natgillin/translations-raw huggingface dataset:
14 — In this regard, reference may be made to the Report from the Commission to the European Parliament and to the Council on the application of Directive 97/5 (COM/2002/663 final).
14 — Det kan på denna punkt hänvisas till rapporten från kommissionen till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av direktiv 97/5 (KOM/2002/663 slutlig).
This report thus states that nearly 90% of credit transfers arrived within the time indicated by the executing institution. A further 8% arrived within 3 days after the time indicated (paragraph 3.7.2.1).
Enligt den rapporten kom nästan 90 procent av betalningarna fram inom den tid som angivits och ytterligare 8 procent kom fram inom tre dagar efter den angivna tiden (punkt 3.7.2.1).
Furthermore, it is established that transfers took on average x2.97 days. 95.4% of transfers arrived within 6 working days, which is the default time specified in Directive 97/5 (paragraph 3.8.2).
Det framgår för övrigt att betalningarna tog i genomsnitt 2,97 dagar och att 95,4 procent av betalningarna kom fram inom sex arbetsdagar, vilket är den normaltid som anges i direktivet (punkt 3.8.2).
See also the Proposal for a Directive on payment services (COM (2005) 603 final), especially Articles 26, 28 and 60 of that directive, which impose a precise obligation on the service provider to inform the beneficiaries with regard, inter alia, to the ‘execution time for the payment service to be provided’ (Article 26(1)(a)(ii)).
Se även förslag till direktiv om betaltjänster, KOM (2005) 603 slutlig, särskilt artiklarna 26, 28 och 60 i det direktivet, i vilket en skyldighet för tillhandahållaren av betaltjänsten att informera mottagarna av tjänsterna om bland annat ”den tid det tar att genomföra den efterfrågade betaltjänsten” föreskrivs (artikel 26.1 a ii).
The draft also seeks to require the payer’s payment service provider to credit the payee’s payment account at the latest at the end of the first working day following the point in time of acceptance (Article 60).
Med projektet eftersträvas även att det skall krävas av betalarens tillhandahållare av betaltjänster att orderbeloppet krediteras betalningsmottagarens betalkonto senast vid utgången av den första arbetsdagen efter accepttidpunkten (artikel 60).
13 — See, inter alia, Article 6(2) and (3) and Article 7(3) of Directive 97/5.
13 — Se bland annat artikel 6.2 och 6.3 samt artikel 7.3 i direktiv 97/5.
01051 TELECOM the principle of equality that the definition of responsibility with regard to late payment thus represents an autonomous Community law definition which is to be interpreted in a uniform manner.
01051 TELECOM av såväl kravet på en enhetlig tillämpning av gemenskapsrätten som likhetsprincipen att begreppet ansvar vad avser sena betalningar utgör ett självständigt gemenskapsrättsligt begrepp som skall ges en enhetlig tolkning.
15 may find it impossible to determine the point from which he is free of his obligation, the creditor too could be forced to accept a risk which he cannot control, where delays in payment were caused by the debtor’s financial institution.
15 skyldighet upphör, kan nämligen även borgenären komma att tvingas stå en risk som han inte kan kontrollera, eftersom de sena betalningarna kan tillskrivas gäldenärens finansinstitut.
Consequently, the main object- ive which it pursues is indeed the approximation of the laws of the Member States.
Direktivets huvudsakliga syfte är följaktligen tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning.
To that end, it seeks to eliminate obstacles to the smooth running of the internal market arising in particular as a result of divergences between the national legal orders.
Avsikten enligt direktivet är att i detta syfte undanröja hinder för den inre marknadens funktion, vilka uppstår bland annat på grund av skillnader mellan de olika nationella rättsordningarna.
An interpretation of Article 3(1)(c)(ii) which left to the Member States the task of determining what is meant by ‘receipt of the amount due on time’ as cases where the debtor cannot be held responsible for late payment would amount, as has already been emphasised, to reintroducing disparities between the national rules which the Community legislature wished precisely to avoid.
Tolkningen av artikel 3.1 c ii, enligt vilken medlemsstaterna skall fastställa innebörden av begreppet ”mottagit det förfallna beloppet i tid”, liksom de fall av sen betalning i vilka gäldenären inte kan hållas ansvarig medför emellertid, vilket redan har påpekats ovan, att skillnaderna mellan de nationella lagstiftningarna återinförs, något som gemenskapslagstiftaren avsåg att undvika.
