natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘… the study drawn up by the economic advisers to the parties to the concentration does not present data that are sufficiently reliable, relevant and comparable … While it is indeed probable that the different types of retailer (supermarkets, independents, specialist chains, etc.) apply different mark-up policies, and that there are differences within each category of operators, and even differences for each individual operator, according to the types of album or their degree of success, it is very unlikely, on the other hand, and the study contains no data in that regard, that a retailer will apply a different sales policy for the same type of album.’
”Det skall dessutom noteras … att den studie som sammanställts av Sonys och BMG:s ekonomer inte innehåller tillräckligt tillförlitliga, relevanta och jämförbara uppgifter … Det är visserligen tänkbart att de olika slagen av detaljhandlare (stormarknader, oberoende företag, fackhandelskedjor, och så vidare) har olika policy vad gäller marginaler, och att det finns skillnader inom varje kategori av aktörer, och även skillnader hos samma aktör beroende på typ av album eller graden av framgång, men det är däremot föga troligt att en detaljhandlare har olika försäljningsstrategier för samma slags album och studien innehåller inte någon uppgift om detta. …”
Against this background I find that the complaint of distortion of evidence is unfounded as regards paragraph 434 of the judgment under appeal.
Mot bakgrund av vad som anförts anser jag att klagandena inte kan vinna framgång med anmärkningen om att bevisningen missuppfattats vad gäller punkt 434 i den överklagade domen.
The appellants claim that the Court of First Instance disregarded the study drawn up by their economic experts and produced by the Commission as Annex B.17, 214 and in particular section 2 thereof.
Klagandena har kritiserat förstainstansrätten för att ha underlåtit att beakta den studie som sammanställts av deras ekonomer och lämnats in av kommissionen som bilaga B.17, 214särskilt avsnitt 2 i studien.
This allegedly contains comprehensive economic information which indicates that the Court of First Instance was wrong to find that retailers followed a uniform mark-up policy.
Denna innehåller omfattande ekonomiska uppgifter av vilka det framgår att förstainstansrättens slutsats att detaljhandlare har lika policy vad gäller marginaler var felaktig.
This submission does not convince me.
Jag anser inte att dessa argument är övertygande.
It is clear from merely reading the disputed paragraph 434 of the judgment under appeal that the Court of First Instance, far from disregarding this study, considered it.
Det räcker att läsa den här omtvistade punkten 434 i den överklagade domen för att konstatera att förstainstansrätten inte underlåtit att beakta den där nämnda studien, utan har befattat sig med denna.
Thus, the fourth ground of appeal is unfounded in its entirety, as are the points made in paragraphs 101 and 102 of the appeal, the substance of which overlaps with the fourth ground of appeal.
Överklagandet kan följaktligen inte vinna bifall på den fjärde grunden. Samma sak gäller för den argumentering som görs i punkterna 101 och 102 i överklagandet, som överlappar den fjärde grunden.
214 — This is Annex B.17 to the Commission’s response at first instance.
214 — Det rör sig om bilaga B.17 i kommissionens svaromål i första instans.
215 — Paragraph 434 of the judgment under appeal (emphasis added).
215 — Punkt 434 i den överklagade domen (min kursivering).
C — The use of undisclosed evidence in the judgment under appeal (seventh ground of appeal)
C — Användning av konfidentiella uppgifter i den överklagade domen (sjunde grunden)
Since the appellants complain inter alia that they were not able to comment on the latter documents before the Court of First Instance, it must first be considered whether there has been any breach of the adversarial principle before the Court of First Instance.
Eftersom klagandena bland annat har gjort gällande att de inte har kunnat ta ställning till de sistnämnda handlingarna vid förstainstansrätten, skall det inledningsvis undersökas om principen om kontradiktoriskt förfarande vid förstainstansrätten eventuellt har åsidosatts.
By their seventh ground of appeal the appellants claim that the Court of First Instance erred in law by basing its judgment on evidence that was not disclosed to the applicants, on which they had no opportunity of commenting, and which was not before the Commission at the time it adopted the first clearance decision.
Klagandena har genom den sjunde grunden kritiserat förstainstansrätten för att ha gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att grunda sin dom på bevisning som inte lämnats ut till den och som den aldrig hade kunnat ta ställning till och som inte heller hade lämnats till kommissionen vid antagandet av det första beslutet om godkännande.
