natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In those circumstances, if the competent authority reaches the conclusion that the sign currently represents, in the mind of the relevant class of persons, a description of the characteristics of the goods or services concerned or if it is reasonable to assume that that might be the case in the future, it must refuse to register the mark.
Mot denna bakgrund skall den behöriga myndigheten, om den konstaterar att kännetecknet för närvarande enligt uppfattningen i de berörda kretsarna beskriver egenskaper hos de aktuella varorna eller tjänsterna, eller om det är troligt att en sådan uppfattning kan uppkomma i framtiden, besluta att inte registrera varumärket.
It is in that regard irrelevant whether there are other, more usual, signs or indications.
Det saknar i detta avseende betydelse att det finnsandrakänneteckenellerupplysningarsomärvanligare.
In issue is also the fact that, under the Benelux trade mark law, the right to a trade mark expressed in one of the national or regional languages of the Benelux territory extends automatically to its translation in those other languages.
Den omständigheten att rätten till ett varumärke som är uttryckt i något av de nationella eller regionala språken i Beneluxländerna, enligt Beneluxländernas varumärkeslagstiftning, skall omfatta översättningar till de övriga språken, ifrågasattes också.
The Court took the view that this was in effect equivalent to the registration of several different trade marks.
Domstolen ansåg att detta i själva verket motsvarade registrering av fleraolikavarumärken.
The competent authority must therefore, in such a case, ascertain whether the sign in each of those translations may be descriptive.
Den behöriga myndigheten skall i ett sådant fall kontrollera kännetecknets eventuella beskrivande karaktär i var och en av dessa översättningar.
The Court was also required to rule on the relationship between distinctive and descriptive characteristics.
Domstolen uttalade sig även om förhållandet mellan särskiljningsförmåga och beskrivande karaktär.
First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks (OJ 1989 L 40, p. 1).
Rådets första direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar (EGT L 40, 1989, s. 1; svensk specialutgåva, område 13, volym 17, s. 178).
Proceedings whole.
Verksamhet
With regard to the fact that the word ‘Postkantoor’ is composed of elements, each of which is descriptive of characteristics of the goods or services in respect of which registration was sought, the Court pointed out that, in order for a trade mark to be regarded as descriptive, it is not sufficient that each of its components may be found to be descriptive: the word itself must be found to be so.
Domstolen fann följaktligen att den behöriga myndigheten inte får besluta att ett varumärke inte saknar särskiljningsförmåga för vissa varor eller tjänster på enbart den grunden att varumärket beskriver egenskaper hos andra varor eller tjänster, trots att registrering begärs för samtliga dessa varor eller tjänster.
Although, as a general rule, a mere combination of elements, each of which is descriptive, itself remains descriptive, that may, however, not be the case where that combination creates an impression which is sufficiently far removed from that produced by the simple combination of those descriptive elements, if the word is more than the sum of its parts by reason of the unusual nature of the combination in regard to the goods or services in question, or if the word has become part of everyday language and has acquired its own meaning, with the result that it is now independent of its components (provided that, in that case, the word is not itself descriptive).
Även om en sammansättning av delar som var för sig är beskrivande i regel också är beskrivande, är så emellertid inte fallet när denna sammansättning ger upphov till ett intryck som är tillräckligt avlägset från det intryck som ges genom att enbart förena de beskrivande delarna, nämligen om ordet blir en större enhet än summan av nämnda delar på grund av sammansättningens ovanliga karaktär i förhållande till de aktuella varorna eller tjänsterna eller om ordet blivit en del av det dagliga språkbruket och därvid erhållit en egen betydelse på så sätt att ordet hädanefter är autonomt i förhållande till de delar som det består av (i den mån ordet i sig inte har beskrivande karaktär).
It should be noted that, on a reference from the Benelux-Gerechtshof (Benelux Court of Justice) in a dispute arising from the refusal by the BTMO to register the sign ‘BIOMILD’ for foodstuffs on the ground of its descriptive nature, the Court provided a similar answer in Case C-265/00 Campina Melkunie [2004] ECR I-1699.
Det kan påpekas att domstolen gav ett liknande svar i dom av den 12 februari 2004 i mål C-265/00, Campina Melkunie (REG 2004, s. I-1699), på den fråga som ställdes av Benelux-Gerechtshof i samband med en tvist som uppkommit på grund av att BM beslutat att inte registrera kännetecknet BIOMILD för livsmedel, på grund av detta känneteckens beskrivande karaktär.
