natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission considers, essentially, that the applicant’s claims for a declaration that the Commission’s acceptance of the amendment made by the United Kingdom Government to the GBP was contrary to Article 30 of the EC Treaty, that it should not have accepted that amendment, and that it thus infringed Article 30 of the EC Treaty, are manifestly inadmissible.
Kommissionen anser att det är uppenbart att sökandens yrkanden om att det skall fastställas att dess godkännande av Förenade kungarikets regerings ändring av GBP strider mot artikel 30 i EG-fördraget, och om att det skall fastställas att den inte skulle ha godtagit den aktuella ändringen och att den därigenom har åsidosatt artikel 30 i EG-fördraget, skall avvisas.
The applicant is requesting the Court to declare that the Commission’s acceptance of the amendment made by the United Kingdom Government to the GBP is contrary to Articles 30 and 6 of the EC Treaty.
Sökanden har yrkat att förstainstansrätten skall fastställa att kommissionens godkännande av Förenade kungarikets regerings ändring av GBP står i strid med artiklarna 30 och 6 i EG-fördraget.
That request should be interpreted, in reality, as an argument by the applicant that the Commission acted wrongly in deciding to take no further action on its complaint against measures of the United Kingdom allegedly contrary to Community law.
Detta yrkande skall förstås så, att sökanden anser att det var fel av kommissionen att avskriva dess klagomål angående åtgärder vidtagna av Förenade kungariket, vilka påstås strida mot gemenskapsrätten.
Under Article 169 of the EC Treaty, the Commission is not bound to bring proceedings for failure to fulfil obligations, but has a discretionary power precluding the right of individuals to require it to adopt a particular position or to bring an action for annulment against its refusal to take action (order of 16 February 1998 in
Kommissionen är nämligen inte enligt artikel 169 i EG-fördraget skyldig att inleda ett fördragsbrottsförfarande, utan förfogar härvidlag över ett utrymme för skönsmässig bedömning. Detta innebär att enskilda inte kan kräva att institutionen intar en viss ståndpunkt och att de inte kan väcka talan mot institutionens beslut att inte vidta
Case T-182/97 Smanor and Others v Commission [1998] ECR II-271, paragraph 27, and Institouto N. Avgerinopoulou and Others v Commission, paragraph 77).
II-271, punkt 27, och i det ovannämnda målet Institouto N. Avgerinopoulou m.fl. mot kommissionen, punkt 77).
In this case, therefore, the applicant has no standing to request the annulment of the Commission’s refusal to bring an action for failure to fulfil obligations against the United Kingdom on the ground that the amended GBP infringed Articles 6 and 30 of the EC Treaty.
I det föreliggande fallet är sökanden således inte behörig att föra talan om ogiltigförklaring mot kommissionens beslut att inte inleda något fördragsbrottsförfarande mot Förenade kungariket under åberopande av att GBP i ändrad lydelse strider mot artiklarna 6 och 30 i EG-fördraget.
In those circumstances, the Commission cannot be accused of itself infringing those articles by taking no further action on the proceedings in question.
Mot denna bakgrund kan kommissionen inte anses ha åsidosatt dessa artiklar när den beslutade att lägga ner det aktuella förfarandet.
In any event, even if the applicant’s request were interpreted as seeking annulment not of that refusal but of the decision to take no further action on its complaint of 10 December 1997, it should be noted that a decision whereby the Commission decides to take no further action on a complaint informing it of conduct by a State capable of giving rise to proceedings for failure to fulfil obligations does not have binding force and is not therefore a measure that is open to challenge (order in Aseprofar and Edifa v Commission, paragraph 48).
Även om det skulle antas att sökandens yrkande inte syftar till att få beslutet att inte inleda något fördragsbrottsförfarande ogiltigförklarat, utan syftar till att få beslutet av den 10 december 1997 att avskriva sökandens klagomål ogiltigförklarat, erinrar förstainstansrätten om att kommissionens beslut att avskriva ett klagomål, genom vilket den har underrättats om en stats handlande, vilket är sådant att ett fördragsbrottsförfarande kan inledas, inte har bindande verkan. Ett sådant beslut utgör därför inte en rättsakt mot vilken talan kan väckas (beslutet i det ovannämnda målet Aseprofar och Edifa mot kommissionen, punkt 48).
Moreover, the action would be clearly out of time, having regard to the date of that decision.
Det är dessutom uppenbart att tiden för att väcka talan mot beslutet av den 10 december 1997 har gått ut.
