natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In order for a difference in treatment to be capable of being classified as unequal treatment which is permitted under Article 58(1) EC rather than as arbitrary discrimination which is prohibited by Article 58(3) EC, that difference in treatment must also concern situations which are not objectively comparable or be justified by overriding reasons in the general interest, such as the need to safeguard the cohesion of the tax system.
För att en särbehandling skall anses utgöra en sådan skillnad i behandling som är tillåten enligt artikel 58.1 EG och inte någon godtycklig diskriminering som är förbjuden enligt artikel 58.3 EG, måste den avse situationer som objektivt sett inte är lika eller motiveras av tvingande hänsyn av allmänintresse, såsom nödvändigheten av att upprätthålla skattesystemets inre sammanhang.
In addition, it must comply with the principle of proportionality.
Den skall dessutom vara förenlig med proportionalitetsprincipen.
The Court began by discounting the argument that the situations were not comparable.
Domstolen uteslöt först att det inte rörde sig om likadana situationer.
In view of the purpose of the Finnish tax legislation, namely to prevent double taxation – corporation tax and income tax – of the profits distributed by the company in which the investment is made, shareholders who are fully taxable in Finland find themselves in a comparable situation, whether they receive dividends from a national company or from a company established in another Member State inasmuch as, in the two cases, the dividends are, apart from the tax credit, liable to be subjected to double taxation.
Den ansåg att de aktieägare som är obegränsat skattskyldiga i Finland, med beaktande av de finskaskattebestämmelsernas syfte, nämligen att förhindra dubbelbeskattning – bolagsskatt och därefter inkomstskatt – av den vinst som delas ut av det bolag som investeringen avser, befinnersigilikadanasituationeroavsettomdeerhållerutdelningfrånettinhemsktbolag eller från ett bolag etablerat i en annan medlemsstat, eftersom utdelningen i båda
Court of Justice in Finland), that legislation was not necessary in order to preserve the cohesion of the tax system.
Även om det verkligen finnsettsamband mellan skatteförmånen (skattetillgodohavandet) och det kompenserande skatteuttaget (den bolagsskatt som betalats av bolag etablerade i Finland), är dessa bestämmelser emellertid inte nödvändiga för att upprätthålla skattesystemets inre sammanhang.
Granting to a shareholder in a company established in another Member State a tax credit calculated by reference to the corporation tax paid by that company in that Member State would, the Court held, constitute a less restrictive measure while at the same time not threatening the cohesion of the tax system.
Enligt domstolen utgör det en mindre begränsande åtgärd, som inte äventyrar det inre sammanhanget i skattesystemet, att bevilja en aktieägare i ett bolag etablerat i en annan medlemsstat ett skattetillgodohavande som motsvarar den bolagsskatt som detta bolag har betalat i den medlemsstaten.
It was in those circumstances appropriate, the Court went on, to take account, in the calculation of the tax credit to be granted to a shareholder who had received dividends from a company established in another Member State, of the tax actually paid by that company in that other Member State.
Domstolen ansåg att det under dessa omständigheter är nödvändigt att, vid beräkningen av det skattetillgodohavande som skall beviljas en aktieägare som har erhållit utdelning från ett bolag som är etablerat i en annan medlemsstat, även ta hänsyn till den skatt som verkligen betalats av detta bolag i denna medlemsstat.
Possible difficulties in determining the tax actually paid could not, in that regard, justify an obstacle to the free movement of capital such as that which arose from the Finnish legislation.
Eventuella svårigheter att fastställa denna skatt kan inte rättfärdiga en sådan begränsning av den fria rörligheten för kapital som den som de finskabestämmelsernagerupphovtill.
With regard to the rules on competition‚ nine cases, including four joined cases, merit consideration.
Vad beträffar konkurrensreglerna skall nio mål, varav fyra mål är förenade, uppmärksammas.
In Joined Cases C-264/01, C-306/01, C-354/01 and C-355-01 AOK Bundesverband and Others [2004] ECR I-2493 , several questions on the interpretation of Articles 81 EC, 82 EC and 86 EC were referred to the Court for preliminary ruling by the Oberlandesgericht Düsseldorf (Higher Regional Court, Düsseldorf) and the Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice) in disputes between associations of sickness and health insurance funds and pharmaceutical companies concerning the fixed maximum amounts payable by sickness funds towards the cost of medicinal products and treatment materials which had been established by the German legislature with a view to addressing the deficit in the statutory health insurance scheme.
