natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, whenever the difficulty or importance of the questions of law raised justifies it, a case may be referred to the full court.
Ett mål kan dock hänskjutas till personaldomstolen i plenum, om det anses motiverat på grund av rättsfrågornas svårighetsgrad eller betydelse.
Furthermore, in certain cases to be determined by its Rules of Procedure, the Tribunal may sit in a Chamber of five Judges or as a single Judge.
Vidare kan personaldomstolen komma att avgöra mål i en avdelning med fem domare eller med ensamdomare i fall som anges i dess rättegångsregler.
The decisions given by the Tribunal may, within two months, be subject to an appeal, limited to questions of law, to the Court of First Instance.
I Nicefördraget, som trädde i kraft den 1 februari 2003, föreskrevs en möjlighet att inrätta särskilda rättsinstanser för särskilt angivna typer av mål.
The oral phase During the oral phase a public hearing is usually held.
Den muntliga delen Under den muntliga delen hålls en offentlig förhandling.
During the hearing, the Judges can put questions to the parties’ representatives and, where appropriate, to the parties themselves.
Under förhandlingen kan domarna ställa frågor till parternas företrädare och vid behov till parterna själva.
The Judge-Rapporteur draws up a preliminary report for the hearing, containing the essential points in the case and indicating the points on which the parties are to focus their arguments.
Referenten redogör för de väsentliga omständigheterna i målet och anger vilka frågor som parterna skall koncentrera sina framställningar på i en förberedande förhandlingsrapport.
This document is available to the public in the language of the case.
Förhandlingsrapporten finns tillgänglig för allmänheten på rättegångsspråket.
The Judges appoint a Registrar for a term of six years.The Tribunal has its own Registry, but makes use of the services of the Court of Justice for its other administrative and linguistic needs.
Domarna skall utse en justitiesekreterare för en tid av sex år.Personaldomstolen har ett eget kansli, men använder sig i övrigt av EG-domstolens avdelningar när det gäller administration, översättning och tolkning.
The Judges deliberate on the basis of draft grounds prepared by the Judge-Rap-porteur.
Domarna överlägger därefter på grundval av ett förslag till dom som upprättats av referenten.
The judgment is delivered at a public hearing.
Domen avkunnas vid offentligt sammanträde.
The procedure before the Tribunal is governed by the provisions of the Statute of the Court of Justice, in particular those contained in Annex I thereto.
Fram till dess att dess rättegångsregler har trätt i kraft tillämpar personaldomstolen förstainstansrättens rättegångsregler i tillämpliga delar, förutom bestämmelserna om ensamdomare.
Costs The procedure before the Tribunal is free of court fees.
Kostnader Förfarandet vid personaldomstolen är kostnadsfritt.
On the other hand, the costs of the lawyer entitled to appear before a court in a Member State, by whom the parties must be represented, are not paid by the Tribunal.
Parterna måste dock företrädas av en advokat som är behörig att uppträda inför domstol i någon av medlemsstaterna och advokatkostnaderna ersätts inte av personaldomstolen.
A party who is not able to meet the costs of the case may, however, apply for legal aid.
En part som saknar möjlighet att bära kostnaderna för förfarandet kan dock ansöka om rättshjälp.
Within the Community judicial institution, it is the Tribunal whose special field is the sphere of disputes involving the European Union civil service, this jurisdiction having previously been exercised by the Court of Justice and then, following its creation in 1989, by the Court of First Instance.
Personaldomstolen är den rättsinstans inom EG-domstolen som är specialiserad på personaltvister inom Europeiska unionen. Innan personaldomstolens tillkomst var det domstolen och, från och med år 1989, förstainstansrätten som avgjorde denna typ av mål.
The new buildings of the Court of Justice of the European Communities
Europeiska gemenskapernas domstols nya byggnader
ORIGINAL PALAIS
GAMLA PALAIS
Original Palais: Anneau: Towers: Gallery: Base of Towers: Car parks: Erasmus: Thomas More: Annex C:
Gamla Palais: Ringen: Tornen: Galleriet: Tornsocklarna: Parkeringar: Erasmus: Thomas More: C-byggnaden:
Preface hile the task entrusted to the Court of Justice, which was to ensure “that in the interpretation and application of [the treaties] the law is observed”, has remained unchanged since 1952, the constant rise in the number of cases brought before it, the expansion of its staff and the creation within it of two other courts have led the oldest of the institutions of the Union to be perceived as an institution
Förord omstolens uppdrag att ”säkerställa att lag och rätt följs vid tolkning och tillämpning av fördragen” har varit detsamma sedan år 1952.
