natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the present case, the Commission merely justified its extension of the deadline as follows: “for the handling of your application, we have to consult other Commission services”.
I detta ärende motiverade kommissionen bara sin förlängning av tidsfristen på följande sätt: ”för behandlingen av er ansökan måste vi konsultera andra tjänsteavdelningar inom kommissionen”.
This kind of statement did not amount to “detailed reasons” within the meaning of Regulation 1049/2001.
Den här sortens uttalande utgjorde inte ”utförliga skäl” i den mening som avses i förordning (EG) nr 1049/2001.
The Commission, thus, failed to comply with the relevant statutory requirement.
Kommissionen underlät följaktligen att uppfylla det i lagstiftningen fastställda kravet.
Accordingly, its failure to do so constituted an instance of maladministration.
Dess underlåtenhet att göra detta innebar att ett administrativt missförhållande förelåg.
Failure to apply Communication on Relations with Complainant
Underlåtenhet att tillämpa meddelandet om klagandens ställning
Summary of decision on complaint 446/2007/WP against the European Commission
Sammanfattning av beslut i klagomål 446/2007/WP mot Europeiska kommissionen
A German lawyer alleged that the Commission had failed properly to deal with a le4 er in which he had asked it to open infringement proceedings against Germany.
En tysk advokat påstod att kommissionen hade underlåtit att vidta lämpliga åtgärder till följd av en skrivelse i vilken han hade begärt att kommissionen skulle inleda ett överträdelseförfarande mot Tyskland.
According to him, Germany was in breach of Community law because it was practically impossible to pursue former or current members of the German government for criminal wrongdoing.
Enligt honom har Tyskland brutit mot gemenskapsrätten, eftersom det är praktiskt taget omöjligt att väcka åtal mot tidigare eller nuvarande medlemmar av den tyska regeringen för brottsliga handlingar.
The Commission had replied that it had no competence to intervene in the ma4 er.
Kommissionen hade svarat attden inte var behörig attingripa i saken.
In his le4 er to the Commission opening the inquiry, the Ombudsman pointed out that the Commission’s “Communication on Relations with the Complainant in Respect of Infringements of Community Law”23 could be applicable in this case.
I den skrivelse till kommissionen genom vilken undersökningen inleddes påpekade ombudsmannen attkommissionens meddelande om klagandens ställning i ärenden om överträdelser av gemenskapsrätten23 en23 kan vara tillämpligt i detta fall.
In the Communication, the Commission laid down standards for its contacts with complainants who consider that measures or practices in a Member State infringe Community law.
I meddelandet har kommissionen fastställt normer för sina kontakter med klagande som anser attåtgärder eller praxis i medlemsstaterna strider mot gemenskapsrätten. en.
In its opinion, the Commission argued that the Communication was not applicable because the complainant’s complaint did not relate to an area in which it could conduct infringement proceedings, but fell within the scope of police and judicial cooperation in criminal ma4 ers (Title VI of the EU Treaty).
I sitt yttrande hävdade kommissionen att meddelandet inte var tillämpligt, eftersom klagandens klagomål inte avsåg ett område där kommissionen kunde genomföra överträdelseförfaranden, utan föll inom området för polissamarbete och straffrätt sligt samarbete (avdelning VI i EU-fördraget).
The Ombudsman noted that the complainant had clearly intended his le4 er to constitute an infringement complaint.
Ombudsmannen påpekade attdet var tydligt attklaganden hade menat sin skrivelse som ettöverträdelseklagomål.
He pointed out that the second paragraph of point 3 of the Communication contains an exhaustive list of reasons on the basis of which correspondence shall not be investigable as an infringement complaint, for example if “it sets out a grievance which clearly falls outside the scope of Community law”.
Han påpekade attpunkt 3 andra stycket i meddelandet innehåller en uttömmande förteckning över vilka skrivelser som inte ska handläggas som klagomål, till exempel skrivelser som ”innehåller grunder som uppenbart inte omfattas av gemenskapsrättens tillämpningsområde”.
The Communication provides that, where the Commission decides not
I meddelandet anges attom kommissionen beslutar attinte registrera en
Communication to the European Parliament and the European Ombudsman on relations with the complainant in respect of infringements of Community law, OJ 2002 C 244, p. 5.
Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och Europeiska ombudsmannen om klagandens ställning i ärenden om överträdelser av gemenskapsrätten, EGT 2002 C 244, s. 5.