Secondly, the interpretation envisaged means that the circumstances in which the debtor would not be responsible for late payment are left to the discretion of the Member States.
Den aktuella tolkningen medför även att medlemsstaterna blir ansvariga för bedömningen av de omständigheter under vilka gäldenären inte är ansvarig för den sena betalningen.
Although exceptions are to be interpreted strictly, that could reintroduce disparities between the Member States which would be directly contrary to the objective of harmonisation pursued by Direct- ive 2000/35 and, more generally, to the smooth functioning of the common market.
Även om undantagen skall tolkas strikt skulle en tillämpning av den nämnda tolkningen kunna medföra att skillnader återinförs mellan medlemsstaterna som direkt strider mot den harmonisering som direktiv 2000/35 syftar till att uppnå och, mer allmänt, den gemensamma marknadens funktion.
As stated in recital 10 in the preamble to that directive: ‘distortions of competition would ensue if substantially different rules applied to domestic and transborder operations’.
Det följer av skäl 10 att ”det skulle leda till en snedvridning av konkurrensen om väsentligt olika regler tillämpades på inrikes och gränsöverskridande transaktioner”.
That would be the case if exoneration from responsibility had to be decided in the context of national laws under which the rules on the subject differed.
Det - ta skulle vara fallet om undantagen från ansvar fastställdes enligt nationell rätt vars bestämmelser på området skiljer sig åt.
None the less, it cannot meet the objectives of the Directive either to take the view that mere execution of the transfer order, accepted by the debtor’s financial institution,
En tolkning enligt vilken enbart den omständigheten att överföringsuppdraget har verkställts och att det har godkänts av gäldenärens finansinstitut medför att denne har fullgjort sin skyldighet innebär således
Moreover, although the Directive regularly refers back to national law and confines itself to laying down minimal requirements for the combating of late payment, there is no such reference in Article 3(1)(c)(ii).
Även om det i direktiv 2000/35 återkommande hänvisas till nationell rätt och enbart föreskrivs minimala krav avseende bekämpande av sena betalningar, saknas det en sådan hänvisning i artikel 3.1 c ii.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-306/06 the creditor in an uncertain legal position with regard to the date on which interest for late payment may be claimed.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-306/06 borgenären i en situation av rättsosäkerhet vad avser det datum då dröjsmålsränta kan utkrävas.
Although such interest is due automatically when the transfer order is late, the creditor also needs to know the date on which the order was passed to the payer’s financial institution.
Om dröjsmålsränta utgår automatiskt då ett överföringsuppdrag utförs för sent krävs det även att borgenären har vetskap om det datum då uppdraget lämnades till gäldenärens finansinstitut.
To obtain that information, the creditor would therefore have to take the steps necessary to obtain a copy of the contract by which the transfer order was accepted in order to check the exact date of payment.
Borgenären skall i detta syfte vidta de åtgärder som är nödvändiga för att erhålla en kopia av det avtal genom vilket överföringsuppdraget godkänns, för att kontrollera det exakta datumet för betalningen.
Irrespective of the fact that the necessity for such a step rather changes the automatic nature of the requirement to pay interest for late payment, it seems difficult to deny that it constitutes an additional administrative burden on the creditor — or on the debtor if it is agreed that he will provide that information — whereas Directive 2000/35 expressly seeks to avoid such additional administrative and financial burdens.
Vid sidan av den omständigheten att detta tillvägagångssätt i viss utsträckning nyanserar den omständigheten att dröjsmålsränta automatiskt kan utkrävas, är det svårt att förneka att det medför en extra administrativ börda för borgenären – eller för gäldenären om det har avtalats att det är denne som skall ombesörja den informationen – medan avsikten med direktiv 2000/35 uttryckligen är att undvika dessa administrativa och finansiella tillägg.
19 frees the debtor from his obligation.
19 inte att direktivets syften uppfylls.
Such an interpretation would deprive the Directive of its effectiveness.
En sådan tolkning skulle förta direktivets ändamålsenliga verkan.
The Directive pursues the objective of prohibiting ‘abuse of freedom of contract to the disadvantage of the creditor’.
Direktivets syfte är att förbjuda ”missbruk av avtalsfriheten till borgenärens nackdel”.
16Such abuse is characterised inter alia by the fact of ‘procuring the debtor additional liquidity at the expense of the creditor’.
16Ett sådant missbruk föreligger bland annat då det medför att ”gäldenären [förses] med ytterligare likviditet på bekostnad av borgenären”.
