natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It should be stated at the outset that, as is apparent from the documents before the Court, there is no production of motor vehicles in Denmark.
Det skall inledningsvis konstateras att motorfordon inte tillverkas i Danmark, vilket framgår av handlingarna i målet.
During the period from 1985 to 2000, the total number of registered vehicles in Denmark rose from 1 501 000 to 1 854 000 and the number of new registrations varied between 78 453 and 169 492 per year.
Under perioden år 1985—år 2000 steg det totala antalet fordon som var registrerade i denna medlemsstat från 1 501000 till 1 854 000 och antalet nyregistreringar varierade mellan 78 453 och 169 492 per år.
In January 1999, DBI purchased a new Audi vehicle for the use of its director for a total price (including delivery costs) of DKK 498 546, including DKK 297 456 in registration duty.
DBI köpte i januari 1999 ett nytt fordon av märket Audi, som skulle användas av DBI:s direktör, för ett totalpris (inklusive leveranskostnader) på 498 546 DKK, varav 297 456 DKK avsåg registreringsavgiften.
Since De Danske Bilimportører ('DBI') took the view that that charge had been levied in breach, inter alia, of Article 28 EC, it requested its repayment from the tax authorities, relying in particular on paragraphs 12 and 13 of Case C-47/88 Commission ν Denmark [1990].
DBI ansåg att denna avgift hade tagits ut i strid med bland annat artikel 28 EG och begärde, med åberopande särskilt av punkterna 12 och 13 i dom av den 11 december 1990 i mål C-47/88, kommissionen mot Danmark, att skattemyndigheten skulle återbetala den.
In its submission, the excessive level of the registration duty made it impossible to import motor vehicles to Denmark under normal commercial conditions, to the benefit of domestic purchases of previously registered used vehicles, which were to be regarded as Danish products.
Enligt DBI gör den orimligt höga registreringsavgiften det omöjligt att importera motorfordon till Danmark på normala handelsvillkor, vilket gynnar inhemska köp av redan registrerade begagnade fordon, vilka skall anses vara danska varor.
The Skatteministeriet responded that, according to the case-law of the Court, fiscal contributions cannot be caught by Article 28 EC, since the lawfulness of domestic taxation may be assessed only in the light of Article 90 EC.
Skatteministeriet svarade att enligt domstolens rättspraxis kan tillåtligheten av interna skatter eller avgifter endast bedömas mot bakgrund av artikel 90 EG, eftersom skatte- och avgiftsuttag inte kan omfattas av artikel 28 EG.
In those circumstances the Østre Landsret decided to stay proceedings and to refer two questions to the Court for a preliminary ruling.
Det är mot denna bakgrund som Østre Landsret har beslutat att vilandeförklara målet och ställa två tolkningsfrågor till domstolen.
The first question referred for a preliminary ruling
Den första tolkningsfrågan
By its first question, the national court is essentially asking the Court whether Article 28 EC must be interpreted as precluding, as a rule, the levy of a charge on the registration of new motor vehicles, such as the registration duty at issue in the main proceedings.
Den nationella domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida artikel 28 EG skall tolkas så, att den i princip utgör hinder för att en sådan registreringsavgift på nya motorfordon som den som är aktuell i målet vid den nationella domstolen tas ut.
The scope of Article 28 EC does not extend to the obstacles to trade covered by other specific provisions of the Treaty and obstacles of a fiscal nature or having an effect equivalent to customs duties, which are covered by Articles 23 EC, 25 EC and 90 EC, do not fall within the prohibition laid down in Article 28 EC.
Det finns anledning att erinra om att tillämpningsområdet för artikel 28 EG inte omfattar de hinder som avses i andra särskilda bestämmelser och att sådana hinder av fiskal karaktär eller med motsvarande verkan som tullar som avses i artiklarna 23 EG, 25 EG och 90 EG inte omfattas av förbudet i artikel 28 EG.
Furthermore, as regards the scope of Articles 25 EC and 90 EC, it is settled case-law that provisions relating to charges having equivalent effect and those relating to discriminatory internal taxation cannot be applied together, with the result that, under the system established by the Treaty, the same charge cannot belong to both categories at the same time.
Vad vidare gäller tillämpningsområdena för artiklarna 25 EG och 90 EG, följer det av fast rättspraxis att bestämmelser om avgifter med motsvarande verkan och bestämmelser om diskriminerande interna skatter eller avgifter inte är tillämpliga kumulativt, vilket innebär att en och samma skatt eller avgift enligt fördragets systematik inte samtidigt kan tillhöra dessa båda kategorier.
