natgillin/translations-raw huggingface dataset:
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-268/06 are merely claiming the same employment conditions as those of comparable permanent workers. Other complainants have completed more than three years’ continuous service and are claiming not only the same employment conditions, but also contracts of indefinite duration.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT KOKOTT — MÅL C-268/06 klaganden hade varit anställda utan avbrott under mer än tre år och kräver inte endast samma anställningsvillkor utan därutöver även avtal om tillsvidareanställning.
separate schemes exist for established and unestablished civil servants.
olika system för etablerade tjänstemän och icke etablerade tjänstemän.
There are significant differences also in the regulations applicable for the purpose of dismissing established as against unestablished civil servants.
Bestämmelserna om uppsägning av etablerade tjänstemän och icke etablerade tjänstemän skiljer sig också avsevärt åt.
The practical consequence of these differences is that the security of tenure of established civil servants is significantly greater than that of unestablished civil servants.
Den praktiska konsekvensen av dessa skillnader är att anställningstryggheten för etablerade tjänstemän är betydligt större än för icke etablerade tjänstemän.
By contrast, other disparities which used to exist, for example in relation to sick pay, have since been abolished.
Däremot har andra tidigare skillnader till exempel vad gäller sjukförsäkring avskaffats.
III — Facts and the main proceedings
III — Bakgrund och förfarandet vid den nationella domstolen
The reason for resorting to fixedterm contracts was either to meet a temporary need or to cover situations where permanent funding for the posts involved could not be guaranteed.
Avtalen om visstidsanställning tillämpades antingen för att möta tillfälliga behov eller på grund av att permanent garanterad finansiering av de aktuella posterna saknades.
The respondents’ general practice was to renew fixedterm employment contracts for periods of between 12 and 24 months.
De berörda departementens allmänna praxis var att förlänga de tidsbegränsade anställningskontrakten för perioder på mellan 12 och 24 månader.
However, during the period immediately before the 2003 Act entered into force, the Department of Foreign Affairs renewed the employment contracts of a number of the complainants for a fixed term of up to eight years.
Omedelbart före ikraftträdandet av 2003 års lag förlängde emellertid utrikesdepartementet anställningsförhållandena för ett antal av klagandena med upp till åtta år.
IMPACT is a trade union representing the interests of civil and public servants in Ireland.
IMPACT är en fackförening som företräder offentliganställdas intressen i Irland.
The main proceedings are between IMPACT, as the representative of 91 of its members, and various Irish government departments (‘the respondents’) in which the trade union members concerned (‘the complainants’) are or were all employed as unestablished civil servants on the basis of successive fixedterm employment contracts of varying duration.
I målet vid den nationella domstolen tvistar IMPACT, som totalt företräder 91 av sina medlemmar, mot flera olika irländska departement, vid vilka de berörda medlemmarna i fackföreningen (nedan även kallade klagandena) är eller var anställda som icke etablerade tjänstemän med på varandra följande tidsbegränsade anställningskontrakt med varierande varaktighet.
The complainants’ fixedterm employment contracts all commenced before 14 July 2003 and continued beyond that date.
Klagandenas tidsbegränsade anställningsförhållanden inleddes före den 14 juli 2003 och fortsatte att gälla efter denna tidpunkt.
Some of the complainants have completed less than three years’ continuous service in their respective departments and accordingly
En del av klagandena hade varit anställda hos respektive departement utan avbrott under mindre än tre år och kräver endast samma anställningsvillkor som jämförbara tillsvidareanställda. Andra
In the proceedings before the Rights Commissioner, the complainants, represented by IMPACT, sought redress for alleged contraventions of their rights to equal treatment, particularly in not being afforded the same level of pay and the same pension entitlements as established civil servants who, they claim, are comparable permanent workers.
Inför Rights Commissioner gjorde klagandena, som företräds av IMPACT, gällande att deras rätt till likabehandling åsidosatts, eftersom de bland annat inte getts samma lön och pensionsrättigheter som etablerade tjänstemän.
The complainants also alleged that the respondents’ repeated renewal of fixedterm contracts constituted abuse.
Enligt klagandena är etablerade tjänstemän jämförbara tillsvidareanställda.
IMPACT encompassed pay and pension entitlements.
IMPACT ickediskriminering avseende anställningsvillkor i klausul 4 i ramavtalet även omfattar lön och pensionsförmåner.