17 To consider that only a late transfer order rather than the late receipt of the sum due entails the charging of interest for late payment amounts to authorising the debtor not to issue the transfer order until the last day of the period for payment, assuming that his financial institution accepts the order within the period.
17Att anse att enbart ett sent överföringsuppdrag och inte ett sent mottagande av det förfallna beloppet ger upphov till dröjsmålsränta medför att det är tillåtet för gäldenären att utföra överföringsuppdraget först på förfallodagen under förutsättning att gäldenärens finansinstitut godkänner överföringen i tid.
Such opportunistic conduct brings to mind the abuse of freedom of contract referred to by the Directive in allowing the debtor to enjoy liquidity at the expense of the creditor during the day or days preceding a transfer order submitted on the last day of the period for payment, when the amount should have been ‘received’ on that date according to the Directive.
Ett sådant opportunistiskt beteende påminner om missbruk av avtalsfriheten enligt direktivet genom att det tillåter gäldenären att förfoga över likvida tillgångar till nackdel för borgenären under den eller de dagar som följer på det överföringsuppdrag som verkställdes på förfallodagen, medan beloppet, enligt direktivets ordalydelse, skulle ha ”mottagits” detta datum.
18 Thus the German Government’s argument that to treat the transfer order as the equivalent of payment is not contrary to the Directive’s objectives appears to be incorrect.
18 Det är även felaktigt att anse, som den tyska regeringen, att det inte strider mot direktivets syften att likställa ett överföringsuppdrag med en betalning.
The object- ive pursued by the text is not to favour the debtor by allowing him to enjoy liquidity until the final day of the period for payment, but to guarantee the creditor receipt of the sum due within the period for payment.
Direktivets syfte är inte att gäldenären skall behandlas mer fördelaktigt än borgenären genom att tillåta den förstnämnde att förfoga över likvida tillgångar fram till förfallodagen, men att säkerställa att borgenären mottar det förfallna beloppet inom betalningsfristen.
I would therefore invite the Court to adopt an intermediate solution that would ensure a fair distribution of the risk between the creditor and the debtor.
Jag föreslår härmed en kompromisslösning till domstolen. Denna lösning kan säkerställa att risken fördelas rättvist mellan borgenären och gäldenären.
Furthermore, such a reading of Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35 places
En sådan tolkning av artikel 3.1 c ii i direktiv 2000/35 skulle för övrigt försätta
Given the relative consistency with which the expression ‘has received the amount’ is used in most language versions
Med anledning av att uttrycket ”har mottagit … beloppet” används förhållandevis genomgående i de flesta språkversionerna av
16 — Recital 19 in the preamble to Directive 2000/35.17 — Idem.
16 — Skäl 19 i direktiv 2000/35.17 — Ibidem.
19 — Recital 7 in the preamble to Directive 2000/35.
19 — Skäl 7 i direktiv 2000/35.
01051 TELECOM tion the date on which the funds will have been received by the beneficiary’s institution, it is, however, impossible for him to anticipate the time taken to transfer the funds from the creditor’s financial institution to the creditor’s account.
01051 TELECOM finansinstitut, är det emellertid omöjligt för gäldenären att förutse tidpunkten då tillgångarna kommer att överföras till borgenärens konto av dennes finansinstitut.
of Directive 2000/35, together with its purpose, it seems difficult not to construe such a requirement as implying that the sum must have left the debtor’s account to reach the creditor.
direktiv 2000/35 och med hänsyn till ändamålet med direktivet, är det svårt att inte tolka ett sådant krav som innebärande att beloppet skall ha lämnat gäldenärens konto genom att anlända till borgenärens konto.
However, if the Court accepts, in accordance with the directive on crossborder transfers and usage in private international law, that the debtor cannot be held responsible for the contractual relationship between the creditor and his financial institution, it appears justifiable to take the view that that obligation is met when the sum has reached the beneficiary’s financial institution, without necessarily having already been credited to his account.
Om domstolen emellertid i enlighet med direktivet om gränsöverskridande betalningar och sedvänja i internationell privaträtt godtar att gäldenären inte kan hållas ansvarig för avtalsförhållanden som föreligger mellan borgenären och dess finansinstitut, förefaller det motiverat att anse att denna skyldighet är fullgjord i den mån beloppet har nått borgenärens finansinstitut, utan att det krävs att det redan har krediterats dennes konto.
