natgillin/translations-raw huggingface dataset:
59 Although the Court of Justice must certainly be guided by the most characteristic provisions of the systems of domestic law, it must above all ensure that it adopts a solution appropriate to the needs and specific features of the Community legal system.
59 Domstolen måste givetvis söka stöd hos de lösningar som är mest kännetecknande för de interna rättsordningarna, men den skall framför allt se till att välja den lösning som är anpassad till de särskilda kraven i gemenskapens rättsordning, liksom till särdragen hos denna rättsordning.
In other words, the Court has the task of drawing on the legal traditions of the Member States in order to find an answer to similar legal questions arising under Community law that both respects those traditions and is appropriate to the context of the Community legal order. From that point of view, even a solution adopted by a minority may be preferred if it best meets the requirements of the Community system.
Annorlunda uttryckt är domstolen skyldig att söka stöd i medlemsstaternas rättsliga traditioner för att finna ett svar på analoga rättsfrågor som uppstår i gemenskapsrätten, vilket innebär att det skall visas hänsyn till medlemsstaternas rättsliga traditioner och att lösningen skall vara anpassad till det
The Council, the Commission and the Kingdom of Spain dispute the existence — in their view, affirmed by the Court of First Instance without stating adequate reasons — of a principle of Community liability in the absence of unlawful conduct of its organs as a general principle common to the laws of the Member States; they maintain that well under half of the Member States have enshrined such a principle in their legal systems and the number even falls to two if the act giving rise to the damage is a legislative act.
Rådet, kommissionen och Konungariket Spanien har bestritt att det skulle föreligga en princip om skadeståndsansvar för gemenskapen oberoende av om dess organ har gjort sig skyldiga till rättsstridigt handlande, vilken skulle utgöra en princip som är gemensam för medlemsstaternas rättsordningar. Långt mindre än hälften av medlemsstaterna har en sådan princip i sina rättsordningar och deras antal är begränsat till två stycken, när den handling som ger upphov till skadeståndsskyldigheten är en lagstiftningsakt.
It is true that the Court of First Instance, without excessive concern to prove the point, confined itself to basing the principle of Community liability in the absence of unlawful conduct on the statement that ‘[n]ational laws on noncontractual liability allow individuals, albeit to varying degrees, in specific fields and in accordance with differing rules, to obtain compensation in legal proceedings for certain kinds of damage, even in the absence of unlawful action by the perpetrator of the damage’.
Det är riktigt att förstainstansrätten, utan större förklaringar, enbart har grundat principen om gemenskapens skadeståndsansvar utan rättsstridigt handlande av dess organ på påståendet att det ”[e]nligt medlemsstaternas regler om utomobligatoriskt skadeståndsansvar är … möjligt för enskilda att, om än i varierande grad och på olika villkor, få ersättning utdömd av domstol för vissa skador, även då den som orsakat skadan inte gjort sig skyldig till rättsstridigt agerande”.
58The second paragraph of Article 288 EC requires that reparation by the Community for damage caused by its institutions comply with ‘the general principles common to the laws of the Member States’.
58Enligt artikel 288 andra stycket EG skall emellertid gemenskapen ersätta skada som orsakats av dess institutioner, i enlighet med ”de allmänna principer som är gemensamma för medlemsstaternas rättsordningar”.
But should the second paragraph of Article 288 EC be read as authorising an approach regarding the public authorities’
Skall artikel 288 andra stycket EG förstås så, att endast en lösning i fråga om utomobligatoriskt skadeståndsansvar för det
58 — The FIAMM judgment, paragraph 159, and the Fedon judgment, paragraph 152.
58 — Fiammdomen, punkt 159, och Fedondomen, punkt 152.
For a reiteration of this approach and identical grounds, see Case T-279/03 Galileo International Technology and Others v Commission [2006] ECR II-1291, paragraphs 144 to 147.
Denna lösning har använts med angivande av samma skäl i förstainstansrättens dom av den 10 maj 2006 i mål T-279/03, Galileo International Technology m.fl. mot kommissionen (REG 2006, s. II-1291), punkterna 144–147.
59 — Likewise, Advocate General Roemer rejected the application of the ‘rule of the lowest limit’ that would result if it were decided to adopt only rules existing in all the Member States (Opinion in Case 5/71 Zuckerfabrik Schöppenstedt v Council [1971] ECR 975, especially 989).
