natgillin/translations-raw huggingface dataset:
10 — See Case C-60/00 Carpenter [2002] ECR I-6279, paragraph 38; MRAX, paragraph 53; Case C-157/03 Commission v Spain, paragraph 26; Case C-503/03 Commission v Spain [2006] ECR I-1097, paragraph 41; and Eind, paragraph 44.
I-6279), punkt 38, domen i det ovannämnda målet MRAX, punkt 53, domen av den 14 april 2005 i det ovannämnda målet kommissionen mot Spanien, punkt 26, dom av den 31 januari 2006 i mål C-503/03, kommissionen mot Spanien (REG 2006, s.
12 — See Case C-370/90 Singh [1992] ECR I-4265.13 — See Carpenter.14 — Case C-109/01 [2003] ECR I-9607.
14 — Dom av den 23 september 2003 i mål C-109/01, Akrich (REG 2003, s. I-9607).
METOCK AND OTHERS in a Member State other than his State of origin requires that the consequential right of residence conferred on non-EU national members of his family by Directive 2004/38 must be construed as entailing the right to join him, including directly from outside the Union.
sin rätt att uppehålla sig i en annan medlemsstat än ursprungslandet måste den härledda uppehållsrätt som enligt direktiv 2004/38 tillerkänns familjemedlemmar som inte är unionsmedborgare anses omfatta rätten att förenas med nämnda unionsmedborgare, inbegripet direkt från ett land utanför EU.
It follows that a Member State cannot legitimately require those family members to have previously been lawfully resident in another Member State in order to be able to rely on the provisions of that directive.
Av detta följer att en medlemsstat inte med framgång kan kräva att familjemedlemmarna redan ska ha uppehållit sig lagligen i en annan medlemsstat för att kunna åberopa bestämmelserna i direktivet.
establish herself with her spouse who was a national of a nonmember country, since he had not previously been lawfully resident in a Member State, it nevertheless required the competent authorities of the Member State of origin to assess the application by the spouse to enter and remain in their territory in the light of the fundamental right to respect for family life within the meaning of Article 8 of the European Convention, 15as the freedom of movement of the Union citizen was at issue.
en unionsmedborgares make, som var tredjelandsmedborgare, i den ursprungsmedlemsstat till vilken unionsmedborgaren hade återvänt för att bosätta sig, eftersom denne make inte tidigare hade uppehållit sig lagligen i en medlemsstat, förpliktade den ändå de behöriga myndigheterna i ursprungsmedlemsstaten att, eftersom det rörde sig om en unionsmedborgares rätt till fri rörlighet, bedöma makens ansökan om att få resa in och uppehålla sig på territoriet mot bakgrund av den grundläggande rätten till respekt för familjelivet i den mening som avses i artikel 8 i Europakonventionen. 15
Such an interpretation of Direct- ive 2004/38 is disputed by Ireland and the intervening Member States on the basis of the approach taken in Akrich, 16according to which the benefit of the right of residence conferred by Article 10 of Regulation No 1612/68 on a national of a nonmember country, who is the spouse of a Union citizen and moves to a Member State to which the Union citizen has migrated, is subject to the condition of prior lawful residence in another Member State, since that regulation relates solely to freedom of movement within the Community and says nothing about the rights of that national of a nonmember country who is the spouse of a Union citizen as regards access to the territory of the Community.
Den irländska regeringen och de intervenerande medlemsstaterna har mot denna tolkning av direktiv 2004/38 åberopat domen i det ovannämnda målet Akrich, 16i vilken domstolen slog fast att för att en tredjelandsmedborgare som är make till en unionsmedborgare ska komma i åtnjutande av den uppehållsrätt som föreskrivs i artikel 10 i förordning nr 1612/68 när han flyttar till en medlemsstat dit unionsmedborgaren har flyttat, krävs det att han redan lagligen har uppehållit sig i en annan medlemsstat, eftersom förordningen endast avser den fria rörligheten inom gemenskapen och inte säger någonting om rätten för en tredjelandsmedborgare som är make till en unionsmedborgare att få tillträde till gemenskapens territorium.
If this approach is followed, then it must be acknowledged that interpreting Direct- ive 2004/38 as meaning that the right of residence which it confers on nationals of nonmember countries, who are members of the family of a Union citizen in the host Member State, does not guarantee them a right of access to the territory of the Community, that is to say applies only if they have previously been lawfully resident in another Member State, would infringe the right of the Union citizen to lead a normal family life and, therefore, his right to reside in the host Member State.
