natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission replied that the main question was whether the Danish authorities should inform it of the results of monitoring of environmental radioactivity in Greenland, so that it could determine whether remedial action would be appropriate.
Kommissionen svarade attdet i huvudsak gällde huruvida de danska myndigheterna skulle informera kommissionen om resultaten av övervakningen av radioaktivitet i miljön på Grönland, så att den kunde avgöra huruvida det var lämpligt att vidta åtgärder.
The Commission noted that it had originally requested this information on the assumption that the Euratom Treaty applied to Greenland, but had later acknowledged that it does not.
Kommissionen påpekade attden ursprungligen hade begärt denna information under antagandet att Euratomfördraget var tillämpligt på Grönland, men att den därefter har insett att det inte är det.
The Commission argued that, at the moment of the complainant’s access request, it was still unclear whether it would pursue its e� orts to obtain the information from Denmark on a voluntary basis.
Kommissionen hävdade att när klaganden ansökte om tillgång var det fortfarande oklart huruvida kommissionen skulle fortsätta sina ansträngningar för att erhålla informationen från Danmark på frivillig grund.
The Ombudsman observed that, in dealing with the request for access, the Commission had put forward that the monitoring could potentially result in an infringement procedure under the Euratom Treaty, even though, by the time the request was made, the Commission had already acknowledged that the Euratom Treaty does not apply to Greenland.
Ombudsmannen påpekade att kommissionen när den behandlade ansökan om tillgång hade angettatt övervakningen eventuellt kunde leda till ett fördragsbrottsförfarande enligt Euratomfördraget, trots attkommissionen vid den tidpunkt när ansökan lämnades in redan hade insett att Euratomfördraget inte är tillämpligt på Grönland.
The Ombudsman noted that the Commission had not explained what (other) kind of investigation, within its competence, it could have conducted.
Ombudsmannen påpekade att kommissionen inte hade förklarat vilket (annat) slag av utredning inom dess behörighetsområde som den eventuellt höll på med.
The Ombudsman therefore concluded that the Commission’s original refusal to provide access to the le4 ers was not based on valid and adequate grounds.
Ombudsmannen konstaterade därför attkommissionens ursprungliga vägran att bevilja tillgång till skriftväxlingen inte grundades på giltiga och tillräckliga skäl.
Alleged unfair treatment in tender procedure
Påstådd orättvis behandling i anbudsförfarande
Summary of decision on complaint 3693/2005/ID (Confidential) against the European Commission
Sammanfattning av beslut i klagomål 3693/2005/ID (konfidentiellt) mot Europeiska kommissionen
This complaint concerned the rejection of the complainant’s bids on the basis of a provision of a procurement notice, under which “[n]o more than (...) six applications for all the lots can be submi4 ed by a natural or legal person (including legal persons within the same legal group), whatever the form of participation (...)”.
Detta klagomål handlade om attklagandens anbud inte hade godkänts med hänvisning till ettanbudsmeddelande där det stod att ”högst (…) sex ansökningar för samliga partier får lämnas in av en fysisk eller juridisk person (inbegripet juridiska personer som ingår i samma juridiska grupp), oavsett formen av deltagande (…)”.
The complainant, a European Economic Interest Grouping (EEIG) established under Regulation 2137/8519, alleged that the Commission was wrong to accuse
Klaganden, som är en europeisk ekonomisk intressegruppering (EEIG) upprättad enligt förordning 2137/8519, hävdade att kommissionen felaktigt hade anklagat X, en medlem av grupperingen, för att lämna in ansökningar för sju partier.
The Ombudsman first noted that it is not his role to assess the admissibility of tenders and to substitute his judgment for that of the Institution concerned as to whether a tender meets the applicable admissibility/eligibility criteria.
Ombudsmannen började med att påpeka att det inte är hans sak att bedöma om anbud är tillåtliga eller att sätt a sig över den berörda institutionens bedömning av om ett anbud uppfyller tillämpliga kriterier för tillåtlighet/berättigande.
Accordingly, he examined whether the Commission provided valid and adequate grounds for its challenged decision.
Han granskade därför om kommissionen hade anfört giltiga och tillräckliga skäl för sitt ifrågasatt a beslut.
The Ombudsman further remarked that, under the principle of equal treatment of tenderers and the relevant obligation of transparency in the tender procedures, the admissibility and award criteria stated in a tender notice (or similar document) must be formulated in such a way as to allow all reasonably well-informed and normally diligent tenderers to interpret them in the same way.