I de förenade målen C-264/01, C-306/01, C-354/01 och C-355-01, AOK-Bundesverband m.fl. (dom av den 16 mars 2004, REG 2004, s.
The Oberlandesgericht Düsseldorf and the Bundesgerichtshof essentially asked the Court whether the competition rules laid down by the EC Treaty precluded groups of sickness funds, such as the fund associations, from determining fixed maximum amounts corresponding to the upper limit of the price of medicinal products whose cost is borne by sickness funds. The Bundesgerichtshof also asked whether, if that question was to be answered in the affirmative, there was a right against those groups to an injunction remedying the situation and to compensation for the loss suffered by reason of the introduction of the fixed maximum amounts.
I-2493), ställde Oberlandesgericht Düsseldorf och Bundesgerichtshof flerafrågortilldomstolenangåendetolkningenavartiklarna81, 82 och 86 i EG-fördraget i samband med tvister mellan sjukförsäkringskassornas förbund och läkemedelsföretag, angående de fasta belopp för högsta ersättning från sjukförsäkringskassorna för kostnader för läkemedel och sjukvårdsmaterial, som införts av den tyska lagstiftaren i ett försök att komma till rätta med det underskott som skapats i det lagstadgade sjukförsäkringssystemet.
The Court adopted the solution set out in its ‘Poucet and Pistre’ case-law, to the effect that the concept of an undertaking, within the context of Community competition law, does not cover bodies entrusted with the management of statutory health insurance and old-age insurance schemes which pursue an exclusively social objective and do not engage in economic activity.
Oberlandesgericht Düsseldorf och Bundesgerichtshof frågade domstolen huruvida konkurrensbestämmelserna i EG-fördraget utgör hinder mot att en grupp sjukförsäkringskassor, såsom sjukförsäkringskassornas förbund, fastställer fasta belopp för det högsta pris som sjukförsäkringskassorna skall betala för läkemedel.
The Court took the view in Poucet and Pistre that this was the position with regard to sickness funds, which, even though the legislature had given them a degree of latitude in setting contribution rates in order to promote sound management, were compelled by law to offer to their members essentially identical obligatory benefits which do not depend on the amount of the contributions.
Bundesgerichtshof ville även, om den frågan skulle besvaras jakande, få klarhet i
In Case C-418/01 IMS Health [2004] ECR I-5039, the questions put to the Court in a preliminary reference by the Landgericht (Regional Court) Frankfurt am Main (Germany) concerned the interpretation of Article 82 EC in the context of a dispute between two companies specialising in market studies in the pharmaceutical products and health care sectors centring on the claim by one of them that it was entitled to use a brick structure developed by the other for the provision of data on regional sales of pharmaceutical products in Germany.
Verksamhet huruvida det föreligger en skyldighet att meddela ett förbudsföreläggande mot tillämpningen av dessa fasta maxbelopp, dels en rätt till ersättning för den skada som uppkommit till följd av deras tillämpning, som kan göras gällande mot dessa grupper.
As it took the view that one company could not exercise its right to obtain an injunction prohibiting all unlawful use of its work if it acted in an abusive manner, within the meaning of Article 82 EC, by refusing to grant a licence to another company on reasonable terms, the Landgericht Frankfurt am Main accordingly referred to the Court three questions on the interpretation of that Treaty provision.
Domstolen upprepade sin slutsats i målet Poucet och Pistre, enligt vilken begreppet företag, i gemenskapens konkurrensrätt, inte avser organ med uppgift att administrera lagstadgade sjukförsäkringar och pensionssystem, vilka uteslutande fyller en social funktion och inte bedriver ekonomisk verksamhet.
The Court first took the view that ‘for the purposes of examining whether the refusal by an undertaking in a dominant position to grant a licence for a brick structure protected by an intellectual property right which it owns is abusive, the degree of participation by users in the development of that structure and the outlay, particularly in terms of cost, on the part of potential users in order to purchase studies on regional sales of pharmaceutical products presented on the basis of an alternative structure are factors which must be taken into consideration in order to determine whether the protected structure is indispensable to the marketing of studies of that kind’ (paragraph 30).