In the present case, since a charge on the registration of new motor vehicles, such as the Danish registration duty at issue in the main proceedings, is manifestly of a fiscal nature and is charged not by reason of the vehicle crossing the frontier of the Member State which introduced the charge, but upon first registration of the vehicle in the territory of that State, the charge must be regarded as part of a general system of internal dues on goods and thus examined in the light of Article 90 EC.
Eftersom en registreringsavgift på nya motorfordon, sådan som den i målet vid den nationella domstolen ifrågavarande danska registreringsavgiften, uppenbarligen är av fiskal karaktär och tas ut vid tidpunkten för den första registreringen av fordonet i den medlemsstat som har infört avgiften och inte på grund av att fordonet har passerat gränsen till denna stat, skall avgiften i förevarande fall anses omfattas av ett allmänt system för interna avgifter på varor och således bedömas mot bakgrund av artikel 90 EG.
The fact that a charge of that sort is in fact imposed solely on imported new vehicles, because there is no domestic production, is not such as to cause it to be characterised as a charge having equivalent effect, for the purposes of Article 25 EC, rather than internal taxation, within the meaning of Article 90 EC, since it is part of a general system of internal dues applied systematically to categories of vehicles in accordance with objective criteria irrespective of the origin of the products.
Den omständigheten att en sådan avgift endast påförs nya importerade fordon, eftersom någon inhemsk tillverkning inte finns, innebär inte att den skall anses utgöra en avgift med motsvarande verkan i den mening som avses i artikel 25 EG snarare än en intern skatt eller avgift i den mening som avses i artikel 90 EG, eftersom avgiften omfattas av ett allmänt system för interna avgifter som systematiskt tas ut på vissa kategorier av fordon enligt objektiva kriterier som tillämpas oberoende av varornas ursprung.
The aim of Article 90 EC as a whole is to ensure the free movement of goods between the Member States in normal conditions of competition by the elimination of all forms of protection which may result from the application of internal taxation that discriminates against products from other Member States.
Artikel 90 EG betraktad i sin helhet har till syfte att säkerställa den fria rörligheten för varor mellan medlemsstaterna på normala konkurrensvillkor, på så sätt att varje form av skydd som kan följa av att interna skatter eller avgifter av diskriminerande art tillämpas på varor från andra medlemsstater avskaffas.
Thus Article 90 EC must guarantee the complete neutrality of internal taxation as regards competition between domestic products and imported products.
Denna artikel skall således säkerställa att interna skatter eller avgifter blir helt neutrala ur konkurrenssynpunkt mellan nationella varor och importerade varor.
On the other hand, Article 90 EC cannot be invoked against internal taxation imposed on imported products where there is no similar or competing domestic production.
Artikel 90 EG kan emellertid inte med framgång åberopas mot interna skatter eller avgifter som tas ut på importerade varor i de fall som någon liknande eller konkurrerande inhemsk tillverkning inte finns.
In particular, it does not provide a basis for censuring the excessiveness of the level of taxation which the Member States might adopt for particular products, in the absence of any discriminatory or protective effect.
Särskilt skall konstateras att artikeln inte gör det möjligt att underkänna en avgiftsnivå som medlemsstaterna kan fastställa för vissa varor på grund av att avgiftsnivån är överdrivet hög, när avgiften inte har någon diskriminerande eller skyddande verkan.
At present there is no domestic production ofcars in Denmark, as has already been noted above, nor indeed of any products hable to compete with cars.
För närvarande finns emellertid inte, såsom redan har konstaterats ovan, någon inhemsk tillverkning av bilar i Danmark och inte heller någon tillverkning av varor som kan konkurrera med bilar.
In those circumstances, it must be concluded that the Danish registration duty imposed on new motor vehicles is not covered by the prohibitions laid down in Article 90 EC.
Mot denna bakgrund skall den slutsatsen dras att den danska registreringsavgift som läggs på nya motorfordon inte omfattas av de förbud som anges i artikel 90 EG.
It is true, as DBI pointed out, that the Court held, in paragraph 12 of Commission ν Denmark, that it is not permissible for the Member States to impose on products which, in the absence of comparable domestic production, escape the application of the prohibitions contained in Article 90 EC charges of such an amount that the free movement of goods within the common market would be impeded as far as those goods were concerned.
