natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Concerning first of all the alleged contradiction in and/or inadequacy of the statement of reasons given in paragraph 33 of the judgment under appeal, it should be noted that the fact that a procedure is open to improvement does not in itself justify a financial correction.
Vad först beträffar påståendet att motiveringen i punkt 33 i den överklagade domen är motstridig och/eller otillräcklig, ska det påpekas att det förhållandet att ett förfarande är möjligt att förbättra inte i sig berättigar en finansiell korrigering.
There must be a serious failing in the application of express Community rules and such a failing must expose the EAGGF to a genuine risk of loss or irregularity (see Case C-318/02 Netherlands v Commission, paragraph 34, and Case C-5/03 Greece v Commission [2005] ECR I-5925, paragraph 51).
Det måste föreligga en allvarlig brist i tillämpningen av uttryckliga gemenskapsbestämmelser, och en sådan brist ska utsätta EUGFJ för en verklig risk för förlust eller oegentlighet (se domen i det ovannämnda målet Nederländerna mot kommissionen, punkt 34, och dom av den 7 juli 2005 i mål C-5/03, Grekland mot kommissionen, REG 2005, s. I-5925, punkt 51).
According to the Kingdom of Belgium, the Court of First Instance did not explain why the abovementioned rule, included by the Commission in its Guidelines, should be read in the light of the rule laid down in the Guidelines that flatrate corrections should be considered when the Commission finds a failure adequately to effect any control which is explicitly required by a regulation, or implicitly required in order to respect an explicit rule.
Enligt Konungariket Belgien förklarade inte förstainstansrätten varför den ovannämnda regeln, vilken återfinns i kommissionens riktlinjer, skulle tolkas mot bakgrund av den regel som anges i riktlinjerna, enligt vilken schablonmässiga korrigeringar bör övervägas om kommissionen finner att en kontroll som uttryckligen föreskrivs i en förordning eller som underförstått krävs för att följa en viss bestämmelse inte har genomförts.
In that regard, it should be pointed out that the Court of First Instance justified a joint reading of the provisions of the Guidelines on the basis in particular of the rules concerning the burden of proof in disputes connected with the clearance of EAGGF accounts.
Domstolen konstaterar i det avseendet att förstainstansrätten motiverade att bestämmelserna i riktlinjerna skulle tolkas i förening, genom att särskilt stödja sig på reglerna om bevisbördan i tvister rörande avslut av EUGFJ:s räkenskaper.
Such justification was adequate.
En sådan motivering är tillräcklig.
Despite the scope prima facie of the rule set out in paragraph 124 of the present judgment, a flatrate correction may be applied even where deficiencies are found in the application of implicit rules, provided compliance with those implicit rules is required in order to comply with an explicit rule (see, as regards a flatrate correction in conjunction with infringement of implicit obligations, Case C-157/00 Greece v Commission, paragraphs 28 and 37).
Trots räckvidden prima facie av den regel som anges i punkt 124 i förevarande dom, kan en schablonmässig korrigering tillämpas även när bristerna konstateras vid tillämpningen av underförstådda bestämmelser, förutsatt att efterlevnaden av dessa underförstådda bestämmelser är nödvändig för att iaktta en uttrycklig bestämmelse (se, beträffande en schablonmässig korrigering i samband med åsidosättande av underförstådda skyldigheter, domen av den 9 januari 2003 i det ovannämnda målet Grekland mot kommissionen, punkterna 28 och 37).
Next, as regards the alleged incompatibility of the implicit obligations in question with Community caselaw, it is clear that, in the light of what was stated in paragraph 84 of this judgment, there was no need for the Court of First Instance to examine the alleged contradiction.
Vad därefter beträffar påståendet att de aktuella underförstådda skyldigheterna är oförenliga med gemenskapens rättspraxis framgår det, med beaktande av vad som angetts i punkt 84 i förevarande dom, att det inte fanns anledning för förstainstansrätten att göra en analys av den påstådda motstridigheten.
So far as paragraph 51 of the judgment under appeal is concerned, it should be noted that that paragraph consisted of a summary of the claims made by the Kingdom of Belgium, which argued that the Commission had required it, where there were anomalies, either to conduct on-the-spot checks or reduce the area for which aid would be granted, or conduct other administrative checks.
När det gäller punkt 51 i den överklagade domen ska det påpekas att denna punkt bestod av en redogörelse för Konungariket Belgiens påståenden. Konungariket Belgien hävdade att kommissionen hade ålagt det att vid avvikelser antingen genomföra kontroller på plats eller minska den areal som stödet avsåg eller genomföra andra administrativa kontroller.