Ombudsmannen anmärkte vidare att enligt principen om likabehandling av anbudsgivare och den relevanta skyldigheten om öppenhet i anbudsförfaranden måste tillåtlighets- och tilldelningskriterier i anbudsmeddelanden (eller liknande dokument) formuleras på ettsådant sättattalla rimligt välinformerade och normalt noggranna anbudsgivare tolkar dem på samma sätt .
In addition, when tenders are being assessed, the abovementioned criteria must be applied objectively and uniformly to all tenderers.
När anbuden bedöms måste dessa kriterier dessutom tillämpas objektivt och enhetligt på alla anbudsgivare.
In this context, information made publicly available by the contracting authority to potential tenderers, with regard to the interpretation and application of the admissibility or award criteria, or of rules of Community law which may reasonably be considered
I detta sammanhang är information som den upphandlande myndigheten gör allmänt tillgänglig för potentiella anbudsgivare beträffande tolkningen och tillämpningen av tillåtlighets- och tilldelningskriterier, eller av bestämmelser i gemenskapslagstiftningen som rimligen kan anses vara av betydelse för tillämpningen av dessa kriterier, särskilt viktig. Sådan information påverkar sannolikt
Council Regulation (EEC) No 2137/85 of 25 July 1985 on the European Economic Interest Grouping (EEIG), OJ 1985 L 199, p. 1.
Rådets förordning (EEG) nr 2137/85 av den 25 juli 1985 om europeiska ekonomiska intressegrupperingar (EEIG), EGT 1985 L 199, s. 1.
ANNUAL REPORT 2007 as having a bearing on the application of these criteria, is particularly important. Such information is likely to a� ect the preparation and formulation of the tenders and is substantially relevant to the significant Community interest of a� ording potential tenderers the opportunity to compete on an equal footing.
ÅRSRAPPORT 2007 upprättandet och utformningen av anbuden och är mycket relevant för det väsentliga gemenskapsintresset av att ge potentiella anbudsgivare möjlighet att konkurrera på lika villkor.
Hence, when the contracting authority examines the tenders submi4 ed to it, due regard must be had to the content of such information, at least to the extent that its accuracy or propriety has not been contested by a (potential) tenderer or it is not manifestly violative of the relevant provisions of the tender notice (or similar document) or of Community law.
När den upphandlande myndigheten granskar de anbud som har inkommit måste vederbörlig hänsyn därför tas till innehållet i sådan information, åtminstone i den mån dess riktighet eller lämplighet inte har ifrågasatt s av en (potentiell) anbudsgivare eller inte uppenbart strider mot relevanta bestämmelser i anbudsmeddelandet (eller liknande dokument) eller i gemenskapslagstiftningen. ningen.
In the present case, the Ombudsman found that the Commission failed to comply with the abovementioned requirement.
I föreliggande fall fann ombudsmannen attkommissionen underlåtit attuppfylla dessa krav.
The Ombudsman also found that the Commission failed to give adequate reasons for its challenged decision, taking into account certain passages of its Communication on the participation of EEIGs in public contracts and programmes financed by public funds, on which the complainant could, at least in principle, justifiably rely when preparing its bids.
Ombudsmannen fann också att kommissionen underlåtit att ge tillräckliga skäl för sitt ifrågasatt a beslut, med hänsyn till vissa delar i dess meddelande om deltagande av EEIG i offentlig upphandling och program finansierade med allmänna medel, som klaganden åtminstone principiellt med rätt a kunde utgå från vid utformningen av sina anbud.
Taking into account that the relevant contracts had been awarded, signed and were currently being executed and that the challenged decision concerned the selection phase of the tender procedure, the Ombudsman concluded that it would not be justifiable to accept the complainant’s claim that the challenged decision should be revoked and the applications should be reinstated.
Med hänsyn till att de relevanta kontrakten hade tilldelats, undertecknats och för närvarande var i kraft, och att det ifrågasatt a beslutet gällde anbudsförfarandets urvalsfas slog ombudsmannen fast attdet inte vore berättigat attbifalla klagandens krav attdet ifrågasatt a beslutet borde upphävas och ansökningarna godkännas.
Given that the complainant had not made any other claim, the Ombudsman closed the case with a critical remark.
Eftersom klaganden inte har framfört några andra krav avslutade ombudsmannen ärendet med en kritisk anmärkning.