The Rights Commissioner ruled that Clause 4 of the Framework Agreement was directly effective but that Clause 5 was not.
Klausul 4 i ramavtalet ansågs ha direkt effekt, däremot inte klausul 5.
In respect of the period from 10 July 2001 to 14 July 2003 — the period between the deadline for transposing Directive 1999/70 and the date of its actual transposition in Ireland — the complainants’ claims were based on Clauses 4 and 5 of the Framework Agreement and they relied on the direct effect of those provisions.
Avseende perioden den 10 juli 2001–14 juli 2003, vilket är perioden från utgången av införlivandefristen för direktiv 1999/70 till dess faktiska införlivande med den irländska rättsordningen, åberopade klagandena till stöd för sitt yrkande klausulerna 4 och 5 i ramavtalet och hänvisade till deras direkta effekt. Avseende perioden efter den 14 juli 2003 åberopade klagandena Section 6 i 2003 års lag.
Accordingly, the Rights Commissioner found that only the complaints made by the complainants which were not based on Clause 5 of the Framework Agreement were well founded.
Rights Commissioner fann följaktligen endast att de av klagandenas klagomål som inte grundade sig på klausul 5 i ramavtalet skulle bifallas.
She held that the respondents had infringed the complainants’ rights under both national law and Directive 1999/70 by affording them less favourable conditions of employment than those afforded to comparable permanent workers.
Rights Commissioner ansåg att departementen hade åsidosatt klagandenas rättigheter enligt såväl nationell rätt som direktiv 1999/70 genom att ge dem mindre förmånliga anställningsvillkor än vad som gällde för jämförbara tillsvidareanställda.
The Rights Commissioner regarded established civil servants as comparable permanent workers.
Rights Commissioner ansåg därvid att etablerade tjänstemän är jämförbara tillsvidareanställda.
The respondents challenged the jurisdiction of the Rights Commissioner to entertain the complaints in so far as they were based on Directive 1999/70.
De berörda departementen invände att Rights Commissioner inte var behörig att pröva klagomålen i den mån som de grundade sig på direktiv 1999/70.
They contended that the Rights Commissioner’s jurisdiction was confined to adjudicating on complaints alleging a contravention of the relevant national law.
Departementen anförde att Rights Commissioner endast hade behörighet att pröva klagomål rörande överträdelser av tillämplig nationell rätt.
In the alternative, the respondents contended that Clauses 4 and 5 of the Framework Agreement were not unconditional or sufficiently precise and could not therefore be relied upon by individuals before national courts.
Departementen gjorde i andra hand gällande att klausulerna 4 och 5 i ramavtalet varken var ovillkorliga eller tillräckligt precisa för att kunna åberopas av en enskild vid en nationell domstol.
They also contended that a fixedterm worker was not entitled under Clause 4 of the Framework Agreement to the same pay and pensions as a comparable permanent worker.
De hävdade även att klausul 4 i ramavtalet inte ger visstidsanställda rätt till samma lön och samma pensionsrättigheter som en jämförbar tillsvidareanställd.
The Rights Commissioner took the view that she had jurisdiction, including in respect of the period between the deadline for transposing Directive 1999/70 and the date of its actual transposition in Ireland.
Med stöd av Section 14(2) i 2003 års lag tillerkände Rights Commissioner klagandena gottgörelse som, beroende på omständigheterna i det enskilda fallet, var på mellan 2 000 och 40 000 euro.
Furthermore, she proceeded on the assumption that, in relation to employment conditions, the principle of nondiscrimination referred to in Clause 4 of the Framework Agreement
Dessutom ålade Rights Commissioner departementen att på klagandena tillämpa samma anställningsvillkor som gällde för jämförbara tillsvidareanställda.
The Rights Commissioner awarded the complainants monetary compensation pursuant to section 14(2) of the 2003 Act, ranging from EUR 2 000 to EUR 40 000, depending on the individual case. She also ordered the respondents to apply to the complainants terms and conditions of employment equivalent to those enjoyed by comparable permanent workers.
Rights Commissioner fann att den även var behörig vad gäller perioden mellan utgången av införlivandefristen för direktiv 1999/70 och datumet för dess faktiska införlivande med den irländska rättsordningen, Rights Commissioner utgick dessutom från att principen om
IMPACT crossappealed against the Rights Commissioner’s decision in so far as it held that Clause 5 of the Framework Agreement was not directly effective.
