natgillin/translations-raw huggingface dataset:
… Article 5 of … Directive 89/104 … confers exclusive rights on the proprietor of a registered trade mark, including the right to prevent all third parties from using, in the course of trade, any sign which is identical with, or similar to, the trade mark in relation to identical goods or services or even, where appropriate, other goods;
Genom artikel 5 i … direktiv 89/104 … ges innehavaren av ett registrerat varumärke ensamrätt, däribland rätt att hindra tredje man från att i näringsverksamhet använda ett tecken som är identiskt med eller liknar varumärket med avseende på identiska varor eller tjänster samt, i förekommande fall, även med avseende på andra varor.
… it may, however, be indispensable, in order to make comparative advertising effective, to identify the goods or services of a competitor, making reference to a trade mark or trade name of which the latter is the proprietor;
För att jämförande reklam skall vara verkningsfull kan det emellertid vara absolut nödvändigt att peka ut … en konkurren[t]s varor eller tjänster genom att [hänvisa] till ett varumärke eller ett firmanamn som tillhör konkurrenten.
… such use of another’s trade mark, trade name or other distinguishing marks does not breach this exclusive right in cases where it complies with the conditions laid down by this Directive, the intended target being solely to distinguish between them and thus to highlight differences objectively.’
En sådan användning av en annans varumärke, firmanamn eller andra särskiljande märken utgör … inte något intrång i ensamrätten i fall då villkoren i detta direktiv är uppfyllda eftersom det avsedda syftet endast är att särskilja dem och därigenom framhäva skillnader på ett objektivt sätt.”
According to Article 1, the purpose of Directive 84/450 is inter alia to lay down the conditions under which comparative advertising is permitted.
I artikel 1 i direktiv 84/450 anges att syftet med detta direktiv bland annat är att ange under vilka förutsättningar jämförande reklam är tillåten.
Article 2(2a) of Directive 84/450 defines comparative advertising as ‘any advertising which explicitly or by implication identifies a competitor or goods or services offered by a competitor’.
I artikel 2.2a i samma direktiv definieras jämförande reklam såsom ”all reklam som uttryckligen eller indirekt pekar ut en konkurrent eller varor eller tjänster som tillhandahålls av en konkurrent”.
Article 3a(1) of Directive 84/450 provides:
I artikel 3a.1 i nämnda direktiv föreskrivs följande:
‘Comparative advertising shall, as far as the comparison is concerned, be permitted when the following conditions are met:
”Jämförande reklam skall, såvitt avser själva jämförelsen, vara tillåten under förutsättning att a) den inte är vilseledande enligt artiklarna 2.2, 3 och 7.1,
(d) it does not create confusion in the market place between the advertiser and a competitor or between the advertiser’s trade marks, trade names, other distinguishing marks, goods or services and those of a competitor;
… d) den inte medför förväxling på marknaden mellan annonsören och en konkurrent eller mellan annonsörens och en konkurrents varumärken, firmanamn eller andra kännetecken, varor eller tjänster, e) den varken misskrediterar eller uttrycker sig nedsättande om en konkurrents varumärken, firmanamn eller andra kännetecken, varor, tjänster, verksamhet eller förhållanden,
(h) it does not present goods or services as imitations or replicas of goods or services bearing a protected trade mark or trade name.’
O2 HOLDINGS OCH O2 (UK) g) den inte drar otillbörlig fördel av en konkurrents varumärkes, firmanamns eller andra känneteckens renommé eller av en konkurrerande produkts ursprungsbeteckning, h) den inte framställer en vara eller en tjänst som en imitation eller ersättning för en vara eller tjänst som har ett skyddat varumärke eller firmanamn.”
The provisions of Directive 89/104 were transposed into national law by the Trade Marks Act 1994.
Bestämmelserna i direktiv 89/104 har införlivats med den nationella rättsordningen genom 1994 års lag om varumärken (Trade Marks Act 1994).
The provisions of Directive 84/450 were transposed into national law by the Control of Misleading Advertisements Regulations 1988 (SI 1988/915), as amended in 2003 (SI 2003/3183; ‘the UK Regulations’).
Bestämmelserna i direktiv 84/450 har införlivats med den nationella rättsordningen genom 1988 års förordningar om kontroll av vilseledande reklam (Control of Misleading Advertisements Regulations 1988, SI 1988/915), i deras lydelse enligt 2003 års förordningar (SI 2003/3183) (nedan kallade UK Regulations).
The combating of misleading advertising and compliance with the provisions on comparative advertising, under Article 4 of Directive 84/450, are ensured, pursuant to the UK Regulations, by an administrative authority competent either to decide on complaints or to initiate appropriate legal proceedings.
