natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In any event, even on the assumption that the Commission failed to fulfil certain of its obligations under Article 211 EC by failing to ensure that Community law on competition in the telecommunications sector is applied in other Member States, that fact cannot justify the applicant’s infringement of Article 82 EC in this case in the same sector (van Landewyck and Others v Commission, cited in paragraph 86 above, paragraph 84; Case T-148/89 Tréfilunion v Commission [1995] ECR II-1063, paragraph 127; and Joined Cases T-25/95, T-26/95, T-30/95 to T-32/95, T-34/95 to T-39/95, T-42/95 to T-46/95, T-48/95, T-50/95 to T-65/95, T-68/95 to T-71/95, T-87/95, T-88/95, T-103/95 and T-104/95 Cimenteries CBR and Others v Commission [2000] ECR II-491, paragraph 2559).
II-1063, punkt 127, och av den 15 mars 2000 i de förenade målen T-25/95, T-26/95, T-30/95–T-32/95, T-34/95–T-39/95, T-42/95–T-46/95, T-48/95, T-50/95–T-65/95, T-68–T-71/95, T-87/95, T-88/95, T-103/95 och T-104/95, Cimenteries CBR m.fl. mot kommissionen, REG 2000, s. II-491, punkt 2559).
Finally, as regards the argument put forward in the reply that two of the applicant’s competitors are ‘now’ active on the national market, it must be borne in mind that,
Förstainstansrätten erinrar slutligen, med avseende på det argument som sökanden lade fram i repliken, att två av dess konkurrenter under tiden har blivit verksamma
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION in the context of an action for annulment under Article 230 EC, the legality of a Community measure must be assessed on the basis of the elements of fact and of law existing at the time when the measure was adopted (Joined Cases 15/76 and 16/76 France v Commission [1979] ECR 321, paragraph 7, and Case T-395/94 Atlantic Container Line and Others v Commission [2002] ECR II-875, paragraph 252).
DEUTSCHE TELEKOM MOT KOMMISSIONEN på nationell nivå, om att inom ramen för en talan om ogiltigförklaring enligt artikel 230 EG ska en rättsakts lagenlighet bedömas i förhållande till de faktiska och rättsliga omständigheter som rådde den dag då rättsakten antogs (domstolens dom av den 7 februari 1979 i de förenade målen 15/76 och 16/76, Frankrike mot kommissionen, REG 1979, s. 321, punkt 7, svensk specialutgåva, volym 4, s.
It follows that the final part of the first plea in law must be rejected.
Talan kan följaktligen inte vinna bifall såvitt avser den första grundens tredje delgrund.
B — Second plea in law: the defective nature of the operative part of the contested decision
B — Den andra grunden: det angripna beslutets artikeldel är bristfällig
The applicant notes first of all that Article 1 of the contested decision concludes that the applicant has infringed Article 82(a) EC ‘by charging its competitors and endusers unfair monthly and one-off charges for access to the local network’.
Sökanden har först erinrat om att kommissionen i artikel 1 i det angripna beslutet fann att sökanden hade överträtt artikel 82 a i fördraget ”genom att påföra sina konkurrenter och sina slutkunder orimliga månads- och engångsavgifter för tillträdet till det fasta nätet”.
According to the operative part, the applicant’s wholesale charges and retail prices are therefore unfair.
Enligt artikeldelen i det angripna beslutet är sökandens avgifter för grossisttjänster och för slutkunder orimliga.
However, the applicant’s charges as such have not been described as unfair in the grounds of the contested decision.
Det framgår emellertid inte av motiveringen till det angripna beslutet att sökandens avgifter har bedömts vara orimliga i sig.
It is only the relationship between wholesale charges and retail prices that has been deemed to be abusive as a result of the alleged margin squeeze.
Endast förhållandet mellan grossistavgifterna och slutkundsavgifterna har ansetts utgöra missbruk med anledning av den påstådda marginalpressen.
The operative part of the contested decision is therefore not supported by the grounds of the decision.
Motiveringen i det angripna beslutet utgör således inte stöd för artikeldelen i detta.
Next, the applicant notes that Article 2 of the operative part of the contested decision orders it to bring to an end the infringement referred to in Article 1 and to refrain from repeating any act or conduct described in that article.
Sökanden har därefter påmint om att bolaget enligt artikel 2 i det angripna beslutet ålades att upphöra med de överträdelser som omnämns i artikel 1 och framdeles avhålla sig från att upprepa de överträdelser eller det agerande som omnämns i den nämnda artikeln.