IMPACT i sin tur lämnade in ett anslutningsöverklagande mot Rights Commissioners beslut i den del som det slogs fast att klausul 5 i ramavtalet inte uppfyller kraven för att ha direkt effekt.
Individuals can pursue alternative claims arising out of a failure by their employer to apply the Dir -ective to their individual circumstances before the High Court and
IV — Begäran om förhandsavgörande och förfarandet vid domstolen enskilda kan framställa alternativa yrkanden inför High Court på grund av att deras arbetsgivare inte har tillämpat direktivet med hänsyn till deras enskilda omständigheter, och
By order of 12 June 2006, received at the Court of Justice on 19 June 2006, the Labour Court in Dublin decided to stay the proceedings before it and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Genom beslut av den 12 juni 2006, vilket inkom till domstolen den 19 juni 2006, vilandeförklarade Labour Court Dublin målet och hänsköt följande tolkningsfrågor till domstolen: enskilda kan vid en behörig allmän domstol gentemot medlemsstaten framställa alternativa yrkanden om ersättning för skada som de lidit på grund av att medlemsstaten inte har införlivat direktivet i rätt tid?
(2) If the answer to Question 1 is in the affirmative,
2) Om fråga 1 besvaras jakande, a) är klausul 4.1 i ramavtalet om visstidsarbete, som bifogats direktiv 1999/70 ovillkorlig och
‘(1) In deciding a case at first instance under a provision of domestic law or in determining an appeal against such a decision, are the Rights Commissioners and the Labour Court required by any principle of Community law (in particular the principle of equivalence and effectiveness) to apply a directly effective provision of Council Directive 1999/70/EC of 28 June 1999 concerning the framework agreement on fixedterm work concluded by ETUC, UNICE and CEEP in circumstances where:
”1) Kräver någon gemenskapsrättslig princip (särskilt principerna om likabehandling och effektivitet) att Rights Commissioner och Labour Court, när de avgör ett mål i första instans enligt en bestämmelse i nationell rätt eller när de prövar ett överklagande av ett sådant beslut under följande omständigheter, tillämpar en bestämmelse i rådets direktiv 1999/70/EG av den 28 juni 1999 som har direkt effekt:
Directive 1999/70/EC unconditional and sufficiently precise in its terms as to be capable of being relied upon by individuals before their national courts?
— tillräckligt precis till sin lydelse för att kunna åberopas av enskilda vid en nationell domstol, och avtalet vid alla tidigare tillfällen har förnyats för kortare tidsperioder och arbetsgivaren behöver den anställdes tjänster under den period som förlängningen avser,
Is Clause 5(1) of the Framework Agreement on Fixed-Term Work concluded by ETUC, UNICE and CEEP annexed to Direct- ive 1999/70/EC unconditional and sufficiently precise in its terms as to be capable of being relied upon by individuals before their national courts?
— b) förnyandet av anställningsavtalet för den period som förlängningen avser innebär att tillämpningen i dess helhet av klausul 5 i ramavtalet kringgås när klausulen införlivas med den nationella rätten, och är klausul 5.1 i ramavtalet om visstidsarbete, som bifogats direktiv 1999/70 ovillkorlig och tillräckligt precis till sin lydelse för att kunna åberopas av enskilda vid en nationell domstol?
— there are no objective reasons unrelated to the employee’s status as a fixedterm worker for such a renewal.
— det inte föreligger några objektiva grunder som inte har ett samband med den anställdes ställning som visstidsanställd för en sådan förnyad anställning?