In those circumstances, the applicant’s claims concerning the decision to take no further action on its complaint are inadmissible.
Mot denna bakgrund skall sökandens yrkanden hänförliga till beslutet att avskriva dennes klagomål avvisas.
Moreover, concerning the applicant’s claim that unlawful closure of the proceedings for failure to fulfil obligations caused it loss of opportunity and significant financial loss, it is sufficient to note that the applicant has not made a claim for compensation as part of its action.
Beträffande vad sökanden har anfört om att beslutet att lägga ned fördragsbrottsförfarandet skulle vara rättsstridigt och att detta även har lett till att denne har gått miste om en möjlighet och lidit betydande ekonomiska skada, konstaterar förstainstansrätten att sökanden inte har framställt något skadeståndsyrkande.
Therefore, there is no need to rule in that respect .
Det finns därför inte anledning för förstainstansrätten att uttala sig i denna fråga.
The applicant submits that, in accordance with the conclusions drawn by the Ombudsman’s Special Report, the exception contained in Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001 does not apply to this case, since Directive 95/46 does not oblige the Commission to withhold the names of persons who submit views or information to it .
Sökanden har, i enlighet med slutsatserna i ombudsmannens särskilda rapport, gjort gällande att undantagsregeln i artikel 4.1 b i förordning nr 1049/2001 inte är tillämplig i det föreliggande fallet, eftersom det inte finns någon skyldighet för kommissionen enligt direktiv 95/46 att hålla namnen hemliga på de personer som yttrar sig eller lämnar upplysningar.
The applicant refers in that respect to the letter from the Ombudsman to the President of the Commission on 30 September 2002, to complain about misuse of Directive 95/46.
Sökanden har härvidlag hänvisat till den skrivelse av den 30 september 2002 som ombudsmannen tillställde kommissionens ordförande, vilken nämnts ovan i punkt 32.
Nor, the applicant argues, does Article 4(3) of Regulation No 1049/2001 apply .
Enligt sökanden är inte heller artikel 4.3 i förordning nr 1049/2001 tillämplig.
Given that the meeting took place in 1996, any potential undermining of the Commission’s decisionmaking process would be at best minimal, given that over seven years have passed since the holding of that meeting and the bringing of the action.
Sammanträdet ägde rum år 1996 och ett utlämnande av uppgifterna skulle endast ha en ytterst obetydlig inverkan på kommissionens beslutsprocess, med hänsyn till att sju år har förflutit mellan sammanträdet och talans väckande.
Even if that provision did apply, the Commission could not rely on it to support its refusal to disclose the information requested, because of the overwhelming public interest in disclosure in this case .
Kommissionen skulle emellertid inte kunna hänvisa till denna bestämmelse till stöd för sitt beslut att inte lämna ut de begärda uppgifterna ens om den vore tillämplig i det föreliggande fallet, eftersom det finns ett övervägande allmänintresse av att de aktuella uppgifterna lämnas ut.
For example, the Ombudsman and the Parliament have taken a particular interest, in this case, in the high level of secrecy surrounding the way in which powerful third parties can make their views known to the Commission, which is contrary to the principles of open government.
Ombudsmannen och parlamentet har visat särskilt intresse för förevarande mål, eftersom inflytelserika tredje parter har kunnat redogöra för sin uppfattning för kommissionen i hemlighet, vilket står i strid med principen om öppenhet.
In its reply, the applicant argues that there is a new element in the defence, namely that the persons whose names the applicant requested were employees of the CBMC and had acted in accordance with the instructions of the body which they represented .
I svaromålet har kommissionen angett att de personer beträffande vilka sökanden har begärt att deras namn skall lämnas ut var företrädare för BoE och att de har handlat i överensstämmelse med de instruktioner som de hade getts av den organisationen.
The applicant argues that, since the Commission has revealed that
Kommissionen har lämnat ut uppgiften att dessa personer var företrädare för
The applicant points out that trade associations, such as the CBMC, usually represent all or most of the participants in a market, and thus tend to expound views on behalf of an industry as a whole.
Sökanden har erinrat om att branschorganisationer som BoE vanligtvis företräder samtliga aktörer på en viss marknad, eller flertalet av dessa aktörer, och de ståndpunkter som dessa organisationer intar intas därför i hela branschens namn.