That impression is bolstered by the successive building projects undertaken over the last 30 years to meet the ever-growing need for space which have left the institution at the centre of a permanent building site.
De byggnadsprojekt som under de senaste trettio åren har genomförts för att möta de ständigt ökande lokalbehoven har bidragit till detta intryck och medfört att domstolen mer eller mindre permanent har befunnit sig på en byggarbetsplats.
It is the aim of this book to help the reader to discover or learn more about certain aspects of the work of the Court of Justice by inviting him on a guided tour of its new buildings.
Syftet med den här boken är att låta läsaren upptäcka – eller få en klarare bild av – vissa aspekter av domstolens verksamhet genom en illustration i ord och bild av de byggnader som nu utgör institutionens hemvist.
In the course of the visit, the reader will recognise the iconic and traditional features of a Court, adapted here to the demands of multilingualism, and find answers to his questions about the scale of the buildings and the staff working there.
Under denna rundvandring i de nya byggnaderna kommer läsaren att känna igen de utrymmen som man traditionellt finner i en domstol, men som här har anpassats till den mångspråkiga miljön. Texten ger också svar på frågor om lokalernas och personalstyrkans storlek.
For a long time, the Court had no purpose-built courthouse.
Domstolen stod länge utan egna lokaler.
The inauguration of its first Palais in 1973, after 20 years of short-term solutions, was an event whose importance came to be reected in the undeniable attachment of the Members of the Court and its staff to the building itself.
Under 20 års tid var institutionen tillfälligt inhyst på olika platser innan den år 1973 äntligen kunde inviga sin första byggnad. Domstolsledamöternas och den övriga personalens varma känslor för byggnaden vittnar om vikten av denna händelse.
Thus, the Court was delighted to learn in 1994 of the decision of the authorities of the Grand Duchy to renovate this iconic building rather than knock it down, which would allow the architect, Dominique Perrault, to place it at the heart of his project in the role of original Palais, devoted entirely to the public aspect of judicial activity.
Det var därför med tillfredsställelse som domstolen år 1994 mottog beskedet att de luxemburgska myndigheterna hade beslutat att renovera denna emblematiska byggnad i stället för att låta riva den. Det innebar att arkitekten Dominique Perrault kunde låta den utgöra kärnan i sitt byggnadsprojekt, där den har fått namnet Gamla Palais och i dag rymmer den del av domstolens verksamhet som utövas oentligt.
This is why, as it takes possession of its new Palais, the Court must thank the authorities of the Grand Duchy on two counts, first for responding to its request for the construction of an infrastructure conducive to the smooth operation of the judicial institution of an enlarged Union with 27 Member States, and second for allowing it to have its own history reected in that of its buildings.
När domstolen nu flyttar in i sina nya lokaler är institutionen de luxemburgska myndigheterna dubbelt tack skyldig, dels för att ha tillmötesgått domstolens behov av en infrastruktur anpassad för att domstolen ska kunna sköta sitt uppdrag på ett tillfredsställande sätt i en union som i dag omfattar tjugosju medlemsstater, dels för att ha givit domstolen möjlighet att se institutionens och dess byggnaders historia vävas samman.
Vassilios SKOURISPresident of the Court of Justice of the European Communities
Vassilios SKOURISOrdförande för Europeiska gemenskapernas domstol
1952-1972 hile there had been some discussion as to whether the European
1952–1972 fter att Liège eller Bryssel inledningsvis hade föreslagits som säte
Coal and Steel Community institutions and, therefore, the Court were to have their seat in Liège or Brussels, the city of Luxembourg was finally chosen on a provisional basis in 1952.
E för Europeiska kol- och stålgemenskapens institutioner, och allt- så även för domstolen, valdes slutligen Luxemburg som tillfälligt säte år 1952.
However, the fact that the Court’s various departments were located far from each other did not help it in performing its tasks.
Att de olika tjänsterna på detta sätt förlades till byggnader långt ifrån varandra underlättade emellertid inte domstolens arbete.
Moreover, in 1958 the Court of the European Coal and Steel Community became the “single” Court of the European Communities, resulting in an increase in jurisdiction and also sta.
År 1958 blev Europeiska kol- och stålgemenskapens domstol dessutom Europeiska gemenskapernas enda domstol, varvid både dess behörigheter och personal utökades.
