natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This approach, which allows a better conceptualisation of short-, mid- and long-term objectives, is now used in almost half of EU Member States, and is even more common in those that joined the EU in 2004 and 2007: eight of these 12 countries have both a drug strategy and an action plan.
Detta arbetssätt, som gör det lättare att utforma ändamålsenliga mål på kort, medellång och lång sikt, används nu i nästan hälften av EU-medlemsstaterna och är ännu vanligare bland de länder som anslöt sig till EU 2004 och 2007: åtta av dessa tolv länder har både en narkotikastrategi och en handlingsplan.
The range of psychoactive substances included in national drug strategies is an area in which notable differences are found among European countries.
Däremot finns det påtagliga skillnader mellan de europeiska länderna när det gäller vilka psykoaktiva ämnen som omfattas av de nationella narkotikastrategierna (eller i vissa fall snarare drogstrategierna).
This can be seen in the new documents adopted in 2006.
Detta framgår t.ex. av de nya dokument som antogs 2006.
Of these, two mainly address illicit drugs (Poland, Portugal), albeit with some links between the drug and the alcohol/tobacco strategies, two address both illicit drugs and alcohol (Greece, Northern Ireland in the United Kingdom) and one (Turkey) addresses all addictive substances.
Två av dessa är främst inriktade på illegala droger, även om det finns vissa kopplingar mellan strategin mot narkotika och strategin mot alkohol och tobak (Polen och Portugal), två av dem är inriktade på både illegala droger och alkohol (Grekland samt Nordirland i Storbritannien) och en är inriktad på alla beroendeframkallande ämnen (Turkiet). Sverige har
In addition, Sweden has simultaneously adopted two interlinked action plans,
Att man kombinerar en narkotikastrategi med handlingsplaner gör det lättare att arbeta fram utförligare beskrivningar av mål, åtgärder, ansvarsområden
Chapter 1: Policies and laws
Kapitel 1: Politik och lagstiftning
New regulation of the EMCDDA enable the agency to provide a more complete picture of the drug phenomenon.
Ny förordning för ECNN kommer att ge ECNN förmåga att redovisa en mer fullständig bild av narkotikaproblemet.
On 12 December 2006, the European Parliament and the Council of the European Union signed the recasted regulation of the EMCDDA, which came into force in January 2007.
Den 12 december 2006 undertecknade Europaparlamentet och Europeiska unionens råd den omarbetade förordningen för ECNN, som trädde i kraft i januari 2007.
The new regulation underlines the importance of the key indicators, and notes that their implementation is a prerequisite for the Centre to perform its duties.
I den nya förordningen läggs större tonvikt vid att effektiviteten ska maximeras genom samarbete med partnermyndigheter, särskilt Europol när det gäller övervakning av nya psykoaktiva ämnen men även andra partner som WHO, FN och relevanta statistikmyndigheter.
Emphasis is also given to the need to develop an information system that is sensitive to new and emerging trends.
Det anges uttryckligen i den nya förordningen vilka länder som ECNN – på Europeiska kommissionens begäran och med styrelsens godkännande – får överföra kunskap till.
The new regulation places stronger emphasis on collaboration with partner agencies, particularly Europol in the case of monitoring new psychoactive substances, and other partners such as the WHO, the UN or relevant statistical authorities to attain maximum efficiency.
I den nya förordningen framhålls nyckelindikatorernas betydelse, och det noteras att dessa indikatorer måste omsättas i praktiken för att ECNN ska kunna fullgöra sina uppgifter.
The new regulation clarifies the countries to which the EMCDDA can transfer its know-how, at the request of the European Commission and with the approval of the Management Board.
Dessutom betonas behovet av att utveckla ett informationssystem som gör det möjligt att följa även nya och framväxande trender.
The new document broadens the scope of the EMCDDA’s remit.
Den nya texten innebär att ECNN:s ansvarsområde utvidgas.
Particular reference is now made to providing information on the combined use of licit and illicit psychoactive substances and on best practice in Member States.
Numera anges det uttryckligen att ECNN ska tillhandahålla information om kombinerat missbruk av lagliga och olagliga psykoaktiva ämnen samt om bästa praxis i medlemsstaterna.
The EMCDDA can also develop tools and instruments to help Member States monitor and evaluate national drug policies and to help the European Commission do the same at EU level.