Domstolen ansåg då att detta gällde sjukförsäkringskassor som, även om lagstiftaren beviljat dem ett visst handlingsutrymme vid fastställandet av avgiftsnivåer i syfte att främja en god förvaltning, enligt lag var skyldiga att tillhandahålla sina anslutna obligatoriska förmåner som väsentligen var identiska och som utgavs oberoende av avgifternas storlek.
Applying its ‘Magill’ case-law, the Court also took the view that ‘the refusal by an undertaking which holds a dominant position and owns an intellectual property right in a brick structure indispensable to the presentation of regional sales data on pharmaceutical products in a Member State to grant a licence to use that structure to another undertaking which also wishes to provide such data in the same Member State, constitutes an abuse of a dominant position within the meaning of Article 82 EC where the following conditions are fulfilled: – the undertaking which requested the licence intends to offer, on the market for the supply of the data in question, new products or services not offered by the owner of the intellectual property right and for which there is a potential consumer demand; – the refusal is not justified by objective considerations; – the refusal is such as to reserve to the owner of the intellectual property right the market for the supply of data on sales of pharmaceutical products in the Member State concerned by eliminating all competition on that market’ (paragraph 52).
Domstolen fastställde följaktligen i förevarande mål att ”sjukförsäkringskassornas förbund, när de fastställer de fasta maxbeloppen, endast utför en administrativ uppgift i det tyska socialförsäkringssystemet som de ålagts i lag, och att de inte handlar i egenskap av företag som bedriver ekonomisk verksamhet” (punkt 64).Artiklarna 81 EG och 82 EG är således inte tillämpliga på sådana åtgärder.
The other four cases which deserve mention in regard to the rules on competition concern State aid.
I mål C-418/01, IMS Health (dom av den 29 april 2004, REG 2004, s.
In Case C-372/97 Italy v Commission [2004] ECR I-3679, the Court delivered its ruling on an application brought by the Italian Republic seeking partial annulment of Commission Decision 98/182/EC of 30 July 1997, which had found that aid granted between 1981 and 1995 by the Friuli-Venezia Giulia Region to road haulage companies in that region was in part incompatible with the common market and ordered its partial recovery.
Landgericht Frankfurt am Main, som ansåg att ett företag inte kan utöva sin rättighet att låta förbjuda all olaglig användning av dess verk, om företaget gör sig skyldigt till missbruk, i den mening som avses i artikel 82 EG, genom att vägra att bevilja licens till ett annat företag på rimliga villkor, ställde tre frågor till domstolen angående tolkningen av nämnda bestämmelse i fördraget.
The Friuli-Venezia Giulia Region successively adopted two laws, which were essentially identical, one replacing the other, concerning action to promote and develop transport of concern to the Region and the carriage of goods by road for hire or reward.
Domstolen fastställde att ”vid bedömningen av huruvida en vägran av ett företag i en dominerande ställning att bevilja en licens för användning av en områdesstruktur, som skyddas genom en immateriell rättighet som företaget innehar, utgör missbruk av dominerande ställning, skall omfattningen av användarnas deltagande vid utvecklingen av nämnda struktur och den ansträngning som de potentiella användarna är tvungna att göra, särskilt de kostnader som detta skulle vara förenat med, för att kunna förvärva marknadsstudier om regional försäljning av läkemedel som utförts på grundval av en annan struktur än den som är immaterialrättsligt skyddad, beaktas vid fastställandet av om den struktur som åtnjuter skydd är nödvändig för saluföring av studier av detta slag” (punkt 30).
Court of Justice of financing of interest on loans contracted for the purpose of developing infrastructure and purchasing equipment, financing for the cost of leasing vehicles, trailers and semi-trailers, together with the installations for the maintenance and repair of vehicles and for the handling of goods, and, finally, financing, for groups and other forms of association, of up to 50% of investment to be used for the construction or purchase of installations and equipment.
Domstolen tjänster som inte erbjuds av innehavaren av den immateriella rättigheten och för vilka det föreligger en potentiell efterfrågan från konsumenterna. – Licensvägran är inte motiverad av objektiva skäl. – Licensvägran innebär att innehavaren av den immateriella rättigheten är ensam på marknaden för tillhandahållande av uppgifter om regional försäljning av läkemedel i den berörda medlemsstaten och att all konkurrens utestängs från denna marknad” (punkt 52).