I artikel 4 i direktiv 84/450 anges att vilseledande reklam ska bekämpas och att det ska tillses att bestämmelserna om jämförande reklam följs. Ansvarig för att säkerställa detta är enligt UK Regulations Director General of Fair Trading, en administrativ myndighet som är behörig dels att avgöra ärenden med avseende på klagomål som inkommit, dels att vidta nödvändiga rättsliga åtgärder.
(a) conferring a right of action in any civil proceedings in respect of any contravention of this regulation (save as provided for in these Regulations); or
”Bestämmelserna i förevarande regel ska inte tolkas på så sätt a) att de ger rätt att väcka talan i ett tvistemål avseende ett åsidosättande av denna lagstiftning (med undantag för om detta uttryckligen medges i förevarande Regulations), b) att de innebär ett undantag från rätten att väcka talan eller på annat sätt delta i ett (civilrättsligt eller straffrättsligt) förfarande som inletts på någon annan rättslig grund än förevarande Regulations.”
O2 and O2 (UK) carry on business as suppliers of mobile telephone services.
O2 och O2 (UK) tillhandahåller mobiltelefonitjänster.
They use bubble images in a host of ways to advertise their services.
Vid marknadsföringen av sina mobiltelefonitjänster använder bolagen bilder av bubblor på flera olika sätt.
It is established that, in the context of mobile phones, consumers associate images of bubbles in water (particularly against a graduated blue background) with O2 and O2 (UK).
Det är utrett att, på mobiltelefoniområdet, konsumenterna associerar bilder av bubblor i vatten, särskilt mot en blåtonad bakgrund, med de tjänster som O2 och O2 (UK) tillhandahåller.
O2 and O2 (UK) are proprietors in particular of two national figurative trade marks, each of which consists of a static picture of bubbles, registered in the United Kingdom in respect of telecommunications apparatus and services (‘the bubbles trade marks’).
O2 och O2 (UK) är bland annat innehavare av två nationella figurmärken som båda består av en stillbild föreställande bubblor, som i Förenade kungariket registrerats för telekommunikationsutrustning och telekommunikationstjänster (nedan kallade varumärken med bubblor).
H3G is also a provider of mobile telephone services marketed under the sign ‘3’.
Även H3G tillhandahåller mobiltelefonitjänster, vilka saluförs under kännetecknet 3.
It offers in particular a pay-as-you-go service known as ‘Threepay’.
Framför allt erbjuder bolaget en i förväg betald tjänst (”pay-as-you-go”) med beteckningen Threepay.
To that end, it broadcast in particular a television advertisement in which it compared the price of its services with those of O2 and O2 (UK).
Inom ramen för denna kampanj sändes bland annat reklamfilm på TV, i vilken priset på de egna tjänsterna jämfördes med de tjänster som O2 och O2 (UK) tillhandahåller.
This televised advertisement (‘the disputed advertisement’) began by using the name ‘O2’ and moving black-and-white bubble imagery, followed by ‘Threepay’ and ‘3’ imagery, together with a message that H3G’s services were cheaper in a specific way.
Denna TV-reklam (nedan kallad den omtvistade reklamen) inleddes genom att uttrycket ”O2” och bilder med rörliga svartvita bubblor användes. Därefter följde bilder av ”Threepay” och ”3”, samt ett meddelande, av vilket det framgick att H3G:s tjänster var billigare på ett särskilt sätt.
They accepted, for the purposes of the main proceedings, that the price comparison in the disputed advertisement was true and that that advertisement, as a whole, was not misleading.
Bolagen vitsordade, inom ramen för målet vid den nationella domstolen, att prisjämförelsen i den omtvistade reklamen var riktig och att densamma som helhet betraktad inte var vilseledande.
In particular it did not suggest any form of trade connection between O2 and O2 (UK), on the one hand, and H3G, on the other.
Framför allt antyddes det inte i reklamen att det förelåg någon affärsmässig koppling mellan O2 och O2 (UK), å ena sidan, och H3G, å andra sidan.
That action for infringement was dismissed by judgment of 23 March 2006.
Denna talan om varumärkesintrång ogillades genom dom av den 23 mars 2006.
Essentially, the High Court held that the use of the bubbles images in the disputed advertisement fell within Article 5(1)(b) of Directive 89/104, but since that advertisement complied with Article 3a of Directive 84/450, such compliance provided H3G with a defence under Article 6(1)(b) of Directive 89/104.