As regards ’other administrative checks’, it should be pointed out that, in point B.7.1.1 of the summary report, the Commission had already criticised that Member State for the absence of additional checks, that is to say, in this case, the absence of other checks, including administrative checks, in connection with aid applications where the area differences exceeded 5%.
Vad beträffar ”andra administrativa kontroller” konstaterar domstolen att kommissionen, i punkt B.7.1 i den sammanfattande rapporten, redan klandrade Konungariket Belgien för avsaknaden av ytterligare undersökningar, det vill säga i detta fall avsaknaden av andra kontroller, däribland administrativa kontroller, i fråga om de stödansökningar där skillnaderna mellan arealerna översteg 5 procent.
It follows from this that the Court of First Instance did not go further than the complaints contained in the contested decision and did not therefore have to provide any specific reasoning in that regard.
Härav följer att förstainstansrätten inte gick utöver de anmärkningar som angavs i det omtvistade beslutet och att den således inte var tvungen att ge en särskild motivering i det avseendet.
Lastly, as regards paragraphs 60 and 70 of the judgment under appeal, it must be concluded that the two separate findings made by the Court of First Instance are not at all contradictory.
Vad slutligen beträffar punkterna 60 och 70 i den överklagade domen konstaterar domstolen att de två olika konstateranden som förstainstansrätten gjorde inte alls är motstridiga.
In view of the foregoing, the third ground of appeal must be rejected as being unfounded.
Mot bakgrund av det ovan anförda kan överklagandet inte vinna bifall såvitt avser den tredje grunden.
D — Fourth ground of appeal: infringement of the principle of proportionality
D – Den fjärde grunden: Åsidosättande av proportionalitetsprincipen
In this ground of appeal, the Kingdom of Belgium alleges that the Court of First Instance wrongly applied the principle of proportionality in considering that the Commission was justified in imposing on it a financial correction of EUR 9 322 809.
Konungariket Belgien har genom denna grund gjort gällande att förstainstansrätten gjorde en felaktig tillämpning av proportionalitetsprincipen genom att anse att det var berättigat av kommissionen att med avseende på Konungariket Belgien föreskriva en finansiell korrigering med ett belopp på 9 322 809 euro.
According to the extrapolation method submitted to the Court by that Member State, the loss actually sustained by the EAGGF as a result of the alleged irregularities was EUR 1 079 814 or at most EUR 1 491 085.
Enligt den metod för extrapolering som Konungariket Belgien åberopade vid förstainstansrätten uppgick den skada som EUGFJ faktiskt lidit till följd av de påstådda oegentligheterna till ett belopp av 1 079 814 euro eller högst till ett belopp av 1 491 085 euro.
The Belgian Government also contends that its evaluation of the loss actually sustained by the EAGGF was wrongly rejected by the Court of First Instance solely on the ground that it failed to take into account the recovery of undue payments and files in respect of which data had been entered late.
Vidare har den belgiska regeringen hävdat att förstainstansrätten gjorde fel då den inte godtog dess uppskattning av den skada som EUGFJ faktiskt lidit enbart av det skälet att den inte tog hänsyn till kravet på återbetalning av oberättigade betalningar och de ansökningar i fråga om vilka dataregistreringen skett med försening.
However, even without those two factors, that Member State argues that its extrapolations were enough to show that the flatrate financial correction applied by the Commission was in any event disproportionate.
Även i avsaknad av dessa båda omständigheter har Konungariket Belgien hävdat att dess extrapoleringar under alla omständigheter kunde visa att den schablonmässiga finansiella korrigering som kommissionen tillämpade var oproportionerlig.
The Commission maintains that the Belgian authorities should have taken into account the recovery of undue payments in their initial extrapolation, something they failed to do.
Kommissionen har vidhållit att de belgiska myndigheterna, vid den första extrapoleringen, borde ha beaktat kravet på återbetalning av oberättigade betalningar, vilket de inte gjorde.
In reality, they are trying to put forward a fresh extrapolation by arguing at the appeal stage a maximum potential loss for the EAGGF now amounting to EUR 3 500 000.
I själva verket har de försökt att åberopa en ny extrapolering genom att i samband med överklagandet göra gällande att den maximala potentiella skadan för EUGFJ numera uppgår till ett belopp på 3 500 000 euro.
The Court has consistently held that, although it is for the Commission to prove that Community rules have been infringed, once it has established such an infringement it is for the Member State to demonstrate, if appropriate, that the Commission made an error as to the financial consequences to be attached to that infringement (Case C-5/03 Greece v Commission, paragraph 38, and caselaw cited therein).