SUMMARIES OF DECISIONS to register a correspondence as a complaint, it shall “notify the author to that e� ect by ordinary le4 er se4 ing out one or more of the reasons listed in the second paragraph of point 3”.
SAMMANFATTNINGAR AVBESLUT skrivelse som klagomål, ska den ”meddela avsändaren detta i en skrivelse, med angivande av skälet eller skälen för detta (se punkt 3 andra stycket ovan)”.
The Ombudsman considered that the Commission’s failure to apply the Communication when it replied to the complainant was maladministration and made a critical remark.
Ombudsmannen ansåg att kommissionens underlåtenhet att tillämpa meddelandet när den svarade klaganden innebar ettadministrativt missförhållande och riktade en kritisk anmärkning till kommissionen.
However, the Ombudsman took the view that the complainant’s complaint indeed appeared to concern a “grievance which clearly falls outside the scope of Community law”.
Emellertid ansåg ombudsmannen attklagandens klagomål verkligen föreföll innehålla ”grunder som uppenbart inte omfattas av gemenskapsrättens tillämpningsområde”.
In particular, the complainant had not explained in what way he considered that the accountability of politicians in criminal ma4 ers related to an obligation of Germany under the EC Treaty.
Framför allt hade klaganden inte förklarat på vilket sätthan ansåg attpolitikers straffrätt sliga ansvar är relaterat till någon av Tysklands skyldigheter enligt EG-fördraget.
Therefore, the Ombudsman considered that the Commission had correctly concluded that it could not investigate the complainant’s concerns by way of an infringement procedure.
Ombudsmannen ansåg därför attkommissionen hade gjort rättnär den drog slutsatsen attden inte kunde utreda klagandens påståenden genom ett överträdelseförfarande.
Failure to publish the annual report 2005 on access to documents
Underlåtenhet att offentliggöra årsrapporten för 2005 om tillgång till handlingar
Summary of decision on complaint 668/2007/MHZ against the European Commission
Sammanfattning av beslut i klagomål 668/2007/MHZ mot Europeiska kommissionen
Statewatch complained to the Ombudsman that, contrary to its legal obligation resulting from Article 17(1) of Regulation 1049/200124, the Commission had failed to publish, in 2006, its annual report 2005 on access to European Parliament, Council and Commission documents.
Statewatch ingav ett klagomål till ombudsmannen om att kommissionen, i strid mot sin rättsliga skyldighet enligt artikel 17.1 i förordning 1049/200124, under 2006 hade underlåtit att offentliggöra sin årsrapport för 2005 om tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar.
According to the complainant, the annual report is the only way for citizens to be informed about the Commission’s response to access to documents requests.
Enligt klaganden är det endast genom årsrapporten som medborgare kan hålla sig informerade om kommissionens svar på ansökningar om tillgång till handlingar.
Statewatch claimed that the failure to publish the report on time was a clear case of maladministration.
Statewatch yrkade attunderlåtenheten attoff entliggöra rapporten i tid var etttydligt fall av administrativt missförhållande.
In its opinion, the Commission stated that it was well aware of the obligation to publish an annual report.
I sitt yttrande slog kommissionen fast att den var väl medveten om sin skyldighet att offentliggöra en årsrapport.
However, the draing of the report had been delayed because of a major turnover of sta�in the service dealing with access to documents issues.
Utarbetandet av rapporten hade emellertid försenats till följd av en kraftig personalomsättning inom den avdelning som handlägger frågor som rör tillgång till handlingar.
Furthermore, priority had been given to the launching of the public consultation on the review of the access to documents regulation.
Dessutom hade man varit tvungen attprioritera lanseringen av det offentliga samrådet om granskningen av förordningen om tillgång till handlingar.
In the Ombudsman’s view, the reasons given by the Commission to explain its failure were not convincing.
Enligt ombudsmannens åsikt var de skäl som kommissionen lade fram för attförklara sin underlåtenhet inte övertygande.
He found that the Commission’s failure to publish the 2005 report before the end of 2006 was an instance of maladministration and made a critical remark.
Han konstaterade attkommissionens underlåtenhet attoff entliggöra årsrapporten för 2005 före utgången av 2006 utgjorde ettfall av administrativt missförhållande och lämnade en kritisk anmärkning.
The Ombudsman emphasised that citizens can hardly trust the institutions if they are not able to respect the deadlines they themselves set.
Ombudsmannen underströk attmedborgare knappast kan lita på institutionerna om dessa inte kan iaktta de tidsfrister de själva fastställer.