This provisional arrangement was only conrmed at the Edinburgh European Council of 12 December 1992 when the seats of the institutions, including that of the Court, became denitive.
Domstolens och de andra institutionernas säten blev inte denitivt fastställda förrän vid Europeiska rådets möte i Edinburgh den 12 december 1992.
In August 1959 the Luxembourg Government agreed to make available to the Court a building belonging to the Bishopric of Luxembourg, located on the Côte d’Eich, which was large enough to accommodate all its departments.
I augusti år 1959 gav den luxemburgska regeringen domstolen tillgång till en byggnad på Côte d’Eich, tillhörande Luxemburgs biskopsstift, som var tillräckligt stor för att rymma domstolens samtliga tjänster.
When it was decided, at the end of the 1960s, that all the Community institutions were to be located on the Kirchberg Plateau, a plan was formed to construct a building for the Court of Justice which, both functionally and symbolically, would convey the image of a court.
När det i slutet av 1960-talet beslutades att samtliga institutioner skulle förläggas till Kirchbergplatån föddes tanken på att, för domstolens del, uppföra en byggnad som både funktionellt och symboliskt verkligen stämde överens med bilden av en domstol.
However, in 1952, it was not the provisional nature of the seat which hindered the installation of the Court but the diculty of finding suitable premises to house the Court and its departments.
Det var dock inte omständigheten att domstolens säte enbart var tillfälligt som medförde problem vid domstolens installation år 1952, utan det förhållandet att det var svårt att hitta lämpliga lokaler för institutionen och dess tjänster.
At that time, the city of Luxembourg boasted no buildings large enough for each institution of the European Coal and Steel Community to accommodate its departments under one roof.
Vid den tidpunkten förfogade Luxemburg stad nämligen inte över några lokaler som var tillräckligt stora för att härbärgera någon av Europeiska kol- och stålgemenskapens institutioners samtliga tjänster under ett och samma tak.
And so was born the project of the first Palais for the Court of Justice, designed by the Belgian architects Jamagne and Vander Elst along with the Luxembourg architect Conzemius.
Det var på detta sätt som planerna på domstolens första Palais kom till. Byggnaden ritades av de belgiska arkitekterna François Jamagne och Michel Vander Elst samt den luxemburgska arkitekten Jean-Paul Conzemius.
Three buildings were eventually made available to the Court: the Villa Vauban, for the chambers of the seven Judges and two Advocates General; the Hamilius Building, for the language service – the first in the history of the European Communities – and the Maison Hellinkx, for the administration and the library.
Villa Vauban användes för domarnas och generaladvokaternas kabinett med sina sju domare och två generaladvokater, domstolens språktjänst – som för övrigt var den första i Europeiska gemenskapernas historia – inhystes i Hamiliusbyggnaden, och administrationen och biblioteket flyttade in i Maison Hellinkx.
The premises of the Court of Justice on the Côte d’Eich (1959-1972).
Domstolen i en byggnad på Côte d’Eich (1959–1972)
THE NEW BUILDINGS OF THE COURT OF JUSTICE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS DOMSTOLS NYA BYGGNADER
“Would it be too daring, or pretentious, to suggest that the genius loci, the calm placidity of the Luxembourg environment, has at least something to do with the success of an institution which, by its very nature, would not function well in an atmosphere of anxiety and harassment.
”Vore det djärvt eller förmätet att antyda att Luxemburgs genius loci och fridfulla lugn har en liten del i framgången hos en institution som till sin natur inte skulle fungera bra i en stressfylld och påfrestande atmosfär?
We therefore wanted this building to be designed in such a way as to reect, by its setting and its layout, that need for detachment, for tranquillity, for distance from the merely contingent and for an opportunity to embark on an internal journey of study and meditation.
Vi ville också att såväl byggnadens yttre som dess inre skulle förmedla en strävan efter stillhet och frigörelse från allt oviktigt och invitera betraktaren att göra en inre resa i studiernas och eftertankens tecken.
The rigidity of its special steel skeleton, naturally immune to corrosion, like the body of European legal theory to be derived from your case-law, contrasts with the play of light and the manifold reections from the great expanse of glass.
Dess strama stomme i specialstål, som i likhet med gemenskapens rättspraxis kommer att motstå korrosionen, kontrasterar mot de stora glasväggarnas spelande ljus och reexer.
With this luminous window on the outside world, the Court cannot be unaware of the simple facts of Community life.
Med denna ljusfyllda öppning utåt kan domstolen inte undgå att ta del av realiteterna i livet i gemenskapen.