The second part of Article 3(1)(c)(ii) of the Directive supports that interpretation, in stating that non-receipt of the amount due on time cannot give rise to entitlement to interest for late payment where the debtor is not responsible for exceeding the period for payment.
Den andra delen i artikel 3.1 c ii i direktivet utgör alltså stöd för denna tolkning.
Although he can ascertain precisely and accurately in the contractual framework he has established with his financial institu-
Enligt den bestämmelsen medför inte den omständigheten att det förfallna beloppet inte har mottagits i tid att dröjsmålsränta utgår, då gäldenären inte är ansvarig för förseningen.
The proposed interpretation appears to me to guarantee an equitable distribution of the risks by virtue of a criterion which takes account of the contracting party best placed to foresee and control the risk in question.
Genom den föreslagna tolkningen säkerställs en rättvis fördelning av riskerna enligt ett kriterium som beaktar vilken avtalspart som är bäst lämpad att förutse och kontrollera riskens uppkomst.
Having regard to the foregoing considerations, I propose that the Court should answer the question referred by the Oberlandesgericht Köln for a preliminary ruling as follows:
Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen besvarar den tolkningsfråga som Oberlandesgericht Köln har hänskjutit på följande sätt:
‘Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35/EC of the European Parliament and of the Council of 29 June 2000 on combating late payment in commercial transactions implies that, for a payment made by bank transfer to exclude or put an end to interest for late payment, the sum due must have reached the creditor’s financial institution on time.’
Artikel 3.1 c ii i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/35/EG av den 29 juni 2000 om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner innebär att för att en betalning, som sker via banköverföring, skall medföra att dröjsmålsränta undviks eller debiteringen av densamma bringas att upphöra, krävs det att det förfallna beloppet skall ha anlänt till borgenärens finansinstitut inom tidsfristen.
JUDGMENT OF THE COURT (First Chamber)
DOMSTOLENS DOM (första avdelningen) den 3 april 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, by the Oberlandesgericht Köln (Germany), made by decision of 26 May 2006, received at the Court on 14 July 2006, in the proceedings
I mål C-306/06, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Oberlandesgericht Köln (Tyskland) genom beslut av den 26 maj 2006, som inkom till domstolen den 14 juli 2006, i målet meddelar
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of the Chamber, A. Tizzano (Rapporteur), A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits, Judges,
DOMSTOLEN (första avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden P. Jann samt domarna A. Tizzano (referent), A. Borg Barthet, M. Ilešič och E. Levits,
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 6 September 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
DOM AV DEN 3.4.2008 — MÅL C-306/06 generaladvokat: M. Poiares Maduro, justitiesekreterare: handläggaren B. Fülöp, efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 6 september 2007, med beaktande av de yttranden som avgetts av:
— the German Government, by M. Lumma and A. Günther, acting as Agents,
— Tysklands regering, genom M. Lumma och A. Günther, båda i egenskap av ombud,
— the Austrian Government, by C. Pesendorfer, acting as Agent,
— Österrikes regering, genom C. Pesendorfer, i egenskap av ombud,
— the Finnish Government, by A. Guimaraes-Purokoski, acting as Agent,
— Finlands regering, genom A. Guimaraes-Purokoski, i egenskap av ombud,
— the Commission of the European Communities, by B. Schima, acting as Agent, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 18 October 2007, gives the following
— Europeiska gemenskapernas kommission, genom B. Schima, i egenskap av ombud, och efter att den 18 oktober 2007 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande
This reference for a preliminary ruling relates to the interpretation of Article 3(1)(c)(ii) of Directive 2000/35/EC of the European Parliament and of the Council of 29 June 2000 on combating late payment in commercial transactions (OJ 2000 L 200, p. 35).
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 3.1 c ii i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/35/EG av den 29 juni 2000 om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner (EGT L 200, s. 35).
The reference has been made in the course of proceedings between 01051 Telecom GmbH (‘01051 Telecom’) and Deutsche Telekom AG (‘Deutsche Telekom’) concerning payment of default interest claimed following alleged late payment of invoices.
Begäran har framställts i ett mål mellan 01051 Telecom GmbH (nedan kallat 01051 Telecom) och Deutsche Telekom AG (nedan kallat Deutsche Telekom) rörande betalning av dröjsmålsräntor, som krävts på grund av påstått sen betalning av fakturor.
Directive 2000/35 seeks to harmonise certain aspects of Member States’ legislation on combating late payment in commercial transactions.