In its appraisal of the disputed aid in the light of Article 87(1) EC, the Commission decision drew a distinction between aid granted to undertakings which were engaged in international transport, on the one hand, and, on the other, aid to undertakings exclusively engaged in transport operations at local, regional or national level.
I dom av den 29 april 2004 i mål C-372/97, Italien mot kommissionen (REG 2004, s. I-3679), uttalade sig domstolen angående en talan som väckts av Republiken Italien om delvis ogiltigförklaring av kommissionens beslut 98/182/EG av den 30 juli 1997, enligt vilket det stöd som beviljats under åren 1981–1995 av regionen Friuli-Venezia Giulia till företag som utför godstransporter på väg i denna region delvis var oförenligt med den gemensamma marknaden och delvis skulle återkrävas.
In the latter case, the decision drew a further distinction according to whether the aid had been granted before or after 1 July 1990, the date on which Regulation No 4059/89, which opened up that second market to Community competition, entered into force.
Regionen Friuli-Venezia Giulia antog nämligen två väsentligen lika på varandra följande lagar, varav den senare ersatte den tidigare, om åtgärder för att främja och utveckla transport som är av intresse för regionen samt godstransport på väg för annans räkning.
However, as the contested decision had in the interim been partially annulled by the Court of First Instance following application by a number of the recipient companies (judgment of 15 June 2000 in Joined Cases T-298/97, T-312/97, T-313/97, T-315/97, T-600/97 to T-607/97, T-1/98, T-3/98 to T-6/98 and T-23/98 Alzetta and Others v Commission [2000] ECR II-2319), and the application for annulment in the present case to some extent no longer served any purpose, in view of the fact that the Commission had accepted the interpretation of the Court of First Instance regarding the aid granted after 1 July 1990 to undertakings engaged exclusively in local, regional or national transport, the Court was ultimately required to assess that decision only to the extent to which it declared illegal the contested aid granted to undertakings engaged in international road transport operations.
I lagarna föreskrevs tre åtgärder riktade till företag som utför verksamhet inom detta område och är etablerade i regionen. Åtgärderna avsåg räntesubventioner på lån som tagits för att täcka kostnader för uppbyggnad av infrastruktur och inköp av utrustning, finansieringavkostnaderförleasing av fordon, släpvagnar eller påhängsvagnar samt anordningar för godshantering och underhåll och reparation av fordon, och slutligen, för sammanslutningar och andra föreningar, finansieringmedupptill50procentavinvesteringskostnadernaförattuppföra eller köpa anordningar och utrustning.
Whereas the Italian Republic argued that the Commission had not demonstrated the existence of a real, concrete risk of distortion of competition, the Court thus pointed out that, where aid has been granted by a Member State without having been notified to the Commission beforehand at the planning stage, the decision finding that aid to be incompatible with the common market did not have to demonstrate the real effect which the aid might have on competition or trade between Member States.
Mot bakgrund av att det ifrågasatta beslutet senare delvis ogiltigförklarades av förstainstansrätten på talan av vissa av mottagarföretagen (dom av den 15 juni 2000 i de förenade målen T-298/97, T-312/97, T-313/97, T-315/97, T-600/97–T-607/97, T-1/98, T-3/98–T-6/98 och T-23/98, Alzetta m.fl.mot kommissionen, REG 2000, s.
The Court also reaffirmed that the fact that the aid was relatively small in amount or that the recipient undertaking was relatively small in size did not as such exclude the possibility that intraCommunity trade might be affected. Along the same lines, the Court also recalled that the condition for the application of Article 87(1) EC, namely that the aid must be capable of affecting trade between Member States, did not depend on the local or regional character of the transport services supplied or on the scale of the field of activity concerned.
II-2319), och att grunden för talan om ogiltigförklaring i förevarande mål således delvis bortfallit, eftersom kommissionen godtagit förstainstansrättens tolkning avseende det stöd som sedan den 1 juli 1990 beviljats företag som enbart utför lokala, regionala eller andra inhemska transporter, hade domstolen slutligt endast att pröva nämnda beslut till den del det i detta föreskrevs att det ifrågasatta stöd som beviljats företag som utför internationell godstransport på väg var oförenligt med den gemensamma marknaden.