59 — Generaladvokaten Roemer förkastade tillämpningen av den ”lägsta gränsens” princip, vilken skulle bli följden av att endast använda sig av de bestämmelser som finns i samtliga medlemsstater (förslag till avgörande i mål 5/71, Zuckerfabrik Schöppenstedt mot rådet, där domstolen meddelade dom den 2 december 1971, REG 1971, s. 975, särskilt s. 991).
In my view, however, it is not a question of seeking the best legal solution but of identifying the one that will be the most appropriate in the context of, and for the needs of, the Community legal system.
Ur min synvinkel är det emellertid inte fråga om att söka den bästa rättsliga lösningen, utan om att finna den rättsliga lösning som är mest lämpad med hänsyn till gemenskapsrätten och dess behov.
Community liability, linked in particular to the need for a sufficiently serious breach of a rule of law protecting individuals, 61in order to give the victims of particularly serious damage suffered as a result of the conduct of the Community institutions the possibility of obtaining compensation.
FIAMM M.FL. MOT RÅDET OCH KOMMISSIONEN fråga om gemenskapens skadeståndsansvar för vållande, i synnerhet kravet att det skall föreligga en tillräckligt klar överträdelse av en rättsregel som har till syfte att ge enskilda rättigheter, 61och därigenom ge dem som har lidit en särskilt allvarlig skada till följd av gemenskapinstitutionernas handlande en möjlighet att erhålla ersättning.
The appropriateness of such a solution no doubt explains why the Court has never ruled out the possibility of enshrining it in Community law.
Det lämpliga i en sådan lösning förklarar utan tvekan att domstolen aldrig har avfärdat möjligheten att en gång slå fast den.
62Moreover, although this legal solution is to be found only in some national legal systems, the concern it expresses and the protection it provides for legal interests are also taken into account in other legal systems, even if, as we shall see, 63 different legal mechanisms are employed.
62 Trots att denna rättsliga lösning endast påträffas i vissa nationella rättsordningar beaktas de hänsyn som den är ett uttryck för och de rättsintressen som den skyddar även i andra rättsordningar, även om det, vilket kommer att framgå nedan, 63sker med olika rättsliga medel.
Its enshrinement in Community law can only be the result of a comparison of the mechanisms adopted in this respect by the different national legal systems in order to identify the solution best suited to the particular requirements of the Community legal order. 60
Den omständigheten att det endast är i spansk och fransk rätt som det föreskrivs ett skadeståndsansvar för det allmänna på grund av en lagstiftningsakt som är lagenlig utgör därför inget hinder för att finna att ett sådant skadeståndsansvar föreligger i gemenskapsrätten.
In the particular context of the cases in point, this solution appears to be even more appropriate.
Med hänsyn till omständigheterna i det förevarande fallet framstår denna lösning som än mer lämplig.
Unable to rely on WTO rules, individuals who have reason to complain of conduct of Community institutions contrary to the WTO agreements cannot, as we have seen, plead the unlawfulness of that conduct. They are consequently denied access both to
Eftersom det inte går att åberopa WTO-reglerna kan inte, vilket har framgått ovan, de enskilda rättssubjekt som vill anföra klagomål mot ett handlande
61 — See Case C-352/98 P Bergaderm and Goupil v Commission [2000] ECR I-5291, paragraphs 41 and 42.
61 — Se dom av den 4 juli 2000 i mål C-352/98 P, Bergaderm och Goupil mot kommissionen (REG 2000, s.
In my view, that is indeed the case.
Det förefaller mig dock som om det förhåller sig på det viset.
Establishing a principle of no-fault Community liability would make it possible, in the interests of justice, to offset the severity of the conditions for the incurring of fault-based
Att slå fast en princip om rent strikt ansvar för gemenskapen skulle göra det möjligt att, av skälighetshänsyn, väga upp de stränga villkor som gäller i
60 — For an illustration of this method with regard to the right to strike, which aims to compare a solution accepted in national law with the particular requirements of the Community legal order, see my Opinion in Case C-438/05 International Transport Workers’ Federation and Finnish Seamen’s Union [2007] ECR I-10779, point 60.
60 — För ett exempel på detta tillvägagångssätt i fråga om strejkrätten, enligt vilket en lösning som finns i nationella rättssystem ställs mot kraven i gemenskapens rättsordning, se mitt förslag till avgörande i mål C-438/05, International Transport Workers’ Federation och Finnish Seamen’s Union, där domstolen meddelade dom den 11 december 2007, REG 2007, s. I-10779, punkt 60.