Given that such evidence could not have provided a basis for the Commission’s decision, the setting aside of the first clearance decision could likewise not be based on it.
Eftersom sådana bevis inte kunde utgöra grunden för kommissionens beslut kunde inte heller ogiltigförklaringen av det första beslutet om godkännande grunda sig på dessa bevis.
There is no doubt that a judicial decision cannot be based on facts and documents of which the parties themselves — or one of them — have no knowledge and on which they therefore have not been able to comment either.
Det finns ingen tvekan om att ett rättsligt beslut inte får grundas på omständigheter och handlingar som parterna, eller någon av parterna, inte har tagit del och beträffande vilka parterna eller parten inte har kunnat tillkännage sin ståndpunkt.
219 However, in the present case, in the proceedings at first instance the appellants were not in the position of a party to the action, but participated merely as interveners in support of the Commission.
219I förevarande fall hade klagandena i förfarandet i första instans emellertid inte ställning som parter i målet, utan var endast intervenienter i målet till stöd för kommissionens yrkanden.
As such they have a weaker position in the proceedings than an applicant or a defendant.
Som sådana har de en svagare ställning än klaganden och motparten.
In particular, the second sentence of Article 116(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance expressly provides that the President may, on application by one of the parties, omit secret or confidential information from being disclosed to an intervener, and this is not infrequent in competition law proceedings in particular.
Särskilt i artikel 116.2 andra meningen i förstainstansrättens rättegångsregler föreskrivs uttryckligen att avdelningsordföranden på yrkande av part kan besluta att hemliga eller konfidentiella handlingar inte skall tillställas intervenienten, vilket inte är ovanligt i konkurrensrättsliga förfaranden.
220Particularly in Community competition
220Särskilt i gemenskapsrättsliga konkurrensmål kännetecknas nämligen bevisvärderingen av
The main point of attack of this ground of appeal is the Court of First Instance’s discussion of price transparency, and in particular of the majors’ — disputed — opportunity of overseeing the retail market with the assistance of weekly reports from their agents.
Klagandena har genom denna grund huvudsakligen ifrågasatt förstainstansrättens påståenden om insynen i priserna och särskilt om den omtvistade möjligheten till övervakning av detaljhandelsmarknaden genom de stora företagen med hjälp av deras handelsrepresentanters veckovisa uppföljningsrapporter.
216 In this connection the Court of First Instance first emphasises one of the Commission’s findings, namely that Sony and Bertelsmann had a system of weekly reports which contained information about their competitors too.
216Förstainstansrätten har i detta sammanhang inledningsvis betonat kommissionens slutsats att Sony och BMG har ett system med veckorapporter som även innehåller information om konkurrenterna.
217By way of supplement to this, in its judgment the Court of First Instance refers also to certain documents produced by Impala and classified as confidential. 218
217Förstainstansrätten har i sin dom dessutom hänfört sig till vissa handlingar som Impala lämnat in och som klassificerats som konfidentiella handlingar. 218
216 — Paragraphs 352 to 361 and 451 of the judgment under appeal.
216 — Punkterna 352–361 och 451 i den överklagade domen.
217 — See paragraph 352 of the judgment under appeal, which quotes from recital 113 of the first clearance decision.
219 — Dom av den 22 mars 1961 i de förenade målen 42/59 och 49/59, Snupat mot Höga myndigheten (REG 1961, s. 111, s.
219 — Joined Cases 42/59 and 49/59 Snupat v High Authority [1961] ECR 53, at p.
169), av den 10 januari 2002 i mål C-480/99 P, Plant m.fl. mot kommissionen och South Wales Small Mines (REG 2002, s.
84, Case C-480/99 P Plant and Others v Commission and South Wales Small Mines [2002] ECR I-265, paragraph 24, and Case C-199/99 P Corus UK v Commission [2003] ECR I-11177, paragraph 19).
I-265), punkt 24, av den 2 oktober 2003 i mål C-199/99 P, Corus UK mot kommissionen (REG 2003, s. I-11177), punkt 19.
See also the judgments of the European Court of Human Rights in Feldbrugge v The Netherlands (1986) Series A, No. 99, p.
Se även Europadomstolens dom av den 29 maj 1986, Feldbrugge mot Nederländerna (serie A, nr 99, s.
16, paragraph 44, and Aksoy (Eroğlu) v Turkey, 31 October 2006, Application No. 59741/00, paragraph 21, and the caselaw referred to there.