Enligt fast rättspraxis åligger det kommissionen att styrka att de gemenskapsrättsliga bestämmelserna har åsidosatts. När detta åsidosättande styrkts, åligger det därefter medlemsstaten att i förekommande fall bevisa att kommissionen har dragit oriktiga slutsatser om de finansiella följderna av detta åsidosättande (dom av den 7 juli 2005 i det ovannämnda målet Grekland mot kommissionen, punkt 38 och där angiven rättspraxis).
As regards the type of correction applied, it should be noted, in the light of the Guidelines, that a flatrate correction may be considered by the Commission where it is not possible to determine precisely the losses suffered by the Community (see Case C-346/00 United Kingdom v Commission [2003] ECR I-9293, paragraph 53).
Vad beträffar den typ av korrigering som har tillämpats skall det med beaktande av riktlinjerna erinras om att, när det inte är möjligt att exakt beräkna den förlust som gemenskapen har åsamkats, en schablonmässig korrigering kan användas av kommissionen (se dom av den 18 september 2003 i mål C-346/00, Förenade kungariket mot kommissionen, REG 2003, s. I-9293, punkt 53).
In the present case, that was precisely so and the correction rate of 2% applied by the Commission in the contested decision is the lowest of the applicable rates (see, to that effect, United Kingdom v Commission, paragraph 56).
Så var just fallet här, och den korrigeringssats på 2 procent som kommissionen tillämpade i det omtvistade beslutet är den allra lägsta nivå som kan tillämpas (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Förenade kungariket mot kommissionen, punkt 56).
In that regard, where, instead of disallowing all the expenditure affected by the infringement, the Commission has endeavoured to establish rules for treating
När kommissionen i stället för att underkänna samtliga utgifter som berörs av åsidosättandet har bemödat sig om att fastställa regler för att åstadkomma en
JUDGMENT OF 24. 4.
I-5863, punkt 75, och se dom av den 22 april 1999 i mål C-28/94, Nederländerna mot kommissionen, REG 1999, s.
2008 — CASE C-418/06 P irregularities differently depending on the extent of the shortcomings in the checks and the degree of risk to the EAGGF, it is for the Member State to show that those criteria are arbitrary and unfair (see, to that effect, Case C-242/96 Italy v Commission [1998] ECR I-5863, paragraph 75; and see also Case C-28/94 Netherlands v Commission [1999] ECR I-1973, paragraph 56; and Case C-130/99 Spain v Commission [2002] ECR I-3005, paragraph 44).
I-1973, punkt 56, och av den 21 mars 2002 i mål C-130/99, Spanien mot kommissionen, REG 2002, s. I-3005, punkt 44).
As regards the 2% flatrate correction applied in the contested decision, the Kingdom of Belgium submitted an extrapolation which sought to show that the maximum loss sustained by the EAGGF was less than the amount resulting from the flatrate correction applied by the Commission.
Vad beträffar den schablonmässiga korrigering på 2 procent som tillämpades i det omtvistade beslutet åberopade Konungariket Belgien en extrapolering i syfte att visa att den maximala skada som EUGFJ lidit var lägre än det belopp som följde av den schablonmässiga korrigering som kommissionen tillämpade.
It should be pointed out that, in the event of deficiencies in the checks, assessment of the loss to which the EAGGF may have been exposed as a result must take into account in particular recovery of area aid payments unduly paid to farmers.
Domstolen konstaterar att när kontrollerna varit bristfälliga ska det vid beräkningen av den skada som EUGFJ kan ha utsatts för till följd av detta tas hänsyn till bland annat krav på återbetalning av arealstöd som felaktigt utbetalats till jordbrukarna.
The Court of First Instance was therefore right to find that the Kingdom of Belgium had not shown that the maximum loss incurred by the EAGGF could not be greater than EUR 1 491 085.
Det var följaktligen korrekt av förstainstansrätten att anse att Konungariket Belgien inte hade visat att den maximala skada som EUGFJ lidit inte kunde överstiga ett belopp på 1 491 085 euro.
In that regard, contrary to what that Member State maintains, if recovery of undue payments is not taken into account, the extrapolation submitted could not have probative value for purposes of demonstrating that the financial correction in question was disproportionate.
I motsats till vad Konungariket Belgien har hävdat kunde den åberopade extrapoleringen, om kravet på återbetalning av oberättigade betalningar inte beaktades, inte ha något bevisvärde i syfte att visa att den finansiella korrigeringen var oproportionerlig.
