natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— Individuals can pursue alternative claims before an ordinary court of competent jurisdiction against the Member State seeking damages for loss suffered by them arising from the Member State’s failure to transpose the Directive on time?
— enskilda kan vid en behörig allmän domstol gentemot medlemsstaten framställa alternativa yrkanden om ersättning för skada som de lidit på grund av att medlemsstaten inte har införlivat direktivet i rätt tid?
(a) Is Clause 4(1) of the framework agreement … unconditional and sufficiently precise in its terms as to be capable of being relied upon by individuals before their national courts?
2) Om fråga 1 besvaras jakande, a) är klausul 4.1 i ramavtalet … ovillkorlig och tillräckligt precis för att kunna åberopas av enskilda vid nationell domstol, och b) är klausul 5.1 i ramavtalet … ovillkorlig och tillräckligt precis för att kunna åberopas av enskilda vid nationell domstol?
(3) Having regard to the Court’s answers to Question 1 and Question 2(b), does Clause 5(1) of the framework agreement … preclude a Member State, acting in its capacity as an employer, from renewing a fixedterm contract of employment for up to eight years in the period after the said Directive should have been transposed and before the transposing legislation was enacted in domestic law where:
3) Med hänsyn till domstolens svar på frågorna 1 och 2 b, utgör klausul 5.1 i ramavtalet … hinder för att en medlemsstat i egenskap av arbetsgivare förnyar ett avtal om visstidsanställning med upp till åtta år, efter det att nämnda direktiv skulle ha införlivats med den nationella rätten och innan den nationella bestämmelsen som införlivar direktivet antagits, när
— on all previous occasions the contract had been renewed for shorter periods, and the employer requires the services of the employee for the extended period,
— avtalet vid alla tidigare tillfällen har förnyats för kortare tidsperioder och arbetsgivaren behöver den anställdes tjänster under en längre period,
— the renewal for the extended period has the effect of circumventing the application to an individual of the full benefit of Clause 5 of the framework agreement when transposed into domestic law, and
— förnyandet av anställningsavtalet för den längre perioden innebär att den berörda inte till fullo kan dra fördel av tillämpningen av klausul 5 i ramavtalet när klausulen har införlivats med den nationella rätten, och
— there are no objective reasons unrelated to the employee’s status as a fixedterm worker for such a renewal?
— det inte föreligger några objektiva grunder för en sådan förnyad anställning, vilka inte har ett samband med den anställdes ställning som visstidsanställd?
(4) If the answer to Question 1 or Question 2 is in the negative, are the Rights Commissioner and the Labour Court required by any provision of Community law (and in particular the obligation to interpret domestic law in light of the wording and purpose of a Directive so as to produce the result pursued by the Directive) to interpret provisions of domestic law enacted for the purpose of transposing Directive 1999/70 … as having retrospective effect to the date on which the said Directive should have been transposed where:
4) Om frågorna 1 och 2 besvaras nekande, kräver någon gemenskapsrättslig bestämmelse (särskilt skyldigheten att tolka den nationella rätten mot bakgrund av direktivets lydelse och syfte, så att det resultat som avses i direktivet uppnås) att Rights Commissioner och Labour Court tolkar de nationella bestämmelser som har antagits i syfte att införliva … direktiv 1999/70 på så sätt att de har retroaktiv verkan från det datum då nämnda direktiv skulle ha införlivats när
— the wording of the provision of domestic law does not expressly preclude such an interpretation, but,
— den nationella bestämmelsens lydelse inte uttryckligen utesluter en sådan tolkning, men
— a rule of domestic law governing the construction of statutes precludes such retrospective application unless there is a clear and unambiguous indication to the contrary?
— en nationell bestämmelse som reglerar tolkningen av lagar utesluter en sådan retroaktiv tillämpning om inte motsatsen anges klart och tydligt?
(5) If the answer to Question l or Question 4 is in the affirmative, do the “employment conditions” to which Clause 4 of the framework agreement … refers include conditions of an employment contract relating to remuneration and pensions?’
5) Om fråga 1 eller fråga 4 ska besvaras jakande, ska de ”anställningsvillkor” som det hänvisas till i klausul 4 i ramavtalet även anses omfatta villkor i ett anställningsavtal avseende lön och pensioner?”