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P the Community the consequences of the institutions’ freedom of action in the WTO context.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — FÖRENADE MÅLEN C-120/06 P OCH C-121/06 P institutionernas handlingsfrihet inom WTO kommer att ske i gemenskapens rättsordning.
It would no longer be for trading partners to choose in their discretion, through the retaliatory measures they adopt, which category of Community economic operators must bear the cost of that freedom; it would be for the Community to decide whether that cost must be borne solely by the undertakings affected by such measures or distributed over society in general.
Handelspartnerna skulle inte längre, genom antagandet av motåtgärder, efter eget skön kunna välja vilken kategori av ekonomiska aktörer i gemenskapen som skall bära kostnaden för denna frihet. Det är i stället gemenskapen som beslutar huruvida denna kostnad endast skall bäras av de företag som har drabbats av motåtgärderna, eller om den skall fördelas över hela samhället.
an action for annulment and to a reference for a preliminary ruling as to validity or an action for damages on grounds of fault.
av gemenskapens institutioner i strid med WTO-avtalen åberopa att handlandet i fråga är rättsstridigt.
In the absence of the enshrinement of the principle of no-fault Community liability, even those who, as a result of the unlawful conduct, have suffered particularly serious damage would be deprived of all judicial protection.
I avsaknad av en princip om rent strikt ansvar för gemenskapen skulle de rättssubjekt som på grund av denna rättsstridighet har lidit en särskilt allvarlig skada vara fråntagna allt domstolsskydd.
In this connection, it will be noted that enshrinement by the French Conseil d’État (Council of State) of no-fault liability for legislation is often presented as compensation for the inability of French administrative courts to act as an arbiter of law by exercising a review of constitutionality.
Det skall i detta sammanhang noteras att den omständigheten att franska Conseil d’État har slagit fast ett rent strikt ansvar i fråga om lagstiftning ofta har framställts som ett sätt för franska förvaltningsdomstolar att väga upp att de inte kan utöva en kontroll av huruvida lagar står i överensstämmelse med konstitutionen.
For the reasons I have just indicated, the cases in point therefore in my view offer an opportunity or even impose a duty to take the caselaw of the Court a step further.
Av ovan anförda skäl anser jag att förevarande mål erbjuder ett tillfälle, för att inte säga uppfordrar, domstolen att föra sin rättspraxis ytterligare ett steg framåt.
Enshrining in Community law a principle of no-fault Community liability would advance the caselaw from potential to settled, from the era of uncertainties to that of solutions. 64
Genom att slå fast principen om rent strikt ansvar för gemenskapen går domstolens praxis från det möjliga till det gällande, från osäkerhet till konkreta lösningar. 64
In addition, the acceptance of a principle of no-fault liability would meet the requirements of good governance.
En princip om rent strikt ansvar skulle även motsvara kraven för ett gott styre.
It would force the political authorities, if they envisage retaining Community legislation despite expiry of the reasonable period of time granted for compliance with a DSB decision that has found it to be incompatible with the WTO rules, to assess better the costs that could ensue for citizens of the Union and to set them against the advantages that would accrue to the economic sector or sectors concerned if the Community legislation were retained.
Principen skulle innebära att den politiska makten, när denna avser att bibehålla gemenskapsbestämmelser, trots att den rimliga tidsfristen för att följa ett beslut från DSB där dessa förklarats vara oförenliga med WTO-reglerna har löpt ut, blev tvungen att bättre utvärdera de kostnader som detta skulle kunna medföra för unionens medborgare och att väga dessa mot de fördelar som bibehållandet av gemenskapsbestämmelserna skulle innebära för den eller de berörda branscherna.
This would not reduce the discretion of the institutions in the WTO context but ensure that that discretion was exercised advisedly.
Det skulle inte ske någon inskränkning av institutionernas skönsmässiga befogenhet inom WTO, men det skulle skapas en garanti för att den skönsmässiga befogenheten utövades på ett genomtänkt sätt.
The establishment of a principle of no-fault Community liability could take its inspiration from the notion of the equality of citizens in bearing public burdens on which French administrative law has based liability for legislation. The reasoning may be summarised as follows: as all public activity is assumed to benefit society as a whole, it is
Principen om rent strikt ansvar för gemenskapen skulle hämta stöd ur principen om ”l’égalité des citoyens devant les charges publiques” (ungefär medborgarnas likhet inför de offentliga bördorna), på vilken skadeståndsansvaret till följd av lagstiftning har grundats i fransk förvaltningsrätt.