All this creates an atmosphere of rigour and respect tempered by shimmering shapes and colours.
Den stränga och respektingivande atmosfären mjukas upp genom formerna och de skimrande färgerna.
I can think of no better way to illustrate this than to invite you to look at the artist’s depiction in this room of Justice, who does not brandish a sword, but holds her scales firmly, with all the grace and freshness of a young girl.
Jag kan inte finna något bättre sätt att uttrycka denna sällsamma blandning än att be er betrakta konstnärens återgivning av Fru Justitia som utan att svinga sitt svärd håller rättvisans våg i stadig balans och samtidigt har en ung flickas graciösa hållning och klara blick.
The architects, Messrs Conzemius, Jamagne and Vander Elst were determined to cast o the shackles of conformism to create a building which, while externally it confounds the champions of the classicism of the temples of Themis, internally, in its use of modern materials and intelligent use of mass and space, has an atmosphere of sober opulence and functional freedom.
Arkitekterna Jean-Paul Conzemius, François Jamagne och Michel Vander Elst har resolut valt att inte följa konformismens väg utan skapat en byggnad vars yttre lär förbrylla dem som anser att rättvisans tempel bör präglas av klassicismens arkitektur, men vars inre, genom användningen av moderna material och det intelligenta bruket av massa och rymd, har en atmosfär av sober prakt och funktionell otvungenhet.
The execution of this plan required a particular contribution from artists.
För ett sådant projekt behövs särskilda konstnärliga insatser.
At the suggestion of the President of the Court of Justice, eminent artists from the Member States, including Dambiermont, Grieshaber, Hambourg, Manzú and Wercollier, helped to embellish the building and its surroundings through their remarkable works of art.”
På förslag från domstolens ordförande har framstående konstnärer från olika medlemsländer, Dambiermont, Grieshaber, Hambourg, Manzú och Wercollier, bidragit med fantastiska verk som dekor till huset och dess omgivningar.”
Address by Mr Pierre Werner, Minister of State and President of the Government of Luxembourg, on the occasion of the inauguration of the Palais of the Court of Justice of the European Communities, on 9 January 1973, in Luxembourg.
Anförande av premiärministern och regeringschefen Pierre Werner vid invigningen av Europeiska gemenskapernas domstols Palais den 9 januari 1973 i Luxemburg
“… the most elevated symbols must be rooted in the ground of reality.
” … de viktigaste symbolerna måste ha sina rötter i verkligheten.
This is the thinking of your Government and your Parliament which undertook to create for our Court a spacious setting adapted to its needs, equipped with the most up-to-date facilities and creating a happy marriage of functional objectives and decorative concerns.” “… All we had to do was wait.
Så resonerar verkligen er regering och ert parlament, som har beslutat att förse vår domstol med en rymlig byggnad anpassad till institutionens behov och försedd med resurser av modernaste slag som förenar funktionalitet och estetik.” ”… I själva verket var det tillräckligt att vänta!
Wait for the completion of the work so that we could enter these premises to discover, behind the sombre exterior of the material, a veritable palace of glass.
Vänta på att byggnadsarbetet skulle bli färdigt och på möjligheten att träda in i lokalerna och upptäcka att det innanför den till synes så mörka utsidan döljer sig ett veritabelt glaspalats.
Viollet-le-Duc was right: “buildings reect the society of an era”.
Viollet-le-Duc hade alltså rätt: ’En epoks byggnader är samhällets försättsblad.’
Today all we need do is open our eyes to see that the construction is pleasing, comfortable, harmonious and of human proportions, it celebrates the horizontal line, and is constructed in full light on a remarkable site.”
Denna dag räcker det att öppna ögonen för att se att konstruktionen är behaglig, bekväm och harmonisk, att den har mänskliga proportioner, är horisontallinjen trogen och står i fullt ljus på en fantastisk plats.”
Address by Mr Robert Lecourt, President of the Court of Justice, on the occasion of the inauguration of the Palais of the Court of Justice of the European Communities, on 9 January 1973, in Luxembourg.
Anförande av domstolens ordförande Robert Lecourt vid invigningen av Europeiska gemenskapernas domstols Palais den 9 januari 1973 i Luxemburg
Ink drawing by André Hambourg on a first day cover to mark the occasion of the inauguration ceremony of the Palais of the Court of Justice (9 January 1973).
Skiss tecknad av André Hambourg på ett förstadagsbrev under invigningsceremonin för domstolens ursprungliga Palais (9 januari 1973).