Dessutom kan ECNN ta fram verktyg och instrument för att hjälpa medlemsstaterna att övervaka och utvärdera sin nationella politik samt för att hjälpa Europeiska kommissionen att göra motsvarande arbete på EU-nivå.
All these new elements will
Alla dessa nya komponenter
The role of the Reitox network of national focal points is more clearly defined in the new document.
Den roll som Reitox-nätverket av nationella kontaktpunkter ska spela beskrivs tydligare i den nya texten.
The recast also modifies the regulation regarding the Scientific Committee.
Omarbetningen av förordningen innebär också ändringar när det gäller den vetenskapliga kommittén som kommer att resultera i att ECNN fortsättningsvis får tillgång till ett sammanhållet och oberoende organ bestående av framstående forskare.
This will provide the agency with a cohesive, independent body of eminent scientists.
Vid sidan av sin uppgift att bidra till att garantera kvaliteten på ECNN:s arbete kommer kommittén även att fungera som en bro till forskarsamhället i stort.
In addition to helping to ensure the quality of the work of the EMCDDA, it will also provide a bridge to the wider scientific and research community.
att den övergripande förståelsen av hur verkningsfulla olika narkotikastrategier är ska öka. EU och dess medlemsstater har redan satsat betydande resurser på utvärdering.
one for alcohol and one for illicit drugs.
dessutom samtidigt antagit två handlingsplaner med inbördes koppling: en avseende alkohol och en avseende illegala droger.
Moves towards the integration of licit and illicit drugs policies have been evident in some countries for several years (e.g. Germany,
En strävan att koppla samman de politiska åtgärderna mot legala respektive illegala droger har gått att urskilja under flera års tid i vissa länder (bl.a. Tyskland och
The scope of future drug strategies and their possible integration with other public health strategies is likely to remain an important theme during the coming years.
De framtida narkotika- eller drogstrategiernas räckvidd och deras eventuella integration med andra folkhälsostrategier lär förbli ett viktigt tema under de kommande åren.
to know if their policies are implemented and if the expected outcomes are achieved.
Regeringarna vill veta om deras politik genomförs och om de förväntade resultaten uppnås.
In two Member States (Belgium, Slovenia), the scope of the evaluation has been limited to a number of selected projects.
I två medlemsstater (Belgien och Slovenien) har utvärderingsarbetet begränsats till ett antal utvalda projekt.
In most other countries, and at EU level, the implementation of the actions set out in the national drug strategy is systematically monitored.
I de flesta andra länder, liksom på EU-nivå, följer man systematiskt genomförandet av de åtgärder som ingår i den nationella narkotikastrategin.
This enables progress reviews to be carried out, the findings of which may be used to improve or renew existing drug strategies or action plans.
Detta gör det möjligt att utarbeta lägesrapporter, och de rön som görs kan fungera som underlag för förbättring eller förnyelse av de befintliga narkotikastrategierna eller handlingsplanerna.
National drug strategies and action plans generally include interventions in the areas of prevention, treatment and rehabilitation, harm reduction and supply reduction.
Heltäckande utvärderingar – som omfattar processer, produkter, utfall och effekter – är mindre vanliga i Europa.
The extent of the different interventions and the importance given
I några av fallen (Luxemburg och Portugal) kommer utvärderingen att göras av en utomstående instans.
2 to each of them varies, however, between countries (
Hur omfattande de olika insatstyperna är och vilken relativ betydelse de ges varierar däremot mellan länderna (2).
Some countries (Estonia, Greece, Spain, Poland, Sweden) report on the planning of an internal evaluation based on implementation progress reviews and other available epidemiological and criminological data.
Detta kan bero på skillnader i narkotikaproblemens omfattning och kännetecken, men också på den mångfald i fråga om socialpolitik och hälso- och sjukvårdspolitik som finns i Europa.
can be explained by differences regarding the size and characteristics of the drug problem but also by the diversity of social and health policies in Europe.
Även de ekonomiska resurserna, den allmänna opinionen och de politiska traditionerna är viktiga faktorer.
Financial resources, public opinion and political culture are also important factors, and it can be shown that countries having certain common features adopt similar drug policies (Kouvonen et al., 2006).
Man kan visa att länder som har vissa gemensamma kännetecken också antar likartade narkotikapolitiska program (Kouvonen m.fl., 2006).
Having in the EU a diversity of national drug strategies with common objectives can be viewed as a strength because it allows comparative analysis of different types of approach.