Enligt detta synsätt måste det erkännas att om direktiv 2004/38 tolkades så, att den uppehållsrätt som enligt direktivet ska medges i den mottagande medlemsstaten för en tredjelandsmedborgare som är familjemedlem till en unionsmedborgare inte garanterade tredjelandsmedborgaren rätt till tillträde till gemenskapsterritoriet, det vill säga var tillämplig endast om denne tidigare hade uppehållit sig lagligen i en annan medlemsstat, skulle det skada unionsmedborgarens rätt att leva ett normalt familjeliv, och följaktligen hans eller hennes rätt att uppehålla sig i den mottagande medlemsstaten.
In the cases in the main proceedings, the fact that Union citizens established in Ireland are unable to have their spouses join them from outside the Community is such as to undermine their free choice to reside in that Member State since it will tend to induce them to leave Ireland and go to a State, whether a Member State or not, where they will be able to live together with their spouses.
I målen vid den nationella domstolen innebär den omständigheten att det är omöjligt för unionsmedborgare bosatta i Irland att hämta hem sina makar från länder utanför gemenskapen att deras fria val att uppehålla sig i denna medlemsstat hotas, eftersom det kan få dem att lämna Irland och bosätta sig i ett land – en medlemsstat eller ett tredjeland – där de kan leva tillsammans med sina makar.
Consequently, the effectiveness of the right of a Union citizen to reside
För att unionsmedborgarna faktiskt ska kunna utöva
However, for a number of reasons, the approach taken in Akrich cannot have the general scope that the Member States ascribe to it.
Domen i det ovannämnda målet Akrich kan emellertid av flera skäl inte ges den allmänna räckvidd som medlemsstaterna vill ge den.
It conflicts with a trend in caselaw, which makes the right of residence conferred by Community legislation on a national of a nonmember country who is the family member of a Union citizen conditional solely on the existence of a ‘family relationship’.
Den passar inte in i den rättspraxis enligt vilken det enda villkoret för den uppehållsrätt som enligt gemenskapslagstiftningen ska beviljas en tredjelandsmedborgare som är familjemedlem till en unionsmedborgare är att det ska ha konstaterats
15 — European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed in Rome on 4 November 1950.
15 — Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, undertecknad i Rom den 4 november 1950.
16 — Paragraphs 49 to 51.
16 — Se punkterna 49–51.
VIEW OF MR POIARES MADURO — CASE C-127/08
STÄLLNINGSTAGANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-127/08 att det finns ”familjeanknytning”.
That was the judgment of the Court before 2003.
Denna bedömning gjorde domstolen före 2003. 17
17 That has been the judgment of the Court ever since.
Samma bedömning har den gjort även därefter.
18It has inferred from this right of residence conferred directly by Community law solely on the basis of a family relationship that a Member State is unable to adopt measures to expel a non-EU family member of a Union citizen solely on the basis of a failure to comply with legal formalities concerning the control of aliens 19and that the issue of a residence permit to that member serves purely to acknowledge rights already conferred. 20
18Eftersom uppehållsrätt enligt gemen- skapsrätten ska beviljas direkt på grundval av familjeanknytning, har domstolen dragit slutsatsen att en medlemsstat inte kan utvisa en unionsmedborgares familjemedlem, som inte är unionsmedborgare, enbart med motiveringen att de rättsliga formaliteterna avseende kontroll av utlänningar inte är uppfyllda 19och dragit slutsatsen att utfärdandet av uppehållstillstånd till familjemedlemmen i fråga enbart utgör ett erkännande. 20
Furthermore, in Jia, 21the Court itself explicitly linked the condition of previous lawful residence formulated in Akrich to the specific factual circumstances of the case in the main proceedings, in which a national of a nonmember country who was the spouse of a Union citizen had been residing unlawfully in a Member State and was seeking to evade national immigration legislation illicitly.
Domstolen angav för övrigt själv i domen i målet Jia 21 uttryckligen att det krav på föregående lagenlig vistelse i en annan medlemsstat som uppställdes i domen i det ovannämnda målet Akrich berodde på det särskilda faktiska sammanhanget i målet vid den nationella domstolen, det vill säga att en tredjelandsmedborgare som är make till en unionsmedborgare hade uppehållit sig illegalt i en medlemsstat och försökte kringgå de krav som ställs i nationell utlänningsrätt.
Mr Akrich, who was married to a British national and did not have the right to remain in the United Kingdom, had in fact agreed to be deported to Ireland, where he joined his wife who had installed herself there shortly before, and intended to return to the United Kingdom with his wife by taking advantage of the right of residence conferred by Community law as the spouse of a citizen of the Union who had exercised her right to free movement.