However, besides the fact that the order in Article 2 is at odds with the grounds of the contested decision, it cannot be complied with because the applicant is not in a position to influence the price of wholesale access.
Förutom den omständigheten att åläggandet i artikel 2 inte överensstämmer med motiveringen i det angripna beslutet, kan det inte genomföras eftersom sökanden inte kan påverka grossistavgifterna.
Finally, in its reply, the applicant further submits that Article 1 of the operative part is also defective because the Commission finds there that the applicant has infringed Article 82 EC by charging unfair charges.
Sökanden har slutligen i repliken tillagt att artikel 1 i artikeldelen är felaktig eftersom kommissionen har konstaterat att sökanden har överträtt artikel 82 EG, genom att ta ut orimliga avgifter.
However, the applicant has no leeway in the charging of those charges (see paragraph 73 above).
Sökanden har emellertid inget handlingsutrymme vad avser uttagandet av avgifter (se punkt 73 ovan).
The Commission contends that this plea should be rejected.
Kommissionen har yrkat att talan inte ska vinna bifall såvitt avser förevarande grund.
Article 1 of the contested decision finds that the applicant ‘has infringed Article 82(a) [EC] by charging its competitors and endusers unfair monthly and one-off charges for access to the local network, thus significantly impeding competition on the market for access to the local network’.
I artikel 1 i det angripna beslutet anges att sökanden ”har överträtt artikel 82 a i fördraget genom att påföra sina konkurrenter och sina slutkunder orimliga månads- och engångsavgifter för tillträdet till det fasta nätet och därigenom på ett betydande sätt hindrat konkurrensen på marknaden för tillträde till accessnätet”.
Contrary to the applicant’s claim, Article 1 of the contested decision does not state that both the applicant’s charges for wholesale services and its retail prices must be regarded as being unfair.
I motsats till vad sökanden har gjort gällande anges det inte i artikel 1 i det angripna beslutet att både sökandens avgifter för grossisttjänster och dess slutkundsavgifter ska anses vara orimliga.
The operative part of the contested decision must be read in the light of the grounds of that decision (Joined Cases T-5/00 and T-6/00 Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied and Technische Unie v Commission [2003] ECR II-5761, paragraph 374).
Artikeldelen i det angripna beslutet ska nämligen läsas mot bakgrund av dess motivering (förstainstansrättens dom av den 16 december 2003 i de förenade målen T-5/00 och T-6/00, Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied och Technische Unie mot kommissionen, REG 2003, s. II-5761, punkt 374).
Thus it is clear that ‘[t]he abuse committed by [the applicant] consists in the imposition of unfair prices in the form of a margin squeeze to the detriment of its competitors’ (recital 201 to the contested decision).
Det framgår därvid klart att ”[sökandens] utövade missbruk består av framtvingande av orimlig prissättning i form av en marginalpress till nackdel för [dess] konkurrenter” (det angripna beslutet, skäl 201).
The abuse committed takes the ‘form of a margin squeeze generated by a disproportion between wholesale charges and retail charges for access to the local network’ (recital 57 to the contested decision) and is described as ‘the unfair pricing’ abuse (recital 163 to the contested decision).
Sökandens missbruk har ”formen av marginalpress genom en obalans mellan avgifterna för grossister och slutkunder för tillträdet till det fasta nätet” (det angripna beslutet, skäl 57) och tar sig uttryck i ”orimlig prissättning” (det angripna beslutet, skäl 163).
It follows from the foregoing that Article 1 of the contested decision, read in the light of the grounds of that decision, must be interpreted as meaning that where the Commission describes the charges for opening a new connection and the monthly charge for access to the local network as being unfair, it is referring to the relationship between the applicant’s wholesale charges and retail charges.
Det framgår av det ovan anförda att artikel 1 i det angripna beslutet, mot bakgrund av dess motivering, ska förstås så att kommissionen hänvisade till det föreliggande förhållandet mellan sökandens avgifter för grossisttjänster och slutkundsavgifter då den fastställde att avgifterna för nyinstallation och månadsavgiften avseende tillträde till accessnätet vad orimliga.
There is no contradiction therefore between the grounds and the operative part of the contested decision.
Det föreligger således inte någon motsägelse mellan motiveringen och artikeldelen i det angripna beslutet.
In view of the foregoing, the order in Article 2 of the contested decision is not vitiated by illegality either.
Åläggandet i artikel 2 i det angripna beslutet är mot bakgrund av det ovan sagda inte heller rättsstridigt.
