natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Figure 1: Trend in the numberofcountries with national drugpolicy documents among the 27 EU Member States, Croatia, Turkey and Norway as in their political, social and economic contexts, the diversity that exists among national drug policies, though diminishing, is likely to remain to some degree in the future.
Figur 1: Trend när det gäller antal länder med nationella narkotikapolitiska dokument bland EU:s 27 medlemsstater, Kroatien, Turkiet och Norge
Some examples of this diversity are highlighted in Chapter 2.
Några exempel på dessa olikheter belyses i Olika sätt att hantera narkotikaproblem i Europa – en översikt i kapitel 2.
set out in national drugpolicy documents.
medlemsstaterna liksom i Kroatien, Turkiet och Norge fastställs narkotikapolitiken i nationella narkotikapolitiska dokument.
As a point of comparison, in 1995, only 10 of these 30 countries had developed such an instrument (Figure 1).
Som jämförelse kan nämnas att endast 10 av dessa 30 länder hade utarbetat något sådant instrument 1995 (figur 1).
EU Member States differ, however, in their methods and approaches for evaluating national drug strategies and action plans; and there is a need to identify best practices in this field.
EU:s medlemsstater skiljer sig dock åt när det gäller vilka metoder och tillvägagångssätt som väljs för att utvärdera nationella narkotikastrategier och handlingsplaner och det finns ett behov av att fastställa bästa metoder på detta område.
This was highlighted at a conference on evaluation organised by the Portuguese Presidency of the EU in September 2007.
Detta betonades vid en konferens om utvärdering som det portugisiska ordförandeskapet i EU anordnade i september 2007.
To respond to this challenge, the EMCDDA, in collaboration with Member States, is exploring the possibility of developing European guidelines in this field.
För att lösa detta problem utrönar ECNN i samarbete med medlemsstaterna möjligheten att utarbeta europeiska riktlinjer på detta område.
Drugrelated public expenditure
Narkotikarelaterade offentliga utgifter
Convergence can also be seen in the format of drug strategies and action plans.
En tillnärmning kan också konstateras när det gäller narkotikastrategiernas och handlingsplanernas format.
Fourteen countries now structure their national drugpolicy documents along lines similar to those of the current EU drug strategy and action plan.
Fjorton länder utformar nu sina nationella narkotikapolitiska dokument på ett sätt som liknar strukturen hos EU:s nuvarande narkotikastrategi och handlingsplan.
Moreover, the same numberofcountries now organise their national drug policies using two complementary instruments: a strategic framework and an action plan (Figure 1).
Samma antal länder organiserar numera sin nationella narkotikapolitik med hjälp av två kompletterande instrument: en strategisk ram och en handlingsplan (figur 1).
In 2000, when the European Union used this approach for the first time, only two Member States had two complementary drugpolicy documents.
EU använde detta tillvägagångssätt första gången 2000 och vid den tidpunkten hade endast två medlemsstater två kompletterande narkotikapolitiska dokument.
The content of national drugpolicy documents is another area in which there are signs of convergence among the EU Member States, Croatia, Turkey and Norway, with gradually more evidence of common objectives and common interventions in the national drug strategies and action plans adopted by different countries.
Innehållet i de nationella narkotikapolitiska dokumenten är ett annat område där det finns tecken som tyder på tillnärmning mellan EU:s medlemsstater, Kroatien, Turkiet och Norge.
However, as European countries differ in their drug problem as well
Det finns allt fler bevis på gemensamma mål och gemensamma åtgärder i de nationella narkotikastrategier
For 2006, four EU Member States (Czech Republic, Ireland, Poland, Portugal) provided detailed information on public expenditure associated with tackling drugs (summarised in Table 1).
Fyra av EU:s medlemsstater (Tjeckien, Irland, Polen, Portugal) har lämnat detaljerade uppgifter om offentliga utgifter som sammanhänger med kampen mot droger (sammanfattas i tabell 1).
Information on the division of drugrelated expenditure between central government and regional or local government was provided by two of the four countries, allowing a comparison of the role played by the different sectors of government.
Uppgifter om de narkotikarelaterade utgifternas fördelning mellan centrala och regionala eller lokala myndigheter har lämnats av två av de fyra länderna, vilket har gjort det möjligt att jämföra de olika förvaltningsskiktens
Chapter 1: Policies and laws countries highlights the need to adopt a common approach towards monitoring the social cost of drug use in Europe.