The Commission’s reputation could be damaged only if it were to transpire that, at the meeting on 11 October 1996, the CBMC representatives represented a specific group of brewers with an interest in maintaining foreclosure in the United Kingdom market for beer sold in pubs and bars.
Kommissionens anseende skulle endast skadas om det visade sig att företrädarna för BoE vid sammanträdet den 11 oktober 1996 endast hade företrätt vissa bryggerier i syfte att se till att marknaden för försäljning av öl på utskänkningsställen i Förenade kungariket förblev stängd.
The applicant argues that, where the information providers are employees of such a trade association, there is no risk emanating from the loss of that confidentiality, unless the trade association is not accurately reflecting the views of all of its members.
Enligt sökanden innebär det inte någon risk att uppgifter som har framförts av anställda i en branschorganisation blir offentliga, såvida inte branschorganisationen i fråga på ett oriktigt sätt har redogjort för samtliga medlemmars ståndpunkt.
The applicant concludes that Article 2 of Regulation No 1049/2001 obliges the Commission to make full disclosure of the attendees of the meeting and the submissions made with respect to the procedure for failure to fulfil obligations, and that none of the exceptions contained in Article 4 of Regulation No 1049/2001 apply to this case .
Sökanden har avslutningsvis anfört att kommissionen enligt artikel 2 i förordning nr 1049/2001 åläggs att lämna ut namnen på samtliga närvarande vid sammanträdet och de yttranden som getts in under fördragsbrottsförfarandet. Ingen av undantagsreglerna i artikel 4 i förordning nr 1049/2001 är tillämplig.
The EDPS argued at the hearing that the Commission has infringed Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001.
Europeiska datatillsynsmannen har vid förhandlingen gjort gällande att kommissionen har åsidosatt artikel 4.1 b i förordning nr 1049/2001.
He refers in that regard to a document entitled ‘Public access to documents and data protection’ (Reference documents, July 2005 No 1, EDPS — European Data Protection Supervisor), which can be found on the EDPS internet site.
Europeiska datatillsynsmannen har härvidlag hänvisat till en handling med rubriken ”Allmänhetens tillgång till handlingar samt uppgiftsskydd” (Bakgrundsdokument nr 1, juli 2005, Europeiska datatillsynsmannen), vilken finns tillgänglig på Europeiska datatillsynsmannens webbplats.
The EDPS stresses the need to establish an optimal balance between, on the one hand, the protection of data of a private nature, and, on the other, the fundamental right of the European citizen to have access to documents of the institutions.
Europeiska datatillsynsmannen har understrukit att det är nödvändigt att finna den bästa möjliga avvägningen mellan skyddet för personuppgifter och de europeiska medborgarnas grundläggande rättighet till tillgång till institutionernas handlingar.
The Commission’s reasoning did not correctly take account of that balance, which is explicitly governed by Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001.
Denna avvägning är uttryckligen angiven i artikel 4.1 b i förordning nr 1049/2001. Kommissionens resonemang tar emellertid inte denna avvägning i beaktande på ett riktigt sätt.
Since a request for access to documents is based on democratic principles, it is not necessary to state the reasons why the documents are requested, so that Article 8 of Regulation No 45/2001 does not apply in this case .
En ansökan om tillgång till handlingar grundar sig på demokratiska principer och det är därför inte nödvändigt att ange några skäl till varför det begärs tillgång till handlingar. Detta innebär att artikel 8 i förordning nr 45/2001 inte är tillämplig.
Similarly, the EDPS considers that data protection rules do not allow the inference of a general right to participate, anonymously, in public activities .
Europeiska datatillsynsmannen anser inte att det av reglerna om skydd för personuppgifter går att utläsa en allmänt tillämplig rättighet att anonymt delta i offentlig verksamhet.
According to the EDPS, the interest protected in Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001 is private life and not the protection of personal data, which is a much broader concept .
Enligt Europeiska datatillsynsmannen är det intresse som skyddas i artikel 4.1 b i förordning nr 1049/2001 skyddet för privatlivet och inte skyddet av personuppgifter, vilket är ett betydligt vidare begrepp.
Whilst the name of a participant, mentioned in the minutes of a meeting, falls within the scope of personal data, since the identity of that person would be revealed and the concept of the protection of personal data applies to those data, whether or not they fall within the scope of private life, the EDPS points out that, in the area of professional activities, the disclosure of a name does not normally have any link to private life.