Direktiv 2000/35 syftar till en harmonisering av vissa delar av medlemsstaternas lagstiftningar avseende bekämpandet av sena betalningar vid handelstransaktioner.
Recitals 7, 9, 10 and 16 in the preamble to that directive are worded as follows:
Skälen 7, 9, 10 och 16 i direktivet lyder som följer:
The differences between payment rules and practices in the Member States constitute an obstacle to the proper functioning of the internal market.
Skillnaderna mellan medlemsstaterna i fråga om regler och praxis när det gäller betalningar utgör ett hinder för en väl fungerande inre marknad.
This is in contradiction with Article 14 of the [EC] Treaty as entrepreneurs should be able to trade throughout the internal market under
Detta strider mot artikel 14 i [EG-]fördraget eftersom företagare skall
01051 TELECOM conditions which ensure that transborder operations do not entail greater risks than domestic sales.
01051 TELECOM kunna bedriva handel på hela den inre marknaden på sådana villkor som säkerställer att gränsöverskridande transaktioner inte medför större risker än inrikes försäljning.
A decisive shift, including compensation of creditors for the costs incurred, is necessary to reverse this trend and to ensure that the consequences of late payments are such as to discourage late payment.’
Det krävs en avgörande förändring som inbegriper ersättning till borgenärerna för de kostnader som uppstått, för att vända denna utveckling och för att säkerställa att konsekvenserna av sena betalningar avhåller från sådana betalningar.”
Article 3(1)(a) to (c) of Directive 2000/35 provides:
Följande föreskrivs i artikel 3.1 a–c i direktiv 2000/35:
Member States shall ensure that:
Medlemsstaterna skall säkerställa a) att ränta i enlighet med punkt d skall betalas från dagen efter den förfallodag eller den betalningsperiod som fastställs i avtalet,
(iv) if a procedure of acceptance or verification, by which the conformity of the goods or services with the contract is to be ascertained, is provided for by statute or in the contract and if the debtor receives the invoice or the equivalent request for payment earlier or on the date on which such acceptance or verification takes place, 30 days after this latter date;
DOM AV DEN 3.4.2008 — MÅL C-306/06 b) att, om förfallodagen eller betalningsperioden inte fastställs i avtalet, ränta automatiskt skall betalas utan att det krävs en påminnelse i) 30 dagar efter den dag då gäldenären mottog fakturan eller en likvärdig begäran om betalning, ii) om det råder osäkerhet om dagen för mottagande av fakturan eller en likvärdig begäran om betalning, 30 dagar efter dagen för mottagande av varorna eller tjänsten, eller iii) om gäldenären mottar fakturan eller en likvärdig begäran om betalning innan varorna eller tjänsten mottagits, 30 dagar efter dagen för mottagande av varorna eller tjänsten, eller iv) om ett förfarande för godkännande eller kontroll, genom vilket varornas eller tjänstens överensstämmelse med avtalet skall konstateras, föreskrivs i lag eller i avtalet och om gäldenären mottar fakturan eller en likvärdig begäran om betalning tidigare eller den dag då mottagandet eller kontrollen sker, 30 dagar efter den sistnämnda dagen, c) att borgenären skall vara berättigad till dröjsmålsränta om i) borgenären har fullgjort sina avtalsenliga och lagenliga skyldigheter och
Paragraph 269 of the German Civil Code (Bürgerliches Gesetzbuch — BGB) provides:
I 269 § i den tyska civillagstiftningen (Bürgerliches Gesetzbuch) (nedan kallad BGB) anges följande:
‘(1) Where no place of performance has been specified or is evident from the circumstances, in particular from the nature of the obligation, performance must be made in the place where the obligor had his residence at the time when the obligation arose.
”1) När platsen för prestationen inte har fastställts och inte heller framgår av de faktiska omständigheterna och, i synnerhet, av skuldförhållandets art, ska prestationen tillhandahållas på den ort där gäldenären hade sitt hemvist då skulden uppstod.
(2) If the obligation arose in the commercial undertaking of the obligor, the place of the commercial undertaking takes the place of the residence if the obligor maintained his commercial undertaking at another place.
2) När skuldförhållandet har uppkommit inom ramen för gäldenärens kommersiella eller industriella verksamhet och då anläggningen där verksamheten bedrivs inte är belägen där denne har sitt hemvist, ska betalningen äga rum på den plats där anläggningen är belägen i stället för platsen för gäldenärens hemvist.