High Court ansåg i huvudsak att användningen av bilder med bubblor i den omtvistade reklamen omfattades av tillämpningsområdet för artikel 5.1 b i direktiv 89/104. Samma domstol angav vidare att eftersom reklamen stod i överensstämmelse med artikel 3a i direktiv 84/450, gavs H3G emellertid en grund för försvar med tillämpning av artikel 6.1 b i direktiv 89/104.
The referring court asks, in the first place, for an interpretation of Article 5(1) of Directive 89/104.
Den hänskjutande domstolen har för det första sökt klarhet i hur artikel 5.1 i direktiv 89/104 ska tolkas.
It seeks to ascertain, first, whether the use referred to in that provision is solely use for the purposes of distinguishing the trade origin of the goods or services marketed by the third party.
Den har sökt klarhet i om det som avses i denna bestämmelse endast är sådan användning som har till syfte att tredje man ska kunna uppfatta de saluförda varornas eller tjänsternas kommersiella ursprung.
In its opinion, an affirmative answer would mean that use of a competitor’s trade mark in the context of comparative advertising does not fall within Article 5(1) of Directive 89/104, because the trade mark is not being used there to indicate the origin of the advertiser’s goods.
Samma domstol anser att ett jakande svar på denna fråga innebär att en konkurrents användning av varumärket inom ramen för jämförande reklam inte omfattas av artikel 5.1 i direktiv 89/104, eftersom varumärket därvid inte används för att ange ursprunget hos annonsörens varor.
Second, it seeks to know, for the purposes of assessing the existence of a likelihood of confusion within the meaning of Article 5(1)(b) of Directive 89/104, whether consideration should be limited exclusively to a comparison between the trade mark and the disputed sign and between the goods or services for which the mark is registered and those for which the sign is used, or whether, on the other hand, it is appropriate to take account of the factual context in which the sign is used.
Vidare har den sökt klarhet i om det för att kunna bedöma huruvida det föreligger risk för förväxling, i den mening som avses i artikel 5.1 b i direktiv 89/104, uteslutande ska göras en jämförelse mellan varumärket och det ifrågasatta kännetecknet samt mellan de varor eller tjänster för vilka varumärket är registrerat och de varor eller tjänster för vilka kännetecknet används, eller om i stället de faktiska omständigheterna vid användningen av kännetecknet ska beaktas.
The referring court considers, in the second place, that the conformity with Article 3a of Directive 84/450 of a comparative advertisement in which a competitor’s trade mark is used constitutes a defence against the action brought by the competitor against such use of his mark.
För det andra anser den hänskjutande domstolen att den omständigheten att jämförande reklam i vilken en konkurrents varumärke används är förenlig med artikel 3a i direktiv 84/450 utgör en grund för försvar som med framgång kan göras gällande med avseende på den talan som konkurrenten väckt rörande sådan användning av dess varumärke.
Thus, should the Court interpret Article 5(1) of Directive 89/104 to the effect that, in a case such as that in the main proceedings, that provision enables the proprietor of a registered mark to prohibit the use of his mark in comparative advertising, the
För det fall domstolen tolkar artikel 5.1 i direktiv 89/104 på så sätt att denna bestämmelse, i ett sådant fall som det i målet vid den nationella domstolen, ger innehavaren
O2 HOLDINGS AND O2 (UK) referring court asks for an interpretation of Article 3a(1) of Directive 84/450 for the purposes of ascertaining whether, in order for a comparative advertisement in which a sign identical with, or similar to, a competitor’s mark is used to be permitted, use of that sign must be ‘indispensable’ to a comparison between the goods or services of the competitor and those of the advertiser.
O2 HOLDINGS OCH O2 (UK) av ett registrerat varumärke rätt att förhindra användningen av sitt varumärke i jämförande reklam, skulle den hänskjutande domstolen vilja att domstolen gav sin tolkning av artikel 3a.1 i direktiv 84/450 i syfte att klargöra om användningen av ett kännetecken som är identiskt med eller liknar en konkurrents varumärke ska vara ”absolut nödvändig” för att kunna jämföra konkurrentens varor eller tjänster med annonsörens varor eller tjänster, för att jämförande reklam i vilken detta kännetecken används ska anses vara tillåten.
By its questions the referring court asks the Court of Justice to interpret both Article 5(1) of Directive 89/104 and Article 3a(1) of Directive 84/450.
Den hänskjutande domstolen har ställt frågorna för att få klarhet i hur artikel 5.1 i direktiv 89/104 och artikel 3a.1 i direktiv 84/450 ska tolkas.
The case in the main proceedings is characterised by the fact that O2 and O2 (UK) claim that the use, by H3G, of a sign similar to their bubbles trade marks in a comparative advertisement jeopardises the exclusive right granted to them by those marks.