The cases to which attention is to be drawn from among the plentiful case-law concerning Community measures to harmonise the laws of the Member States are the three Fixtures Marketing cases (judgments of 9 November 2004 in Cases C-46/02, C-338/02 and C-444/02, not yet published in the ECR) and The British Horseracing Board and Others (judgment of 9 November 2004 in Case C-203/02, not yet published in the ECR), which related to what is called the sui generis right under Directive 96/9 12and the scope of the legal protection afforded by it in the field of sports betting.
Bland den rikliga praxis som rör gemenskapsåtgärder för tillnärmning av lagstiftningen i medlemsstaterna skall tre domar av den 9 november 2004 i mål C-46/02 (REG 2004, s.
These data are stored electronically and published inter alia in printed booklets but the handling of the exploitation of the data had been entrusted, by means of licences, to the applicant in the main proceedings.
I-0000), C-338/02 (REG 2004, s. I-0000) och C-444/02 (REG 2004, s. I-0000), Fixtures Marketing, och en dom av den 9 november 2004 i mål C-203/02, The British Horseracing Board m.fl.
The latter has the task of managing the horse racing industry in the United Kingdom and in this context compiles and maintains the database whose protection it claimed.
Dessa mål rörde den så kallade sui generis-rätten enligt direktiv 96/912 och räckvidden av detta rättsliga skydd på området för sportvadhållning.
The applicants in the main proceedings took the view that undertakings which use their data in this way for the purpose of taking bets infringe the right conferred on them by their national law, as amended as a result of implementation of the directive on the legal protection of databases.
I begäran om förhandsavgörande ställdes flerafrågortilldomstolen angående tolkningen av bestämmelser i nämnda direktiv i samband med tvister som uppkommit till följd av att vissa vadhållningsorganisatörer i Sverige, Grekland, Finland och Förenade kungariket använde sig av uppgifter som offentliggjorts, men vars förvaltning och även organisation hade anförtrotts andra enheter, nämligen sökandena i målen vid de nationella domstolarna.
As implementing measures, the relevant national provisions had to be interpreted in light of the directive.
I tre mål bestod den ifrågasatta användningen av
Directive 96/9/EC of the European Parliament and of the Council of 11 March 1996 on the legal protection of databases (OJ 1996 L 77, p. 20).
Europaparlamentets och rådets direktiv 96/9/EG av den 11 mars 1996 om rättsligt skydd för databaser (EGT L 77, s. 20).
In those proceedings which had been brought before them, the Vantaan Käräjäoikeus (Vantaa District Court, Finland), the Court of Appeal (England and Wales), the Högsta Domstolen (Supreme Court, Sweden) and the Monomeles Protodikio Athinon (Court of First Instance, Athens, Greece) referred to the Court of Justice for a preliminary ruling a number of questions on the subject-matter and scope of the protection established by the directive, in particular of Article 7(1) of the directive granting the maker of a database which shows that there has been qualitatively and/or quantitatively a substantial investment in either the obtaining, verification or presentation of the contents the right to prevent extraction and/or reutilisation of the whole or of a substantial part, evaluated qualitatively and/or quantitatively, of the contents of that database.
Vantaan Käräjäoikeus (Finland), Court of Appeal (Förenade kungariket), Högsta Domstolen (Sverige) och Monomeles Protodikeio Athinon (Grekland), vilka har att pröva de ovannämnda tvisterna, ställde ett flertaltolkningsfrågortilldomstolenangåendeföremålet och tillämpningsområdet för det skydd som införts genom direktivet, särskilt vad avser dess artikel 7.1, enligt vilken en databasproducent tillerkänns rätt att förbjuda utdrag och/eller återanvändning av hela eller en kvalitativt eller kvantitativt sett väsentlig del av databasens innehåll, när anskaffningen, granskningen eller presentationen av detta innehåll medför en kvantitets- eller kvalitetsmässigt sett väsentlig investering.
Asked by the four national courts as to what is covered by the condition of ‘substantial investment’ under that provision, the Court held that ‘the expression “investment in ... the obtaining ... of the contents” of a database as defined in Article 7(1) of the directive must be understood to refer to the resources used to seek out existing independent materials and collect them in the database’ and that ‘it does not cover the resources used for the creation of materials which make up the contents of a database’ (Cases C-46/02, C-338/02, C-444/02 and C-203/02, paragraph 1 of the operative part).