Donated by André Hambourg to the Court of Justice.
Donerad till domstolen av André Hambourg.
1973-1999 hen designing the Palais inaugurated on 9 January 1973, the architects tried to remain faithful to traditional European court architecture by
1973–1999 rkitekterna ville att domstolens ursprungliga Palais, som invigdes den 9 januari 1973, skulle stå i samklang med Europas traditionella domstols-
The other, more traditional, materials used in and around the building were chosen for their compatibility and harmony with the main metallic structure as well as for their functional value.
Byggnaden skulle därför ha ett originellt utseende och en egen identitet samt vara väl synlig i förhållande till det omkringliggande landskapet.
The landscaping of the surrounding area has two essential aspects: the plaza and the park.
Stålstrukturen och delar av fasaden tillverkades av patinerat stål.
The raised plaza serves as a base for the building and anchors it to the ground; the design of the plaza echoes the contour of the whole structure.
De andra mer traditionella material som användes i och runt byggnaden valdes, förutom av praktiska skäl, med hänsyn till att de harmonierade väl med stålstrukturen.
The overriding concern in the landscaping of the site was to integrate the building into its surroundings and so to counterbalance its severe architecture.
Den omgivande marken bestod huvudsakligen av två delar; en öppen plan och parken.
With extensive planting of indigenous trees and shrubs, the building enjoys a leafy setting and fits naturally into its surroundings.
Den öppna planen och dess sockel förenade byggnaden med marken och skulle formmässigt återspegla byggnadens struktur.
Once this building was opened, all the staff of the Court could be accommodated under one roof.
Avsikten var att integrera byggnaden med det omgivande landskapet och på så sätt skapa en motvikt mot den strama arkitekturen.
This situation, however, lasted for only a short time as, in 1985, the administrative and translation services of the Court had to be relocated.
Palais omgärdades av grönska tack vare den omfattande planteringen av inhemska träd och buskar och smälte därigenom samman med omgivningarna på ett naturligt sätt.
The need for additional premises as a result of successive accessions of States to the Community led first of all to the amenity areas within the buildings gradually being taken over for use as oces.
De lokalbehov som uppstod till följd av den successiva utvidgningen av gemenskapen medförde att en allt större del av byggnadernas fria ytor användes för att inrätta kontor.
The attachment to the Palais and the desire to preserve its aesthetics and its symbolic function resulted in a severe restriction being imposed on the architects for the construction of these annexes: not to build above the level of the Palais square.
Omsorgen om det ursprungliga Palais och viljan att bevara dess estetik och symboliska funktion ledde till ett oeftergivligt villkor för arkitekterna vid konstruktionen av annexen: de fick inte bli högre än planen framför byggnaden.
The beginnings of the project to construct new buildings – 1994 t the start of the 1990s the Court began to plan an ambitious
Projektets tillkomst – 1994 et var i början av 1990-talet som domstolen började planera det
The architectural design submitted by Dominique Perrault perfectly fullled these requirements.
Arkitekten Dominique Perraults projekt tillgodosåg till fullo dessa behov.
It comprises:
Det innefattade följande delar:
A construction project, prompted by both the need to vacate the
D ambitiösa byggnadsprojektet. Palais som innehöll asbest måste
- a two-storey peristyle building called the “Anneau” (literally, “Ring” in English) in spite of its rectangular form, because it encircles the original Palais.
– En byggnad i två plan som trots sin rektangulära form kallas Ringen, eftersom den omger Gamla Palais.
The Anneau is designed to be a non-public area reserved for the work of the Judges and Advocates General along with their sta, which can accommodate up to 40 Members and their chambers;
I Ringen, som är ett för allmänheten stängt område reserverat för domarna, generaladvokaterna och deras medarbetare, ryms upp till fyrtio domarkabinett.
Palais in due course because of the presence of asbestos and the need to prepare for the forthcoming major enlargement of the Communities.
utrymmas och det var nödvändigt att förbereda sig inför den omfattande utvidgning som snart skulle ske.
The Luxembourg authorities agreed to act as project contractor within the framework of an agreement, endorsed by the budgetary authority of the Union, under the terms of which the Court undertook to take over the buildings under a lease-purchase system.
De luxemburgska myndigheterna gav arkitekten Dominique Perrault i uppdrag att utarbeta ett projekt där hänsyn togs både till de av domstolen specicerade behoven och till den anda i vilken domstolen önskade att projektet skulle genomföras.