Europeiska datatillsynsmannen har erinrat om att utlämnandet av ett namn i ett yrkesmässigt sammanhang i allmänhet inte har något samband med privatlivet. Det förhåller sig på detta sätt när namnet på en närvarande är angivet i protokollet från ett sammanträde och det således utgör en personuppgift som omfattas av skyddet för personuppgifter, för det fall den aktuella personens identitet skulle avslöjas, oavsett om personuppgiften hänför sig till privatlivet eller inte.
The EDPS concludes that the Commission cannot rely on Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001 in order to refuse to disclose the names of the persons concerned.
Av detta har Europeiska datatillsynsmannen dragit slutsatsen att kommissionen inte kan stödja sig på artikel 4.1 b i förordning nr 1049/2001 för att avslå en ansökan om utlämnande av namnen på de berörda personerna.
The EDPS concludes that, in any case, on a proper interpretation of Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001, the right to refuse disclosure is not an absolute right, but implies that private life must be affected to an important or considerable extent, which must be assessed having regard to the rules and principles on the protection of personal data.
Europeiska datatillsynsmannen har anfört att artikel 4.1 b i förordning nr 1049/2001 i vart fall skall tolkas så, att rätten att inte lämna ut uppgifter inte är en absolut rättighet, utan bara är tillämplig om privatlivet orsakas betydande och omfattande skada.
No general right is conferred on the person concerned to oppose disclosure.
Denna skada skall bedömas med utgångspunkt i reglerna och principerna om skydd för personuppgifter.
A person concerned who opposes disclosure must put forward a plausible reason, explaining why disclosure might be harmful to him.
Den som motsätter sig ett utlämnande måste anföra ett rimligt skäl till varför denne skulle lida men av ett utlämnande.
The Commission argues that the application for annulment of the contested decision is unfounded.
Kommissionen har gjort gällande att det saknas grund för yrkandet om ogiltigförklaring.
It notes that, in this case, what is at issue is the interaction of two rights, namely the right of the public to have access to documents and the right to the protection of private life and data.
Kommissionen anser att det är fråga om ett samspel mellan två rättigheter, nämligen allmänhetens rätt till tillgång till handlingar och rätten till skydd för privatlivet och till skydd för personuppgifter.
On the one hand, the right of public access to documents under Regulation No 1049/2001 is generally unrestricted and automatic and is not dependent on the demonstration of any special interest peculiar to the person requesting access .
Enligt kommissionen är allmänhetens rätt till tillgång till handlingar i enlighet med förordning nr 1049/2001 generellt sett obegränsad och ovillkorlig och den är inte beroende av det särskilda intresse som den som ansöker om tillgång till handlingen har.
The person making the request is not normally obliged to state reasons justifying it .
I normala fall är den som gör en ansökan inte skyldig att ange några skäl för denna.
On the other hand, personal data may only be disclosed lawfully and legitimately according to the basic principles governing the right to privacy and the specific provisions governing the processing of personal data.
Enligt kommissionen kan ett utlämnande av personuppgifter endast ske korrekt och vara motiverat om det grundar sig på de grundläggande principerna angående rätten till skydd för privatlivet och på de specifika bestämmelserna för behandlingen av personuppgifter.
The Commission refers to Article 8 of the ECHR, Article 286 EC and Articles 7 and 8 of the Charter.
Kommissionen har hänvisat till artikel 8 i Europakonventionen, till artikel 286 EG och till artiklarna 7 och 8 i stadgan.
The provisions of Regulation No 45/2001 require that the person making a request for personal data must establish the necessity for disclosure of such data and the Commission must be satisfied that the data subject’s interests will not be prejudiced.
Enligt bestämmelserna i förordning nr 45/2001 krävs det att den som ansöker om tillgång till personuppgifter kan bevisa att utlämnandet av uppgifterna är nödvändigt och att kommissionen har försäkrat sig om att den registrerades legitima intressen inte skadas.
The Commission notes that the applicant does not present any legal arguments in support of its contention that the exception of Article 4(1)(b) of Regulation 1049/2001, and subsequently Regulation No 45/2001, does not apply, but has merely relied on the Ombudsman’s draft recommendation and the resolution of the European Parliament supporting it .
Kommissionen har noterat att sökanden inte har anfört några rättsliga argument till stöd för sin uppfattning att undantagsregeln i artikel 4.1 b i förordning nr 1049/2001, och i förordning nr 45/2001, inte skulle vara tillämpliga. Sökanden har nöjt sig med att hänvisa till ombudsmannens utkast till rekommendation och den resolution som parlamentet har antagit till stöd för denna.
