natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the meantime, a series of successive laws and judicial
Samtidigt tillät en rad lagar och rättsliga avgöranden att de etablerade operatörerna,
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-380/05 decisions allowed incumbent operators, including those who had been unsuccessful in the tender procedure, to continue their broadcasting operations.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-380/05 inbegripet sådana som inte hade godkänts vid anbudsförfarandet, fortsatte sin sändningsverksamhet.
The Gasparri Law effectively allowed incumbent operators to use frequencies for channels exceeding the antitrust threshold, thus blocking the release of those frequencies for new operators such as Europa 7, pending the implementation of a national plan for the allocation of frequencies for digital television.
I väntan på antagandet av en nationell plan för tilldelning av frekvenser för digitalTV tillät Gasparrilagen de facto etablerade operatörer att använda frekvenser för kanaler som överskred antitrusttröskeln, vilket hindrade att dessa frekvenser frigjordes för nya operatörer som till exempel Europa 7.
In addition, under the Gasparri Law, only active operators were eligible to apply for the right to use frequencies for digital television.
Enligt Gasparrilagen fick dessutom endast aktiva operatörer ansöka om rättighet att använda frekvenser för digital-TV.
Lastly, the Gasparri Law redefined the 20% threshold which had been introduced by the Maccanico Law.
I Gasparrilagen omdefinierades slutligen den tröskel på 20 procent som hade införts genom Maccanicolagen.
For instance, Law No 66/2001, 6which regulated the transition from analogue to digital television, allowed these operators to continue broadcasting by terrestrial frequencies until the implementation of a national plan for the allocation of frequencies for digital broadcast television.
Genom lag nr 66/2001 6, som reglerade övergången från analog till digital TV, tilläts till exempel att dessa operatörer fortsatte sända på markfrekvenser fram till antagandet av en nationell plan för tilldelning av frekvenser för digitalsänd TV.
That plan was supposed to come into effect on 31 December 2002 at the latest.
Planen i fråga skulle träda i kraft senast den 31 december 2002.
The deadline expired, but no plan was ever drawn up.
Slutdatumet passerades, men någon plan utarbetades aldrig.
Thus, at the material time, certain operators in national broadcast television had not obtained broadcasting rights, but were none the less allowed to continue their broadcasting activities, even though they exceeded the antitrust threshold.
Vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna i förevarande mål hade vissa operatörer av nationella TV-sändningar inte erhållit sändningsrättigheter, men tilläts ändå fortsätta sin sändningsverksamhet, trots att de överskred antitrusttröskeln.
Europa 7, despite having obtained broadcasting rights, could not start operating since it had not received the necessary frequencies.
Europa 7 kunde inte börja sända trots att bolaget erhållit sändningsrättigheter, eftersom det inte hade tilldelats nödvändiga frekvenser.
In addition, Europa 7, not being an active operator, could not obtain broadcasting rights for digital television.
Europa 7 kunde inte heller få sändningsrättigheter för digital-TV, eftersom bolaget inte var en aktiv operatör.
In a ruling of 20 November 2002, the Corte Costituzionale held that the transfer of channels that exceeded the 20% antitrust threshold from terrestrial television to cable or satellite television should take place no later than 31 December 2003, regardless of the state of developments with respect to digital television.
I ett avgörande av den 20 november 2002 slog Corte Costituzionale fast att övergången från marksänd TV till kabel- eller satellitTV för de kanaler som överskred antitrusttröskeln på 20 procent skulle ske senast den 31 december 2003, oavsett utvecklingsskedet för digital-TV.
7Yet, despite that ruling, the possibility for incumbent operators to keep using terrestrial frequencies for channels exceeding the antitrust threshold was again extended by Decreelaw No 352/2003 8(subsequently converted into Law No 43/2004 9) and by the Gasparri Law.
7Genom lagdekret nr 352/2003 8(senare omarbetat till lag nr 43/2004 9) och Gasparrilagen förlängdes, trots detta avgörande, än en gång möjligheten för etablerade operatörer att fortsätta att använda markfrekvenser för kanaler som överskred antitrusttröskeln.
6 — GURI No 70 of 24 March 2001.7 — Sentenza 20 November 2002, No 466/2002.8 — GURI No 300 of 29 December 2003.9 — GURI No 47 of 26 February 2004.
6 — GURI nr 70 av, den 24 mars 2001.7 — Sentenza, den 20 november 2002, nr 466/2002.8 — GURI nr 300 av, den 29 december 2003.9 — GURI nr 47 av, den 26 februari 2004.