Såsom DBI har erinrat om är det korrekt att domstolen i punkt 12 i sin dom i det ovannämnda målet kommissionen mot Danmark fann att medlemsstaterna inte kan lägga så höga avgifter på produkter som inte omfattas av förbuden i artikel 90 EG på grund av att någon jämförbar inhemsk tillverkning inte finns att den fria rörligheten för varor inom den gemensamma marknaden äventyras vad gäller dessa varor.
It is however sufficient in that regard to state that, in any event, the figures communicated by the national court as to the number of new vehicles registered in Denmark, and thus imported into that Member State, do not in any way show that the free movement of that type of goods between Denmark and the other Member States is impeded.
domstolen har redovisat, i vart fall inte innebär att det framgår att den fria rörligheten av denna typ av varor mellan Danmark och övriga medlemsstater äventyras.
In those circumstances, it cannot be considered that a charge such as the Danish registration duty has ceased to be internal taxation, within the meaning of Article 90 EC, and should be classified as a measure having equivalent effect to a quantitative restriction, for the purposes of Article 28 EC, nor is it appropriate to examine the scope of the proviso adopted by the Court in paragraphs 12 and 13 of Commission ν Denmark.
Mot denna bakgrund kan det inte anses att en avgift sådan som den danska registreringsavgiften har förlorat sin egenskap av intern skatt eller avgift i den mening som avses i artikel 90 EG och i stället utgör en åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ restriktion i den mening som avses i artikel 28 EG. Det finns inte heller anledning att undersöka räckvidden av den reservation som domstolen uttalade i punkterna 12 och 13 i domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Danmark
Article 90 EC must be interpreted as notprecluding such a charge. '
Artikel 90 EG skall tolkas så, att den inte utgör något hinder för en sådan avgift."
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 27 February 2003.
Generaladvokaten F.G. Jacobs har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 27 februari 2003.
'A charge levied by a Member State on the first registration of a motor vehicle is not in principle a measure having an effect equivalent to a quantitative restriction on imports prohibited under Article 28 EC but falls to be assessed under Article 90 EC as internal taxation, unless the mode of imposition is such that it constitutes a customs duty or charge having equivalent effect within the meaning of Article 25 EC.'
En skatt som tas ut av en medlemsstat vid första registreringen av ett motorfordon är i princip inte en sådan åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ importrestriktion som är förbjuden enligt artikel 28 EG. Den skall i stället bedömas som intern skatt enligt artikel 90 EG, om inte skatten påförs på ett sådant sätt att den utgör en tull eller avgift med motsvarande verkan i den mening som avses i artikel 25 EG.
(Export refunds —Articles 47 and 48 of Regulation (EEC) No 3665/87 — Grant of an extension of time) (First Chamber)
Förhandsavgörande "Exportbidrag — Artiklarna 47 och 48 i förordning (EEG) nr 3665/87 — Beviljande av ytterligare tid" (första avdelningen)
By order of 15 November 2001 the Corte d'appello di Genova (Court of Appeal, Genoa) referred to the Court for a preliminary ruling five questions on the interpretation of Articles 47 and 48 of Commission Regulation (EEC) No 3665/87 of 27 November 1987.
Corte d'appello di Genova har, genom beslut av den 15 november 2001 ställt fem frågor om tolkningen av artiklarna 47 och 48 i kommissionens förordning (EEG) nr 3665/87 av den 27 november 1987.
In the course of March and April 1995, Eribrand exported to Israel three consignments of rice which were loaded on vessels sailing from the port of Ravenna (Italy) bound for the port of Haifa (Israel).
Under mars och april 1995 exporterade Eribrand tre partier ris till Israel, vilka lastades på fartyg i Ravenna (Italien) och hade hamnen i Haifa (Israel) som destination.
In July 1995, the Italian authorities paid Eribrand an advance of about ITL 33 million in respect of the amount of export refunds for which it had applied.
I juli 1995 beviljades Eribrand ett förskott på ungefär 33 miljoner ITL av de italienska myndigheterna avseende det exportbidrag som det hade begärt.
The Israeli buyer did not send Eribrand the customs certificates of entry needed to prove release of the goods for consumption in Israel, despite repeated requests.
Den israeliska köparen överlämnade inte gränsövergångsattester till Eribrand, vilka är nödvändiga för att bevisa att varorna övergått till fri konsumtion i Israel, trots att denne anmodades härom vid upprepade tillfällen.