På frågan från dessa fyra nationella domstolar angående betydelsen av villkoret väsentlig investering enligt denna sistnämnda bestämmelse, fastställde domstolen att ”[b]egreppet investering som avser anskaffning av innehållet i en databas, i den mening som avses i artikel 7.1 i … direktiv 96/9 …, skall tolkas på så sätt att det avser de resurser som läggs ned på att söka befintligauppgifterochattsamladessaidatabasen”och att ”[d]et [inte] omfattar … resurser som läggs ned på att skapa de element som utgör innehållet i en databas” (domarna i målen C-46/02, C-338/02, C-444/02 och C-203/02, punkt 1 i domslutet).
The Court thus held that ‘in the context of drawing up a fixture list for the purpose of organising football league fixtures, therefore, it does not cover the resources used to establish the dates, times and the team pairings for the various matches in the league’.
Domstolen ansåg således att ”[d]etta begrepp [inte] avser … resurser som inom ramen för upprättandet av en spelordning för att kunna anordna ligaspel i fotboll läggs ned på att fastställa speldagar, matchtider och vilka lag som skall spela mot varandra i de olika ligorna”.
The obtaining of the data which make up those football fixture lists does not require any particular effort on the part of the professional leagues, being indivisibly linked to the creation of those data, and the resources used for verification or presentation of a fixture list also do not entail substantial investment independent of the investment in the creation of its constituent data (Cases C-46/02, C-338/02 and C-444/02).
Anskaffningen av uppgifterna i dessa spelordningar kräver nämligen inte någon särskild ansträngning från de professionella fotbollsligornas sida, eftersom detta arbete är oskiljaktigt förbundet med arbetet att skapa dessa uppgifter, och de resurser som tas i anspråk för granskning och presentation av spelordningarna utgör inte heller någon väsentlig investering som är självständig i förhållande till den investering som krävs för att skapa uppgifterna i spelordningen (domarna i målen C-46/02, C-338/02 och C-444/02).
The Court also made it clear in the case concerning horserace betting that ‘the expression “investment in … the … verification … of the contents” of a database in Article 7(1) of the directive must be understood to refer to the resources used, with a view to ensuring the reliability of the information contained in that database, to monitor the accuracy of the materials collected when the database was created and during its operation’ and that ‘the resources used for verification during the stage of creation of materials which are subsequently collected in a database do not fall within that definition’ (Case C-203/02, paragraph 42). The Court thus held there that ‘the resources used to draw up a list of horses in a race and to carry out checks in that connection do not constitute investment in the obtaining and verification of the contents of the database in which that list appears’ (Case C-203/02, paragraph 42).
I målet rörande vadhållning på hästkapplöpningar preciserade domstolen för övrigt att ”[b]egreppet investering som avser granskning av innehållet i databasen, i den mening som avses i artikel 7.1 i direktivet, skall förstås så, att det avser de resurser som, i syfte att säkerställa att uppgifterna i databasen är tillförlitliga, läggs ned på att kontrollera att sökelementen är korrekta, både när databasen upprättas och under hela den tid som den är i drift” och att ”[r]esurser som läggs ned på att utföra kontroller under den fas då element skapas, som därefter samlas i en databas, [inte] omfattas … av detta begrepp” (domen i mål C-203/02, punkt 42).
Shortly before it began, she received a pay increase backdated so as to have effect from December 1995.
Domstolen ansåg således att ”[d]e resurser som läggs ned på att
13 did not provide a useful reply to the
I den första domen, dom av den 30 mars 2004 i mål C-147/02, Alabaster (REG 2004, s.
The Court found first of all that Directive 92/85 questions asked by the national court.
Michelle K. Alabaster, brittisk arbetstagare, var mammaledig från och med januari månad 1996.
However, after considering all the Community legislation it succeeded in establishing the general principles applicable to the case. The
Denna löneförhöjning kunde emellertid inte beaktas vid beräkningen av hennes moderskapspenning, eftersom det enligt tillämplig nationell lagstiftning är en tidigare period som skall beaktas vid beräkningen av den normala veckolönen, nämligen månaderna september och oktober.
