natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As it was not brought to the knowledge of third parties, that condition cannot be relied on against them before a national court, whether for the purposes of criminal penalties or in civil proceedings.
Eftersom utomstående inte fått kännedom om nämnda krav, kan det inte åberopas gentemot dem vid en nationell domstol, vare sig för att de skall ådömas en straffrättslig påföljd eller inom ramen för ett civilrättsligt förfarande.
Where the use of the protected designation of origin "Prosciutto di Parma" for ham marketed in slices is made subject to the condition that slicing and packaging operations be carried out in the region of production, this constitutes a measure having equivalent effect to a quantitative restriction on exports within the meaning of Article 29 EC, but may be regarded as justified, and hence compatible with that provision.
2) Den omständigheten att det för användningen av den skyddade ursprungsbeteckningen Prosciutto di Parma för skivad skinka som saluförs uppställs ett krav på att skivning och förpackning skall ske inom produkthnsområdet utgör en åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ exportrestriktion i den mening som avses i artikel 29 EG, men den kan anses berättigad och följaktligen förenlig med sistnämnda bestämmelse.
However, the condition in question cannot be relied on against economic operators, as it was not brought to their attention by adequate publicity in Community legislation. '
3) Kravet i fråga kan emellertid inte åberopas gentemot ekonomiska aktörer om det inte har kommit till deras kännedom genom lämpligt offentliggörande i gemenskapslagstiftningen." "
'(1) Council Regulation (EEC) No 2081/92 read with Commission Regulation (EC) No 1107/% and the specification for the protected designation of origin "Prosciutto di Parma" does not create a directly enforceable right to prevent the protected designation of origin "Prosciutto di Parma" from being used for Parma ham which has not been sliced, packaged and labelled in the region of production.
Rådets förordning (EEG) nr 2081/92 jämförd med förordning (EG) nr 1107/96 och produktspecifikationen för den skyddade ursprungsbeteckningen 'Prosciutto di Parma' medför inte att det uppstår en rätt, som direkt kan åberopas och som kan användas för att förbjuda användningen av den skyddade ursprungsbeteckningen 'Prosciutto di Parma' för parmaskinka, som inte har skivats, förpackats och märkts inom produktionsområdet.
(2) Commission Regulation (EC) No 1107/96 of 12 June 1996 on the registration of geographical indications and designations of origin under the procedure laid down in Article 17 of Council Regulation (EEC) No 2081/92 is invalid in so far as it reserves the protected designation of origin "Prosciutto di Parma" for sliced ham which is sliced, packaged and labelled in the region of production under the supervision of the Consorzio del Prosciutto di Parma.'
Kommissionens förordning (EG) nr 1107/96 av den 12 juni 1996 om registrering av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar enligt förfarandet i artikel 17 i rådets förordning (EEG) nr 2081/92 skall anses vara icke-gällande, i den mån som den skyddade ursprungsbeteckningen 'Prosciutto di Parma' härigenom förbehålls skivad skinka som har skivats, förpackats och märkts under uppsikt av Consorzio del Prosciutto di Parma inom produktionsområdet.
Preliminary ruling (Free movement of goods —Trade with third countries — Procedure for returned goods —Article 187 of Regulation (EEC) No 2913/92 —Reimportation of compensating products originally re-exported subsequent to an inward processing procedure —Determination of the import duty legally owed —Burden of proof in respect of the proportion of the value of the reimported products corresponding to inward processing) (First Chamber)
Förhandsavgörande "Fri rörlighet för varor — Handel med tredje land — Förfarandet för återinförda varor — Artikel 187 i förordning (EEG) nr 2913/92 — Återimport av förädlingsprodukter som ursprungligen återexporterats efter ett förfarande för aktiv förädling — Fastställande av den importtull som skall erläggas enligt lag — Bevisbördan för hur stor del av den återimporterade varans värde som är hänförtig till aktiv förädling* (första avdelningen)
By order of 22 January 2002 the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court) referred for a preliminary ruling a question on the interpretation of the second paragraph of Article 187 of Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992.