By its first question, the referring court seeks, in essence, to establish whether, notwithstanding the absence of any express provision to that effect in the relevant national law, a national court or tribunal, such as the Labour Court or a Rights Commissioner, which is called upon to decide a case concerning an infringement of the legislation transposing Directive 1999/70 is required by Community law to hold that it also has jurisdiction to hear and determine claims based directly on that dir -ective itself, where such claims relate to a period after the deadline for transposing the directive concerned, but before the date of entry into force of the transposing legislation giving it jurisdiction to hear and determine claims based on that legislation.
Labour Court har ställt sin första fråga för att få klarhet i huruvida en nationell domstol som Labour Court eller en Rights Commissioner, som ska pröva en tvist om ett åsidosättande av den lag genom vilken direktiv 1999/70 har införlivats, trots att det saknas uttryckliga bestämmelser härom i den tillämpliga nationella rätten, enligt gemenskapsrätten även är skyldig att förklara sig vara behörig att pröva krav som direkt grundar sig på detta direktiv, då de är hänförliga till en period som infaller efter den tidpunkt då fristen för att införliva det aktuella direktivet löpte ut, men före den tidpunkt då den lag om införlivande som gjorde nämnda domstol behörig att pröva krav som grundar sig på denna lag trädde i kraft.
The referring court explains in that regard that the parties can bring the Member State concerned before the ordinary courts, either in its capacity as an employer or in order to obtain damages for loss arising from a failure to transpose Directive 1999/70 within the prescribed period.
Labour Court har preciserat att enskilda kan väckta talan vid en allmän domstol gentemot medlemsstaten, antingen i dess egenskap av arbetsgivare eller för att erhålla ersättning för skada som de lidit på grund av att medlemsstaten inte har införlivat direktiv 1999/70 inom den föreskrivna fristen.
As a preliminary point, it should be noted, as it was by Ireland at the hearing, that neither Directive 1999/70 nor the framework agreement designates the national courts having jurisdiction to ensure that they are applied, nor do they define the detailed procedural rules governing judicial actions for safeguarding their application.
Det ska inledningsvis noteras, såsom Irland anfört vid förhandlingen, att varken direktiv 1999/70 eller ramavtalet preciserar vilka nationella myndigheter som är behöriga att säkerställa tillämpningen av nämnda regelverk. Inte heller definieras förfarandena för att väcka talan i syfte att säkerställa denna tillämpning.
On the contrary, Clause 8(5) of the framework agreement refers to national law, collective agreements and practice as regards the prevention and settlement of disputes and grievances arising from the application of that agreement.
Tvärtom hänvisas det i klausul 8.5 i ramavtalet till nationell lagstiftning, kollektivavtal och praxis vad avser förebyggande och lösande av tvister och klagomål som uppstår vid tillämpning av detta avtal.
The Member States’ obligation arising from a directive to achieve the result envisaged by that directive and their duty under Article 10 EC to take all appropriate measures, whether general or particular, to ensure the fulfilment of that obligation is binding on all the authorities of the Member States including, for matters within their jurisdiction, the courts (von Colson and Kamann, paragraph 26).
Medlemsstaternas skyldighet att uppnå det resultat som föreskrivs i ett direktiv och deras förpliktelser enligt artikel 10 EG att vidta alla lämpliga åtgärder, både allmänna och särskilda, för att säkerställa att denna skyldighet fullgörs, åligger alla myndigheter i medlemsstaterna, även domstolarna inom ramen för deras behörighet (se domen i det ovannämnda målet von Colson och Kamann, punkt 26).
It is the responsibility of the national courts in particular to provide the legal protection which individuals derive from the rules of Community law and to ensure that those rules are fully effective (Joined Cases C-397/01 to C-403/01 Pfeiffer and Others [2004] ECR I-8835, paragraph 111).
Det ankommer nämligen särskilt på de nationella domstolarna att säkerställa det rättsliga skydd som enskilda tillerkänns enligt gemenskapsbestämmelserna och garantera att dessa bestämmelser ges full verkan (dom av den 5 oktober 2004 i de förenade målen C-397/01–C-403/01, Pfeiffer m.fl., REG 2004, s. I-8835, punkt 111).
In that regard, it is important to note that the principle of effective judicial protection is a general principle of Community law (see, to that effect, Case C-432/05 Unibet [2007] ECR I-2271, paragraph 37 and the caselaw cited).