The Ombudsman also made a further remark, in which he pointed out that the publication of reports is a key mechanism of accountability to, and communication with, European citizens.
Ombudsmannen lämnade ytterligare en anmärkning i vilken han påpekade att offentliggörandet av rapporter är en avgörande mekanism för ansvarigheten inför, och kommunikationen med, europeiska medborgare.
The Ombudsman further encouraged the Commission to set a good example to the many new Community agencies which have recently been established, by giving high priority in future to ensuring the timely publication of reports.
Ombudsmannen uppmanade vidare kommissionen attföregå med gottexempel för de många nya gemenskapsbyråer som nyligen har inrättats, genom att i framtiden se till att prioritera att rapporter offentliggörs i tid.
Since, in September 2007, the Commission finally published the report in question, the Ombudsman closed the case.
I september 2007 offentliggjorde kommissionen slutligen rapporten i fråga och ombudsmannen avslutade därför ärendet.
The European Personnel Selection O ce
Europeiska gemenskapernas byrå för uttagningsprov för rekrytering av personal
Challenge to the compulsory online registration and information system for competitions
Ifrågasättande av den obligatoriska onlineregistreringen och informationssystemet för uttagningsprov agningsprov
Summary of decision on complaint 3346/2004/ELB against the European Personnel Selection O ce (EPSO)
Sammanfattning av beslut i klagomål 3346/2004/ELB mot Europeiska gemenskapernas byrå för rekrytering av personal (EPSO)
EPSO adopted a system under which candidates in open competitions are required to register and communicate with EPSO on-line.
EPSO införde ettsystem där sökande i allmänna uttagningsprov måste registrera sig och kommunicera med EPSO online.
The complainant challenged this system.
Klaganden ifrågasatt e detta system.
His main argument was that this requirement is discriminatory, given the low Internet penetration rate in some Member States and the di culties in gaining access to the Internet in rural areas.
Hans huvudargument var attdett a krav är diskriminerande, eftersom Internetpenetreringen är begränsad i vissa medlemsstater och det är svårt att få tillgång till Internet i landsbygdsområden.
EPSO rejected the complainant’s allegations, by referring, in particular, to the reasons for adopting the foregoing system.
EPSO tillbakavisade klagandens påståenden genom att framför allt hänvisa till skälen för införandet av detta system.
The Ombudsman, first, noted that the principle of equality of treatment of candidates or potential candidates in competition proceedings is a fundamental principle binding on Community institutions and bodies.
Ombudsmannen konstaterade först att principen om likabehandling av sökande eller potentiella sökande i uttagningsförfaranden är en grundläggande princip som är bindande för gemenskapens institutioner och organ.
The Ombudsman found that the requirement at issue is not, in principle, discriminatory and unfair on the basis (i) of certain statistical data about Internet use or accessibility provided by the parties or found on the Eurostat website; (ii) that there was no evidence that a significant number of persons interested in applying to EPSO and participating in EPSO competitions have been prevented from doing so because of their restricted access to the Internet; (iii) that, as a ma4 er of common knowledge and experience, accessibility to the Internet is constantly increasing; (iv) of EPSO’s justifications for the system, namely, greater transparency and improving accessibility to information.
Ombudsmannen fann att det berörda kravet i princip inte är diskriminerande och orättvist på grundval av i) statistik om Internetanvändning och Internettillgång som har lämnats av parterna eller hämtats från Eurostats webbplats, ii) attdet inte fanns några bevis för attettbetydande antal personer som är intresserade av attansöka till EPSO och som deltar i EPSO:s uttagningsprov har förhindrats göra detta på grund av att de haft begränsad tillgång till Internet, iii) att det är allmänt känt atttillgången till Internet ständigt ökar, iv) EPSO:s skäl för attinföra systemet, nämligen ökad öppenhet och bättre tillgång till information.
However, the Ombudsman did not exclude the possibility that, in certain cases, candidates and potential candidates may have considerable and objectively justifiable di culty in applying to EPSO, or communicating with EPSO, via the Internet.
Ombudsmannen uteslöt emellertid inte möjligheten att sökande och potentiella sökande i vissa fall kan ha betydande och objektivt berättigade svårigheter attansöka till EPSO eller att kommunicera med EPSO via Internet.
In such cases, the abovementioned principle of non-discrimination requires that EPSO provide for an exception to the requirement for online registration and communication.
