natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where a party is unsuccessful before the Court of First Instance, he must in principle bear, in addition to his own costs, those of the opposing party.
När en part tappar ett mål vid förstainstansrätten skall den i princip bära sina egna rättegångskostnader och ersätta motpartens.
In accordance with the Rules of Procedure of the Court of First Instance, recoverable costs are limited, first, to those incurred for the purpose of the proceedings before the Court of First Instance and, second, to those necessarily incurred for that purpose.
Enligt förstainstansrättens rättegångsregler är de ersättningsgilla kostnaderna begränsade dels till de kostnader som parterna har haft med anledning av förfarandet, dels till dem som har varit nödvändiga för detta syfte.
The amount of the costs to be recovered is frequently a ground for dispute.
Beloppet på de ersättningsgilla kostnaderna ger ofta upphov till tvister.
The Commission thus regarded as excessive the amounts claimed by the representatives of the companies Airtours and Schneider Electric after the Court of First Instance had
Således ansåg kommissionen att de belopp som begärdes av representanterna för företagen Airtours och Schneider Electric efter det att förstainstansrätten hade ogiltigförklarat det beslut genom vilket Airtours förbjöds att förvärva bolaget First Choice (dom av den 6 juni 2002 i mål T-342/99, Airtours mot kommissionen, REG 2002, s.
In an order of 28 June 2004 in Case T-342/99 DEP Airtours v Commission, not yet published in the ECR, the Court observed that the sum which Airtours sought to recover from the Commission amounted to more than GBP 1 700 000.
I beslut av den 28 juni 2004 i mål T-342/99 DEP, Airtours mot kommissionen (REG 2004, s. II-0000), påpekade förstainstansrätten att det belopp som kommissionen krävde att Airtours skulle betala tillbaka uppgick till mer än 1,7 miljoner pund sterling (GBP).
The Commission, for its part, had assessed initially at GBP 130 000, and then at GBP 170 000, the costs incurred by Airtours.
Kommissionen å sin sida uppskattade inledningsvis de rättegångskostnader som Airtours hade orsakats till 130 000 GBP, och senare till 170 000 GBP.
For the purpose of fixing the amount recoverable, the Court held, in particular, that where a client decides to be represented by both a solicitor and counsel, it is possible for the fees due to each of them to be regarded as costs necessarily incurred for the purpose of the proceedings.
För att fastställa det ersättningsgilla beloppet, fastslog förstainstansrätten att det inte är uteslutet, när en klient beslutar sig för att företrädas av både en solicitor och en barrister, att arvodena för var och en av dem inte skall anses som nödvändiga kostnader för förfarandet.
The Court stated that in those circumstances, however, it must examine the extent to which the services supplied by all the advisers concerned were necessary for the conduct of the legal proceedings and satisfy itself that the fact that both categories of lawyers were instructed did not entail any unnecessary duplication of costs.
Emellertid ansåg förstainstansrätten att det under sådana omständigheter åligger den att undersöka i vilken mån de tjänster som samtliga berörda ombud utfört var nödvändiga under domstolsförfarandet och att försäkra sig om att anlitandet av båda kategorierna av ombud inte medfört en onödig dubblering av kostnaderna.
That was partially the case in this instance.
Så var emellertid delvis fallet i målet i fråga.
It also held that the essentially economic nature of the findings made by the Commission in the context of merger control may justify the involvement of economic advisers or experts specialising in that field to supplement the legal advisers’ work, thus resulting in costs that are recoverable.
Förstainstansrätten ansåg även att det med hänsyn till den huvudsakligen ekonomiska karaktären av kommissionens bedömningar, inom ramen för kontrollen av koncentrationer, ibland kan visa sig nödvändigt att, som en komplettering av de juridiska ombudens arbete, låta ekonomiska rådgivare eller experter som är specialiserade på detta område medverka, vilket följaktligen kan medföra kostnader som kan vara ersättningsgilla.
The costs of that nature were, however, considered excessive by the Court.
Förstainstansrätten ansåg icke desto mindre att kostnaderna av denna typ var överdrivet höga.
Finally, where an applicant is subject to value added tax, as Airtours was, it is entitled to recover from the tax authorities value added tax paid on goods and services purchased by it.
När sökanden är skattskyldig för mervärdesskatt, vilket var fallet i Airtoursmålet, har den rätt att av skattemyndigheten återfå mervärdesskatt som betalas på varor och tjänster som den köper.
Since this tax does not represent an expense for it, it cannot claim reimbursement of the tax on costs which are recoverable.
Mervärdesskatten utgör inte en kostnad för sökanden och den kan följaktligen inte begära att kommissionen skall ersätta den för den mervärdesskatt som betalats avseende ersättningsgilla kostnader.
In the light of those considerations, and of the importance of the case from the point of view of Community competition law, the numerous and complex economic and legal questions which were examined by the advisers, the financial interest that Airtours had in the case and the amount of work generated by the court proceedings for the legal and economic advisers, the Court set the total amount of costs that Airtours could recover at slightly less than GBP 490 000.