(4) If the answer to Question 1 or Question 2 is in the negative, are the Rights Commissioner and the Labour Court required by any provision of Community law (and in particular the obligation to interpret domestic law in light of the wording and purpose of a Directive so as to produce the result pursued by the Directive) to interpret provisions of domestic law enacted for the purpose of transposing Council does Clause 5(1) of the Framework Agreement on Fixed-Term Work concluded by ETUC, UNICE and CEEP annexed to Directive 1999/70/EC preclude a Member State, acting in its capacity as an employer, from renewing a fixed term contract of employment for up to eight years in the period after the said Directive should have been transposed and before the transposing legislation was enacted in domestic law where:
3) Med hänsyn till domstolens svar på frågorna 1 och 2 b, utgör klausul 5.1 i ramavtalet om visstidsarbete, som bifogats direktiv 1999/70 hinder för att en medlemsstat i egenskap av arbetsgivare under perioden efter det att det nämnda direktivet skulle ha införlivats med den nationella rätten och innan den nationella bestämmelsen som införlivar direktivet antogs förnyar ett avtal om en visstidsanställning i upp till åtta år när
Directive 1999/70/EC of 28 June 1999 concerning the framework agreement on fixedterm work concluded by ETUC, UNICE and CEEP as having retrospective effect to the date on which the said Directive should have been transposed where:
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT KOKOTT — MÅL C-268/06 att införliva rådets direktiv 1999/70 på så sätt att de har retroaktiv verkan från det datum när det nämnda direktivet skulle ha varit införlivat när
IMPACT and the respondents in the main proceedings, and also the United Kingdom Government and the Commission of the European Communities, have submitted written and oral observations in the proceedings before the Court of Justice.
I förfarandet vid domstolen har Förenade kungarikets regering och Europeiska gemenskapernas kommission, i likhet med IMPACT och de i målet vid den nationella domstolen svarande irländska departementen, avgett skriftliga och muntliga yttranden. Den nederländska regeringen har avgett skriftliga yttranden.
— the wording of the provision of domestic law does not expressly preclude such an interpretation, but,
— den nationella bestämmelsens ordalydelse inte uttryckligen utesluter en sådan tolkning, men
A — Question 1: Obligation to apply directly effective provisions of Community law in the absence of express jurisdiction
A — Den första frågan: Skyldighet att tillämpa gemenskapsrättsliga bestämmelser som har direkt effekt när uttrycklig behörighet saknas en nationell bestämmelse som reglerar tolkningen av lagar utesluter en sådan retroaktiv tillämpning om inte motsatsen anges klart och tydligt?
By its first question, the Labour Court asks, in essence, whether a national court is required to apply directly effective provisions of Community law if, notwithstanding the fact that it has not been given express jurisdiction to do so under domestic law, it does have jurisdiction to apply the national transposing legislation enacted in relation to those provisions and those provisions could do the “employment conditions” to which Clause 4 of the Framework Agreement annexed to Directive 1990/70/EC refers include conditions of an employment contract relating to remuneration and pensions?’
Labour Court har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida det åligger en nationell domstol att tillämpa gemenskapsrättsliga bestämmelser som har direkt effekt när den enligt den nationella lagstiftningen visserligen inte uttryckligen har behörighet att göra detta men är behörig att tillämpa en nationell lag genom vilken bestämmelserna införlivats och en enskild i annat fall endast skulle kunna göra gällande dessa bestäm-
IMPACT otherwise be directly relied upon by individuals only before other domestic courts and on less favourable terms.
IMPACT melser direkt vid andra nationella domstolar och endast på mindre förmånliga villkor.
14 July 2003, when Directive 1999/70 had not yet been transposed into Irish law, since that is precisely the period in respect of which the complainants rely directly on the Directive and on the framework agreement on fixedterm work that is annexed to it.
Klagandena har just för denna period nämligen direkt åberopat detta direktiv och ramavtalet om visstidsarbete, som är bifogat direktivet.
That question may initially appear somewhat unusual.
Denna fråga kan inledningsvis verka ovanlig.
For a better understanding of the question, we need to look at the system of court jurisdiction in Ireland.
För en bättre förståelse av frågan måste systemet för domstolsbehörighet i Irland granskas.
The procedural autonomy of the Member States and its limits
Medlemsstaternas processuella autonomi och dess gränser
According to the referring court, the jurisdiction of the Rights Commissioners and of the Labour Court is limited to that which has been conferred upon them by statute.
Enligt de uppgifter som den hänskjutande domstolen har lämnat är Rights Commissioners och Labour Courts rätt att anta beslut i Irland begränsad till vad som föreskrivits i lag.
However, neither has express jurisdiction to determine claims based on a directly effective provision of Community law unless that provision comes within the scope of the legislation that confers jurisdiction upon them.
Följaktligen har ingen av domstolarna uttrycklig behörighet att pröva en talan som grundar sig på en gemenskapsrättslig bestämmelse som har direkt effekt, såvida denna bestämmelse inte omfattas av lagstiftning genom vilken Rights Commissioner och Labour Court ges behörighet.
Neither Directive 1999/70 nor the framework agreement on fixedterm work includes rules on jurisdiction to determine disputes relating to claims arising under them.