Eftersom Hacene Akrich, som var gift med en brittisk medborgare, saknade uppehållsrätt i Förenade kungariket, hade han gått med på att utvisas till Irland, där han återförenades med sin maka, som nyligen hade bosatt sig där. Han räknade med att under åberopande av den uppehållsrätt som medges enligt gemenskapsrätten kunna återvända till Förenade kungariket tillsammans med sin hustru i egenskap av make till en unionsmedborgare som utövat sin rätt till fri rörlighet.
17 — See MRAX, paragraph 59.18 — See Case C-157/03 Commission v Spain, paragraph 28.19 — See MRAX, paragraphs 73 to 80.20 — See Case C-157/03 Commission v Spain, paragraph 28.21 — Case C-1/05 [2007] ECR I-1.
20 — Se domen av den 14 april 2005 i det ovannämnda målet kommissionen mot Spanien, punkt 28.
Finally, account should be taken of the changes introduced by Directive 2004/38.
Slutligen måste man även beakta den nya situation som direktiv 2004/38 innebär.
Even if the approach in Akrich had a scope which was not limited to the specific circumstances of the case (abuse of rights), it was adopted under and in pursuance of Regulation No 1612/68.
Även under antagandet att räckvidden av domen i det ovannämnda målet Akrich inte var begränsad till det särskilda sammanhanget i det fallet (missbruk av rättighet), avkunnades den inom ramen för förordning nr 1612/68 och med avseende på dess tillämpning.
As stated in recital 3 in the preamble thereto, Directive 2004/38 seeks not only to codify but also to review the existing legislative instruments in order to ‘strengthen’ the right of free movement and residence of all Union citizens.
Som det anges i skäl 3 i direktiv 2004/38 syftar direktivet inte endast till att kodifiera existerande gemenskapsinstrument, utan också till att göra en översyn av dem i syfte att ”stärka” rätten att fritt röra sig och uppehålla sig för alla unionsmedborgare.
Furthermore, whereas Regulation No 1612/68 concerned, to cite its title, only ‘freedom of movement’ for workers within the Community, Direct- ive 2004/38 relates, in line with the right set out in Article 18 EC, to the right of Union citizens not only to ‘move’ but also to ‘reside’ freely within the territory of the Member States.
Medan förordning nr 1612/68, för att citera dess titel, endast avsåg arbetskraftens ”fria rörlighet” inom gemenskapen, avser direktiv 2004/38, i linje med den rättighet som fastställs i artikel 18 EG, unionsmedborgarnas rätt att inte endast ”röra sig” utan också fritt ”uppehålla sig” inom medlemsstaternas territorier.
In other words, freedom of movement for workers and the rules adopted pursuant thereto were essentially intended to remove obstacles to mobility for workers.
Med andra ord syftade förordningen om arbetskraftens fria rörlighet och dess tillämpningsföreskrifter främst till att avskaffa hindren för arbetstagarnas rörlighet.
Emphasis was therefore placed on the deterrent effect on leaving or entering a Member State which could be caused by the measures taken by the Member States.
Betoningen låg således på den avskräckande effekt som åtgärder vidtagna av medlemsstaterna kunde ha på utresa från eller inresa till en medlemsstat.
It is ultimately this view which inspired the ratio decidendi in Akrich.
Och det är sist och slutligen mot denna bakgrund som skälen för avgörandet (ratio decidendi) i domen i det ovannämnda målet Akrich ska ses.
After pointing out that the scheme of the Community law provisions seeks to secure freedom of movement for workers within the Community, whose exercise must not penalise the migrant worker and his family, the Court in fact inferred from this that where a citizen of the Union, established in a Member State and married to a national of a nonmember country without the right to remain in that Member State, moves to another Member State in order to work there as an employed person, the fact that that person’s spouse has no right under Article 10 of Regulation No 1612/68 to install himself with that person in the other Member State cannot constitute treatment which is less favourable than that which they enjoyed before the Union citizen made use of the opportunities afforded by the Treaty as regards movement of persons and,
Efter att ha erinrat om att systematiken i gemenskapsbestämmelserna syftar till att säkerställa arbetstagarnas fria rörlighet inom gemenskapen och att utövandet av denna rättighet inte får ha negativa konsekvenser för den migrerande arbetstagaren och hans familj, drog domstolen slutsatsen att när en unionsmedborgare, som är bosatt i en medlemsstat och gift med en tredjelandsmedborgare som inte har rätt till bosättning i denna medlemsstat, flyttar till en annan medlemsstat för att ta anställning där, kan inte det faktum att hans eller hennes make enligt artikel 10 i förordning nr 1612/68 inte har rätt att bosätta sig med honom eller henne i den andra medlemsstaten anses utgöra en mindre förmånlig behandling än den som de
METOCK AND OTHERS whether they hinder the freedom of a Union citizen to move to another Member State or the freedom to reside in another Member State.