Bundesfinanzhof har, genom beslut av den 22 januari 2002 ställt en fråga om tolkningen av artikel 187 andra stycket i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992.
the inward processing, it did not have the 'calculation formula' for determining the value of the Community components.
Tullmyndigheten konstaterade emellertid att fordonen inte enbart hade ursprung i gemenskapen, utan endast hade varit föremål för aktiv förädling där.
It asked the customs authorities to obtain the necessary information from the supervising office.
Eftersom Rebmann inte hade varit inblandat i förfarandet för aktiv förädling var bolaget inte bekant med den "beräkningsnycker som användes vid beräkningen av värdet av delarna med gemenskapsursprung.
However, the customs authorities did not agree to that request, on the grounds, firstly, that under Article 62 of the Customs Code it is for the importer to prove that the conditions for implementation of the applicable customs procedure are satisfied and, secondly, that pursuant to the second paragraph of Article 187 ofthat code the import duty legally owed is to be determined on the basis of the rules applicable under the inward processing procedure for the non-Community goods contained in the compensating products.
Tullmyndigheten valde emellertid att inte hörsamma Rebmanns uppmaning. Till stöd för sitt beslut hänvisade tullmyndigheten dels till artikel 62 i tullkodexen, enligt vilken det är importörens uppgift att visa att samtliga villkor för tillämpningen av det aktuella tullförfarandet föreligger, dels till artikel 187 andra stycket i tullkodexen, enligt vilken den importtull som skall erläggas enligt lag fastställs på grundval av reglerna för förfarandet för aktiv förädling avseende varor som inte har gemenskapsursprung och som omfattas av förfarandet.
They also stated that Article 15 ofthat code, relating to professional secrecy, prevented them, in the absence of the exporter's agreement, from disclosing the amount of duty in respect of the proportion of the value of the reimported products corresponding to inward processing.
Tullmyndigheten gjorde dessutom gällande att den enligt artikel 15 (som rör tystnadsplikt) i tullkodexen saknade rätt att utan exportörens samtycke avslöja det tullbelopp som avsåg den del av de återimporterade varornas värde som var hänförlig till aktiv förädling.
In the appeal on a point of law ('Revision') which it has brought before the Bundesfinanzhof, Rebmann argues that it is sufficient for it to prove that an imported product is a compensating product which has undergone inward processing.
Inom ramen för den revisionstalan som Rebmann väckte vid Bundesfinanzhof gjorde bolaget gällande att det endast var skyldigt att visa att de importerade varorna utgjorde aktivt förädlade förädlingsprodukter.
In those circumstances, the Bundesfinanzhof decided to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Under dessa omständigheter beslutade Bundesfinanzhof att ställa följande tolkningsfråga till domstolen:
'Is Article 187, second paragraph, of Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code to be interpreted as meaning that, where compensating products that are declared as returned goods are released for free circulation, the factual particulars required to calculate the import duties legally owed on those compensating products must also be declared and proved, or is it for the endorsing customs office, so far as possible, to ascertain those factual particulars from the supervising office using an INF 1 sheet, pursuant to the procedure established in Article 613 of Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993 laying down provisions for the implementation of Council Regulation (EEC) No 2913/92 establishing the Community Customs Code, in the version in force until 30 June 2001?'
"Skall artikel 187 andra stycket i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen tolkas så, att även de uppgifter som krävs för beräkningen av den importtull som skall erläggas enligt lag måste redovisas och styrkas när förädlingsprodukter, vilka deklarerats som återinförda varor, övergår till fri omsättning, eller skall den tullmyndighet som är ansvarig för mottagandet av deklarationen, i den mån detta är möjligt, med hjälp av INF-1-formuläret begära dessa uppgifter från kontrollkontoret i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 613 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen, i dess till och med den 30 juni 2001 gällande lydelse?"
The first paragraph of Article 187 of the Customs Code, which allows the reimportation, with relief from import duties, of compensating products originally exported or re-exported subsequent to an inward processing procedure, does not by any means require such reimportation to be effected by the holder of the inward processing authorisation.