After the period of 24 months following the notification of its broadcasting licence had expired, Europa 7 brought proceedings before the Tribunale Amministrativo Regionale Lazio (Latium Regional Administrative Court).
När perioden på 24 månader efter anmälan av sändningstillståndet hade löpt ut, väckte Europa 7 talan vid Tribunale Amministrativo Regionale Lazio.
It asked that the competent administrative authorities be ordered to allocate the necessary frequencies and to pay compensation in respect of the losses
Europa 7 yrkade att de behöriga administrativa myndigheterna skulle förpliktas att tilldela de nödvändiga frekvenserna och betala ersättning för de förluster som bolaget hade orsakats i
Europa 7 subsequently lodged an appeal before the Consiglio di Stato.
Europa 7 lämnade därefter in ett överklagande till Consiglio di Stato.
Throughout the national legal proceedings, the Italian authorities invoked Decreelaw No 352/2003 and the Gasparri Law in their defence.
Under hela det nationella domstolsförfarandet åberopade de italienska myndigheterna lagdekret nr 352/2003 och Gasparrilagen till sitt försvar.
In that context, the Consiglio di Stato has referred a raft of questions to the Court of Justice:
I detta sammanhang har Consiglio di Stato hänskjutit ett antal frågor till domstolen:
(2) Do the provisions of the EC Treaty which secure freedom to provide services and competition, on the interpretation provided by the Commission in the interpretative communication of 29 April 2000 on grants of rights under Community law, require the principles governing that matter to be capable of ensuring equal nondiscriminatory treatment, as well as transparency, proportionality and respect for the rights of individuals; and are those provisions and principles of the Treaty infringed by Article 3(7) of Italian Law No 249/1997, and by Article 1 of Decreelaw No 352 of 24 December 2003 converted into Law No 112/2004 (Gasparri Law), [ 10] inasmuch as those provisions enabled individuals operating networks in breach of the limits laid down by competition law to continue to operate, thereby excluding operators, such as the appellant undertaking, which, though in possession of the relevant rights granted following a regular competitive procedure, were unable to carry on the activity in respect of which such rights were granted because of a failure to allocate frequencies owing to their insufficient number or scarcity as a result of the continued exercise of rights by the owners of networks in breach of the limits on concentrations under antitrust law?
Krävs det enligt de bestämmelser i EG-fördraget som säkerställer friheten att tillhandahålla tjänster och konkurrens, såsom dessa tolkats av kommissionen i tolkningsmeddelandet av den 29 april 2000 om koncessioner enligt EG-rätten, att principerna för tilldelning av koncessioner skall kunna säkerställa en ickediskriminerande likabehandling, liksom insyn, proportionalitet och respekt för enskildas rättigheter? Står bestämmelserna i italiensk rätt, däribland artikel 3.7 i lag nr 249/1997 och artikel 1 i lagdekret nr 352 av den 24 december 2003, omvandlat till lag nr 112/2004 (Gasparrilagen),[ 10] i strid med dessa bestämmelser och principer i fördraget, genom att det enligt de nationella bestämmelserna är tillåtet för företag som driver TV-nät som överskrider antitrustreglernas gränser att fortsätta bedriva sin verksamhet, vilket har medfört att sådana aktörer som klagandebolaget utestängts från marknaden genom att de, trots att de innehar vederbörlig koncession som tilldelats efter ett regelrätt urvalsförfarande, inte har kunnat bedriva den verksamhet som koncessionerna avser på grund av att de inte har tilldelats några frekvenser (på grund av att frekvenserna är otillräckliga eller på grund av bristen på frekvenser, vilket beror på att de företag som har så kallade överskottsnät fortsätter att bedriva sin verksamhet)?
(3) With effect from 25 July 2003, does Article 17 of [Directive 2002/20/EC of the European Parliament and of
Följer det av artikel 17 i [Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/20/EG
10 — This appears to be a mistake: the Decreelaw in question was in fact converted into Law No 43/2004 of 24 February 2004.