Avoidable delay in dealing with infringement complaint
Försening som hade kunnat undvikas vid behandling av ett klagomål om överträdelse
Summary of decision on complaint 962/2006/OV against the European Commission
Sammanfattning av beslut i klagomål 962/2006/OV mot Europeiska kommissionen
In November 2002 and March 2003, several Dutch residents of the municipality of Bellingwolde, lodged infringement complaints with the European Commission.
I november 2002 och mars 2003 lämnade flera nederländska medborgare i kommunen Bellingwolde in överträdelseklagomål till Europeiska kommissionen.
They alleged an infringement of Directive 85/337/EC20 by the German authorities who had authorised the building of a wind-park in the German municipality of Rhede, close to the Dutch border.
De påstod att de tyska myndigheterna hade brutit mot direktiv 85/337/EG20 när de hade gett tillstånd till byggandet av en vindkraftpark i den tyska kommunen Rhede nära den nederländska gränsen.
The alleged infringements concerned the detrimental consequences of the project on the environment and the lack of an environmental impact assessment.
Klagandena ansåg att projektet hade en skadlig inverkan på miljön och att det saknades en miljökonsekvensbedömning.
The Commission several times promised to take a decision with regard to the complaints.
Kommissionen lovade flera gånger att anta ett beslut på grundval av klagomålen.
However, by April 2006, the complainants had still not heard from the Commission.
I april 2006 hade klagandena emellertid fortfarande inte hört något från kommissionen.
One of the complainants therefore complained on behalf of them all to the Ombudsman, alleging avoidable delay by the Commission.
En av klagandena lämnade därför för allas räkning in ett klagomål mot kommissionen till ombudsmannen, där man påstod att förseningen hade kunnat undvikas.
In its opinion, the Commission stated that it had launched an infringement procedure against Germany within one year of the receipt of the complaints, in accordance with the Commission’s Communication to the European Parliament and the European Ombudsman on relations with the complainant in respect of infringements of Community law21.
I sittytt rande sade kommissionen attden, i enlighet med kommissionens meddelande till Europaparlamentet och Europeiska ombudsmannen om klagandens ställning i ärenden om överträdelser av gemenskapsrätten21, hade inlett ett överträdelseförfarande mot Tyskland inom ettår efter det att klagomålen hade mottagits.
The case was then dealt with in an expeditious way until the German authorities’ reply to the Commission’s reasoned opinion was received in June 2004.
Ärendet behandlades därefter skyndsamt till dess att de tyska myndigheternas svar på kommissionens motiverade yttrande inkom i juni 2004.
A final decision on the case had not been taken until June 2006 because of extensive discussions within the Commission and the di culty of the legal question concerned.
Ett slutligt beslut i ärendet fattades först i juni 2006 på grund av de omfattande diskussioner som fördes inom kommissionen och den rättsliga frågans komplexitet.
The Ombudsman concluded that, up to the date of the sending of the reasoned opinion to the German authorities on 1 April 2004, there appeared to have been no undue delay by the Commission.
Ombudsmannen konstaterade attfram till dess att det motiverade yttrandet sändes till de tyska myndigheterna den 1 april 2004 förefaller det inte ha förelegat någon omotiverad försening från kommissionens sida.
The Ombudsman noted, however, that the Commission’s decision to close the case had only been adopted on 28 June 2006, that is to say nearly two years a er the German authorities’ reply to the reasoned opinion had been received.
Ombudsmannen påpekade emellertid attkommissionens beslut om attavsluta ärendet antogs först den 28 juni 2006, det vill säga nästan två år efter det attde tyska myndigheternas svar på det motiverade yttrandet hade inkommit.
In this regard, the Ombudsman considered that the Commission’s discretion when dealing with infringement complaints does not make the general principle that decisions have to be taken within a reasonable period of time inapplicable.
Ombudsmannen ansåg i detta sammanhang attkommissionens utrymme för skönsmässiga bedömningar när den behandlar överträdelseklagomål inte innebär att den allmänna principen att beslut ska fattas inom en rimlig tid inte behöver tillämpas.
The Ombudsman noted that the Commission had referred only to its internal consultations.
Ombudsmannen påpekade att kommissionen endast hade hänvisat till interna samråd.
He concluded that, in the absence of specific explanations that could justify the delay, the Commission
Han konstaterade att eftersom det saknas specifika förklaringar som kan motivera förseningen har kommissionen underlåtit attbehandla klagomålen inom rimlig tid och han avslutade därför ärendet med en kritisk anmärkning.
Council Directive 85/337/EEC of 27 June 1985 on the assessment of the e� ects of certain public and private projects on the environment, OJ 1985 L 175, p. 40.
Rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, EGT 1985 L 175, s. 40.
Failure of the Commission to properly investigate a complaint into the allegedly erroneous transposition of the insurance mediation directive
Kommissionens underlåtenhet att ordentligt utreda ett klagomål om påstått felaktigt införlivande av försäkringsförmedlingsdirektivet
Summary of decision on complaint 3543/2006/FOR against the European Commission
Sammanfattning av beslut i klagomål 3543/2006/FOR mot Europeiska kommissionen
The Ombudsman received a complaint against the Commission from an Irish citizen concerning the alleged failure of the Commission to properly investigate the allegedly erroneous transposition of Directive 2002/92/EC (the “Insurance Mediation Directive”) into Irish law.
Ombudsmannen mottog ettklagomål mot kommissionen från en irländsk medborgare om kommissionens påstådda underlåtenhet att ordentligt utreda ett påståttfelaktigt införlivande av direktiv 2002/92/EG (försäkringsförmedlingsdirektivet) i irländsk lagstiftning.
According to the complainant, sellers of insurance policies in Ireland had to comply with legislation which was designed to regulate the sale of investment products.
Enligt klaganden måste säljare av försäkringar i Irland följa lagstiftning som utformats för att reglera försäljningen av investeringsprodukter.
Further, banks which also acted as insurance intermediaries were wrongly excluded from the application of insurance mediation rules.
Vidare omfattas banker som också agerar försäkringsförmedlare inte av tillämpningen av reglerna om försäkringsförmedling, vilket är fel.
The Commission stated in its opinion that the Insurance Mediation Directive was adopted under the principle of “minimal harmonisation”.
Kommissionen angav i sitt yttrande attförsäkringsförmedlingsdirektivet antogs enligt principen om ”minimal harmonisering”.
Thus, Member States were entitled to regulate details.
Medlemsstaterna har således hafträttattfastställa närmare bestämmelser.
Therefore, Member States, and not the Commission, were responsible for any so-called “goldplating”.
Därför är det medlemsstaterna och inte kommissionen som är ansvariga för eventuell överdriven reglering.
The Commission also stated that it had been informed by the Irish authorities that a revision of the Irish legislation, designed to resolve the situation, was in the pipeline.
Kommissionen angav också att de irländska myndigheterna hade underrättat den om att en översyn av den irländska lagstiftningen var på gång i syfte att åtgärda detta problem.
According to the information the Commission received from the Irish Finance Ministry, banks mediating insurance products will be included in the scope of application of the revised rules.
Enligt den information kommissionen erhållit från det irländska finansministeriet kommer banker som förmedlar försäkringsprodukter att omfattas av de reviderade reglernas tillämpningsområde.
The Commission also stated that, in addition, the issue of possible overregulation of intermediaries in Ireland should be se4 led by the revised rules.
Kommissionen angav också att frågan om en eventuell överreglering kring förmedlare i Irland bör kunna lösas genom de reviderade reglerna.
The Ombudsman, in his decision, first of all observed that the Commission had failed to classify initial correspondence from the complainant as a “complaint”.
I sitt beslut påpekade ombudsmannen för det första att kommissionen hade underlåtit att klassificera den första skrivelsen från klaganden som ett”klagomål”.
As a result of this procedural error, the Ombudsman made a critical remark.
Med anledning av detta förfarandefel lämnade ombudsmannen en kritisk anmärkning.
The Ombudsman also noted that the complainant and the Commission, and indeed the Irish authorities, now shared the view that certain aspects of the legislation transposing the Insurance Mediation Directive into Irish law do not conform with the Insurance Mediation Directive.
Ombudsmannen påpekade också attklaganden och kommissionen och även de irländska myndigheterna nu var överens om attvissa aspekter av den lagstiftning genom vilken försäkringsförmedlingsdirektivet införlivats i irländsk lagstiftning inte är förenliga med direktivet.
In particular, the complainant and the Commission now appear to agree that Ireland wrongly excluded banks from the insurance mediation rules.
Framför allt förefaller det som om klaganden och kommissionen nu är eniga om att Irland felaktigt har uteslutit bankerna från att omfattas av reglerna om försäkringsförmedling.
The Ombudsman noted that the Irish authorities made a commitment to the Commission to rectify the errors identified in Irish legislation.
Ombudsmannen påpekade att de irländska myndigheterna gentemot kommissionen har åtagit sig attkorrigera de fel som identifierats i den irländska lagstiftningen.