Varken direktiv 1999/70 eller ramavtalet om visstidsarbete innehåller någon egen behörighetsbestämmelse för tvister om de rättigheter som kan härledas ur dessa.
Instead, Clause 8(5) of the Framework Agreement specifically refers in that regard to national law, collective agreements and practice.
I klausul 8.5 i ramavtalet hänvisas i stället uttryckligen till lagar, kollektivavtal eller praxis i landet i fråga.
On that basis, the government departments concerned have, as respondents in the main proceedings, challenged the jurisdiction of the Rights Commissioner and of the Labour Court to determine the complaint lodged by the complainants in so far as it is based directly on Directive 1999/70.
Med hänvisning till det ovannämnda har de berörda departement som är svarande i målet vid den nationella domstolen ifrågasatt Rights Commissioners och Labour Courts behörighet att pröva klagandenas klagomål i den mån som det direkt grundar sig på direktiv 1999/70.
The starting point for answering the question put to the Court is therefore the principle of the procedural autonomy of the Member States.
Utgångspunkten vid besvarandet av den fråga som ställts till domstolen är således principen om medlemsstaternas processuella autonomi.
15The Court has consistently held that, in the absence of Community rules governing the matter, it is for the
15 Det framgår av fast rättspraxis att i avsaknad av gemenskapsrättsliga föreskrifter på området skall det i varje medlemsstats rättsordning anges vilka domstolar
The practical significance of this jurisdictional issue relates to the period before
Detta behörighetsproblem är av praktisk betydelse för perioden före den 14 juli 2003, under vilken direktiv 1999/70 ännu inte hade införlivats med den irländska lagstiftningen.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-268/06
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT KOKOTT — MÅL C-268/06 ansvaret för att i varje enskilt fall tillförsäkra ett effektivt skydd av dessa rättigheter.
19 domestic legal system of each Member State to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down the detailed procedural rules governing actions for safeguarding rights which individuals derive from Community law. 16
19 som är behöriga och vilka förfaranden för att väcka talan som är avsedda att tillvarata rättigheter som för enskilda följer av gemenskapsrätten. 16
That reflects the principle of effect- ive judicial protection which, according to settled caselaw, is a general principle of Community law and forms part of the fundamental principles protected by the Community legal order, 20 which must therefore also be observed by the Member States when applying Community law. 21
Härigenom ges uttryck åt principen om ett effektivt domstolsskydd som enligt fast rättspraxis utgör en allmän princip för gemenskapsrätten och som är en grundläggande rättighet som skyddas i gemenskapsrätten, 20det vill säga som även skall beaktas av medlemsstaterna inom gemenskapsrättens tillämpningsområde. 21
In line with that procedural autonomy, it is not, in principle, for the Court to become involved in resolving questions of jurisdiction to which the classification of certain legal situations based on Community law may give rise within a national judicial system. 17
Enligt den processuella autonomin skall domstolen i princip inte ingripa i lösningen av behörighetsproblem som inom den nationella domstolsorganisationen kan uppstå till följd av hur vissa rättsliga situationer som grundar sig på gemenskapsrätten kvalificeras. 17
However, in order to ensure that individuals’ rights under Community law are protected effectively in each case, those individuals must be given appropriate access to the domestic courts.
För att emellertid i varje enskilt fall tillförsäkra ett effektivt domstolsskydd för individuella rättigheter som följer av gemenskapernas rättsordning måste en enskild i skälig utsträckning ges möjlighet att väcka talan vid nationell domstol.
That access is principally governed by the determination of the courts’ jurisdiction and by the detailed pro -cedural rules governing the legal remedies available in each case. To that extent, there
Denna möjlighet att väcka talan bestäms såväl genom fastställande av domstolsbehörigheten som genom processuella regler som gäller för de rättsmedel
However, it follows from the principle of Community loyalty (Article 10 EC) that the Member States — including the domestic courts — are, in terms of their procedural autonomy, required to ensure judicial protection of an individual’s rights under Community law.
Av principen om gemenskapslojalitet (artikel 10 EG) framgår emellertid att det åligger medlemsstaterna samt de nationella domstolarna att inom ramen för den processuella autonomin säkerställa det rättsliga skyddet för enskildas rättigheter enligt gemenskapsrätten.
18It is for the Member
18Medlemsstaterna bär