I sådana fall innebär den tidigare nämnda principen om ickediskriminering att EPSO måste göra ett undantag från kravet på onlineregistrering och kommunikation.
The Ombudsman, thus, found that EPSO’s failure to do so amounted to maladministration and addressed a relevant dra recommendation to EPSO.
Ombudsmannen fann därför att EPSO:s underlåtenhet attgöra detta utgjorde ettadministrativt missförhållande och skickade ett förslag till rekommendation om detta till EPSO.
He also suggested, on the basis of a pertinent analysis, that EPSO could require requests for an exception to be supported by evidence of a kind that the person concerned could reasonably be expected to provide in the circumstances.
På grundval av en relevant analys föreslog han också att EPSO kan kräva att en begäran om undantag ska styrkas med sådana bevis som den berörda personen under dessa omständigheter rimligen kan förväntas kunna lägga fram.
EPSO did not accept the drarecommendation. In doing so, it relied upon arguments that the Ombudsman found unconvincing.
EPSO godtog inte förslaget till rekommendation och hänvisade i detta sammanhang till argument som ombudsmannen inte fann övertygande.
He noted, inter alia, that administrative convenience, in the sense of avoidance of di culties in assessing fairly and even-handedly relevant requests for an exception, taking into account his relevant analysis in the dra recommendation, is insu cient to validate what otherwise is a violation of the principle of equal treatment of candidates or potential candidates.
Han noterade bland annat attadministrativ bekvämlighet, i den meningen att man ville undvika svårigheter att utifrån hans relevanta analys i förslaget till rekommendation rättvist och opartiskt bedöma relevanta ansökningar om undantag, inte är tillräckligt för att rättfärdiga överträdelser av principen om likabehandling av sökande eller potentiella sökande.
The Ombudsman, thus, maintained his above finding of maladministration and closed the case with a critical remark.
Ombudsmannen vidhöll därför sin tidigare nämnda slutsats om administrativt missförhållande och avslutade ärendet med en kritisk kommentar.
Linguistic requirements of candidates in open competitions
Språkkrav på sökande vid allmänna uttagningsprov agningsprov
Summary of decision on complaint 3114/2005/MHZ against the European Personnel Selection O ce (EPSO)
Sammanfattning av beslut i klagomål 3114/2005/MHZ mot Europeiska gemenskapernas byrå för uttagningsprov för rekrytering av personal (EPSO)
The complaint concerned the language regime for recruitment competitions, following the enlargement of 1 May 2004, when ten new Member States joined the Union.
Klagomålet gällde språkordningen för uttagningsproven efter utvidgningen den 1 maj 2004, när tio nya medlemsstater anslöt sig till unionen.
The Regulation also provides for competitions to continue to be held, up to the year 2010, for the recruitment of o cials whose main language is one of the 11 languages of the old Member States.
Enligt förordningen ska också uttagningsprov fortsätta hållas till och med 2010 för rekrytering av tjänstemän vars huvudspråk är ettav de elva språken i de gamla medlemsstaterna.
EPSO then organised two sets of competitions.
EPSO anordnade sedan två uppsättningar uttagningsprov. agningsprov.
The first set of competitions was restricted to nationals of the new Member States.
Den första uppsättningen var begränsad till medborgare i de nya medlemsstaterna.
Candidates had to have one of the 10 languages of the new Member States as their main language.
De sökande måste ha ett av de tio språken i de nya medlemsstaterna som sitt huvudspråk.
They also had to demonstrate a satisfactory knowledge of one of the 11 languages of the old Member States.
De måste också visa att de hade tillfredsställande kunskaper i ett av de elva språken i de gamla medlemsstaterna.
Furthermore, they were obliged to take part of the tests in English, French, or German.
Vidare måste de delta i tester i engelska, franska eller tyska.
The second set of competitions was open to nationals of all 25 Member States.
Den andra uppsättningen uttagningsprov var öppen för medborgare i alla 25 medlemsstaterna.
Candidates had to have one of the 11 languages of the old Member States as their main language and demonstrate a satisfactory knowledge of another of those 11 languages.
De sökande måste ha ett av de elva språken i de gamla medlemsstaterna som huvudspråk och visa tillräckliga kunskaper i ytterligare ett av dessa elva språk.
They were not, however, obliged to demonstrate knowledge of English, French, or German.
De behövde dock inte visa kunskaper i engelska, franska eller tyska.
The Association of Graduates of the Polish National School of Public Administration complained that, by organising the competitions in this way, EPSO had discriminated against citizens of the new Member States.