16, 44 § ), och av den 31 oktober 2006, Aksoy (Eroğlu) mot Turkiet (nr 59741/00, 21 § och där angiven rättspraxis).
220 — See for example the order in Case T-271/03 Deutsche Telekom v Commission [2006] ECR II-1747.
220 — Se, till exempel, beslut av den 15 juni 2006 i mål T-271/03, Deutsche Telekom mot kommissionen (REG 2006, s. II-1747).
218 — Paragraphs 356 to 360, 389 and 451 of the judgment under appeal.
218 — Punkterna 356–360, 389 och 451 i den överklagade domen.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-413/06 P reasonably be expected to rely on them in the administrative procedure to justify a possible prohibition decision, or even simply to rebut particular arguments of the parties to the concentration.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT KOKOTT — MÅL C-413/06 P förväntas att kommissionen åberopar dem i det administrativa förfarandet för att motivera ett eventuellt beslut om att förbjuda en koncentration eller för att endast vederlägga vissa av koncentrationsparternas argument.
cases the taking of evidence is characterised by the fact that the documents considered often contain trade secrets or other information which may be published either not at all or only subject to significant restrictions.
att de handlingar som undersöks ofta innehåller affärshemligheter eller andra upplysningar som inte får röjas eller som endast får röjas med betydande restriktioner.
221Thus, it is already inherent in the scheme of the Rules of Procedure that the Court of First Instance can base its judgment, if necessary, on evidence which was not available to interveners (see also Article 67(3)(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, and moreover Article 287 EC).
221Det följer således naturligt redan av systematiken i rättegångsreglerna att förstainstansrätten eventuellt kan grunda sin dom på bevis som intervenienterna inte hade tillgång till (se i detta avseende även artikel 67.3 första stycket i förstainstansrättens rättegångsregler, samt artikel 287 EG).
Against this background the Court of First Instance erred in law when it supported its decision to annul the first clearance decision by relying on the confidential documents lodged by Impala.
Mot bakgrund av vad som anförts gjorde sig förstainstansrätten skyldig till en felaktig rättstillämpning genom att grunda sig på de konfidentiella handlingar som Impala lämnat in för att ogiltigförklara det första beslutet om godkännande.
Indeed, contrary to what might appear at first sight, the confidential treatment of documents submitted by Impala is less a problem in the adversarial proceedings before the Court of First Instance than a question of observing the rights of defence of the parties to the concentration in the administrative procedure.
Den konfidentiella behandlingen av de handlingar som Impala lämnat in utgör till skillnad från vad man först kan tro mindre ett problem i det kontradiktoriska förfarandet vid förstainstansrätten, utan är snarare en fråga om iakttagandet av koncentrationsparternas rätt till försvar i det administrativa förfarandet.
However, this error of law does not mean that the judgment under appeal is to be set aside, as the Court of First Instance’s findings were supported by other reasons which were unrelated to the confidential documents submitted by Impala.
Denna felaktiga rättstillämpning innebär emellertid inte att den överklagade domen skall upphävas. Det fanns nämligen andra skäl för de slutsatser som förstainstansrätten dragit som inte hade något att göra med de konfidentiella handlingar som Impala lämnat in.
Thus, reliance on those documents was merely one of a number of factors from which the Court of First Instance concluded ‘that the already strong transparency … is increased even further’.
De hänvisningar som gjordes till dessa handlingar utgjorde slutligen endast en av flera faktorer av vilka det enligt förstainstansrättens uppfattning följer ”att den redan stora insynen … ökat ännu mer”.
223Accordingly, even if, having regard to the appellants’ rights of defence, the Court of First Instance had declined to take the confidential documents submitted by Impala into account, this would not have undermined the conclusions it drew in the judgment under appeal in any way. 224
223 Även om förstainstansrätten med hänsyn till rätten till försvar alltså inte hade beaktat de konfidentiella handlingar som Impala lämnat in skulle detta på intet sätt ha påverkat de slutsatser som den kom fram till i den överklagade domen. 224
The appellants correctly submit that the Court of First Instance was not entitled to rely on the disputed documents lodged by Impala to support the annulment of the first clearance decision, because the Commission itself ought not to have used these documents, owing to their confidential nature.
Klagandena har med rätta gjort gällande att förstainstansrätten inte hade rätt att åberopa de omtvistade handlingar som Impala lämnat in för att ogiltigförklara det första beslutet om godkännande, eftersom kommissionen i sin tur inte hade rätt att använda dessa handlingar på grund av deras konfidentiella karaktär.