Court’s reasoning is essentially founded on Article 141 EC and on Directive 75/117. 14
Det väsentliga i domstolens resonemang grundar sig på artikel 141 EG och direktiv 75/117.14
The benefit paid to a pregnant woman during her maternity leave is to be treated like pay.
Den ersättning som utbetalas till en kvinnlig arbetstagare under hennes mammaledighet kan jämföras med en lön.
She cannot of course claim full pay since she is in a special position compared with workers actually at work.
Denna person kan givetvis inte göra anspråk på full lön, eftersom hon befinnersigiensärskildsituationiförhållandetillenarbetstagaresomfaktiskt utför sitt arbete.
That is a standard application of the principle of equal treatment.
Det är en klassisk tillämpning av likhetsprincipen.
Nevertheless, since the benefit paid is equivalent to pay (see to this effect Case C-342/93 Gillespie and Others [1996] ECR I-475), the principle of non-discrimination results in her being entitled to the increase since, had she not been pregnant, she would have received a pay rise.
Då den ersättning som betalas ut emellertid motsvarar en veckolön (se, för ett liknande resonemang, dom av den 13 februari 1996 i mål C-342/93, Gillespie m.fl.,REG1996, s. I-475), medför ickediskrimineringsprincipen att hon har rätt till löneförhöjningen, eftersom hon om hon inte hade varit gravid skulle ha erhållit den höjda lönen.
That requirement is not limited to cases where the pay rise is backdated to the period covered by the reference pay.
Detta krav är inte begränsat till att gälla endast det fallet att denna förhöjning är retroaktivt tillämplig på den period som täcks av referenslönen.
This is an application of the principle of equal pay for men and women.
Det följer av en tillämpning av principen om lika lön för kvinnor och män.
The Court refused, however, to express a view on the precise manner in which that principle was to be implemented since this fell outside its jurisdiction in proceedings for a preliminary ruling.
Domstolen avstod emellertid från att ta ställning till hur medlemsstaterna konkret skulle gå till väga för att uppfylla principen, eftersom den inte ansåg sig ha behörighet att göra detta inom ramen för ett förfarande som grundar sig på en begäran om förhandsavgörande.
It also refused to take a view on the standpoint to be adopted in the event of a decrease in pay since that question appeared hypothetical in the case in point.
Domstolen uttalade sig inte heller med avseende på frågan huruvida löneminskningar skall beaktas, eftersom det rörde sig om en hypotetisk fråga i målet.
This question therefore remains open.
Denna fråga är således fortfarande obesvarad.
Council Directive 92/85/EEC of 19 October 1992 on the introduction of measures to encourage improvements in the safety and health at work of pregnant workers and workers who have recently given birth or are breastfeeding (tenth individual Directive within the meaning of Article 16(1) of Directive 89/391/EEC) (OJ 1992 L 348, p. 1).
Rådets direktiv 92/85/EEG av den 19 oktober 1992 om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida, nyligen har fött barn eller ammar (tionde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG) (EGT L 348, s. 1; svensk specialutgåva, område 5, volym 6, s. 3).
Council Directive 75/117/EEC of 10 February 1975 on the approximation of the laws of the Member States relating to the application of the principle of equal pay for men and women (OJ 1975 L 45, p. 19).
Rådets direktiv 75/117/EEG av den 10 februari 1975 om tillnärmningen av medlemsstaternas lagar om tillämpningen av principen om lika lön för kvinnor och män (EGT L 45, s. 19; svensk specialutgåva, område 13, volym 4, s. 78).
15 and for payment for the hours they the 48-hour limit laid down by Directive 93/104 worked in excess of that weekly limit.
I den andra domen, dom av den 5 oktober 2004 i de förenade målen C-397/01– C-403/01, Pfeiffer m.fl.(REG 2004, s.
The German court requested guidance from the Court of Justice in this regard.
I-0000), som utgör en vidareutveckling av domstolens dom av den 9 september 2003 i mål C-151/02, Jaeger (REG 2003, s.
The questions referred by it for a preliminary ruling relate to the interpretation of certain provisions of Directives 89/391 16 and 93/104.
I-8389), angående läkares jourtjänstgöring, fastställde domstolen den maximala veckoarbetstiden för räddningsassistenter som arbetar inom räddningstjänsten till 48 timmar.