10 — Detta förefaller att vara ett misstag: lagdekretet i fråga omvandlades de facto till lag nr 43/2004 av den 24 februari 2004.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-380/05 the Council of 7 March 2002 on the authorisation of electronic communications networks and services (Authorisation Directive)] render that directive directly effective in the internal legal order and oblige a Member State which has granted broadcasting rights (right to install networks or provide electronic communication services or the right to use frequencies) to bring them into line with Community rules; and does that entail the need actually to allocate the frequencies necessary for carrying on the activity in question?
av den 7 mars 2002 om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (auktorisationsdirektivet)] att direktivet från och med den 25 juli 2003 har direkt effekt i den nationella rättsordningen, och innebär artikeln en skyldighet för den medlemsstat som utfärdat koncessioner för TV-sändningsverksamhet (inbegripet rätten att installera kommunikationsnät eller tillhandahålla elektroniska kommunikationstjänster eller nyttjanderätten till frekvenser) att anpassa koncessionerna till gemenskapsbestämmelserna? Innebär denna skyldighet att det är nödvändigt att faktiskt tilldela de frekvenser som krävs för att kunna bedriva verksamheten?
(5) Do Article 9 of Directive 2002/21 …, the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of Directive 2002/20 …, and Article 4 of [Commission Directive 2002/77/EC of 16 September 2002 on competition in the markets for electronic communications networks and services], require the Member States to arrange for the cessation, at least as from 25 July 2003 (see Article 17 of the Authorisation Directive), of a situation of de facto use of frequencies (use of facilities without grant of rights or authorisations issued following a selection procedure), on the basis of the broadcasting system already in place, so that broadcasting cannot be undertaken where there is no proper planning in regard to matters concerning the airwaves and no logical increase in pluralism, in contravention of rights awarded by the Member State following a public procedure?
Innebär artikel 9 i direktiv 2002/21 …, artiklarna 5.2 andra stycket och 7.3 i direktiv 2002/20 … samt artikel 4 i [kommissionens direktiv 2002/77/EG av den 16 september 2002 om konkurrens på marknaderna för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster] en skyldighet för medlemsstaterna att, i vart fall från och med den 25 juli 2003 (se artikel 17 i auktorisationsdirektivet), se till att den faktiska användningen av frekvenser upphör (drift av system utan koncession eller tillstånd som utfärdats efter en jämförelse av de sökande) med avseende på verksamhet för TV-sändning, som den som bedrivits, så att det inte är tillåtet att bedriva sådan verksamhet utan en korrekt planering av etern och utan att detta är ägnat att öka mångfalden, vilket dessutom står i strid med de koncessioner som medlemsstaten har tilldelat efter ett urvalsförfarande?
(6) Is the derogation in the second subparagraph of Article 5(2) of Directive 2002/20 …, and in Article 4 of Directive 2002/77 …, available to be relied on by the Member State solely in order to protect pluralism of information and to guarantee the protection of cultural or linguistic diversity and not in favour of operators of networks in breach of the antitrust limits laid down in national competition legislation?
Skall bestämmelser om ett generellt tillstånd som föreskrivs i nationell rätt (artikel 23.5 i lag nr 112/2004), vilka – genom att tillåta att så kallade överskottsnät som inte valts ut genom ett urvalsförfarande fortsätter med sin sändningsverksamhet – medför att andra företags rättigheter enligt gemenskapslagstiftningen påverkas (artikel 17.2 i direktiv 2002/20 … och att de förhindras att bedriva sin verksamhet trots att de tilldelats en koncession efter ett urvalsförfarande, anses stå i strid med artikel 9 i [Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektiv)] och artikel 5 i auktorisationsdirektivet, i vilka det föreskrivs att tilldelningen skall ske genom ett öppet och ickediskriminerande förfarande med god insyn (artikel 5) som är baserat på objektiva, öppet redovisade, ickediskriminerande och proportionella kriterier (artikel 9)?
(4) Do Article 9 of [Directive 2002/21/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on a common regulatory framework for electronic communications networks and services (Framework Directive)] and Article 5 of the Authorisation Directive providing for transparent and nondiscriminatory public procedures (Article 5) conducted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria (Article 9) preclude a system providing for general authorisation under national law (Article 23(5) of Law No 112/2004); by permitting the continued operation, under that system of networks in breach of limits and not selected under a competitive procedure, do those provisions ultimately impinge on the Community-law rights under (Article 17(2) of Directive 2002/20 …) of other undertakings which are prevented from operating even though they have been successful in competitive procedures?
Kunde och kan undantaget i artikel 5.2 andra stycket i direktiv 2002/20… … och artikel 4 i direktiv 2002/77… åberopas av medlemsstaten endast med hänvisning till skyddet för informationsmångfalden och för att säkerställa skyddet för kulturell eller språklig mångfald, och inte till förmån för de företag som driver nät som överskrider de gränser i antitrustreglerna som redan föreskrivs i den nationella lagstiftningen?