If the Court of First Instance considers certain documents to be confidential to such an extent that it withholds their entire content from the undertakings participating in the concentration, 222the Commission cannot
Om förstainstansrätten nämligen anser att vissa handlingar är så konfidentiella att de helt och hållet underlåter att delge de berörda företagen deras innehåll, 222så kan det inte heller rimligen
It follows that the seventh ground of appeal is also unfounded.
Överklagandet kan följaktligen inte vinna bifall på den sjunde grunden.
223 — Paragraphs 348 to 362, in particular paragraph 362, of the judgment under appeal.
223 — Punkterna 348–362, särskilt punkt 362, i den överklagade domen.
224 — To the same effect, see Aalborg Portland (cited above, footnote 121), paragraph 72, Musique Diffusion française (cited above, footnote 117), paragraph 30, and Case T-30/91 Solvay v Commission [1995] ECR II-1775, paragraph 58.
224 — Se, för ett liknande resonemang, domen i målet Aalborg Portland m.fl. mot kommissionen (ovan fotnot 121), punkt 72, och domen i målet Musique Diffusion française m.fl. mot kommissionen (ovan fotnot 117), punkt 30, samt dom av den 29 juni 1995 i mål T-30/91, Solvay mot kommissionen (REG 1995, s. II-1775), punkt 58.
222 — Even if I have considerable doubt after looking at the case file from the proceedings at first instance as to whether such an approach was justified in the present case, it is not the task of the Court in the present appeal proceedings to call in question the Court of First Instance’s assessment as to the confidentiality of these documents.
222 — Även om jag efter att ha undersökt handlingarna i målet från första instans anser att det är tveksamt om ett sådant tillvägagångssätt var motiverat i förevarande fall, ankommer det inte på domstolen i förevarande överklagande att ifrågasätta förstainstansrättens bedömning av konfidentialiteten av dessa handlingar.
Impala considered these observations by the Commission to be a cross appeal, and under reference to Article 117(2) of the Rules of Procedure replied to them by a separate document.
Impala har betraktat kommissionens anmärkningar som ett anslutningsöverklagande och med åberopande av artikel 117.2 i rättegångsreglerna besvarat dessa genom särskild handling.
With permission of the President of the Court further documents were submitted on this matter.
Med tillstånd från domstolens ordförande inlämnades ytterligare handlingar angående detta ämne.
At the end of the Commission’s response to the appeal there appears a separ- ate section with ‘additional observations’ 225 on what the Court of First Instance described as the ‘essential grounds’ of the first clearance decision.
I slutet av kommissionens svarsskrivelse återfinns ett särskilt avsnitt med ”kompletterande synpunkter” 225 avseende de av förstainstansrätten så kallade ”avgörande skälen” till det första beslutet om godkännande.
However, this in itself by no means constitutes a definitive finding by the Court in the present case that there is in fact a cross appeal.
Detta innebär emellertid inte i sig att domstolen i förevarande fall med bindande verkan redan har slagit fast att det föreligger ett anslutningsöverklagande.
Under Article 117(2) of the Rules of Procedure, for a submission to be regarded as a cross appeal it must seek to set aside, in whole or in part, the judgment under appeal on a plea in law which was not raised in the appeal.
Klassificeringen av en argumentation som anslutningsöverklagande förutsätter enligt artikel 117.2 i rättegångsreglerna att det har yrkats att den överklagade domen helt eller delvis skall upphävas på en grund som inte omnämns i överklagandet.
Whether this is the case here is to be determined by reference to the wording, aim and context of the passage in question in the Commission’s response to the appeal.
Om så är fallet i förevarande mål skall bedömas mot bakgrund av ordalydelsen, syftet och det sammanhang i vilket det ifrågasatta avsnittet i kommissionens svaromål står.
There the Commission submits that in paragraphs 474 and 476 of the judgment under appeal the Court of First Instance wrongly classified the Commission’s findings as regards retaliation measures 226 as an essential ground of the first clearance decision.
Kommissionen har där gjort gällande att förstainstansrätten i punkterna 474 och 476 i den överklagade domen felaktigt klassificerat kommissionens slutsatser vad gäller motåtgärderna 226 som avgörande skäl till det första beslutet om godkännande.