Realising that it would not be in a position to comply with the timelimit of 12 months set by Article 47(2) of Regulation No 3665/87 for the production of those documents, on 6 March 1996, Eribrand submitted two applications for extensions of time to the Ministero delle Finanze.
När Eribrand insåg att det var omöjligt att inkomma med erforderliga handlingar inom den tolvmånadersfrist som föreskrevs i artikel 47.2 i förordning nr 3665/87, ingav bolaget den 6 mars 1996 två ansökningar om beviljande av ytterligare tid till Ministero delle Finanze.
Those applications were made timeously, that is to say within the timelimit set by Article 47(5) of Regulation No 3665/87.
Dessa ansökningar ingavs inom föreskriven tid, det vill säga inom den frist som föreskrevs i artikel 47.5 i samma förordning.
By letters of 19 October 1996, the Ministero delle Finanze rejected those applications.
Ministero delle Finanze avslog nämnda ansökningar genom skrivelser av den 19 oktober 1996.
On 18 December 1996, it also demanded that Eribrand repay the advance which it had been paid.
Den 18 december 1996 krävde Ministero delle Finanze dessutom att Eribrand skulle betala tillbaka det redan beviljade förskottet.
Since Eribrand's subsequent appeals were rejected on 16 September 1997, it actually repaid the amount demanded, that is the sum received plus 15%.
Detta bolags överklagande ogillades den 16 september 1997 och Eribrand återbetalade det krävda beloppet, det vill säga det belopp som erhållits plus 15 procent.
It was only as a result of steps taken through the Italian embassy in Israel and the local office of the Istituto per il Commercio Estero (Foreign Trade Institute, hereinafter 'the FIT), and having instructed Italian lawyers, and Israeli lawyers, that Eribrand succeeded in obtaining the customs certificates of entry.
Först efter påtryckningar via den italienska ambassaden i Israel och det lokala kontoret för Istituto per il Commercio Estero (institut för utrikeshandel, nedan kallat ICE) och efter att ha anlitat italienska advokater, biträdda av israeliska advokater, lyckades Eribrand erhålla gränsövergångsattesterna.
On 3 December 1997, it forwarded them to the Ministero delle Finanze.
Den 3 december 1997 skickades de till Ministero delle Finanze.
On 4 December 1997, Eribrand commenced proceedings in the Tribunale di Genova (Italy) seeking judgment against the Ministero delle Finanze for a sum of about ITL 103 million in respect of the export refunds due to it.
Den 4 december 1997 väckte Eribrand talan vid Tribunale di Genova (Italien) och yrkade att Ministero delle Finanze skulle förpliktas att betala ett belopp på cirka 103 miljoner ITL motsvarande det exportbidrag som bolaget anser sig ha rätt till.
By judgment of 3 February 2000, the Tribunale di Genova gave judgment for Eribrand on the basis of Article 47(4) of Regulation No 3665/87.
I dom av den 3 februari 2000 biföll Tribunale di Genova Eribrands yrkande med stöd av artikel 47.4 i förordning nr 3665/87.
The Ministero delle Finanze appealed against that judgment to the Corte d'appello di Genova.
Ministero delle Finanze överklagade denna dom till Corte d'appello di Genova.
The Corte d'appello di Genova decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Corte d'appello di Genova har beslutat att förklara målet vilande och ställt tolkningsfrågor till domstolen.
The first three questions referred
De tre första frågorna
By its first three questions, which it is appropriate to consider together, the referring court is asking in essence whether, in the light of Articles 47 and 48 of Regulation No 3665/87, extensions of time which can be granted to exporters under Article 47(4) are subject to maximum time-limits and, if the answer is in the affirmative, what are those time-limits, or if, on the contrary, the grant of such extensions of time for the production of documents establishing that the customs formalities for the release of the goods for consumption have been completed is possible notwithstanding the fact that the total period of 18 months is exceeded.
Den hänskjutande domstolen har ställt de tre första frågorna, som skall prövas i ett sammanhang, för att få klarhet i huruvida, mot bakgrund av artiklarna 47 och 48 i förordning m 3665/87, den ytterligare tid som kan beviljas exportören med stöd av artikel 47.4 är underkastad maximala tidsgränser och, vid ett jakande svar, vilka dessa tidsgränser är, eller om beviljandet av sådan ytterligare tid för att inkomma med handlingar som visar att tullformaliteterna för övergång till fri konsumtion har fullgjorts däremot är möjligt oaktat att den sammanlagda fristen på 18 månader har överskridits.