171; see especially pp. 204 to 208.
171, se särskilt sidorna 204–208.
As regards the field of application of such a principle of no-fault liability, the Commission, in particular, complains that after recognising that such liability can apply only ‘in specific fields’, 66the Court of First Instance did not feel bound to name the fields involved.
Beträffande tillämpningsområdet för principen om rent strikt ansvar har kommissionen bland annat klandrat förstainstansrätten för att den har funnit att principen endast kan tillämpas på ”särskilda områden”, utan att sedan anse det nödvändigt att precisera vilka områden som det är fråga om.
However, that was not necessary for resolving the cases in point.
66Det var emellertid inte nödvändigt att göra detta för att döma i målen.
It was sufficient for the Court of First Instance to satisfy itself that no-fault liability could apply in those cases — as it found by implication since it verified that the conditions for its application were met.
Det var tillräckligt för förstainstansrätten att försäkra sig om att principen om rent strikt ansvar kunde vara tillämplig i de aktuella målen, vilket rätten underförstått medgav, eftersom den kontrollerade huruvida förutsättningarna för rent strikt ansvar var uppfyllda.
But this is the point with which both the Commission and the Council take issue too.
Det är emellertid detta som såväl kommissionen som rådet har klandrat förstainstansrätten för.
The following observations must therefore be made in this regard.
Jag vill i detta sammanhang göra följande anmärkningar.
This idea is not very far removed from the ‘Sonderopfertheorie’ of German law, according to which individuals who, by reason of lawful public action, suffer a ‘special sacrifice’, that is to say damage equivalent to expropriation, must be granted reparation.
Denna idé skiljer sig inte stort från den i tysk rätt förekommande teorin om ”Sonderopfer” (ungefär betungande särbehandling), enligt vilken enskilda som har tvingats till särskilda uppoffringar på grund av ett lagenligt offentligt ingripande skall ha rätt till ersättning.
Presented in this manner, no-fault Community liability could also be based on property rights, which are protected in the Community legal system as a general principle of law in accordance with the constitutional traditions common to the Member States.
Ett rent strikt ansvar för gemenskapen skulle, framställt på detta sätt, även kunna grunda sig på rätten till egendom. I enlighet med medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner skyddas rätten till egendom i gemenskapens rättsordning som en allmän rättsprincip.
It would express the idea that even lawful action by the Community’s legislative body cannot have an effect equivalent to expropriation without compensation being granted. 65
Ett rent strikt ansvar för gemenskapen utgör ett uttryck för tanken att det inte, till följd av ett ingrepp från gemenskapens lagstiftande organ, kan uppstå en skada som är likställd med en expropriation utan att det utgår ersättning, och detta även om ingreppet i fråga var lagenligt. 65
First, contrary to the picture which both the Commission and the Council seek to present, it is not so much a principle of liability for a lawful act that the Court of First Instance established, rightly in my view, in the contested judgments.
För det första har inte förstainstansrätten i de överklagade domarna, i motsats till den framställning som såväl kommissionen som rådet söker göra, slagit fast en princip om skadeståndsansvar för lagenliga handlingar.
It is, more broadly, absolute liability, even in the absence of fault.
Det är fråga om ett objektivt skadeståndsansvar, oberoende av vållande. Annorlunda uttryckt inträder skadeståndsansvaret oberoende av ett krav på att vållande skall utgöra grunden till skadan, vilket skall styrkas av sökanden.
Liability can even extend to acts that are unlawful but do not constitute a sufficiently serious infringement.
Detta skadeståndsansvar skulle även kunna innefatta rättsstridiga handlingar, vilka inte utgör en tillräckligt klar överträdelse.
65 — For an early example of such an insight, see the Opinion of Advocate General Sir Gordon Slynn in Biovilac v EEC; see especially p. 4091.
65 — Se generaladvokaten Sir Gordon Slynns förslag till avgörande i det ovannämnda målet Biovilac mot EEG, se särskilt s. 4091.
Moreover, this idea appears, in some way or another, in most of the legal systems (see Amaral, M.L., Responsabilidade do Estado e dever de indemnizar do legis­lador, Coimbra Editora, 1998, p. 474 et seq.).