In particular, if it were to be decided in the present proceedings that, contrary to the opinion of the Court of First Instance, the Commission’s findings as regards a lack of market transparency were not vitiated by an error of law, the first clearance decision would have to be upheld, regardless of whether it contained any error of law in relation to retaliation measures.
Skulle det i förevarande fall nämligen visa sig att kommissionens slutsatser angående bristande insyn på marknaden, till skillnad från vad förstainstansrätten fastställt, var riktiga, så måste det första beslutet om godkännande vara giltigt oberoende av om det innehåller ett rättsligt fel med avseende på motåtgärderna.
In that connection it is to be emphasised that the term ‘cross appeal’ is not used by the Commission anywhere in its document.
Det skall härvid understrykas att begreppet ”anslutningsöverklagande” inte används av kommissionen någonstans i dess skrivelse.
Instead, the heading ‘Additional observations’ indicates that it contains supplementary points which are intended merely to achieve a better understanding of the Commission’s actual submission in response to Bertelsmann’s and Sony’s appeal.
Rubriken ”kompletterande synpunkter” tyder i stället på att det rör sig om ”kompletterande anmärkningar” som enbart syftar till att förbättra förståelsen av de argument som kommissionen framfört som svar på Bertelsmann och Sonys överklagande.
In par -ticular, the ‘additional observations’ seek to clarify what the consequence for the validity of the first clearance decision would be if the judgment under appeal were set aside, in part as the case may be, at the instance of Bertelsmann and Sony. 227
Dess ”kompletterande synpunkter” syftar framför allt till att förtydliga vilka följder det skulle ha för giltigheten av det första beslutet om godkännande om den överklagade domen upphävdes (eventuellt delvis) på yrkande av Bertelsmann och Sony. 227
225 — Paragraphs 37 to 39 of the Commission’s response to the appeal, which is headed, ‘6.
225 — Punkterna 37–39 i kommissionens svaromål med rubriken ”6. Additional observations: On the ‘essential grounds’ of the Decision”.
227 — See in particular the last sentence of paragraph 39 of the Commission’s response to the appeal.
227 — Se särskilt punkt 39 sista meningen i kommissionens svaromål.
226 — Paragraphs 114 to 118 of the first clearance decision.
226 — Punkterna 114–118 i det första beslutet om godkännande.
In the further course of the procedure the Commission itself made it clear that its ‘additional observations’ were by no means intended to constitute a cross appeal, and moreover expressly declined to assume any liability for costs in that regard; furthermore, it emphasised that its ‘additional observations’ did not have any independent effect, but were relevant only if the appeal lodged by Bertelsmann and Sony succeeded (in part as the case might be). 228
Kommissionen har själv under det fortsatta förfarandet klargjort att den med sina ”kompletterande synpunkter” inte avsåg att inge ett anslutningsöverklagande och har för övrigt uttryckligen vägrat att åta sig något ansvar för kostnader i detta avseende. Den har vidare betonat att dess ”kompletterande synpunkter” inte hade någon självständig betydelse, utan att de endast var relevanta för det fall Bertelsmann och Sony skulle ha framgång (eventuellt delvis framgång) med sitt överklagande. 228
Article 69(2) of the Rules of Procedure provides that the unsuccessful party is to be ordered to bear the costs if they have been applied for; where there are several unsuccessful parties the Court is to decide how the costs are to be shared.
Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Finns det flera tappande parter, skall domstolen besluta om fördelningen av rättegångskostnaderna. Som ett undantag föreskrivs i artikel 69.3 första stycket i rättegångsreglerna att domstolen kan besluta att kostnaderna skall delas om parterna ömsom tappar målet på en eller flera punkter.
Against this background it is to be held that the Commission’s ‘additional observations’ did not contain any cross appeal, and that it is not necessary for the Court to make a separate decision on it, such decision even being ultra petita.
Mot denna bakgrund kan man utgå från att kommissionens ”kompletterande synpunkter” inte innehöll något anslutningsöverklagande och att det inte krävs att domstolen fattar ett separat beslut. Ett sådant beslut skulle till och med gå utöver vad som har yrkats (ultra petita).
As the appellants, Bertelsmann and Sony, have been unsuccessful in the result, but part of their grounds of appeal have in substance succeeded, the costs should be shared.
Eftersom klagandena Bertelsmann och Sony har tappat målet, medan de delvis har vunnit framgång med sina grunder, skall kostnaderna delas.