nya miljö.
Where the judicial or administrative authority in the requested State has reason to believe that the child has been taken to another State, it may stay the proceedings or dismiss the application for the return of the child.’
Om den judiciella eller administrativa myndigheten i den stat hos vilken återlämnande begärts har skäl att tro att barnet har förts till en annan stat, kan den inställa förfarandet eller avvisa ansökningen om återlämnande av barnet.”
‘Notwithstanding the provisions of the preceding Article, the judicial or administrative authority of the requested State is not bound to order the return of the child if the person, institution or other body which opposes its return establishes that —
”Utan hinder av bestämmelserna i föregående artikel är den judiciella eller administrativa myndigheten i den stat där återlämnande har begärts inte förpliktad att besluta om barnets återlämnande, då den person eller institution eller det organ av annat slag som motsätter sig återlämnandet visar att a den person eller institution eller det organ av annat slag som hade vård om barnets person faktiskt inte utövade vårdnadsrätten vid den tid då bortförandet eller kvarhållandet ägde rum eller hade samtyckt till eller i efterhand godtagit bortförandet eller kvarhållandet, eller
(b) there is a grave risk that his or her return would expose the child to physical or psychological harm or otherwise place the child in an intolerable situation.
DOM AV DEN 11.7.2008 — MÅL C-195/08 b det finns en allvarlig risk för att barnets återlämnande skulle utsätta det för fysisk eller psykisk skada eller på annat sätt försätta det i en situation som inte är godtagbar.
The judicial or administrative authority may also refuse to order the return of the child if it finds that the child objects to being returned and has attained an age and degree of maturity at which it is appropriate to take account of its views.
Den judiciella eller administrativa myndigheten kan också vägra att besluta om barnets återlämnande, om den finner att barnet motsätter sig att bli återlämnat och att barnet har uppnått en ålder och mognad vid vilken det är skäligt att ta hänsyn till dess åsikt.
In considering the circumstances referred to in this Article, the judicial and administrative authorities shall take into account the information relating to the social background of the child provided by the Central Authority or other competent authority [of the State] of the child’s habitual residence.’
Vid övervägande av de omständigheter som avses i denna artikel skall de judiciella och administrativa myndigheterna ta hänsyn till de upplysningar om barnets sociala bakgrund som tillhandahållits av centralmyndigheten eller annan behörig myndighet i den stat där barnet har sitt hemvist.”
All the Member States of the European Union are contracting parties to that convention.
Samtliga medlemsstater i Europeiska unionen är parter i konventionen.
Recital 17 in the preamble to the Regulation states:
Skäl 17 i förordningen har följande lydelse:
‘In cases of wrongful removal or retention of a child, the return of the child should be obtained without delay, and to this end the [1980 Hague Convention] would continue to apply as complemented by the provisions of this Regulation, in particular Article 11.
”Vid olovligt bortförande eller kvarhållande av ett barn bör barnet omedelbart återföras, och i det syftet bör [1980 års Haagkonvention] fortsätta att tillämpas, med de kompletteringar som följer av bestämmelserna i denna förordning, särskilt artikel 11.
The courts of the Member State to or in which the child has been wrongfully removed or retained should be able to oppose his or her return in specific, duly justified cases.
Domstolarna i den medlemsstat dit barnet olovligt har förts eller där det kvarhålls bör kunna motsätta sig ett återförande i särskilda fall, om det finns vägande skäl.
However, such a decision could be replaced by a subsequent decision by the court of the Member State of habitual residence of the child prior to the wrongful removal or retention.
En sådan dom bör dock kunna ersättas med en senare dom av domstolen i den medlemsstat där barnet hade hemvist före det olovliga bortförandet eller kvarhållandet.
Should that judgment entail the return of the child, the return should take place without any special procedure being required for
Om den sistnämnda domen innebär att barnet skall återlämnas, bör återlämnandet verkställas
RINAU recognition and enforcement of that judgment in the Member State to or in which the child has been removed or retained.’
RINAU utan att något särskilt förfarande för erkännande och verkställighet behöver anlitas i den medlemsstat där det bortförda barnet befinner sig.”
Recital 21 in the preamble to the Regulation states:
Skäl 21 i förordningen har följande lydelse:
‘The recognition and enforcement of judgments given in a Member State should be based on the principle of mutual trust and the grounds for nonrecognition should be kept to the minimum required.’
”Erkännande och verkställighet av domar som har meddelats i en medlemsstat bör bygga på principen om ömsesidigt förtroende, och skälen för att vägra erkännande bör begränsas till ett minimum.”
Article 2 of the Regulation provides:
I artikel 2 i förordningen föreskrivs följande:
‘For the purposes of this Regulation:
”I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
4. the term “judgment” shall mean a divorce, legal separation or marriage annulment, as well as a judgment relating to parental responsibility, pronounced by a court of a Member State, whatever the judgment may be called, including a decree, order or decision;
4. dom: varje avgörande rörande äktenskapsskillnad, hemskillnad eller annullering av äktenskap som har meddelats av en domstol i en medlemsstat, liksom varje avgörande i frågor som rör föräldraansvar som har meddelats av en sådan domstol, oavsett avgörandets benämning, såsom dom, förordnande eller beslut.