att faktiskt utöva rätten att fritt uppehålla sig. Det finns emellertid ingen anledning att behandla kränkningar av familjelivet olika beroende på om de hindrar en unionsmedborgares frihet att flytta till en annan medlemsstat eller dennes frihet att uppehålla sig i en annan medlemsstat.
Therefore, since Directive 2004/38 must, like Regulation No 1612/68, 23also be interpreted in the light of the fundamental right to respect for family life, it must be concluded that the benefit of the right of residence granted by Directive 2004/38 to nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen cannot be made contingent on the prior lawful residence of those nationals in another Member State.
Eftersom direktiv 2004/38, i likhet med förordning nr 1612/68, 23 måste tolkas mot bakgrund av den grundläggande rättigheten till respekt för familjelivet, ska det slås fast att det för åtnjutande av den uppehållsrätt som enligt direktiv 2004/38 ska medges för en tredjelandsmedborgare som är familjemedlem till en unionsmedborgare inte får krävas att tredjelandsmedborgaren tidigare ska ha uppehållit sig lagligen i en annan medlemsstat.
Finally, it hardly needs to be pointed out that the fact that the right of residence conferred by Directive 2004/38 on nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen includes a right of access to the territory of the Community does not mean that that latter right may not be subject to limitations by the Member States.
Det ska slutligen erinras om att även om den uppehållsrätt som enligt direktiv 2004/38 tillerkänns en tredjelandsmedborgare som är familjemedlem till en unionsmedborgare omfattar en rätt till tillträde till gemenskapens territorium, betyder inte detta att medlemsstaterna inte kan begränsa den sistnämnda rättigheten.
Those limitations are explicitly provided for.
Begränsningarna anges uttryckligen i direktivet.
Article 27 of the directive refers to the traditional public policy restriction on the freedom of movement and residence of Union citizens and their family members, irrespective of nationality.
Enligt artikel 27 i direktivet får rätten att fritt röra sig och uppehålla sig begränsas för unionsmedborgare och deras familjemedlemmar, oavsett medborgarskap, av hänsyn till allmän ordning.
Article 35 imposes restrictions in cases of abuse of rights or fraud.
I artikel 35 föreskrivs om begränsning i händelse av missbruk av rättigheter eller bedrägeri.
This is obviously aimed at the possibility of marriages of convenience, but abuse of rights may also be deemed to cover the accordingly, is not such as to deter the citizen of the Union from exercising the rights in regard to freedom of movement conferred by Article 39 EC; conversely, where a citizen of the Union, established in a Member State and married to a national of a nonmember country with a right to remain in that Member State, moves to another Member State in order to work there as an employed person, that move must not result in the loss of the opportunity lawfully to live together, which is the reason why Article 10 of Regulation No 1612/68 confers on such a spouse the right to install himself in that other Member State.
Detta omfattar förstås risken för skenäktenskap, men missbruk av rättigheter kan även anses täcka fall där någon, såsom i fallet Akrich, försöker hade rätt till innan nämnda unionsmedborgare använde sig av de möjligheter som följer av fördraget till rörlighet för personer och kan följaktligen inte avskräcka unionsmedborgaren från att utöva rätten till rörlighet enligt artikel 39 EG. När däremot en unionsmedborgare, som är bosatt i en medlemsstat och gift med en tredjelandsmedborgare som har rätt att vistas i denna medlemsstat, flyttar till en annan medlemsstat för att ta anställning där, får denna flytt inte innebära att paret mister möjligheten att leva tillsammans lagligen, och av denna anledning ger artikel 10 i förordning nr 1612/68 maken rätt att bosätta sig i denna andra medlemsstat.
22 At present Directive 2004/38 places equal emphasis on the right to reside freely within the territory of the Member States.
22Genom direktiv 2004/38 läggs numera lika stor vikt vid rätten att fritt uppehålla sig inom medlemsstaternas territorium.
It is therefore no longer only the mobility but also the stability and permanence of residence in another Member State that is intended to be secured.