Kapitel 1: Politik och lagstiftning roller. I de uppgiftslämnande länderna anslås den största delen av de redovisade narkotikarelaterade offentliga utgifterna till verksamheter som finansieras av de centrala myndigheterna.
Eleven Member States gave details of expenditure by the State on certain activities undertaken in response to the drug problem.
Elva medlemsstater har lämnat uppgifter om statliga utgifter för vissa verksamheter som genomförs för att lösa narkotikaproblemet.
A further two countries provided rough estimates of overall public expenditure related to the drug problem (Spain, Malta), though with no information on the activities on which the money was spent.
Ytterligare två länder (Spanien, Malta) har gjort grova skattningar av totala offentliga utgifter relaterade till narkotikaproblemet men inte lämnat några uppgifter om vilka verksamheter som utgifterna har finansierat.
In Italy, the social cost of illicit drug use was estimated at EUR 6 473 million, with law enforcement activities accounting for the largest share of the total (43%), and the remainder divided between healthcare and social services (27%) and loss of productivity of drug users and people indirectly affected by drug use (30%).
De brottsbekämpande organens verksamheter stod för den största andelen (43 procent) av kostnaderna och återstoden delades mellan hälsovård och socialtjänst (27 procent) samt förlust av den produktivitetskapacitet som missbrukare och människor indirekt påverkade av missbruket representerar (30 procent).
In addition, it was estimated that drug users spent EUR 3 980 million for the purchase of illicit drugs.
Därtill uppskattades att missbrukare spenderar 3 980 miljoner euro på inköp av illegala droger.
On the basis of these data, the cost of drug use in Italy is estimated to represent 0.7% of the national gross domestic product.
Baserat på dessa uppgifter beräknas kostnaden för narkotikamissbruket i Italien motsvara 0,7 procent av bruttonationalprodukten.
In data reported for Austria, in 2004, the division between direct and indirect costs was the opposite of that reported for Italy: of the estimated social cost of drug use of EUR 1 444 million, 72% was accounted for by indirect costs.
I uppgifter redovisade för Österrike 2004 var skillnaden mellan direkta och indirekta kostnader motsatsen till den som rapporterats för Italien. I Österrike stod de indirekta kostnaderna för 72 procent av de beräknade samhällskostnaderna för narkotikamissbruket som totalt uppskattades till 1 444 miljoner euro.
In 2005, the total drugrelated public expenditure by European countries was calculated to lie somewhere between EUR 13 billion and EUR 36 billion (EMCDDA, 2007a).
De sammanlagda narkotikarelaterade offentliga utgifterna i EU uppskattades 2005 till mellan 13 miljarder och 36 miljarder euro (ECNN, 2007a).
This figure was estimated by extrapolating the total drugrelated expenditures of six countries (Belgium, Hungary, Netherlands, Finland, Sweden, UnitedKingdom ) to the other States.
Denna siffra beräknades genom att extrapolera de sammanlagda narkotikarelaterade utgifterna i sex länder (Belgien, Ungern, Nederländerna, Finland, Sverige, Storbritannien) till övriga medlemsstater.
A revised estimate, which includes data from additional countries (Czech Republic, France, Luxembourg, Poland, Slovakia), has recently been proposed (EMCDDA, 2008d).
En reviderad skattning som innefattar uppgifter från ytterligare länder (Tjeckien, Frankrike, Luxemburg, Polen, Slovakien) har nyligen lagts fram (ECNN, 2008d).
The new estimate of drugrelated public expenditure in Europe is EUR 34 billion (95% confidence interval, EUR 28–40 billion), which is equivalent to 0.3% of the combined gross domestic product of all EU Member States.
Den nya uppskattningen av narkotikarelaterade offentliga utgifter i EU är 34 miljarder euro (95 procent konfidensintervall, 28–40 miljarder euro), som motsvarar 0,3 procent av den sammanlagda bruttonationalprodukten i EU:s alla medlemsstater.
This suggests that State expenditure on the drug problem costs the average EU citizen EUR 60 a year.
Detta skulle innebära att offentliga utgifter för drogproblemet kostar den genomsnittlige EU-medborgaren 60 euro per år.
These figures must, however, still be taken as indicative because of the limited data on which they are based.
På grund av det begränsade underlaget måste dessa siffror fortfarande betraktas som enbart vägledande.
Data on the social cost of drug use (direct and indirect costs caused by drug use) were reported by four Member States.
Uppgifter om narkotikamissbrukets samhällskostnader (direkta och indirekta kostnader som orsakas av narkotikamissbruk) redovisas av fyra medlemsstater.