Det ska i detta hänseende erinras om att principen om ett effektivt domstolsskydd utgör en allmän princip för gemenskapsrätten (se, för ett liknande resonemang, dom av den 13 mars 2007 i mål C-432/05, Unibet, REG 2007, s. I-2271, punkt 37 och där angiven rättspraxis).
The Court has consistently held that, in the absence of Community rules governing the matter, it is for the domestic legal system of each Member State to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down the detailed procedural rules governing actions for safeguarding rights which individuals derive from Community
I avsaknad av gemenskapsrättsliga föreskrifter på området ankommer det enligt fast rättspraxis på varje medlemsstats interna rättsordning att ange vilka domstolar som är behöriga och att fastställa de processuella regler som gäller för talan som syftar till att säkerställa skyddet för enskildas rättigheter enligt gemenskapsrätten (se bland annat
On that basis, as is apparent from well-established caselaw, the detailed procedural rules governing actions for safeguarding an individual’s rights under Community law must be no less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence) and must not render practically impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law (principle of effectiveness) (see, in particular, Rewe-Zentralfinanz and Rewe-Zentral, paragraph 5; Comet, paragraphs 13 to 16; Peterbroeck, paragraph 12; Unibet, paragraph 43; and van der Weerd and Others, paragraph 28).
Såsom framgår av fast rättspraxis får de processuella regler som gäller för talan som syftar till att säkerställa skyddet för enskildas rättigheter enligt gemenskapsrätten varken vara mindre förmånliga än dem som avser liknande talan som grundar sig på nationell rätt (likvärdighetsprincipen) eller göra det i praktiken omöjligt eller orimligt svårt att utöva rättigheter som följer av gemenskapsrätten (effektivitetsprincipen) (se bland annat domarna i de ovannämnda målen Rewe-Zentralfinanz och Rewe-Zentral, punkt 5, Comet, punkterna 13–16, Peterbroeck, punkt 12, och Unibet, punkt 43, samt i de ovannämnda förenade målen van der Weerd m.fl., punkt 28).
Those requirements of equivalence and effectiveness, which embody the general obligation on the Member States to ensure judicial protection of an individual’s rights under Community law, apply equally to the designation of the courts and tribunals having jurisdiction to hear and determine actions based on Community law.
Dessa krav på likvärdighet och effektivitet, vilka ger uttryck för medlemsstaternas allmänna skyldighet att säkerställa ett domstolsskydd för enskildas rättigheter enligt gemenskapsrätten, gäller tillika för utnämningen av domstolar som är behöriga att pröva talan som grundar sig på gemenskapsrätten.
A failure to comply with those requirements at Community level is — just like a failure to comply with them as regards the definition of detailed procedural rules — liable to undermine the principle of effective judicial protection.
Ett åsidosättande av dessa krav i detta avseende kan, precis som ett åsidosättande av kraven med avseende på fastställandet av processuella regler, undergräva principen om ett effektivt domstolsskydd.
It is in the light of those considerations that the referring court’s first question must be answered.
Det är mot bakgrund av dessa överväganden som den nationella domstolens första fråga ska besvaras.
Notwithstanding formal distinctions as to their legal basis, both claims, as the Advocate General noted at point 58 of her Opinion, seek the protection of the same rights deriving from Community law, namely Directive 1999/70 and the framework agreement.
Trots att yrkandena grundar sig på två rättsliga grunder som är formellt avgränsade från varandra syftar de, såsom generaladvokaten har anfört i punkt 58 i sitt förslag till avgörande, till att skydda samma rättigheter, vilka är hänförliga till gemenskapsrätten, närmare bestämt till direktiv 1999/70 och ramavtalet.
In those circumstances, where the national legislature has chosen to confer on specialised courts jurisdiction to hear and determine actions based on the legislation transposing Directive 1999/70, the obligation which would be placed on individuals in the situation of the complainants — who sought to bring a claim based on an infringement of that legislation before such a specialised court — to bring at the same time a separate action before an ordinary court to assert the rights which they can derive directly from that directive in respect of the period between the deadline for transposing it and the date on which the transposing legislation entered into force, would be contrary to the principle of effectiveness if — which is for the referring court to ascertain — it would result in procedural disadvantages for those individuals, in terms, inter alia, of cost, duration and the rules of representation, such as to render excessively difficult the exercise of rights deriving from that directive.