Det är således inte längre endast rörligheten, utan också stabiliteten eller varaktigheten hos vistelsen i en annan medlemsstat som man eftersträvar att säkerställa.
From this new standpoint, it is easy to see how requiring nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen to satisfy a condition of prior lawful residence in order to benefit from the right of residence conferred by Directive 2004/38 might affect continued residence in the Member State which a Union citizen has freely chosen.
Det kan lätt inses att om det i detta nya sammanhang tillämpades ett krav på föregående lagenlig vistelse i en medlemsstat för att få åtnjuta den uppehållsrätt som enligt direktiv 2004/38 ska medges för tredjelandsmedborgare som är familjemedlemmar till unionsmedborgare, skulle detta påverka varaktigheten hos vistelsen i den medlemsstat som unionsmedborgaren har valt av fri vilja.
If his family life changes and a family member is unable to rely on Community law in order to join him because he has not been lawfully resident in another Member State, the Union citizen will be induced to leave the territory of the Member State in which he had chosen to establish himself in favour of a State, whether a Member State or not, in which he will be able to reunite the family unit.
Om familjesituationen ändras och den nya familjemedlemmen inte kan åberopa gemenskapsrätten för att ansluta sig till sin make på grund av att familjemedlemmen inte tidigare har uppehållit sig lagenligen i en annan medlemsstat, kan unionsmedborgaren finna det nödvändigt att lämna den medlemsstats territorium där han valt att bosätta sig för att i stället flytta till ett annat land – en medlemsstat eller ett tredjeland – där han kan återförenas med sin make och bilda familj.
Thus, the infringement of the right to lead a normal family life that would be caused by the requirement of prior lawful residence in another Member State would, as can be seen, affect the effectiveness of the right of residence.
Den kränkning av rätten att leva ett normalt familjeliv som ett krav på föregående lagenlig vistelse i en annan medlemsstat innebär skulle således påverka möjligheten
23 — See Case 249/86 Commission v Germany [1989] ECR 1263, paragraph 10, and Baumbast and R, paragraph 72.
23 — Se dom av den 18 maj 1989 i mål 249/86, kommissionen mot Tyskland (REG 1989, s. 1263; svensk specialutgåva, volym 10, s.
22 — See Akrich, paragraphs 51 to 54.
22 — Se domen i det ovannämnda målet Akrich, punkterna 51–54.
VIEW OF MR POIARES MADURO — CASE C-127/08
STÄLLNINGSTAGANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-127/08 kringgå kraven i nationell utlänningsrätt.
Akrich case of seeking to evade national immigration legislation illicitly.
medlemsstaten innan de gifte sig och till och med innan unionsmedborgaren flyttade dit.
24 because Article 3(1) of the directive reserves the benefit of the directive to Union citizens and ‘to their family members … who accompany or join them’.
Denna fråga uppkommer eftersom åtnjutande av direktivets bestämmelser enligt artikel 3.1 är förbehållet unionsmedborgare och ”familjemedlemmar … som följer med eller ansluter sig till unionsmedborgaren”.
Should this wording not be considered to require the national of a nonmember country to have obtained the status of family member before coming to the host Member State?
Måste det inte anses att denna formulering förutsätter att tredjelandsmedborgaren ska ha erhållit ställning som familjemedlem före ankomsten till den mottagande medlemsstaten?
Ireland believes that it should.
Detta är vad den irländska regeringen anser.
Otherwise, how could the national of a nonmember country be regarded as accompanying or joining the Union citizen as a family member?
Hur skulle en tredjelandsmedborgare i annat fall kunna åtfölja eller ansluta sig till en unionsmedborgare i egenskap av familjemedlem?
Therefore, the answer to the first question should be that Directive 2004/38 does not authorise a Member State to make the benefit of the right of residence which it grants to nationals of nonmember countries who are the family members of a Union citizen subject to the condition that those nationals must have previously been lawfully resident in another Member State.
Den första tolkningsfrågan bör således besvaras så, att det enligt direktiv 2004/38 inte är tillåtet för en medlemsstat att, som villkor för åtnjutande av den uppehållsrätt som enligt direktivet ska medges för en tredjelandsmedborgare som är familjemedlem till en unionsmedborgare, kräva att nämnda tredjelandsmedborgare redan ska ha uppehållit sig lagligen i en annan medlemsstat.
B — Effect of the date of the marriage on the benefit of the right of residence conferred by Directive 2004/38
B — Huruvida giftermålsdatumet inverkar på åtnjutandet av den uppehållsrätt som föreskrivs i direktiv 2004/38