While these reports may provide useful insights in to the impact of drug use in the country in which they were conducted, differences in methods and in the way results are reported mean that it is not possible to compare the countries. The lack of comparability in the data from different
Även om dessa rapporter kan ge nyttiga insikter i narkotikamissbrukets effekter i ett givet
Examining the changes in drug legislation that have been made since the 1998 Ungass on drugs is of particular interest in this year of international, European and national reviews and evaluations of drugpolicy documents.
Storbritannien har rapporterat att de ekonomiska kostnaderna och samhällskostnaderna för missbruk av klass A-droger (7) under 2003/2004 i England och Wales var 22,26 miljarder euro, vilket motsvarar en årlig kostnad på 63 940 euro för varje missbrukare.
Observing the changes in three key areas, this section
Det hävdas att det problematiska narkotikamissbruket stod för 99 procent av de totala kostnaderna.
Labelled expenditures reported by government sector (EUR)
Utgifter betecknade som narkotikarelaterade redovisade per myndighetssektor (euro)
Total as a proportion of total public
Sammanlagt som andel av de totala
These expenditures are not necessarily labelled as drugrelated in official accountancy documents.
Dessa utgifter är inte nödvändigtvis betecknade som narkotikarelaterade i den officiella redovisningen.
Sources: Reitox national focal points and Eurostat (http://epp.eurostat.ec.europa.eu/).
Källor: Reitox nationella kontaktpunkter och Eurostat (http://epp.eurostat.ec.europa.eu/).
Class A drugs are defined as those considered to be the most harmful.
Klass A är den kategori där de mest skadliga drogerna ingår.
Towards a better understanding of drugrelated public expenditure in Europe — EMCDDA 2008 selected issue
Mot en bättre förståelse av narkotikarelaterade offentliga utgifter i Europa – temakapitel i EMCDDA 2008 selected issue hade varit gällande, och Storbritannien antog begreppet men valde därefter att inte tillämpa det.
Drug use within small groups presents another challenge to attempts to distinguish between users and suppliers.
Cypern och Belgien införde 2003 fastställda gränsvärden för godtagbar kvantitet för samtliga droger respektive för cannabis medan de olika delstaterna i Tyskland arbetar för ett mer enhetligt genomförande av ett författningsenligt domstolsutslag där en hänvisning till ”obetydande kvantiteter” inte fastställdes vilket resulterat i tolkningar mellan 3 och 30 gram.
In Belgium, the specific criminal offence of use in a group was repealed in 2003; in the same year, an amendment to the Hungarian criminal code permitted diversion to treatment for the supplier of a small quantity to be consumed ‘jointly’ (since appealed as being legally unclear).
I Slovakien breddades 2005 den juridiska definitionen av personligt bruk från högst en dos till högst tre doser samt för ett större belopp, 10 doser.
In 2006, Malta found that the minimum six-month sentence for suppliers was not always appropriate in situations of sharing, and changed the law to permit exceptions.
Samtidigt höjdes dock påföljden för innehav av större kvantiteter än de fastställda doserna till ett tydligt ministraff på fyra år i fängelse, vilket är samma påföljd som för handel med narkotika.
In response to the EU drugs action plan 2005–08, the EMCDDA has developed a project aimed at identifying, developing and testing methods for quantifying drugrelated public expenditures.
Som svar på EU:s handlingsplan mot narkotika 2005–2008 har ECNN utarbetat ett projekt som syftar till att fastställa, utveckla och testa metoder för att beräkna narkotikarelaterade offentliga utgifter.
A selected issue on this topic gives an overview on the overall figures on drugrelated public expenditure in 2005 in the EU Member States and Norway.
I ett temakapitel som behandlar denna fråga ges en översikt över de sammanlagda narkotikarelaterade offentliga utgifterna under 2005 i EU:s medlemsstater och Norge.
Most of the expenditures identified were originally ‘labelled’ as drug related, and were generally traced back by exhaustively reviewing official accountancy documents, thus possibly reflecting the voluntary engagement of the States in the field of drugs.
De flesta utgifterna som upptäcktes var ursprungligen ”betecknade” som narkotikarelaterade och kunde oftast spåras tillbaka genom en noggrann granskning av officiella redovisningshandlingar. Dessa utgifter speglar sannolikt staternas medvetna engagemang på narkotikaområdet.
When feasible, hidden or ‘unlabelled’ expenditures embedded in programmes with broader goals were estimated through modelling techniques.
När det har varit möjligt har gömda utgifter eller ”ickebetecknade” utgifter som har ingått i program med bredare syften beräknats med hjälp av matematiska modeller.