The Ombudsman considered that the Commission is obliged to verify if Ireland has indeed adopted the legislation which it has commi4 ed to adopt, with an eye to rectifying the errors that the complainant identified in Irish legislation and the Commission agrees do exist.
Ombudsmannen ansåg attkommissionen är skyldig att kontrollera om Irland verkligen har antagit den lagstiftning som den förbundit sig attanta för attkorrigera de felaktigheter som klaganden påpekat i den irländska lagstiftningen och som kommissionen medgettexisterar.
A failure to do so on the part of the Commission would constitute maladministration.
Om kommissionen underlåter attgöra detta utgör det ett administrativt missförhållande.
In this context, the Ombudsman stated, in a further remark, that the Commission should arrive at a decision to issue a formal notice to Ireland, or a reasoned decision to close the case, by no later than 26 January 2008.
Ombudsmannen angav vidare att kommissionen senast den 26 januari 2008 bör fatta beslut om att utfärda en formell underrättelse till Irland eller ettmotiverat beslut om att avsluta ärendet.
Public access to documents: inadequate reasons for extension of deadline, and delay in registration of applications
Allmänhetens tillgång till handlingar: otillräckliga skäl för förlängning av tidsfrist och försenad registrering av ansökningar
Summary of decision on complaint 3697/2006/PB against the European Commission
Sammanfattning av beslut i klagomål 3697/2006/PB mot Europeiska kommissionen
The complainant had, under Regulation 1049/200122
22 ansökt om tillgång till handlingar
, applied for public access to documents held by the European Regulators Group.
Klaganden hade i enlighet med förordning (EG) nr 1049/2001 som fanns hos Europeiska gruppen av regleringsmyndigheter.
His application was handled by the Commission.
Hans ansökan behandlades av Europeiska kommissionen.
ANNUAL REPORT 2007
ÅRSRAPPORT 2007 ytterligare anmärkning i vilken han konstaterade attden rättsliga skyldigheten attbehandla ansökningar skyndsamt enligt hans mening innebär attkommissionen bör organisera sina administrativa tjänster på ett sådant sätt att det är säkerställt att registreringen normalt äger rum senast första arbetsdagen efter en ansökans mottagande. agande.
The complainant inquired as to the apparently considerable delay in registering his application. According to Regulation 1049/2001, the deadline for replying to an application for access begins on the date of registration.
Klaganden hade dessutom hävdat attadministrativa missförhållanden förelåg när det gäller kommissionens förlängning av tidsfristen för besked angående hans ansökan.
However, he did make a further remark in which he stated that, in his view, the legal obligation to handle applications promptly implies that the Commission should organise its administrative services so as to ensure that registration normally takes place, at the latest, on the first working day following receipt of an application.
När det gäller denna fråga fann ombudsmannen att det förelåg administrativa missförhållanden och lämnade en kritisk anmärkning om standarden på de skäl som givits för kommissionens åtgärder.
With respect to the second critical remark, the Ombudsman noted that, under Regulation 1049/2001, the institutions are required to provide applicants with “detailed reasons” for the extension of the deadline for replying to a confirmatory application.
När det gäller den andra kritiska anmärkningen noterade ombudsmannen attinstitutionerna, enligt förordning nr 1049/2001, är skyldiga attförse sökanden med ”utförliga skäl” för atttidsfristen för besked angående en bekräftande ansökan förlängs.
What constitutes such su ciently “detailed” reasoning may di� er from case to case.
Vad som utgör sådana ”utförliga” skäl kan variera från fall till fall.
Nevertheless, a simple reference (as in this case), formulated in general terms, to the need to consult other Commission services cannot satisfy the foregoing requirement, since it does not contain adequate elements to enable review of whether the extension is reasonably justified.
En i allmänna ordalag formulerad enkel hänvisning (som i detta ärende) till behovet att konsultera andra tjänsteavdelningar inom kommissionen kan inte anses uppfylla ovannämnda krav, eftersom den inte innehåller tillräckliga uppgift er för att det skall vara möjligt att pröva om förlängningen är skäligen motiverad.
Such elements could consist of, in particular, explanations as to why the consultation of other specific Commission services is necessary, and why the internal consultation could not have been completed earlier.
Sådana uppgift er kan särskilt utgöras av förklaringar till varför det är nödvändigt att konsultera andra specifika tjänsteavdelningar inom kommissionen, och varför den interna konsultationen inte kunde ha slutförts tidigare.