Sammanfattningsvis är lägesrapporter om genomförandet av nationella narkotikastrategier och handlingsplaner nu på väg att bli standard i Europa.
The evaluation of national drug strategies and action plans is therefore important not only for assessing the efforts at national level but also for improving the overall understanding of the effectiveness of drug strategies.
Arbetet med nästa steg, som blir att utveckla utfalls- och effektutvärderingar, är fortfarande i ett tidigt skede.
The EU and its Member States have already invested significant resources in this field.
Den kommande konsekvensanalysen av EU:s handlingsplan mot narkotika för 2005–2008 kan bli en förebild i detta sammanhang; Europeiska kommissionen har beställt en studie vars syfte är att utforma lämpliga bedömningsmetoder.
Almost all European countries mention the objective of evaluating their national drug strategy. Governments want
Dessutom arbetas det en del med att utveckla index för att bedöma nationella narkotikastrategiers
The next step, which is developing outcome and impact evaluations, is still in its early stages, and the future impact assessment of the EU drug action plan 2005–08, for which the European Commission has commissioned a study aimed at designing a methodology, could become an example.
Att det finns en sådan mångfald av nationella narkotikastrategier med gemensamma mål inom EU kan betraktas som en styrka eftersom det gör det möjligt att göra jämförande analyser av olika arbetssätt.
There is also some activity in the area of developing indexes designed to assess the impact of national drug strategies or the overall drug situation.
Därför är det viktigt att de nationella narkotikastrategierna och handlingsplanerna utvärderas, inte bara för att man ska kunna bedöma insatserna på nationell nivå utan också för
See the 2006 selected issue ‘European drug policies: extended beyond illicit drugs?’.See Chapter 2.
Se temakapitlet ”European drug policies: extended beyond illegal drugs?” i årsrapporten för 2006, som handlar om utvidgning av drogpolitiken i Europa till att omfatta mer än narkotika. Se kapitel 2.
Annual report 2007: the state of the drugs problem in Europe
Årsrapport 2007: Situationen på narkotikaområdet i Europa löpande samordningsarbetet.
Drug policy indexes countries (e.g. Finland, Portugal), coordination at regional or local level is directly supervised by the national coordination bodies.
I andra länder (bl.a. Finland och Portugal) utövar de nationella samordningsorganen direkt tillsyn över samordningen på regional eller lokal nivå.
Comparative analysis of drug coordination mechanisms in the EU is made difficult by the diversity of existing systems.
Att de befintliga systemen är så olika gör det svårt att göra en jämförande analys av mekanismerna för narkotikasamordning i EU.
However, a study commissioned by the EMCDDA has shown that it is possible to assess coordination systems by focusing on their ‘implementation quality’, a concept for studying their capacity to produce coordination outcomes (Kenis, 2006).
En undersökning som ECNN har låtit göra visar dock att det går att bedöma samordningssystemen om man inriktar sig på deras ”genomförandekvalitet” – ett begrepp vars syfte är att göra det möjligt att studera systemens förmåga att åstadkomma samordningsresultat (Kenis, 2006).
This approach will be further developed to enable it to be used in the evaluation of national drug coordination systems.
Detta arbetssätt kommer att vidareutvecklas så att det kan användas för utvärdering av nationella system för narkotikasamordning.
The United Kingdom’s drug harm index (DHI) is designed to capture the social costs of harms generated by the problematic use of any illegal drug.
Storbritanniens index över skadeverkningar av narkotika (drug harm index, DHI) är tänkt att fånga upp de kostnader för samhället som uppstår till följd av problematiskt missbruk av alla illegala droger.
It covers four types of harms: health impacts, community harms, domestic drug-related crime and commercial drug-related crime.
Indexet omfattar fyra typer av skadeverkningar: hälsoeffekter, skadeverkningar i närsamhället, narkotikarelaterad brottslighet mot närstående och kommersiell narkotikarelaterad brottslighet.
However, it is not intended to be a full summary of the country’s drug situation, as the indicators are limited to those for which robust data already exist, and the outcome figures and trends are being used as a baseline against which to assess future progress (MacDonald et al., 2005).
Det är dock inte avsett att ge någon fullständig bild av landets narkotikasituation, eftersom man enbart använder indikatorer som det redan finns säkra uppgifter för och eftersom värdena och trenderna för utfallet kommer att läggas till grund för jämförelser med framtida mätningar (MacDonald m.fl., 2005).