According to the Court, it must be concluded that it does not follow from Articles 47 and 48 of Regulation No 3665/87 that extensions of time which can be granted to exporters by virtue of Article 47(4) are subject to maximum time-limits which are binding on the competent national authorities.
Det kan således konstateras att det inte framgår av artiklarna 47 och 48 i förordning nr 3665/87 att den ytterligare tid som kan beviljas exportören med stöd av artikel 47.4 är underkastad maximala tidsgränser som skall beaktas av behöriga nationella myndigheter.
The fourth and fifth questions referred
Den fjärde och den femte frågan
By its fourth and fifth questions, which it is also convenient to consider together, the referring court is asking the Court of Justice about the extent of the judicial protection which should be given to exporters where the competent national authorities wrongly refuse to grant them an extension of time under Article 47(4) of Regulation No 3665/87.
Den hänskjutande domstolen har ställt den fjärde och den femte frågan, som även de skall prövas i ett sammanhang, för att få klarhet i räckvidden av det rättsliga skydd som exportören skall åtnjuta när behöriga nationella myndigheter felaktigt vägrar att bevilja denne ytterligare tid enligt artikel 47.4 i förordning nr 3665/87.
It is asking, in essence, whether the national court may recognise the exporter's right to obtain an extension of a certain duration and itself fix that duration on the basis of the time actually taken to obtain and forward the prescribed documentation.
Den hänskjutande domstolen söker få klarhet i huruvida en nationell domstol kan ge exportören rätt till en viss ytterligare tid och fastställa hur lång denna tid skall vara på grundval av den tid som faktiskt behövs för att få tag på och överlämna de handlingar som föreskrivs.
The Court finds that the question whether national courts must confine themselves to reviewing decisions taken by the competent national authorities or whether they may, on the other hand, themselves fix the duration of extensions of time which those authorities have wrongly refused the exporter must be determined according to the rules of national law applicable to comparable disputes under purely national law, it being understood that effective scrutiny of such decisions must, in any event, be ensured.
Domstolen anser att frågan huruvida de nationella domstolarna skall begränsa sig till att kontrollera de beslut som har fattats av behöriga nationella myndigheter, eller om de i stället själva kan fastställa hur lång den ytterligare tid skall vara som de senare felaktigt har förvägrat exportören, skall avgöras enligt bestämmelser i nationell rätt som är tillämpliga på liknande nationella tvister, varvid en effektiv kontroll av nämnda beslut under alla omständigheter skall säkerställas.
It is for the competent national authorities to fix the length of those periods in relation to the specific circumstances of each case, taking into account, in particular, the diligence shown by the exporter seeking an extension of time, the nature of the objective difficulties confronting him and the period of time reasonably necessary to overcome those difficulties.
Det ankommer på behöriga nationella myndigheter att fastställa hur lång denna tid skall vara mot bakgrund av omständigheterna i det enskilda fallet, med beaktande bland annat av vilka ansträngningar den exportör som har begärt förlängning av fristen har gjort, vilka svårigheter han har ställts inför och den tid som rimligen behövs för att övervinna dessa svårigheter.
Exporters cannot rely directly before national courts on the right to obtain an extension of time of a certain duration.
Exportören kan inte direkt vid en nationell domstol åberopa rätten att erhålla en viss ytterligare tid.
They must however have a legal remedy against decisions taken by the competent national authorities under Article 47(4) of Regulation No
Exportören skall emellertid ha möjlighet att föra talan vid domstol mot det beslut som behöriga nationella myndigheter har fattat med tillämpning av artikel 47.4 i förordning nr 3665/87, i dess lydelse enligt förordning nr 1829/94. Villkoren
Advocate General C. Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the First Chamber on 14 January 2003.
Generaladvokaten C. Stix-Hackl har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför första avdelningen den 14 januari 2003.
Case C-420/01 Commission of the European Communities ν Italian Republic Free movement of goods
Mål C-420/01 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Italien Fri rörlighet för varor
(Failure to fulfil obligations —Free movement of goods —Articles 28 EC and 30 EC —Prohibition on the marketing of energy drinL· containing caffeine in excess of a certain limit —Public health —Retention of a national provision incompatible with Community law) (Third Chamber)
"Fördragsbrott — Fri rörlighet för varor — Artiklarna 28 EG och 30 EG — Förbud mot försäljning av energidrycker vars koffeinhalt överstiger en viss gräns — Folkhälsa — Bibehållande av en nationell bestämmelse som är oförenlig med gemenskapsrätten" (tredje avdelningen)