Målet vid den nationella domstolen kännetecknas nämligen av att O2 och O2 (UK) har påstått att den omständigheten att H3G använder ett kännetecken som liknar deras varumärken med bubblor i jämförande reklam utgör intrång i den ensamrätt som bolagen ges genom nämnda varumärken.
It is thus necessary, before examining the questions referred for a preliminary ruling, to clarify the relationship between Directives 89/104 and 84/450.
Innan tolkningsfrågorna prövas är det nödvändigt att närmare beskriva förhållandet mellan direktiven 89/104 och 84/450.
In accordance with Article 5(1) and (2) of Directive 89/104, the registered trade mark is to confer on the proprietor exclusive rights therein, by virtue of which he is to be entitled, under certain conditions, to prevent all third parties not having his consent from using in the course of trade, any sign which is identical with, or similar to, his trade mark.
Enligt artikel 5.1 och 5.2 i direktiv 89/104 ger det registrerade varumärket innehavaren en ensamrätt som innebär att innehavaren har rätt att, om vissa villkor är uppfyllda, förhindra tredje man, som inte har hans tillstånd, att i näringsverksamhet använda kännetecken som är identiska med eller liknar det egna varumärket.
Under Article 5(3)(d) of that directive, he may, inter alia, prevent all third parties from using such a sign in advertising.
Enligt artikel 5.3 d i samma direktiv kan samma innehavare bland annat förbjuda tredje man att använda kännetecknet i reklam.
Use by an advertiser, in a comparative advertisement, of a sign identical with, or similar to, a competitor’s mark may constitute use within the meaning of Article 5(1) and (2) of Directive 89/104.
Om en annonsör i jämförande reklam använder ett kännetecken som är identiskt med eller liknar en konkurrents varumärke kan det anses utgöra användning i den mening som avses i artikel 5.1 och 5.2 i direktiv 89/104.
First, Article 5(1) and (2) of Directive 89/104 must be interpreted as covering the use of a sign identical with, or similar to, the trade mark in respect of goods marketed or services supplied by the third party (see, to that effect, as regards Article 5(1)(a) of Directive 89/104, Case C-48/05 Adam Opel [2007] ECR I-1017, paragraph 28).
Artikel 5.1 och 5.2 i direktiv 89/104 ska nämligen tolkas på så sätt att bestämmelsen omfattar användning av ett kännetecken som är identiskt med eller liknar varumärket för varor som saluförs eller tjänster som utförs av tredje man (se, för ett liknande resonemang, beträffande artikel 5.1 a i direktiv 89/104, dom av den 25 januari 2007 i mål C-48/05, Adam Opel, REG 2007, s. I-1017, punkt 28).
Second, an advertisement in which the advertiser compares the goods and services which he markets with those of a competitor is aimed, evidently, at promoting the goods and services of that advertiser.
Vidare står det klart att reklam i vilken annonsören jämför de varor och tjänster som denne saluför med en konkurrents varor och tjänster har till syfte att marknadsföra denne annonsörs varor och tjänster.
With such an advertisement the advertiser seeks to distinguish his goods and services by comparing their characteristics with those of competing goods and services.
I sådan reklam strävar annonsören efter att särskilja de egna varorna och tjänsterna genom att jämföra deras egenskaper med egenskaperna hos de konkurrerande varorna och tjänsterna.
That analysis is confirmed by recital 15 in the preamble to Directive 97/55, in which the Community legislature pointed out that the aim of comparative advertising is to distinguish between the goods and services of the advertiser and those of his competitor (see Case C-112/99 Toshiba Europe [2001] ECR I-7945, paragraph 53).
Detta resonemang styrks genom skäl 15 i direktiv 97/55, i vilket gemenskapslagstiftaren har framhållit att syftet med jämförande reklam är att särskilja annonsörens varor och tjänster från konkurrentens (se dom av den 25 oktober 2001 i mål C-112/99, Toshiba Europe, REG 2001, s. I-7945, punkt 53).
Therefore, the use by an advertiser, in a comparative advertisement, of a sign identical with, or similar to, the mark of a competitor for the purposes of identifying the goods and services offered by the latter can be regarded as use for the advertiser’s own goods and services for the purposes of Article 5(1) and (2) of Directive 89/104.
Om en annonsör i jämförande reklam använder ett kännetecken som är identiskt med eller liknar en konkurrents varumärke i syfte att identifiera de varor eller tjänster som den senare tillhandahåller, utgör detta således användning med avseende på annonsörens egna varor och tjänster i den mening som avses i artikel 5.1 och 5.2 i direktiv 89/104.