This new twofold approach provides standardised estimates that maximise the validity and cross-country comparability of public disbursements in tackling drugs and drug addiction.
Genom den här nya tvådelade metoden erhålls standardiserade skattningar av ländernas offentliga utgifter för att lösa problem med narkotika och narkotikaberoende som är så välgrundade och så jämförbara mellan länderna som möjligt.
This selected issue is available in print and on the Internet in English only (http://www.emcdda.europa.eu/publications/selectedissues).
Detta temakapitel finns endast på engelska i tryckt version och på Internet (http://www.emcdda.europa.eu/publications/selected-issues).
asks the question: Do the changes in legal definitions and responses to drug users indicate a new, wider trend in how countries view users of drugs?
I det här avsnittet redovisas utvecklingen på tre nyckelområden och ställs frågan om förändringar av juridiska definitioner och hanteringen av narkotikamissbrukare tyder på en ny, bredare trend i hur länderna ser på dem som använder droger.
Possession for personal use
Innehav för personligt bruk
Regarding punishment, maximum or probable penalties for use or possession for personal use, in the absence of aggravating circumstances, have been reduced in various European countries since 2001 — either for all drugs (Estonia, Greece, Hungary, Portugal, Finland) or limited to cannabis (Belgium, Luxembourg, UnitedKingdom ) or drugs of lesser risk (Romania).
Påföljden har sänkts antingen för samtliga droger (Estland, Grekland, Ungern, Portugal, Finland) eller enbart för cannabis (Belgien, Luxemburg, Storbritannien) eller mindre skadliga droger (Rumänien). Under samma period, dvs. sedan 2001, har emellertid inte alla länder sänkt straffskalan.
However, during this period, not all countries have been reducing penalties: France and Poland decided not to change their laws after consultations; and Denmark raised the ‘normal’ penalties from cautions to fines (which were then increased).
Frankrike och Polen beslutade efter samråd att inte förändra sina lagar och Danmark höjde de ”normala” straffen från varningar till böter (som samtidigt höjdes).
A new law in Italy saw drug consumption reinstated as an administrative offence, and cannabis reclassified to be eligible for the same penalties as other illicit substances, such as heroin and cocaine.
En ny lag i Italien medförde att användning av droger återinfördes som ett administrativt brott, och cannabis omklassades så att det ger samma påföljder som andra illegala ämnen som heroin och kokain.
In the United Kingdom, it has been announced that cannabis is to be reclassified upwards.
I Storbritannien har meddelats att cannabis ska flyttas till en högre klass.
Alternatives to punishment
Alternativen till straff
During the past 10 years, most European countries have moved towards an approach that distinguishes between the drug trafficker, who is viewed as a criminal, and the drug user, who is seen more as a sick person in need of treatment.
I de flesta länder i EU har det under de senaste tio åren skett en förskjutning mot ett synsätt som skiljer mellan personer som handlar med narkotika, vilka betraktas som kriminella, och de som använder narkotika, som betraktas mer som sjuka personer i behov av vård.
However, Member States differ considerably in how they have chosen to define these categories in the new laws that they have adopted in recent years.
Det råder dock stora skillnader i hur medlemsstaterna har valt att definiera dessa kategorier i de nya lagar som de har antagit under senare år.
One of the issues on which Member States have shown the greatest degree of divergence is whether or not to set threshold quantities for personal possession.
En av de frågor där medlemsstaterna skiljer sig åt mest är huruvida man har valt att fastställa ett tröskelvärde för kvantiteter för personligt bruk eller inte.
In the period 2004–06, Bulgaria removed the concept of personal possession, Italy re-enacted it after 12 years without, and the UnitedKingdom enacted the concept but then chose not to apply it.
Under perioden 2004–2006 strök Bulgarien begreppet innehav för personligt bruk, Italien återinförde det efter att det under 12 år inte
Countries have introduced or widened options or systems for offenders to be referred to treatment or counselling, as an alternative to punishment or imprisonment, in line with Ungass and EU action plan objectives.
Missbrukares tillgång till behandling via det straffrättsliga systemet har förändrats på främst två sätt. För det första har alla länder breddat möjligheterna att styra missbrukare till behandling.
In Ireland and Malta, following arrest, drug users can now be referred to treatment; this is also the case in the United Kingdom, where drug testing on arrest is authorised in certain circumstances.
Vissa skillnader finns dock mellan länderna när det gäller i vilket skede erbjudandet om behandling sker.