The Court further ruled once more that the fact that a Member State sought to approximate, by unilateral measures, the conditions of competition in a particular sector of the economy to those prevailing in other Member States could not deprive the measures in question of their character as State aid. That said, even if in certain cases the very circumstances in which State aid had been granted
Republiken Italien åberopade fleragrunderochargumentmedsyfteattförringabetydelsenav det beviljade stödet, vad beträffar såväl stödets obetydliga belopp som det förhållandet att majoriteten av stödmottagarna i huvudsak bedrev lokal verksamhet, av vilket den drog slutsatsen att stödet hade en minimal påverkan på handeln mellan medlemsstaterna och konkurrensen, för att härigenom försöka visa att stödet inte omfattades av förbudet i artikel
Proceedings were sufficient to show that the aid was capable of affecting trade between Member States and of distorting or threatening to distort competition, the Commission had at the very least to set out those circumstances in the statement of reasons for its decision.
Domstolen påminde även om att stödets relativt obetydliga belopp, eller det mottagande företagets relativt ringa storlek, inte på förhand utesluter möjligheten att handeln mellan medlemsstaterna kan påverkas.
The Court pointed out further that, during the examination of the impact of aid on competition and intraCommunity trade, the Commission had to weigh the beneficial effects of the aid against its adverse effects on trading conditions and on the maintenance of undistorted competition, with judicial review of the manner in which that discretion was exercised being confined to establishing whether the rules of procedure and the rules relating to the duty to give reasons had been complied with and to verifying the accuracy of the facts relied on and that there was no error of law, manifest error of assessment in regard to the facts or misuse of powers.
Domstolen erinrade även om att det, vid undersökningen av stödets inverkan på konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna, åligger kommissionen att väga fördelarna med detta stöd mot dess negativa verkningar på handelsvillkoren och målet att bibehålla en sund konkurrens, och om att domstolsprövningen av utövandet av denna befogenhet att göra en skönsmässig bedömning är begränsad till en kontroll av att reglerna för handläggning och för motivering har följts, att de uppgifter om faktiska omständigheter som lagts till grund för det omtvistade beslutet är materiellt riktiga, att bedömningen av dessa omständigheter inte är uppenbart oriktig och att det inte förekommit maktmissbruk.
The Italian Republic further argued that, as the aid in dispute had an insignificant effect on the position of the recipient undertakings, recovery of that aid would infringe the principle of proportionality.
Republiken Italien hävdade även att det ifrågasatta stödet haft en försumbar inverkan på stödmottagarnas situation och gjorde gällande att det skulle strida mot proportionalitetsprincipen att återkräva dem.
The Court once again ruled that the recovery of State aid unlawfully granted could not in principle be regarded as disproportionate to the objectives of the Treaty in regard to State aid or as a failure by the Commission to act within the bounds of its discretion inasmuch as such a measure does no more than to restore the previous situation.
Domstolen fastställde åter att ett krav på återbetalning av ett olagligen beviljat statligt stöd i princip varken kan anses vara oproportionerligt i förhållande till målet för bestämmelserna om statligt stöd i fördraget eller anses innebära att kommissionen överskridit sin befogenhet att göra en skönsmässig bedömning, eftersom en sådan åtgärd enbart återställer den tidigare situationen.
In reply to a final argument by the Italian Republic, the Court concluded by reaffirming that, while a recipient of unlawful aid could rely on exceptional circumstances on the basis of which it had legitimately assumed the aid to be lawful and thus decline to refund that aid, a Member State whose authorities had granted aid contrary to the procedural rules laid down in Article 88 EC could not plead that legitimate expectation in order to circumvent its obligation to take the steps necessary to implement a Commission decision instructing it to recover the aid.
Som svar på Republiken Italiens sista argument fastställde domstolen slutligen att även om en mottagare av ett rättsstridigt stöd kan åberopa exceptionella omständigheter som medför att han har berättigade förväntningar på att stödet är lagenligt och av detta skäl kan motsätta sig en återbetalning av det, kan en medlemsstat, vars myndigheter har beviljat ett stöd i strid med förfarandereglerna i artikel 88 EG, däremot inte åberopa dessa berättigade förväntningar som skäl för att undandra sig skyldigheten att vidta nödvändiga åtgärder för att verkställa ett beslut av kommissionen, genom vilket staten i fråga åläggs att återkräva stödet.
The Court thus dismissed that part of the action brought by the Italian Republic which still served a purpose.
Domstolen ogillade således den del av Republiken Italiens talan som fortfarande var föremål för tvist.