Till att börja med konstaterar domstolen att det i artikel 187 första stycket i tullkodexen — i vilken det föreskrivs att förädlingsprodukter som ursprungligen exporterats eller återexporterats efter ett förfarande för aktiv förädling kan återimporteras utan erläggande av importtullar — inte ställs några som helst krav på att återimportören är samma person som getts tillstånd att genomföra förfarandet för aktiv förädling.
That interpretation is supported by the wording of Article 61 l(2)(b) of the implementing regulation, which provides for the use of the INF 1 sheet for the release for free circulation of compensating products at a customs office other than an office of discharge, without making any distinction based on whether the declarant is the holder of the inward processing authorisation.
Denna tolkning har stöd i ordalydelsen av artikel 611.2 b i tillämpningsförordningen, i vilken det föreskrivs att INF-1-formuläret skall användas för övergång till fri omsättning av förädlingsprodukter vid ett annat tullkontor än ett avslutningskontor, utan hänsyn till om deklaranten är innehavare av tillståndet att genomföra aktiv förädling eller ej.
'The second paragraph of Article 187 of Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code must be interpreted as meaning that, where an importer has provided proof that the imported goods are compensating products qualifying for application of the procedure for returned goods under Article 848 of Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993 laying down provisions for the implementation of Regulation No 2913/92, but is unable to provide all the information necessary for calculating the duty legally owed, the administrative cooperation procedure provided f or in Articles 611(2)(b) and 613 of Regulation No 2454/93must be used by the customs authorities responsible for accepting the declaration.
"Artikel 187 andra stycket i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen skall tolkas så, att när en importör har visat att importerade vamrvttgörförädlingsproduktersom omfattas av förfarandet för återinförda varor i enlighet med artikel 848 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 2913/92, men inte kan skaffa fram alla de uppgifter som är nödvändiga för beräkningen av den tull som skall erläggas enligt lag, skall tullmyndigheten som är ansvarig för mottagandet av deklarationen tillämpa förfarandet för administrativt samarbete i artiklarna 611.2 b och 613 iförordning nr 2454/93.
Those authorities must therefore ask the supervising customs office, using the INF 1 sheet, to communicate to them the amount of duty legally owed.'
Myndigheten skall, med användning av INF-1-formuläret, begära information från kontrollkontoret om det tullbelopp som skall erläggas enligt lag."
Advocate General P. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 13 February 2003.
Generaladvokaten D. Ruiz-Jarabo Colomer har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför första avdelningen den 13 februari 2003.
'The second paragraph of Article 187 of the Community Customs Code, established by Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992, provides that, as a general rule, the person concerned is responsible for declaring and proving the particulars needed to calculate the duty owed where compensating products are imported as returned goods, but, exceptionally, where, owing to reasons beyond his control, the person liable to pay the duty is not in a position to provide that information, it is for the customs authority to provide it, if the information is in its possession or at its disposal, provided that the information is not covered by professional secrecy and does not prejudice others.'
Han föreslog att domstolen skulle svara så, att artikel 187 andra stycket i gemenskapens tullkodex, vilken antagits genom rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992, som en allmän regel ålägger den enskilde att deklarera och styrka de uppgifter som är nödvändiga för beräkningen av den tullskuld som uppkommer vid import av förädlingsprodukter vilka uppvisats såsom varor som återinförts, men att det finns undantagsfall när den som är skyldig att betala tullbeloppet inte kan tillhandahålla uppgifterna varvid det ankommer på myndigheterna att tillhandahålla uppgifterna om de har dem eller om de kan få tillgång till dem, förutsatt att de inte omfattas av tystnadsplikt eller kan skada tredje man.
Case C-335/02 Commission of the European Communities ν Grand Duchy of Luxembourg Social policy
Mål C-335/02 Europeiska gemenskapernas kommission mot Storhertigdömet Luxemburg Socialpolitik
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Incomplete transposition of Directive 89/391/EEC -Safety and health ofworkers) (Fourth Chamber)
"Fördragsbrott ~ Ofullständigt införlivande av direktiv 89/3911EEG och hälsa" (fjärde avdelningen)
By application lodged at the Court Registry on 20 September 2002, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to define the necessary capabilities and aptitudes for persons designated to carry out activities related to protection against and prevention of occupational risks, the Grand Duchy of Luxembourg has failed to fulfil its obligations under Articles 10 EC and 249 EC and Article 7(8) of Council Directive 89/391/EEC of 12 June 1989.