Under dessa omständigheter, när den nationella lagstiftaren har valt att ge specialdomstolar behörighet att pröva talan som grundar sig på den lag genom vilken direktiv 1999/70 har införlivats, skulle en skyldighet för enskilda som befinner sig i samma situation som klagandena, vilka har väckt talan om åsidosättande av nämnda lag vid en sådan specialdomstol, att samtidigt väcka en separat talan vid allmän domstol för att göra gällande de rättigheter som de har direkt på grundval av själva direktivet för perioden från det att införlivandefristen för direktivet löpte ut till ikraftträdandet av den lag genom vilken direktivet införlivats strida mot effektivitetsprincipen om, vilket det åligger den nationella domstolen att undersöka, detta skulle förorsaka de berörda processuella olägenheter, till exempel med avseende på kostnader, varaktighet och bestämmelser om ombud, vilka kan göra det orimligt svårt att utöva de rättigheter som avses i direktivet.
At the hearing, Ireland claimed that the jurisdiction given to the Rights Commissioners and the Labour Court by the 2003 Act is optional and therefore does not
Vid förhandlingen gjorde Irland gällande att den behörighet som 2003 års lag ger Rights Commissioners och Labour Court är fakultativ och såldes inte hindrar
IMPACT prevent individuals from bringing a single action, based partly on national law and partly on Community law, before an ordinary court.
IMPACT enskilda från att väcka en enda talan, som delvis grundar sig på nationell rätt och delvis på gemenskapsrätt, vid allmän domstol.
Even if that is so, the fact remains that where individuals intended — as the complainants did in the main proceedings — to rely on the, albeit optional, jurisdiction which the national legislature, when transposing Directive 1999/70, conferred on those specialised courts to hear and determine disputes arising from the 2003 Act, the principle of effectiveness requires that those individuals should also be able to seek before the same courts the protection of the rights which they can derive directly from the directive itself, if it should emerge from the checks undertaken by the referring court that the obligation to divide their action into two separate claims and to bring the claim based directly on the directive before an ordinary court leads to procedural complications liable to render excessively difficult the exercise of those rights conferred on the parties by Community law.
Även om detta är riktigt kräver effektivitetsprincipen likväl – så snart som enskilda i likhet med klagandena har valt att använda sig av den behörighet, om än fakultativ, som den nationella lagstiftaren i samband med införlivandet av direktiv 1999/70 gett nämnda specialdomstolar att pröva tvister som grundar sig på 2003 års lag – att de berörda vid samma domstol även kan begära skydd av de rättigheter som följer direkt av direktivet, om den nationella domstolens undersökning skulle visa att skyldigheten att dela upp talan i två separata yrkanden och att framställa det yrkande som direkt grundar sig på nämnda direktiv till en allmän domstol ger upphov till processuella svårigheter som kan göra det orimligt svårt att utöva de rättigheter som de berörda har enligt gemenskapsrätten.
If the referring court were to find such an infringement of the principle of effectiveness, it would be for that court to interpret the domestic jurisdictional rules in such a way that, wherever possible, they contribute to the attainment of the objective of ensuring effective judicial protection of an individual’s rights under Community law (see, to that effect, Unibet, paragraph 44).
Om den nationella domstolen skulle fastställa att effektivitetsprincipen har åsidosatts på detta sätt, åligger det den att i den utsträckning som det är möjligt tolka de nationella behörighetsbestämmelserna på ett sådant sätt att de bidrar till uppnåendet av målet att säkerställa ett effektivt domstolsskydd för de rättigheter som enskilda kan ha enligt gemenskapsrätten (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Unibet, punkt 44).
Having regard to the foregoing considerations, the answer to the first question must be that Community law, in particular the principle of effectiveness, requires that a specialised court which is called upon, under the, albeit optional, jurisdiction conferred on it by the legislation transposing Directive 1999/70, to hear and determine a claim based on an infringement of that legislation, must also have jurisdiction to hear and determine an applicant’s claims arising directly from the directive itself
Med hänsyn till vad som har anförts ovan ska den första frågan besvaras på följande sätt: Gemenskapsrätten, i synnerhet effektivitetsprincipen, kräver att en specialdomstol, vid vilken talan har väckts inom ramen för den behörighet, om än fakultativ, som nämnda domstol getts i den lag genom vilken direktiv 1999/70 införlivats, att pröva en talan som grundar sig på åsidosättande av denna lag, även förklarar sig vara behörig att pröva de av kärandens krav som direkt grundar sig på detta direktiv, när de är hänförliga till perioden från det att införlivandefristen för direktivet löpte ut till
It is for the national court to undertake the necessary checks in that regard.