Moreover, by submitting in particular, at the appeal stage, a second extrapolation of the maximum loss to which the EAGGF was exposed as a result of the deficiencies of its authorities in the matter of checks, the Kingdom of Belgium thereby confirms the relative probative value of its initial extrapolations rejected by the Court of First Instance.
Genom att i samband med överklagandet bland annat göra gällande en andra extrapolering av den maximala skada som EUGFJ utsatts för till följd av de belgiska myndigheternas brister i fråga om kontroller, har Konungariket Belgien på det sättet bekräftat bevisvärdet av dess första extrapoleringar, vilka inte godtogs av förstainstansrätten.
It follows in that connection that it cannot be alleged that the Court of First Instance infringed the principle of proportionality.
Härav följer att det inte med framgång kan göras gällande i det avseendet att förstainstansrätten åsidosatte proportionalitetsprincipen.
In paragraph 122 of its appeal, the Kingdom of Belgium indeed refers to paragraph 93 of the judgment under appeal, in which the Court of First Instance considered that since the flatrate correction was set at 2%, the lowest level provided for by the Guidelines, and those Guidelines were not disputed, that correction could not, by definition, have infringed the principle of proportionality.
I punkt 122 i sitt överklagande har Konungariket Belgien visserligen hänvisat till punkt 93 i den överklagade domen, där förstainstansrätten fann att, eftersom den schablonmässiga korrigeringen hade fastställts till den lägsta nivå som föreskrivs i riktlinjerna, nämligen 2 procent, och dessa riktlinjer inte hade ifrågasatts, denna korrigering inte kunde strida mot proportionalitetsprincipen.
However, that Member State did not attempt to submit specific arguments in that regard to challenge that finding of the Court of First Instance.
Konungariket Belgien har dock inte i det avseendet försökt att anföra något särskilt argument i syfte att ifrågasätta detta konstaterande av förstainstansrätten.
In view of the foregoing, the fourth ground of appeal must be rejected.
Mot bakgrund av det ovan anförda kan överklagandet inte vinna bifall såvitt avser den fjärde grunden.
E — Fifth ground of appeal: error of law concerning the absence of unlimited jurisdiction in respect of the amounts of financial corrections
E – Den femte grunden: Felaktig rättstillämpning genom konstaterandet att det inte föreligger obegränsad behörighet i fråga om de finansiella korrigeringsbeloppen
The Kingdom of Belgium considers that the Court of First Instance committed an error of law in rejecting as inadmissible its claim that the Court should, under its unlimited jurisdiction, reduce the amount of the financial correction imposed by the Commission.
Konungariket Belgien anser att förstainstansrätten gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att avvisa dess yrkande om att förstainstansrätten, på grundval av sin obegränsade behörighet, skulle sätta ned beloppet för den finansiella korrigering som kommissionen hade beslutat.
That Member State maintains in that regard that Article 229 EC, which provides that regulations adopted jointly by the European Parliament and the Council, and by the Council, may give the Court of Justice unlimited jurisdiction with regard to the penalties provided for in such regulations does not apply.
Konungariket Belgien har i det avseendet hävdat att artikel 229 EG inte är tillämplig, vari det föreskrivs att i de förordningar som Europaparlamentet och rådet gemensamt, eller rådet ensamt, antar får domstolen ges en obegränsad behörighet i fråga om de påföljder som föreskrivs i förordningarna.
The financial penalties in question are laid down not in a regulation but in Commission guidelines.
De aktuella finansiella sanktionsåtgärderna föreskrivs nämligen inte i en förordning utan i kommissionens riktlinjer.
However, relying on Case C-449/99 P EIB v Hautem [2001] ECR I-6733, the Belgian Government considers that the Community Courts could be recognised as automatically having jurisdiction.
Med stöd av domen av den 2 oktober 2001 i mål C-449/99 P, EIB mot Hautem (REG 2001, s. I-6733), anser dock den belgiska regeringen att gemenskapsdomstolen kan tillerkännas en obegränsad behörighet ur intet.
The Commission recalls the principle that the EAGGF can finance only expenditure incurred in accordance with Community rules.
Kommissionen har erinrat om principen enligt vilken EUGFJ endast kan finansiera utgifter som verkställts i enlighet med gemenskapsbestämmelserna.
It is therefore required to refuse to finance any irregular expenditure and, if it is impossible to determine the exact amount of expenditure affected by an irregularity, it may go so far as to refuse to finance all the expenditure.