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 20 september 2002 väckt talan om fastställelse av att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 10 EG och 249 EG samt artikel 7.8 i rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989, genom att inte definiera erforderliga färdigheter och kvalifikationer för sådana personer som utsetts till att organisera skyddsverksamheten och den förebyggande verksamheten mot yrkesbetingade risker.
The Grand Duchy of Luxembourg does not deny its failure to adopt the provisions necessary for the transposition of Article 7(8) of Directive 89/391.
Storhertigdömet Luxemburg har inte bestritt att det inte har vidtagit nödvändiga åtgärder för att införliva artikel 7.8 i direktiv 89/391.
Advocate General C. Stix-Hackl did not delivered her Opinion.
Generaladvokaten C. Stix-Hackl har inte avgivit förslag till avgörande
The Court (Fourth Chamber) decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion.
Domstolen (fjärde avdelningen) har, efter att ha hört generaladvokaten, beslutat att avgöra målet utan förslag till avgörande.
Preliminary ruling (Telecommunications — Mobile telecommunications services — Article 5a(3) of Directive 90/387/EEC —Appeal to an independent body against a decision of the national regulatory authority -Articles 82 EC and 86(1) EC -Article 2(3) and (4) of Directive 96/2/EC -Articles 9(2) and 11(2) of Directive 97/13/EC —Allocation to a public undertaking in a dominant position which holds a licence to provide digital mobile telecommunications services according to the GSM 900 standard of additional frequencies in the frequency band reserved for the DCS 1800 standard without imposing a separate fee) (Fifth Chamber)
Förhandsavgörande "Telekommunikation — Tjänster avseende mobiltelefoni —Artikel 5a.3 i direktiv 90/387/EEG - Överklagande till ett oberoende organ av ett beslut av den nationella regleringsmyndigheten -Artikel 82 EG och artikel 86.1 EG -Artikel 2.3 och 2.4 i direktiv 96/2/EG -Artiklarna 9.2 och 11.2 i direktiv 97/13/EG — Tilldelning av kompletterande frekvenser på det freki'ensområde som är reserverat för DCS 1800standarden till ett offentligt företag med dominerande ställning, som innehar en licens för tillhandahållande av tjänster avseende digital mobiltelefoni baserad på GSM 900-standarden, utan att någon ny avgift tas ut därför" (femte avdelningen)
By order of 24 November 1999 the Verwaltungsgerichtshof (Administrative Court) (Austria) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 5a(3) of Council Directive 90/387/EEC of 28 June 1990; of Article 2(3) and (4) of Commission Directive 96/2/EC of 16 January 1996; of Articles 9(2) and 11(2) of Directive 97/13/EC of the European Parliament and of the Council of 10 April 1997; and of Articles 82 EC and 86(1) EC.
Verwaltungsgerichtshof har, genom beslut av den 24 november 1999 ställt två frågor om tolkningen av artikel 5a.3 i rådets direktiv 90/387/EEG av den 28 juni 1990, av artikel 2.3 och 2.4 i kommissionens direktiv 96/2/EG av den 16 januari 1996, av artiklarna 9.2 och 11.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/13/EG av den 10 april 1997, liksom av artiklarna 82 EG och 86.1 EG.
It is clear from the order for reference that in Austria a GSM 900 licence for a frequency cluster of 2 χ 8 MHz was allocated to Mobilkom, a company whose majority shareholder is the State, by a decision of 6 November 1996, amended by a decision of 23 July 1997.