However the Ombudsman’s conclusion was based on an interpretation of Directive 95/46, and of the Code of Conduct, which was subsequently disproved by the Court (Case C-41/00 P Interporc v Commission
Ombudsmannens slutsats grundar sig emellertid på en tolkning av direktiv 95/46 och uppförandekodexen, som senare har underkänts av domstolen (domstolens dom av den 6 mars 2003 i mål C-41/00 P, Interporc mot kommissionen, REG 2003, s.
Since the applicant’s latest request for access was made after Regulations Nos 45/2001 and 1049/2001 came into force, the Commission’s decision to withhold the names should be examined under those rules .
Sökandens senaste ansökan om tillgång till handlingar gjordes dessutom efter det att förordningarna nr 1049/2001 och nr 45/2001 hade trätt i kraft. Kommissionens beslut att inte lämna ut de begärda uppgifterna skall därför prövas mot bakgrund av dessa bestämmelser.
In any event, the conclusive interpretation of the law is not within the remit of either the Ombudsman or the Parliament .
I vart fall ankommer det inte på ombudsmannen eller parlamentet att ge en slutgiltig tolkning av lagen.
The Commission argues that the Court has confirmed the position taken by the Commission with regard to the scope of the data protection rules .
Kommissionen har gjort gällande att domstolen har bekräftat sin uppfattning i fråga om tillämpningsområdet för reglerna om skydd för personuppgifter.
The Court has ruled that the data protection rules, and in particular the principle of proportionality, apply to the publication of individuals’ names even when the individuals a republic employees and the processing is for a public purpose (Joined Cases C-465/00, C-138/01 and C-139/01 Österreichischer Rundfunk and Others [2003] ECR I-4989, paragraph 64).
Enligt kommissionen har domstolen slagit fast att reglerna om skydd för personuppgifter, och i synnerhet proportionalitetsprincipen, är tillämpliga vid offentliggörandet av namnen på fysiska personer, även i fråga om anställda i offentlig sektor, och att behandlingen av uppgifterna skall ske med beaktande av allmänintresset (domstolens dom av den 20 maj 2003 i de förenade målen C-465/00, C-138/01 och C-139/01, Österreichischer Rundfunk m.fl., REG 2003, s. I-4989, punkt 64).
That approach, in relation to Directive 95/46, was subsequently confirmed by the Court in Case C-101/01 Lindqvist [2003] ECR I-12971, paragraph 24, according to which the term ‘personal data’ undoubtedly covers the name of a person in conjunction with his telephone number or information about his working conditions or hobbies.
Beträffande direktiv 95/46 bekräftades denna uppfattning av domstolen i dom av den 6 november 2003 i mål C-101/01, Lindqvist (REG 2003, s I-12971), punkt 24. Domstolen fann i sistnämnda dom att begreppet personuppgifter med säkerhet omfattar en persons namn tillsammans med dennes telefonnummer eller med uppgifter om vederbörandes arbetsförhållanden eller fritidsintressen.
The Commission argues that the specific means to reconcile the rights of public access and of privacy and data protection is enshrined in Article 4(1)(b) of Regulation No 1049/2001, which should be read in the light of recital 11 of that regulation, which explains that ‘[i]n assessing the exceptions, the institutions should take account of the principles in Community legislation concerning the protection of personal data, in all areas of Union activities’.
Kommissionen har påpekat att det i artikel 4.1 b i förordning nr 1049/2001 specifikt anges hur avvägningen mellan allmänhetens rätt till tillgång till handlingar och rätten till skydd för privatlivet och till skydd för personuppgifter skall gå till. Denna bestämmelse skall tolkas med ledning av skäl 11 i samma förordning enligt vilket institutionerna ”[v]id fastställandet av … undantag …, på unionens samtliga verksamhetsområden, [bör] beakta gemenskapslagstiftningens principer om skydd för personuppgifter”.
That exception does not have to be balanced with any overriding public interest in disclosure, but specifically requires the Community institutions to refuse access to a document where disclosure would undermine the protection of privacy and the protection of personal data.
Detta undantag skall inte vägas mot det övervägande allmänintresset, vilket motiverar att en handling lämnas ut, utan innebär ett specifikt krav på att gemenskapsinstitutionerna skall avslå en ansökan om utlämnande av en handling om ett utlämnande skulle äventyra skyddet för privatlivet och skyddet för personuppgifter.