Special drug courts have been established
I de flesta länderna erbjuds behandling mot missbruket först i domstolen, och inte vid de tidigare kontakterna med
Chapter 1: Policies and laws controlled by new laws: trains and ships in Ireland; boats in Latvia; aviation in Finland.
Kapitel 1: Politik och lagstiftning polis eller åklagare. För det andra är erbjudandena om behandling villkorade.
The last few years have also seen: laws and strategies to prevent or punish drugrelated public nuisance (see the 2005 selected issue); new powers to close bars or other premises or exclude people from them (Belgium, Ireland, Netherlands); and powers to close private dwellings where commercial drug distribution or systematic drug use takes place (respectively, Netherlands, UnitedKingdom ).
Under de senaste åren har följande utveckling skett: lagar och strategier för att förebygga eller straffa narkotikarelaterad olägenhet för allmänheten (se temakapitel i årsrapporten 2005), nya befogenheter att stänga barer eller andra lokaler eller utesluta personer från dem (Belgien, Irland, Nederländerna) och befogenheter att stänga privata bostäder där droger distribueras kommersiellt eller där systematiskt bruk av droger äger rum (Nederländerna respektive Storbritannien).
In parallel, new laws to protect nonusers from the use of tobacco have also been introduced across Europe during this time: since 2004, 24 European Member States (all except Greece, Hungary and Poland) have prohibited or severely restricted smoking in enclosed public places, often with sizeable fines for transgressors.
Under samma tid har också nya lagar för att skydda ickerökare från tobak införts i hela Europa. Sedan 2004 har 24 medlemsstater (alla medlemsstater utom Grekland, Ungern och Polen) förbjudit eller strikt begränsat rökning i avgränsade offentliga platser, ofta med kännbara böter för dem som bryter mot förbudet.
To summarise the legal changes reviewed here: it appears that criminal sanctions have often been reduced for the individual user who avoids any aggravating circumstances, but, almost as a counterbalance, increased for those whose actions may affect other members of society.
I linje med målen i UNGASS och EU:s handlingsplan har länder infört eller breddat befintliga möjligheter eller system för att hänvisa narkotikabrottslingar till behandling eller rådgivning som ett alternativ till påföljd eller fängelse.
The latter reflects an increased focus on using criminal law to protect the public.
I Irland och Malta kan missbrukare efter arrestering numera hänvisas till behandling.
in Ireland, the UnitedKingdom (England and Scotland) and Norway, and are under discussion in Malta; Portugal set up a system of ‘commissions for the dissuasion of drug use’ composed of a lawyer, a doctor and a social worker.
Särskilda domstolar för narkotikabrott har inrättats i Irland, Storbritannien (England och Skottland) och Norge och diskuteras i Malta. I Portugal har man infört ett system med ”kommissioner för att avskräcka från användning av droger” vilka består av en jurist, en läkare och en socialarbetare.
New laws in other countries have introduced some form of treatment as an alternative to punishment: in France, non-dependent drug law offenders may take, and pay for, awareness courses; in Spain, Hungary and Latvia, custodial sentences may be suspended for drug users undertaking treatment; and in Bulgaria, Hungary, Romania and Turkey, probation may be combined with treatment.
I Frankrike kan narkotikabrottslingar som inte är beroende av droger följa avgiftsbelagda informationskurser. I Spanien, Ungern och Lettland kan frihetsberövande domar tillfälligt upphävas för missbrukare som påbörjar behandling och i Bulgarien, Ungern, Rumänien och Turkiet kan villkorliga domar kombineras med behandling.
The Netherlands aims to increase the use of treatment as a condition of early release from prison.
Nederländerna avser att i högre grad ställa krav på behandling som ett villkor för tidigt frisläppande ur fängelse.
When deemed appropriate, in Finland, sentenced offenders can now be directed towards an open prison if they stay drugfree; in Greece, they may be sent to a special treatment unit.
När så bedöms lämpligt kan dömda brottslingar i Finland nu föras till ett öppet fängelse om de håller sig drogfria och i Grekland kan de sändas till en särskild behandlingsenhet.
Eligibility for drug-treatment programmes has been extended to those convicted of more serious offences in Italy (if the offence is punishable by up to six years in prison, raised from four years) and Spain (raised from three to five years).
Rättigheten att ingå i behandlingsprogram har utsträckts till att även omfatta dem som dömts till mer allvarliga brott i Italien (om brottet är straffbart med upp till sex år i fängelse, vilket är en höjning från fyra år) liksom i Spanien (en höjning från tre till fem år).