Such use may therefore be prevented, where necessary, by virtue of those provisions.
Sådan användning kan följaktligen i förekommande fall förbjudas med stöd av nämnda bestämmelser.
However, as is apparent from recitals 2 to 6 in the preamble to Directive 97/55, the Community legislature was intending to promote comparative advertising, stating, inter alia, in recital 2, that comparative advertising ‘can also stimulate competition between suppliers of goods and services to the consumer’s advantage’ and, in recital 5, that it ‘may be a legitimate means of informing consumers of their advantage’.
Såsom framgår av skälen 2–6 i direktiv 97/55 har gemenskapslagstiftaren emellertid haft till syfte att främja jämförande reklam. Gemenskapslagstiftaren har bland annat framhållit att jämförande reklam ”också till konsumentens fördel [kan] stimulera konkurrensen mellan leverantöre[rna] av varor och tjänster”, vilket framgår av skäl 2, och vidare i skäl 5 framhållit att jämförande reklam ”kan vara ett berättigat sätt att informera konsumenterna om deras fördelar”.
According to recitals 13 to 15 in the preamble to Directive 97/55, the Community legislature considered that the need to promote comparative advertising required that the right conferred by the mark be limited to a certain extent.
Enligt skälen 13–15 i direktiv 97/55 har gemenskapslagstiftaren ansett att den rätt som ges genom varumärket i viss mån ska begränsas, eftersom det är nödvändigt att främja jämförande reklam.
Such a limitation of the effects of the mark for the purposes of promoting comparative advertising appears necessary not only in the case of use, by the advertiser, of a competitor’s actual mark, but also in the case of use of a sign similar to that mark.
En sådan begränsning av varumärkets rättsverkan i syfte att främja jämförande reklam är nödvändig inte endast för det fall annonsören använder en konkurrents varumärke, utan även när det är fråga om användning av ett kännetecken som liknar detta varumärke.
Under Article 2(2a) of Directive 84/450, ‘comparative advertising’ means any advertising which explicitly or by implication identifies a competitor or goods or services offered by a competitor.
I artikel 2.2a i direktiv 84/450 avses med ”jämförande reklam” nämligen all reklam som uttryckligen eller indirekt pekar ut en konkurrent eller varor eller tjänster som tillhandahålls av en konkurrent.
The test for determining whether an advertisement is comparative in nature is thus whether it identifies, explicitly or by implication, a competitor of the advertiser or goods or services which the competitor offers (Toshiba Europe, paragraph 29, and De Landtsheer Emmanuel, paragraph 17).
Det kriterium som ska vara uppfyllt vid fastställandet av att en reklamannons är av jämförande karaktär är således att en konkurrent till annonsören eller varor eller tjänster som tillhandahålls av denna konkurrent uttryckligen eller indirekt pekas ut (domarna i de ovannämnda målen Toshiba Europe, punkt 29, och De Landtsheer Emmanuel, punkt 17).
Therefore, when the use, in an advertisement, of a sign similar to the mark of a competitor of the advertiser is perceived by the average consumer as a reference to that competitor or to the goods and services which he offers — as in the case in the main proceedings — there is comparative advertising within the meaning of Article 2(2a) of Directive 84/450.
När genomsnittskonsumenten uppfattar användningen i reklam av ett kännetecken som liknar ett varumärke som innehas av en konkurrent till annonsören såsom en hänvisning till denna konkurrent eller till de varor eller tjänster som tillhandahålls av densamme – såsom är fallet i målet vid den nationella domstolen – föreligger det således jämförande reklam i den mening som avses i artikel 2.2a i direktiv 84/450.
Consequently, in order to reconcile the protection of registered marks and the use of comparative advertising, Article 5(1) and (2) of Directive 89/104 and Article 3a(1) of Directive 84/450 must be interpreted to the effect that the proprietor of a registered trade mark is not entitled to prevent the use, by a third party, of a sign identical with, or similar to, his mark, in a comparative advertisement which satisfies all the conditions, laid down in Article 3a(1) of Directive 84/450, under which comparative advertising is permitted.
I syfte att tillgodose såväl skyddet av registrerade varumärken som användningen av jämförande reklam, ska artikel 5.1 och 5.2 i direktiv 89/104 och artikel 3a.1 i direktiv 84/450 följaktligen tolkas på så sätt att innehavaren av ett registrerat varumärke inte har rätt att förhindra tredje man att använda ett kännetecken som är identiskt med eller liknar nämnda varumärke i jämförande reklam som uppfyller samtliga de krav som uppställs i artikel 3a.1 för att sådan reklam ska anses vara tillåten.