Denna princip återfinns, i en eller annan form, i de flesta rättsordningar (se Amaral, M. L., Responsabilidade do Estado e dever de indemnizar do legislador, Coimbra Editora, 1998, s.
66 — See the FIAMM judgment, paragraph 159, and the Fedon judgment, paragraph 152.
66 — Fiammdomen, punkt 159, och Fedondomen, punkt 152.
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P of a provision of primary law cannot give entitlement to compensation. 67
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — FÖRENADE MÅLEN C-120/06 P OCH C-121/06 P följden av en tillämpning av en bestämmelse i primärrätten inte i sig vara ersättningsgill. 67
Secondly, in contrast to the Council, I do not see why this regime of absolute liability could not also be applied to failures to legislate.
För det andra ser jag inte, i motsats till vad rådet har anfört, varför ett objektivt skadeståndsansvar inte skulle kunna tillämpas även i fall av underlåtenhet vid normgivning.
The parallel established by the Council with the failure to act referred to in Article 232 EC is irrelevant, as it is a question of no-fault liability.
Den parallell med den passivitet som avses i artikel 232 EG, vilken har dragits av rådet, saknar betydelse i fråga om rent strikt ansvar.
In any event, it is not a failure to take legislative action that is at issue in the present cases.
I de förevarande fallen är det i vart fall inte fråga om en underlåtenhet att vidta normativa åtgärder.
Both the Council and the Commission took several initiatives within the reasonable period of time allowed (modification of the Community regime for banana imports, negotiations), which moreover are mentioned by the Council itself in its written pleadings, but those initiatives proved unable to ensure correct implementation of the DSB decision.
Såväl rådet som kommissionen har, inom den rimliga tidsfristen, tagit flera initiativ (anpassningen av gemenskapsordningen för import av bananer, förhandlingar), men dessa initiativ har visat sig inte vara ägnade att på ett riktigt sätt följa beslutet från DSB. Detta har för övrigt påpekats av rådet i dess inlaga.
Lastly, in the particular context of compliance with the WTO agreements which is pertinent to the cases in point, only citizens of the Union might rely on this system of no-fault liability to claim compensation for especially serious damage allegedly caused to them, in the general interest, by the Community institutions.
Med avseende på WTO-avtalen, om vilka det är fråga i de förevarande målen, skulle endast unionsmedborgare kunna åberopa det rent strikta ansvaret för att erhålla ersättning för en särskilt allvarlig skada som gemenskapsinstitutionerna, av hänsyn till allmänintresset, har orsakat dem.
The political authorities cannot be required, nor can it be open to them, for the purposes of exercising their freedom of action within the context of the WTO, to assess as well the costs of their decisions for operators from third countries.
Det skulle inte kunna krävas av den politiska makten, och det skulle inte heller vara möjligt för denna, att även bedöma kostnaderna för ekonomiska aktörer i tredjeland av de val som görs inom ramen för handlingsfriheten.
Within the framework of the Community powers exercised by the institutions in the field of external trade policy, the concept of a ‘rupture’ in the equal distribution of public burdens can therefore be conceivable only between citizens of the Union.
I fråga om gemenskapsinstitutionernas behörighet på området för den yttre handelspolitiken kan en rubbning av medborgarnas likhet inför de offentliga bördorna endast avse likheten unionsmedborgare emellan.
It cannot therefore be validly argued, as the Council submits, that the recognition of no-fault liability in the context of the application of WTO law would disregard the principle of reciprocity, since the Community’s main trading partners do not have such liability.
Det kan därför inte med framgång hävdas, vilket rådet har gjort, att fastställandet av ett rent strikt ansvar vid tillämpningen av WTO-rätten skulle innebära att principen om ömsesidighet åsidosattes, eftersom gemenskapens viktigaste handelspartners inte har något sådant skadeståndsansvar.
Stated, justified and circumscribed in this way, the function of the principle of no-fault Community liability is clear.
Sålunda formulerad, grundad och avgränsad framgår det tydligt vilken funktion som principen om rent strikt ansvar för gemenskapen fyller.
There is no question of compelling the Community institutions to comply with WTO rules by
Det är ingalunda fråga om att tvinga gemenskapsinstitutionerna
67 — See Case T-113/96 Dubois et Fils v Council and Commission [1998] ECR II-125, paragraphs 40 to 48.
67 — Se förstainstansrättens dom av den 29 januari 1998, Dubois et Fils mot rådet och kommissionen (REG 1998, s. II-125), punkterna 40–48.