Kommissionen är således skyldig att vägra att finansiera oberättigade utgifter och den kan, när det är omöjligt att fastställa det exakta beloppet för utgifter som påverkas av en sådan oegentlighet, till och med vägra att finansiera samtliga utgifter.
In this latter case, and for the sake of ensuring proportionality, the system of flatrate corrections enables situations in which there is an irregularity to be differentiated through the application of financial corrections calculated according to the risk of loss to which the non-compliance by the Member State with the Community rules has exposed the budget.
I sistnämnda fall och av proportionalitetshänsyn gör systemet med schablonmässiga korrigeringar det möjligt att göra åtskillnad mellan de situationer då det föreligger oegentligheter, genom tillämpningen av finansiella korrigeringar som bestäms med hänsyn till den risk för förlust som medlemsstatens åsidosättande av gemenskapbestämmelserna har inneburit för budgeten.
This therefore precludes it being regarded as a system of penalties for irregular payments.
Detta medför således att det inte kan anses utgöra ett system för sanktionsåtgärder vid oberättigade betalningar.
As regards EIB v Hautem, the Commission is of the view that the Court of Justice accepted that it had unlimited jurisdiction in that case only because of the particu- lar nature of the dispute in question, the court having jurisdiction over the contract generally having unlimited jurisdiction.
Vad beträffar domen i det ovannämnda målet EIB mot Hautem är kommissionen av den uppfattningen att domstolen ansåg sig ha obegränsad behörighet i det målet endast på grund av den aktuella tvistens specifika karaktär, med avseende på vilken den domstol som enligt avtalet är behörig i allmänhet åtnjuter en obegränsad behörighet.
As the clearance of EAGGF accounts does not involve penalties, cases relating to it do not have any particular features justifying such acceptance.
Avslutet av EUGFJ:s räkenskaper innefattar dock inte några sanktionsåtgärder, och den tvist som hänför sig till detta har därför inte de särdrag som motiverar erkännandet av en sådan obegränsad behörighet.
In respect of the EAGGF, as the Court of First Instance rightly held, there is no provision conferring unlimited jurisdiction on the Community Courts as provided for under Article 229 EC.
Domstolen konstaterar att, såsom förstainstansrätten med rätta påpekade, det i fråga om EUGFJ inte föreskrivs någon bestämmelse som ger gemenskapsdomstolen obegränsad behörighet på det sätt som föreskrivs i artikel 229 EG.
In those circumstances, the Belgian Government’s argument that the Community Courts should be recognised as having unlimited jurisdiction in respect of the amounts of financial corrections imposed by the Commission in connection with the procedure for the clearance of EAGGF accounts is not supported by the contention that those corrections are in the nature of a penalty.
Under dessa omständigheter kan påståendet att de finansiella korrigeringarna utgör sanktionsåtgärder inte utgöra något stöd för den belgiska regeringens argument, vilket syftar till att gemenskapsdomstolen ska tillerkännas en obegränsad behörighet i fråga om beloppen för de finansiella korrigeringar som kommissionen beslutat inom ramen för förfarandet för avslut av räkenskaperna för EUGFJ.
Hence, the fifth ground of appeal must be rejected as being unfounded.
Följaktligen kan överklagandet inte vinna bifall såvitt avser den femte grunden.
In view of all the foregoing, the appeal must be dismissed.
Mot bakgrund av det ovan anförda skall överklagandet ogillas.
Under the first subparagraph of Article 69(3) of the Rules of Procedure, applicable in appeal proceedings under Article 118 of those Rules, the Court may order that the costs should be shared or that the parties are to bear their own costs.
Enligt artikel 69.3 första stycket i rättegångsreglerna, som enligt artikel 118 är tillämplig på mål om överklagande, kan domstolen besluta att kostnaderna ska delas eller att vardera parten ska bära sin kostnad.
In the present case, each party must be ordered to bear its own costs.
I förevarande mål beslutar domstolen att vardera parten ska bära sin rättegångskostnad.
On those grounds, the Court (Second Chamber) hereby
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (andra avdelningen) följande:
Joined Cases C-55/07 and C-56/07
Förenade målen C-55/07 och C-56/07
(Directive 97/81/EC — Equal treatment of parttime and fulltime workers — Discrimination — Administrative obstacle limiting opportunities for parttime work)
”Direktiv 97/81/EG — Likabehandling av deltidsarbetande och heltidsarbetande arbetstagare — Diskriminering — Administrativa hinder som begränsar möjligheten att arbeta deltid”