(7) attendant accentuating of the scarcity of available frequencies owing to the existence of analogue and digital transmission in parallel (simulcast)?
Måste medlemsstaten, för att kunna använda sig av det undantag som föreskrivs i artikel 5 i direktiv 2002/20…, ange vilka syften som faktiskt eftersträvas genom de nationella undantagsbestämmelserna?
In order to benefit from the derogation under Article 5 of Directive 2002/20 …, does the Member State have to indicate the objectives actually pursued by the national derogatory rules?
omallokeras till olika användningar, medan det, när det enbart är fråga om att inleda processen för övergång till digitala marksändningar, uppstår en risk för att bristen på frekvensutrymme ytterligare förvärras på grund av att analoga och digitala sändningar parallellsänds (simulcast)?
May that derogation be applied, in addition to the case of the concessionary of the public broadcasting service (RAI in Italy), in favour also of private operators who have been unsuccessful in competitive procedures and to the detriment of undertakings who may have duly been granted rights following a competitive procedure?
Kan undantaget, förutom när det gäller koncessionshavaren för public serviceTV (RAI i Italien), även vara tillämpligt till förmån för privata aktörer som inte tilldelats en koncession efter ett urvalsförfarande och till nackdel för företag som däremot i vederbörlig ordning har tilldelats koncession efter ett urvalsförfarande?
37-BSKYB/Kirch Pay TV], based on [Council Regulation (EEC) No 4064/89 of 21 December 1989 on the control of concentrations between undertakings] Merger Procedure 21/03/2000 and [Commission Decision of 2 April 2003 declaring a concentration to be compatible with the common market and the EEA Agreement (Case No COMP/M. 2876 —Newscorp/Telepiù), based on [Regulation No 4064/89].’
37 – BSKYB/Kirch Pay TV) på grundval av rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer], fusionsförfarande och [kommissionens beslut av den 2 april 2003 om att en koncentration är förenlig med den gemensamma marknaden och EES-avtalet (ärende nr COMP/M. 2876 – Newscorp/Telepiù) på grundval av förordning nr 4064/89].”
II — Preliminary remarks on the jurisdiction of the Court to review national acts for their conformity with fundamental rights
II — Inledande anmärkningar om domstolens behörighet att pröva huruvida nationella rättsakter är förenliga med de grundläggande rättigheterna bedöma huruvida de är förenliga med de grundläggande rättigheterna.
Member State measures in order to assess their conformity with fundamental rights. In his Opinion in Konstantinidis, Advocate General Jacobs expressed the view that any national of one Member State who pursues an economic activity in another Member State may, as a matter of Community law, invoke the protection of his fundamental rights:
I sitt förslag till avgörande i målet Konstantinidis ansåg generaladvokat Jacobs att varje medborgare i en medlemsstat som bedriver ekonomisk verksamhet i en annan medlemsstat skall få åberopa skydd för sina grundläggande rättigheter inom ramen för gemenskapsrätten:
By its first question, the referring court seeks an interpretation of Article 10 of the ECHR and asks the Court of Justice to clarify the obligations that apply to the Member States by virtue of the right to freedom of expression and the corollary notion of pluralism of the media.
Genom den första frågan vill den hänskjutande domstolen att domstolen skall tolka artikel 10 i Europakonventionen samt klargöra vilka skyldigheter som åligger medlemsstaterna med hänsyn till rätten till yttrandefrihet och det därmed sammanhängande begreppet mediemångfald.
‘In my opinion, a Community national who goes to another Member State as a worker or selfemployed person … is entitled not just to pursue his trade or profession and to enjoy the same living and working conditions as nationals of the host State; he is in addition entitled to assume that, wherever he goes to earn his living in the European Community, he will be treated in accordance with a common code of fundamental values, in particular those laid down in the European Convention of Human Rights.
”Enligt min åsikt skall en gemenskapsmedborgare som beger sig till en annan medlemsstat som arbetstagare eller egenföretagare … ha rätt inte enbart att bedriva sin verksamhet eller utöva sitt yrke samt åtnjuta samma levnads- och arbetsförhållanden som medborgarna i värdstaten. Han skall dessutom kunna anta att han oavsett vart han beger sig inom Europeiska gemenskapen för att förtjäna sitt uppehälle kommer att behandlas på ett sätt som beaktar gemensamma grundläggande värderingar, särskilt de som fastställs i Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter.