Det åligger den nationella domstolen att vidta de undersökningar som behövs i detta avseende.
In the event that, having regard to the answer given to its first question, the referring court must declare that it has jurisdiction to hear and determine the claims of the complainants in the main proceedings based directly on Directive 1999/70, it is necessary to answer the second question, by which the referring court asks, in essence, whether Clauses 4(1) and 5(1) of the framework agreement are capable of being relied upon by individuals before their national courts.
För det fall den nationella domstolen, med beaktande av de data som anges i svaret på den första frågan, är skyldig att förklara sig behörig att pröva de av klagandenas krav som direkt grundar sig på direktiv 1999/70, besvarar EG-domstolen den andra frågan. Denna fråga har ställts för att få klarhet i huruvida klausulerna 4.1 och 5.1 i ramavtalet kan åberopas av enskilda vid nationell domstol.
As the Advocate General noted at point 87 of her Opinion, that caselaw can be applied to agreements which, like the framework agreement, are the product of a dialogue, based on Article 139(1) EC, between management and labour at Community level and which have been implemented in accordance with Article 139(2) EC by a directive of the Council of the European Union, of which they are thus an integral component.
Såsom generaladvokaten har anfört i punkt 87 i förslaget till avgörande kan denna rättspraxis tillämpas på avtal vilka i likhet med ramavtalet med stöd av artikel 139.1 EG har förhandlats fram mellan arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå och som i enlighet med artikel 139.2 EG har genomförts genom ett direktiv från Europeiska unionens råd, av vilket de utgör en integrerad del.
Clause 4(1) of the framework agreement prohibits, in respect of employment conditions, the treatment of fixedterm workers in a less favourable manner than com -parable permanent workers solely because they have a fixedterm contract or relation unless different treatment is justified on objective grounds.
Klausul 4.1 i ramavtalet innehåller ett förbud mot att, vad gäller anställningsvillkor, behandla visstidsanställda mindre fördelaktigt än jämförbara tillsvidareanställda enbart på grund av att de har en visstidsanställning, om detta inte motiveras på objektiva grunder.
That provision prohibits, in a general manner and in unequivocal terms, any difference in treatment of fixedterm workers in respect of employment conditions which is not objectively justified.
Denna bestämmelse innehåller ett allmänt och tydligt förbud mot all slags olikbehandling vad gäller anställningsvillkor av visstidsanställda som inte kan motiveras på objektiva grunder.
As Impact maintained, its subjectmatter appears therefore to be sufficiently precise to be relied upon by an individual and to be applied by the national court (see, by analogy, Marshall, paragraph 52).
Såsom Impact har anfört är innehållet i bestämmelsen därmed tillräckligt precist för att kunna åberopas av en enskild och tillämpas av en domstol (se analogt domen i det ovannämnda målet Marshall, punkt 52).
Contrary to Ireland’s submission, the fact that there is no definition of ‘employment conditions’ in Clause 4(1) does not render that provision incapable of being applied by a national court to the facts of a dispute which it is to hear and determine and, consequently, is unlikely to render the subjectmatter of that provision insufficiently precise.
I motsats till vad Irland har gjort gällande innebär det faktum att begreppet anställningsvillkor inte definieras i den aktuella bestämmelsen inte att bestämmelsen inte kan tillämpas av en domstol på omständigheterna i en tvist som anhängiggjorts vid den och kan således inte frånta innehållet i bestämmelsen dess tillräckligt precisa karaktär.
Besides, the provision under consideration does not in any way confer on
Inte heller ger den aktuella bestämmelsen medlemsstaterna någon
Member States the right, when transposing it into domestic law, to limit the scope of the prohibition laid down in respect of employment conditions (see, by analogy, Marshall, paragraph 55).
DOM AV DEN 15.4.2008 — MÅL C-268/06 som helst rätt att villkora eller inskränka räckvidden av förbudet avseende anställningsvillkor i samband med införlivandet med den nationella rätten (se analogt domen i det ovannämnda målet Marshall, punkt 55).