The UNODC’s illicit drug index (IDI) combines three dimensions of the drug phenomenon: drug production, drug trafficking and drug abuse.
UNODC:s index över illegala droger (illicit drug index, IDI) kombinerar tre av narkotikaproblematikens aspekter: produktion, handel och missbruk.
The outcome is an overall score, based on a ‘harm/risk factor per capita’, which should reflect the magnitude of all drug problems which arise in a given country (UNODC, 2005).
Resultatet är en totalpoäng, baserad på en ”per capita-skade/riskfaktor”, som är tänkt att återspegla den samlade svårighetsgraden hos alla de narkotikaproblem som uppstår i ett visst land (UNODC, 2005).
The conceptualisation of both instruments has involved interesting methodological developments and has allowed a first insight into the use of overall indexes to evaluate drug strategies and monitor overall drug situations.
Arbetet med att konkretisera dessa båda verktyg har inneburit en intressant metodutveckling som har givit grundläggande insikter i hur man kan använda ett samlat index för att utvärdera narkotikastrategier och följa den samlade narkotikasituationen.
A first observation is that such instruments can be useful for a longitudinal follow-up of the national situation but that, to understand what is really going on, the result should be contextualised with the analysis of individual indicators within the indexes.
En av de första saker som går att konstatera är att sådana verktyg kan vara användbara för longitudinell uppföljning av situationen i ett land men att man för att begripa vad som verkligen sker bör sätta resultaten i sitt sammanhang genom att analysera de enskilda indikatorer som ingår i indexet.
The use of an overall index for inter-country comparison could be more difficult given the limitations of existing data sets and the absence of contextual variables (e.g. geographical situation) from the analysis.
Att använda ett samlat index för jämförelser mellan länder skulle kunna vara svårare med tanke på begränsningarna hos de uppsättningar av uppgifter som finns och frånvaron av kontextvariabler (t.ex. geografiskt läge) i analysen.
Public expenditure on the drug problem reported by the European countries ranges from EUR 200 000 to EUR 2 290 million (3).
mellan 200 000 euro och 2 290 miljoner euro (3).
The high variability is partly explained by the different sizes of the Member States and partly by differences between countries in the types of expenditure reported and the completeness of the data.
Den stora variationen beror delvis på medlemsstaternas olika storlek och delvis på skillnader mellan länder i fråga om vilka typer av utgifter som redovisas och hur fullständiga uppgifterna är.
Most countries reported only expenditures incurred in connection with the implementation of national drug policy programmes, and did not detail other expenditures in the field of supply and demand reduction.
De flesta länderna redovisade enbart utgifter med koppling till genomförandet av de nationella narkotikapolitiska programmen och lämnade inga utförliga uppgifter om andra utgifter på området tillgångs- och efterfrågeminskning.
Furthermore, not all the main areas of State spending on the drug phenomenon were always included, with only 15 out of 23 countries providing detailed information on expenditure on ‘health and social care’ activities (treatment, harm reduction, health research, educational, prevention and social activities) and only 14 countries reporting on ‘law enforcement’ expenditure (police, army, law courts, prisons, customs and finance guard activities).
Dessutom tog inte alla länderna med alla huvudområdena för statliga utgifter med anknytning till narkotikaproblematiken – bara 15 av 23 länder redovisade utförlig information om utgifter för ”hälso- och sjukvård och socialvård” (behandling, åtgärder för att minska skadeverkningar, hälsoforskning, upplysning, prevention och sociala verksamheter), och bara 14 av dem redovisade information om utgifter för ”lag och rätt” (polis, försvarsmakt, domstolar, fängelser och tullväsende).
Information about expenditure in other areas (e.g. administration, coordination, monitoring and international cooperation) was even more scarce (seven countries), as was information on regional and municipal budgets (six countries).
Ännu färre länder lämnade uppgifter om utgifterna på vissa andra områden, t.ex. administration, samordning, övervakning och internationellt samarbete (sju länder) eller regionala och kommunala budgetar (sex länder).
Most countries have drug coordination mechanisms at both national level and regional or local level.
De flesta länderna har samordningsmekanismer för narkotikafrågor på såväl nationell som regional eller lokal nivå.
At the national level, there is usually an interministerial committee on drugs, which is often supplemented by a national drug coordination agency and/or a national drug coordinator who is responsible for the day-to-day coordination activities. At the regional or local level, drug coordination agencies and/or drug coordinators exist in most countries.