Although the applicant could not influence the charges for wholesale services, it did in any event have scope to increase its retail prices for ADSL access services (see paragraphs 141 to 151 above).
Även om sökanden inte kunde påverka grossistavgifterna hade bolaget ett handlingsutrymme att öka sina slutkundsavgifter för tillträde till ADSL (se punkterna 141–151 ovan).
Finally, the distinction between charging and fixing charges, which the applicant made for the first time in its reply, must be rejected as being inadmissible under Article 48(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Den skillnad som sökanden för första gången gjorde i repliken, mellan uttag och fastställelse av avgifter, ska inte upptas till prövning i enlighet med artikel 48.2 i förstainstansrättens rättegångsregler.
It follows from all the foregoing that the second plea in law must be rejected.
Talan ska mot bakgrund av det ovan sagda inte vinna bifall såvitt avser den andra grunden.
C — Third plea in law: misuse of powers and infringement of the principles of proportionality, legal certainty and protection of legitimate expectations
C — Den tredje grunden: maktmissbruk och åsidosättande av principerna om proportionalitet, rättssäkerhet och berättigade förväntningar
The applicant submits that, by encroaching on the powers of RegTP, the Commission misused its powers and infringed the principles of proportionality, legal certainty and protection of legitimate expectations.
Sökanden har gjort gällande att kommissionen, genom att göra intrång på RegTP:s behörighet, har gjort sig skyldig till maktmissbruk samt åsidosättande av principerna om proportionalitet, rättssäkerhet och berättigade förväntningar.
It recalls that, under Community law, principal responsibility for telecommunications price-control is vested in the national authorities, such as RegTP.
Sökanden har erinrat om att det huvudsakliga ansvaret enligt gemenskapsrätten för kontrollen av teleavgifterna tillkommer de nationella myndigheterna, såsom RegTP.
It refers in that regard to the recitals of Commission Directive 90/388/EEC of 28 June 1990 on competition in the markets for telecommunications services (OJ 1990 L 192, p.
Sökanden har i detta hänseende hänvisat till kommissionens direktiv 90/388/EEG av den 28 juni 1990 om konkurrens på marknaderna för teletjänster (EGT L 192, s.
10), Article 17 of Directive 98/10, Article 4(1) of Regulation No 2887/2000, Article 13(1) of Directive 2002/19/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on access to, and interconnection of, electronic communications networks and associated facilities (OJ 2002 L 108, p. 7), paragraphs 19 and 22 of the Commission’s Notice of 22 August 1998 on the application of the competition rules to access agreements in the telecommunications sector, entitled ‘Framework, relevant markets and principles’, and page 61 et seq. of the Communication from the Commission entitled ‘Unbundled access to the local loop: enabling the competitive provision of a full range of electronic communication services, including broadband multimedia
10), till artikel 17 i direktiv 98/10, till artikel 4.1 i förordning nr 2887/2000, till artikel 13.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/19/EG av den 7 mars 2002 om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter (EGT L 108, s.7), till punkterna 9 och 22 i kommissionens tillkännagivande, av den 22 augusti 1998, om tillämpning av konkurrensreglerna på tillträdesavtal inom telesektorn, benämnt Ramen, relevanta marknader och principer, och till sidan 61 och därpå följande sidor i Meddelande från kommissionen om tillträde till accessnät (LLUB) för att skapa ett konkurrenskraftigt och komplett utbud av elektroniska
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION and high-speed internet communication’ (OJ 2000 C 272, p. 55).
DEUTSCHE TELEKOM MOT KOMMISSIONEN kommunikationstjänster, däribland bredbandiga multimedietjänster och snabba Internettjänster (EGT 2000, C 272, s. 55).
In that context, the national regulatory authorities are required to take account of Community law objectives, including that underlying Article 82 EC.
De nationella regleringsmyndigheterna ska i detta samband beakta gemenskapens syften, däribland syftet med artikel 82 EG.
According to the applicant, it follows that if the Commission considered RegTP’s pricing decisions to have infringed Community law, it should have initiated proceedings against Germany for failure to fulfil obligations.
Av detta följer enligt sökanden att om kommissionen ansåg att RegTP:s avgiftsbeslut var oförenliga med gemenskapsrätten, borde den ha väckt talan om fördragsbrott mot Tyskland.
The applicant submits furthermore that, both in the regulation of the indices of retail price ceilings and in the setting of wholesale access charges, RegTP analysed whether there was a margin squeeze between wholesale and retail prices that would actually restrict competition, and concluded that there was no such margin squeeze.