5. the term “Member State of origin” shall mean the Member State where the judgment to be enforced was issued;
5. ursprungsmedlemsstat: den medlemsstat där den dom som skall verkställas meddelades.
6. the term “Member State of enforcement” shall mean the Member State where enforcement of the judgment is sought;
6. verkställande medlemsstat: den medlemsstat där verkställighet begärs.
7. the term “parental responsibility” shall mean all rights and duties relating to the person or the property of a child which are given to a natural or legal person by judgment, by operation of law or by an agreement having legal effect.
7. föräldraansvar: alla rättigheter och skyldigheter som en fysisk eller juridisk person har tillerkänts genom en dom, på grund av lag eller genom en överenskommelse med rättslig verkan, med avseende på ett barn eller dess egendom.
The term shall include rights of custody and rights of access;
Föräldraansvar omfattar bland annat vårdnad och umgänge.
8. the term “holder of parental responsibility” shall mean any person having parental responsibility over a child;
8. person med föräldraansvar: varje person som har föräldraansvar för ett barn.
(b) provided that, at the time of removal or retention, the rights of custody were actually exercised, either jointly or alone, or would have been so exercised but for the removal or retention.
11. olovligt bortförande eller kvarhållande av barn: ett bortförande eller ett kvarhållande av ett barn a) som strider mot den vårdnad som har anförtrotts en person genom dom, på grund av lag eller genom en överenskommelse med rättslig verkan enligt lagen i den medlemsstat där barnet hade hemvist omedelbart före bortförandet eller kvarhållandet, och b) under förutsättning att denna vårdnad verkligen utövades, antingen gemensamt eller för sig, vid den tidpunkt då barnet fördes bort eller hölls kvar eller skulle ha utövats om inte bortförandet eller kvarhållandet hade ägt rum.
Custody shall be considered to be exercised jointly when, pursuant to a judgment or by operation of law, one holder of parental responsibility cannot decide on the child’s place of residence without the consent of another holder of parental responsibility.’
Vårdnaden skall anses utövas gemensamt när en av personerna med föräldraansvar, enligt en dom eller på grund av lag, inte får besluta var barnet skall bo utan medgivande från en annan person med föräldraansvar.”
Article 8 of the Regulation states:
Artikel 8 i förordningen har följande lydelse:
The courts of a Member State shall have jurisdiction in matters of parental responsibility over a child who is habitually resident in that Member State at the time the court is seised.
Domstolarna i en medlemsstat skall vara behöriga i mål om föräldraansvar för ett barn som har hemvist i den medlemsstaten vid den tidpunkt då talan väcks.
Paragraph 1 shall be subject to the provisions of Articles 9, 10 and 12.’
Punkt 1 skall tillämpas med förbehåll för artiklarna 9, 10 och 12.”
Article 10 of the Regulation provides:
I artikel 10 i förordningen föreskrivs följande:
‘In case of wrongful removal or retention of the child, the courts of the Member State where the child was habitually resident immediately before the wrongful removal or retention shall retain their jurisdiction until the child has acquired a habitual residence in another Member State …’
”Vid fall av olovligt bortförande eller kvarhållande av ett barn skall domstolarna i den medlemsstat där barnet hade hemvist omedelbart före det olovliga bortförandet eller kvarhållandet behålla sin behörighet tills barnet har fått hemvist i en annan medlemsstat …”
Under Article 11 of the Regulation:
I artikel 11 i förordningen föreskrivs följande:
Where a person, institution or other body having rights of custody applies to the competent authorities in a Member State to deliver a judgment on the basis of the [1980 Hague Convention], in order to obtain the return of a child that has been wrongfully removed or retained in a Member State other than the Member State where the child was habitually resident immediately before the wrongful removal or retention, paragraphs 2 to 8 shall apply.
Om en person, en institution eller ett organ som har vårdnad om barnet ansöker hos de behöriga myndigheterna i en medlemsstat om att de skall meddela ett beslut på grundval av [1980 års Haagkonvention] i syfte att utverka återlämnande av ett barn som olovligt bortförts eller kvarhållits i en annan medlemsstat än den medlemsstat där barnet hade hemvist omedelbart före det olovliga bortförandet eller kvarhållandet, skall punkterna 2–8 tillämpas.
When applying Articles 12 and 13 of the 1980 Hague Convention, it shall be ensured that the child is given the opportunity to be heard during the proceed-
Vid tillämpningen av artiklarna 12 och 13 i 1980 års Haagkonvention skall det säkerställas att barnet ges möjlighet att komma till tals under förfarandet, om detta inte förefaller olämpligt med hänsyn till barnets ålder eller mognad.
A court to which an application for return of a child is made as mentioned in paragraph 1 shall act expeditiously in proceedings on the application, using the most expeditious procedures available in national law.
En domstol som erhållit en ansökan om återlämnande av ett barn enligt punkt 1 skall skyndsamt handlägga ansökningen enligt de snabbaste förfaranden som får tillämpas enligt den nationella lagstiftningen.
Without prejudice to the first subparagraph, the court shall, except where exceptional circumstances make this impossible, issue its judgment no later than six weeks after the application is lodged.
Utan att det påverkar tillämpningen av första stycket skall domstolen, såvida detta inte på grund av exceptionella omständigheter är omöjligt, meddela sitt beslut inom sex veckor efter det att den erhållit ansökningen.