På den nationella nivån finns det oftast en narkotikakommitté med företrädare för flera regeringsdepartement, och denna kommitté kompletteras ofta av en nationell myndighet för narkotikasamordning och/eller en nationell narkotikasamordnare som ansvarar för det
Six countries provided detailed information of expenditure associated with tackling drugs (Table 1).
Sex länder redovisade utförlig information om utgifterna för kampen mot narkotika (tabell 1).
In these countries, drug-related public expenditure represented between 0.11 % and 0.96 % of the total general government expenditure in the year (median 0.32%) or between 0.05 % and 0.46 % of the national gross domestic product (GDP) (median 0.15%).
I dessa länder utgjorde de narkotikarelaterade offentliga utgifterna mellan 0,11 % och 0,96 % av den offentliga sektorns sammanlagda årliga utgifter (medianvärde: 0,32 %) och mellan 0,05 % och 0,46 % av landets bruttonationalprodukt (BNP) (medianvärde
Overall figures on drug-related public expenditures in 2005 in the EU Member States and Norway were identified by the corresponding national focal points.
Sammanlagda belopp för de narkotikarelaterade offentliga utgifterna 2005 i EU-medlemsstaterna och Norge beräknades av respektive nationell kontaktpunkt.
The costs of drug use
Narkotikamissbrukets kostnader
The public expenditure perspective
Perspektivet de offentliga utgifterna
Studies on the costs of drug use can be an important source of information for the development and management of drug policies.
Undersökningar av narkotikamissbrukets kostnader kan vara ett betydelsefullt underlag för arbetet med att utforma och förvalta narkotikapolitiken.
The term ‘public expenditure’ refers to the value of goods and services bought by the government of the State (i.e. central, regional, local) in order to execute each of its functions (i.e. healthcare, justice, public order, education, social services).
Med ”offentliga utgifter” avses värdet av de varor och tjänster som den offentliga förvaltningen (dvs. förvaltningen på central, regional och kommunal nivå) köper för att kunna utföra sina olika funktioner (t.ex. hälso- och sjukvård, rättssystemet, allmän ordning, utbildning och socialtjänst).
The analysis of a State’s public expenditure provides useful information regarding the ability of its government to spend effectively and efficiently. ciently.
En analys av en stats offentliga utgifter ger nyttig information om hur bra dess offentliga förvaltning är på att hushålla med pengar och uppnå resultat.
Drug-related costs can be divided into two major categories: direct and indirect.
De narkotikarelaterade kostnaderna kan delas in i två huvudkategorier: direkta och indirekta kostnader.
Direct costs are those for which payments are made, and typically include expenditure in the areas of prevention, treatment, harm reduction and law enforcement.
De direkta är sådana kostnader som motsvaras av utbetalningar, t.ex. utgifter på områdena prevention, behandling, minskning av skadeverkningar och åtgärder för att se till att lagarna efterlevs.
Indirect costs are the value of productive services not performed because of drug use, and typically consist of lost productivity due to drug-related morbidity and mortality.
De indirekta kostnaderna är värdet av de produktiva tjänster som på grund av narkotikamissbruket inte utförs, t.ex. produktivitetsförluster orsakade av sjuklighet och dödlighet till följd av narkotikamissbruk.
Drug-related costs may also include the intangible costs of pain and suffering, usually in the form of quality of life measures, but this category of costs is often omitted because of the difficulty in accurately quantifying it in monetary terms.
De narkotikarelaterade kostnaderna kan även innefatta de icke-påtagliga kostnaderna för smärta och lidande, oftast i form av mått på livskvalitet, men kostnaderna i denna kategori tas ofta inte med eftersom de är svåra att exakt värdera i pengar.
A cost study may be conducted from several different perspectives, each of which might include different costs, for example costs to society as a whole, the government, the healthcare system, third-party payers, and drug users and their families.
Man kan göra kostnadsundersökningar från ett antal olika perspektiv där det kan ingå olika kostnader, t.ex. kostnaderna för samhället som helhet, för staten, för sjukvårdssystemet, för betalande tredje part eller för missbrukarna själva och deras familjer.
The societal perspective
Perspektivet samhället som helhet
The estimation of drug-related public expenditure is a different exercise from that of estimating social costs.
Att uppskatta de narkotikarelaterade offentliga utgifterna är en annan sak än att uppskatta samhällskostnaderna.