Sökanden har dessutom gjort gällande att RegTP, såväl vid reglering av pristaks -indexet avseende slutkundsavgifter som vid fastställande av grossistavgifterna, bedömde huruvida det förelåg en marginalpress mellan grossistavgifterna och slutkundsavgifterna som kunde utgöra en effektiv begränsning av konkurrensen. RegTP fastställde därvid att det inte förelåg någon sådan marginalpress.
The applicant refers in that regard to the decisions of RegTP of 8 February 1999, 23 December 1999, 30 March 2001, 21 December 2001, 11 April 2002, and in particular to that of 29 April 2003.
Sökanden har i detta avseende hänvisat till beslut av RegTP av den 8 februari 1999, den 23 december 1999, den 30 mars 2001, den 21 december 2001, den 11 april 2002, och särskilt av den 29 april 2003.
RegTP has opted in its pricing policy for a slight rebalancing of connection charges and call charges (decisions of RegTP of 21 December 2001 and of 11 April 2002).
RegTP har i sin avgiftspolitik valt att försiktigt återställa balansen mellan anslutningsavgifter och samtalsavgifter (RegTP:s beslut av den 21 december 2001, och av den 11 april 2002).
The applicant explains that, for socio-political reasons, the connection charges applied by Deutsche Bundespost were low — and thus advantageous for endusers — and resulting losses were offset through cross-subsidisation with revenues from call charges, which were set high.
Sökanden har förklarat att Deutsche Bundespost av socialpolitiska orsaker tagit ut låga anslutningsavgifter, vilka emellertid är förmånliga för slutkunderna, och har kompenserat de förluster som detta gav upphov till genom en korssubventionering mellan intäkterna från samtalsavgifter som fastställs på en hög nivå.
As a result, by decisions of 9 December 1997 and 23 December 1999 in price cap proceedings, the BMPT and then RegTP initially combined connection and call charges for businesses and for individuals in one basket.
BMPT och därefter RegTP samlade av denna anledning, inledningsvis, genom beslut av den 9 december 1997 och den 23 december 1999 inom ramen för pristaksförfarandet, avgifterna för anslutning och samtal för företag respektive privatpersoner i en korg.
The price indices thus fixed were valid until the end of 2001.
De prisindex som således fastställdes var giltiga fram till slutet av år 2001.
Subsequently, by its price cap decision of 21 December 2001, RegTP itself directly organised the progressive price restructuring envisaged.
RegTP organiserade därefter genom sitt beslut av den 21 december 2001 om en övre avgiftsgräns själv den planerade progressiva avgiftsomstruktureringen.
It separated the baskets for connections and calls and set price indices in respect of four separate baskets of services (see paragraph 20 above).
RegTP delade upp korgarna för anslutningar och samtal och fastställde prisindex för fyra korgar med olika tjänster (se punkt 20 ovan).
However, it is apparent from that same decision of RegTP of
Det framgår emellertid av samma beslut av
21 December 2001 that RegTP deliberately declined to introduce a rule in which connection charges are fixed in isolation on the basis of costs.
RegTP, av den 21 december 2001, att myndigheten efter övervägande beslutade att inte genomföra en förordning enligt vilken anslutningsavgifterna fastställdes separat i förhållande till kostnaderna.
Accordingly, the applicant submits that RegTP alone is responsible for the margin squeeze alleged by the Commission.
RegTP var således ensam ansvarig för den marginalpress som kommissionen har påstått förelåg.
The alleged margin squeeze is the direct consequence of regulatory decisions of RegTP and previously of the BMPT, and of the regulatory approach underpinning them.
Den påstådda marginalpressen utgjorde i själva verket en direkt följd av regleringsbesluten som fattades av RegTP och dessförinnan av BMPT, samt av den lagstiftningsmetod som ligger till grund för dessa beslut.
The Commission is wrong to find that the applicant has infringed Article 82 EC, because the applicant was simply complying with the binding decisions of RegTP, which gave rise to a legitimate expectation by the applicant.
Kommissionen saknar behörighet att fastställa att sökanden har överträtt artikel 82 EG då denne enbart har följt RegTP:s tvingande beslut, vilka har gett upphov till berättigade förväntningar för sökanden.
Through the medium of the contested decision, the Commission is subjecting the applicant’s pricing practices to double regulation, thereby infringing the principle of proportionality and the legal certainty guaranteed by the division of powers under Community law in relation to charges in the telecommunications sector.