The Court began by stating that the activity of emergency workers carried out in the framework of an emergency medical service falls within the scope of Directives 89/391 and 93/104. None of the exceptions provided for is relevant in this instance.
De förenade målen C-397/01–C-403/01 rörde Bernhard Pfeiffer och övriga käranden, vilka var eller hade varit anställda som räddningsassistenter av Deutsches Rotes Kreuz, en privaträttslig organisation som bland annat har hand om den landbaserade räddningstjänsten och härvid använder ambulanser och akutfordon.
Their activity does not involve services essential for the protection of public health, safety and order in cases, such as a catastrophe, the gravity and scale of which are exceptional and which, by their nature, do not lend themselves to planning as regards working time; nor does their activity involve road transport services, its main aim being to provide initial medical treatment to the sick or injured.
Enligt deras olika anställningsavtal med arbetsgivaren har de avtalat om tillämpning av ett kollektivavtal, enligt vilket den genomsnittliga veckoarbetstiden, med beaktande av deras skyldighet att ha beredskap i genomsnitt minst tre timmar per dag, var förlängd från 38,5 timmar till 49 timmar.
That being so, the Court held that an extension of the 48-hour maximum weekly period of working time can be valid only if consent has first been expressly and freely given by each worker individually and that it is therefore not sufficient that the relevant worker’s employment contract refers to a collective agreement permitting such an extension.
Under beredskapsperioderna skulle de berörda räddningsassistenterna stå till arbetsgivarens förfogande på arbetsplatsen och hela tiden vara uppmärksamma för att genast kunna ingripa om så behövdes.
Applying its decision in Jaeger, the Court, treating emergency workers’ periods of duty time in the same way as time spent by doctors on call, then held that such periods must be taken into account in their totality in the calculation of maximum daily and weekly working time.
De berörda arbetstagarna yrkade vid Arbeitsgericht Lörrach fastställelse av att deras genomsnittliga veckoarbetstid inte får överstiga de 48 timmar som föreskrivs i direktiv
It stated that the 48-hour upper limit on average weekly working time, including overtime, constitutes a rule of Community social law of particular importance from which every worker must benefit, since it is a minimum requirement necessary to ensure protection of his safety and health.
93/10415 och begärde ersättning för den övertid de arbetat utöver denna tid per vecka.
Therefore, national legislation the effect of which, as regards periods of duty time completed by emergency workers, is to permit, including by means of a collective agreement or works agreement based on such an agreement, the 48-hour maximum period of weekly working time to be exceeded is incompatible with the requirements of Directive 93/104.
Dess frågor rörde tolkningen av vissa bestämmelser i direktiven 89/39116 och 93/104.
Finally the Court found, in standard fashion, that Directive 93/104 fulfils, so far as the maximum period of weekly working time is concerned, the conditions necessary for it to have direct effect since, as regards its content, it is unconditional and sufficiently precise.
Domstolen påpekade inledningsvis att det arbete som utförs av en räddningsassistent inom ramen för en räddningstjänst för akutsjukvård omfattas av tillämpningsområdet för direktiven 89/391 och 93/104.
Applied to the present instance, that principle had to lead the national court to do whatever lay within its jurisdiction to ensure that the maximum period of weekly working time set at 48 hours was not exceeded.
Domstolen preciserade att begränsningen av den genomsnittliga veckoarbetstiden till 48 timmar, inbegripet övertid, utgör en bestämmelse i
Council Directive 93/104/EC of 23 November 1993 concerning certain aspects of the organisation of working time (OJ 1993 L 307, p. 18).
Rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (EGT L 307, s. 18).
Council Directive 89/391/EEC of 12 June 1989 on the introduction of measures to encourage improvements in the safety and health of workers at work (OJ 1989 L 183, p. 1).
Rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet (EGT L 183, s. 1; svensk specialutgåva, område 5, volym 4, s. 146).
Finally, the Court also had to act in the field of economic and monetary policy.
Domstolen har slutligen även avgjort mål på området för ekonomisk och monetär politik.
In its judgment of 13 July 2004 in Case C-27/04 Commission v Council, not yet published in the ECR, it was called on to address implementation of the Stability Pact.
I mål C-27/04, kommissionen mot rådet (dom av den 13 juli 2004, REG 2004, s. I-6649), granskade domstolen genomförandet av stabilitetspakten.