In other words, he is entitled to say “civis europeus sum” and to invoke that status in order to oppose any violation of his fundamental rights.’ 12
Han skall med andra ord ha rätt att säga civis europeus sum och åberopa denna ställning för att invända mot varje kränkning av sina grundläggande rättigheter” 12
Respect for freedom of expression constitutes a principle on which the European Union is founded.
Respekt för yttrandefriheten är en av de principer som Europeiska unionen bygger på.
However, that does not automatically mean that the Court of Justice has jurisdiction to examine whether a Member State has violated the right to freedom of expression.
Detta innebär emellertid inte automatiskt att domstolen har behörighet att pröva huruvida en medlemsstat har brutit mot rätten till yttrandefrihet.
As the Court has held on numerous occasions, it only has power to examine the compatibility with fundamental rights of national rules which fall within the scope of Community law. 11
Som domstolen vid ett flertal tillfällen har slagit fast har den endast behörighet att pröva huruvida nationella bestämmelser som omfattas av gemenskapsrättens tillämpningsområde är förenliga med de grundläggande rättigheterna. 11
Arguments have been made in the past to extend the role of the Court in reviewing
Argument har tidigare lagts fram för att domstolen skall få utökad behörighet att granska medlemsstaternas åtgärder och
The Court, however, did not follow this suggestion.
Domstolen följde emellertid inte detta förslag.
In other words, the Court did not endorse the view that any violation, by the host State, of a fundamental right of a national from another Member State may hamper the exercise of the right to free movement. Though I do not wish to propose
Domstolen instämde med andra ord inte i åsikten att varje kränkning från värdstatens sida av en grundläggande rättighet för en medborgare från en annan medlemsstat kan hindra utövandet av rätten till fri rörlighet.
12 — Case C-168/91 [1993] ECR I-1191, at paragraph 46.
12 — Förslag till avgörande av den 9 december 1992 i mål C-168/91 Konstantinidis, där domstolen meddelade dom den 30 mars 1993 (REG 1993, s. I-1191; svensk specialutgåva, volym 14, s. I-97), punkt 46.
CENTRO EUROPA 7 that the Court reverse its long-established viewpoint in this matter, I believe that the time is ripe to introduce a refinement into this line of case-law.
Även om jag inte vill föreslå att domstolen skall ändra sin sedan länge fastställda åsikt i denna fråga, anser jag att tiden är mogen för en förfining av denna rättspraxis.
In that sense, the very existence of the European Union is predicated on respect for fundamental rights.
I denna mening bygger Europeiska unionens själva existens på respekt för de grundläggande rättigheterna.
Protection of the ‘common code’ of fundamental rights accordingly constitutes an existential requirement for the EU legal order.
Att skydda den gemensamma synen på de grundläggande rättigheterna är därför en existentiell förutsättning för EU:s rättsordning.
Since the adoption of the Treaty of Amsterdam, respect for fundamental rights is a formal legal requirement for membership of the European Union.
Sedan Amsterdamfördraget antogs är respekt för de grundläggande rättigheterna ett formellt rättsligt krav för medlemskap i Europeiska unionen.
13Article 6 EU, as amended by that Treaty, now firmly proclaims that the Union is founded on the principles of liberty, democracy, respect for human rights and fundamental freedoms, and the rule of law, principles which are common to the Member States.
13I artikel 6 EU, i dess lydelse enligt Amsterdamfördraget, anges numera entydigt att EU bygger på principerna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt på rättsstatsprincipen, vilka principer är gemensamma för medlemsstaterna.
Article 7 EU sets out a mechanism for imposing sanctions on a Member State where there is a clear risk of a serious breach of those principles, thus confirming that respect for fundamental rights is an indispensable condition of EU membership.
I artikel 7 EU fastställs ett förfarande för att vidta sanktioner mot en medlemsstat när det finns en uppenbar risk för allvarligt åsidosättande av dessa principer, vilket således bekräftar att respekt för de grundläggande rättigheterna är ett oundgängligt villkor för medlemskap i EU.
Against this background, the Court fulfils its function of ensuring the observance, by the Member States, of fundamental rights as general principles of law.
Mot denna bakgrund fullgör domstolen sin uppgift att säkerställa att medlemsstaterna iakttar de grundläggande rättigheterna som allmänna rättsprinciper.