Kommissionen underkastade genom det angripna beslutet sökandens avgifter en dubbelreglering, och åsidosatte därmed såväl principen om proportionalitet som rättssäkerhetsprincipen, som säkerställs genom den behörighetsfördelning som genomförs enligt gemenskapsrätten avseende avgifter i telesektorn.
Furthermore, by adopting the contested decision, the Commission is trying to correct the German authorities’ exercise of their own regulatory powers, whereas it should to that end have initiated proceedings for failure to fulfil obligations.
Kommissionen har för övrigt genom att anta det angripna beslutet, försökt korrigera de tyska myndigheternas utövande av sin behörighet i regleringsavseende, när den i stället borde ha väckt talan om fördragsbrott.
By proceeding in this way, the Commission has misused its powers.
Kommissionen har genom detta tillvägagångssätt gjort sig skyldig till maktmissbruk.
The Commission and the first and second interveners contend that this plea should be rejected.
Kommissionen och intervenienterna I och II har yrkat att talan inte ska bifallas såvitt avser förevarande grund.
In the first place, as regards the applicant’s complaint that the Commission has subjected the applicant’s pricing practices to double regulation and thereby infringed the principles of proportionality and of legal certainty, it must be held that the legal framework to which the applicant refers in paragraph 258 above does not affect the
Förstainstansrätten finner för det första, beträffande sökandens invändning, att kommissionen underkastade dess avgifter en dubbelreglering och således åsidosatte principerna om proportionalitet och rättssäkerhet, att den gemenskapsrättsliga ram som sökanden hänvisar till i punkt 258 ovan ingalunda påverkar kommissionens
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION powers which the Commission derives directly from Article 3(1) of Regulation No 17 and, since 1 May 2004, from Article 7(1) of Council Regulation (EC) No 1/2003 of 16 December 2002 on the implementation of the rules on competition laid down in Articles [81 EC] and [82 EC] (OJ 2003 L 1, p.
DEUTSCHE TELEKOM MOT KOMMISSIONEN behörighet enligt artikel 3.1 i rådets förordning nr 17 och sedan den 1 maj 2004, artikel 7.1 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna [81 EG] och [82 EG] (EGT L 1, 2003, s.
1) to find infringements of Articles 81 EC and 82 EC.
1) för att fastställa att artiklarna 81 EG och 82 EG har överträtts.
It has already been held that, between 1 January 1998 and 31 December 2001, the applicant had sufficient scope to end the margin squeeze identified in the contested decision and, from 1 January 2002, sufficient scope to reduce that margin squeeze (see paragraphs 97 to 151 above).
Förstainstansrätten har redan fastställt ovan att sökanden mellan den 1 januari 1998 och den 31 december 2001 förfogade över tillräckligt handlingsutrymme för att eliminera den marginalpress som konstaterades i det angripna beslutet, och att sökanden från och med den 1 januari 2002 förfogade över ett tillräckligt stort handlingsutrymme för att minska den nämnda marginalpressen (se punkterna 97–151 ovan).
Its conduct therefore falls within the scope of Article 82 EC.
Sökandens agerande omfattas således av tillämpningsområdet för artikel 82 EG.
While it is not inconceivable that the German authorities also infringed Community law — particularly the provisions of Directive 90/388, as amended by Directive 96/19 — by opting for a gradual rebalancing of connection and call charges, such a failure to act, if it were to be established, would not remove the scope which the applicant had to reduce the margin squeeze.
Även om det inte kan uteslutas att de tyska myndigheterna även har åsidosatt gemenskapsrätten, och bland annat bestämmelserna i direktiv 90/388, i dess lydelse enligt direktiv 96/19, genom en gradvis återanpassning av avgifterna för anslutning och samtal, medför en sådan underlåtenhet, om den konstateras, inte att det handlingsutrymme som sökanden faktiskt förfogade över för att minska marginalpressen elimineras.
The first complaint cannot therefore be upheld.
Den första invändningen kan inte godtas.
In the second place, as regards the complaint relating to the protection of legitimate expectations, it must be borne in mind that, in a number of decisions taken in the period covered by the contested decision, RegTP did in fact consider whether a margin squeeze resulted from the applicant’s charges.
Förstainstansrätten påpekar för det andra, beträffande invändningen om skyddet för berättigade förväntningar, att RegTP i flera beslut som fattades under den period som avses i det angripna beslutet prövade huruvida sökandens avgifter gav upphov till en marginalpress.