Av beslutet om hänskjutande framgår att i Österrike tilldelades Mobilkom en GSM 900-licens för frekvensområdet 2x8 MHz genom beslut av den 6 november 1996, som ändrades genom beslut av den 23 juli 1997. Staten äger majoriteten av kapitalet i Mobilkom. Bolaget max.mobil Gesellschaft für Telekommunikation GmbH, tidigare Ö CALL-MOBIL Telekommunikation Service GmbH (nedan kallat max.mobil), innehar en licens av samma slag som tilldelades genom beslut av den 25 januari 1996, vilket ändrades genom beslut av den 23 juli 1997.
The latter company had bid ATS 4 billion.
Sistnämnda bolag erbjöd sig att betala en avgift på fyra miljarder ATS.
A fee in the same amount had been imposed on 2 July 1996 on Post & Telekom Austria AG, the legal predecessor to Mobilkom. On 19 August 1997, following a public invitation to tender, the first licence to provide digital mobile telecommunications services according to the DCS 1800 standard (hereinafter 'the DCS 1800 licence') was granted to Connect Austria for a fee of ATS 2.3 billion.
Den 2 juli 1996 ålades Post & Telekom Austria AG att erlägga en avgift på samma belopp. Mobilkom har därefter övertagit det sistnämnda bolagets rättigheter. Efter ett offentligt anbudsförfarande tilldelades Connect Austria den 19 augusti 1997 den första licensen för tillhandahållande av digitala mobiltelefontjänster enligt DCS 1800standarden (nedan kallad DCS 1800licensen). Avgiften för denna licens uppgick till 2,3 miljarder ATS.
Connect Austria was allocated a frequency cluster of 2 χ 16.8 MHz, which was to be increased to 2 χ 22.5 MHz if it achieved a user volume of 300 000 and a 75% cover rate.
Connect Austria tilldelades ett frekvensspektrum på 2 χ 16,8 MHz, med en möjlighet att utvidga detta till 2 χ 22,5 MHz när antalet kunder når upp till 300 000 och en möjlig täckningsgrad på 75 procent.
By decision of 10 August 1998, on the basis of Paragraph 125(3) of the Telekommunikationsgesetz (Law on Telecommunications, hereinafter 'the TKG') (hereinafter 'the contested decision'), the Telekom­Control­Kommission ('the TCK'), acting in its role as national regulatory authority, granted to Mobilkom, as an extension to its GSM 900 licence, an additional frequency cluster of 2 χ 5 MHz from the frequency band reserved for the DCS 1800 standard, in order to provide digital mobile telecommunications services using only base stations situated in the Land of Vienna.
I beslut som fattades den 10 augusti 1998 med stöd av 125 § punkt 3 Telekommunikationsgesetz (lag om telekommunikation) (nedan kallad TKG) (nedan kallat det omtvistade beslutet) utvidgade Telekom-Control-Kommission (nedan kallat TCK), Mobilkoms GSM 900-licens genom att i egenskap av nationell regleringsmyndighet tilldela Mobilkom ett kompletterande frekvensspektrum på 2 χ 5 MHz inom det frekvensområde som reserverats för DCS 1800-standarden, för att Mobilkom skulle tillhandahålla digitala mobiltelefonitjänster uteslutande genom användning av basstationssystemet i delstaten Wien.
In those circumstances, the Verwaltungsgerichtshof decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Verwaltungsgerichtshof beslutade under dessa förhållanden att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till EG-domstolen:
On a proper construction of Article 5a(3) of Council Directive 90/387/EEC, as amended by Directive 97/51/EC of the European Parliament and of the Council, does that provision have direct effect so as to override a contrary domestic rule of jurisdiction and establish the jurisdiction of a particular "independent body" at national level to implement a "suitable mechanism" for dealing with an appeal brought by an aggrieved party against a decision taken by the national regulatory authority?
Skall artikel 5a.3 i rådets direktiv 90/387/EEG, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 97/51/EG tolkas så, att denna bestämmelse har direkt effekt och därmed gäller i stället för en nationell bestämmelse om behörighet som strider mot gemenskapsrätten, och följaktligen ger ett visst Oberoende organ' på nationell nivå behörighet att säkerställa en 'lämplig möjlighet' när det gäller prövning av en parts talan mot den nationella regleringsmyndighetens beslut?