Enligt klagomål från en sammanslutning av utexaminerade från Polens nationella skola för offentlig förvaltning, Association of Graduates of the Polish National School of Public Administration, innebar detta sättattanordna uttagningsproven att EPSO diskriminerade medborgare i de nya medlemsstaterna.
In its opinion, EPSO took the view that each competition has its own objectives and, therefore, discrimination or unfair treatment could not be alleged on the basis of a comparison of one notice of competition with another.
I sitt yttrande intog EPSO ståndpunkten att varje uttagningsprov har sina egna syften och att man därför inte kan jämföra ettmeddelande om uttagningsprov med ettannat meddelande om uttagningsprov och hävda att det föreligger diskriminering eller orättvis behandling.
EPSO also pointed to Regulation 401/2004 (“the Regulation”) as the legal basis for the competitions in question.
EPSO angav också förordning 401/2004 (”förordningen”) som rättslig grund för uttagningsproven i fråga.
The Ombudsman asked EPSO to explain why only the 11 “old” languages were acceptable as the second language and why only candidates from new Member States were required to have knowledge of English, French, or German.
Ombudsmannen bad EPSO förklara varför bara de elva ”gamla” språken var godtagbara som andraspråk och varför kunskaper i engelska, franska eller tyska krävdes endast för sökande från nya medlemsstater.
In reply, EPSO stated that the knowledge of one of the 11 languages was “be4 er suited to the realities of the administrative organisation of the institutions during the transitional period”, and that “there is no possible obligation to take account of the immense variety of individual choices that candidates could make when choosing a second language.”
Som svar angav EPSO att kunskaper i ett av de elva språken ”passade bättre med verkligheten inom institutionernas administrativa organisation under övergångsperioden”, och att ”det inte finns någon skyldighet att ta hänsyn till den enorma mångfald av individuella val som sökandena skulle kunna göra när de väljer andraspråk”.
The Ombudsman’s analysis of the case began by recalling Article 12 of the EC Treaty, which forbids discrimination on grounds of nationality, and the case-law of the Community Courts concerning the principle of non-discrimination.
Ombudsmannen inledde sin analys av ärendet med en hänvisning till artikel 12 i EG-fördraget, som förbjuder diskriminering på grund av nationalitet, och gemenskapsdomstolarnas rättspraxis gällande principen om icke-diskriminering.
He pointed out that legislation must be interpreted in the light of these legal principles and that language requirements for employment may constitute indirect discrimination on the grounds of nationality, unless they are justified. ed.
Han påpekade att lagstiftning måste tolkas i ljuset av dessa rättsprinciper och att språkkraven för anställning kan utgöra en indirekt diskriminering på grund av nationalitet om dessa inte är motiverade.
The Ombudsman considered that the requirements as regards the main languages of the competitions were authorised by the Regulation.
Ombudsmannen ansåg att kraven när det gäller huvudspråken för uttagningsproven var tillåtna enligt förordningen.
However, the Regulation said nothing about requirements for second languages, nor did it require knowledge of English, French, or German.
Däremot anges inget om andraspråk i förordningen och inte heller attkunskaper i engelska, franska eller tyska krävs.
Whilst in principle there might be convincing reasons why knowledge of specific Community languages could be necessary for the performance of a future o cial’s duties, EPSO had not adequately explained why only the 11 old languages were acceptable as a second language.
Det kan i princip finnas övertygande skäl till attkunskaper i specifika gemenskapsspråk skulle kunna vara nödvändiga för att en framtida tjänsteman ska kunna utföra sina arbetsuppgifter, men EPSO hade inte på ett adekvat sätt förklarat varför endast de elva gamla språken var godtagbara som andraspråk.
The Ombudsman also accepted that it might be justifiable to require knowledge of specific languages to ensure e cient internal communication.
Ombudsmannen godtog också att det kan vara motiverat att kräva kunskaper i specifika språk för att säkerställa en effektiv intern kommunikation.
But EPSO had not explained why it considered it was essential for candidates from the new Member States to know English, French, or German, but not
EPSO hade dock inte förklarat varför det ansågs oundgängligt att sökande från de nya medlemsstaterna kunde engelska, franska eller tyska medan det inte ansågs nödvändigt för sökande i den andra uppsättningen uttagningsprov attvisa kunskaper i något av dessa språk, trots att de båda grupperna av sökande i allt väsentligt skulle utföra samma funktioner.