Med beaktande härav och med hänsyn till målets betydelse med avseende på gemenskapens konkurrensrätt, till de många och komplicerade ekonomiska och juridiska frågor, vilka sökandens ombud hade varit tvungna att undersöka, samt till de ekonomiska intressen som tvisten innebar för Airtours och till det betydande arbete som tvisten hade inneburit för de juridiska och ekonomiska rådgivarna, fastställde förstainstansrätten det sammanlagda beloppet som Airtours skulle erhålla till något mindre än 490 000 GBP.
By order of 29 October 2004 in Case T-310/01 DEP Schneider Electric v Commission, not published in the ECR, the Court set the amount to be recovered by Schneider Electric, the Commission having refused to pay the sum of roughly EUR 830 000. This sum was claimed in respect, essentially, of the fees and disbursements of Schneider Electric’s advisers incurrred for the purpose of the procedure before the Court that resulted in annulment of the decision prohibiting the merger between Schneider Electric and Legrand.
Genom beslut av den 29 oktober 2004 i mål T-310/01 DEP, Schneider Electric mot kommissionen (ej publicerat i rättsfallssamlingen) fastställde förstainstansrätten det belopp som skulle erläggas till Schneider Electric, då kommissionen hade vägrat att ersätta de cirka 830 000 euro som hade begärts för, huvudsakligen, de arvoden och utgifter för rådgivare som Schneider Electric hade orsakats med anledning av det förfarande som ledde fram till ogiltigförklaringen av det beslut i vilket sammanslagningen av Schneider Electric och Legrand förbjöds.
While acknowledging the great complexity of the case, its financial importance to the applicant, its interest from the point of view of Community law and the complexity of the economic and legal questions raised by it, the Court held that the number of chargeable
Förstainstansrätten vidgick att målet var mycket komplext, att det hade en stor ekonomisk betydelse för sökanden, att det var av gemenskapsrättsligt intresse och att det hade
Proceedings hours put forward by the lawyers in support of their claim was excessive.
Verksamhet väckt komplexa ekonomiska och juridiska frågor.
In the light of all those factors, the total amount of costs was reduced to almost EUR 420 000.
Med hänsyn till samtliga omständigheter sattes det totala beloppet för rättegångskostnader ned till nästan 420 000 euro.
For reasons of the same nature, the amount of the costs relating to the proceedings for interim relief and to the proceedings that resulted in annulment of the decision ordering Schneider to sell as a whole the assets held in Legrand, which had been assessed at EUR 830 000, was set at almost EUR 427 000 (order of 29 October 2004 in Case T-77/02 DEP Schneider Electric v Commission, not published in the ECR).
På grundval av samma typ av resonemang fastställdes rättegångskostnaderna med anledning av det interimistiska förfarandet och det förfarande som ledde till ogiltigförklaring av det beslut genom vilket Schneider beordrades att i klump avstå från de tillgångar bolaget hade i Legrand, vilka hade värderats till mer än 830 000 euro, till nästan 427 000 euro (beslut av den 29 oktober 2004 i mål T-77/02 DEP, Schneider Electric mot kommissionen, ej publicerat i rättsfallssamlingen).
Admissibility of actions brought under Article 230 EC
Upptagande till sakprövning av talan som väckts i enlighet med artikel 230 EG
Under the fourth paragraph of Article 230 EC, ‘any natural or legal person may ... institute proceedings against a decision addressed to that person or against a decision which, although in the form of a regulation or a decision addressed to another person, is of direct and individual concern to the former’.
Enligt artikel 230 fjärde stycket EG får ”[varje] fysisk eller juridisk person... väcka talan mot ett beslut som är riktat till honom eller mot ett beslut som, även om det utfärdats i form av en förordning eller ett beslut riktat till en annan person, direkt och personligen berör honom”.
The fifth paragraph of Article 230 EC provides that an action for annulment is to be instituted within two months of the publication of the measure, or of its notification to the plaintiff, or, in the absence thereof, of the day on which it came to the knowledge of the latter, as the case may be.
I det femte stycket i samma artikel 230 EG anges att en talan om ogiltigförklaring skall väckas inom två månader från den dag då åtgärden offentliggjordes eller delgavs klaganden eller, om så inte skett, från den dag då denne fickkännedomomåtgärden,alltefter omständigheterna.
Measures against which an action may be brought
Rättsakter mot vilka talan om ogiltigförklaring kan väckas
It is settled case-law that only a measure which produces binding legal effects such as to affect the interests of an applicant by bringing about a distinct change in his legal position is an act or decision which may be the subject of an action for annulment under Article 230 EC.
Det följer av fast rättspraxis att endast åtgärder som har tvingande rättsverkningar och som kan påverka sökandens intressen genom att väsentligt förändra dennes rättsliga ställning utgör rättsakter eller beslut som kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring i enlighet med artikel 230 EG.
By contrast, as recalled in the order in SGL Carbon v Commission, cited above, a measure which merely confirms a previous decision not contested within the timelimit for initiating proceedings is not a reviewable act.
Däremot kan, som förstainstansrätten erinrade om i beslut av den 29 april 2004 i mål T-308/02, SGL Carbon mot kommissionen (REG 2004, s. II-0000), en rättsakt som endast utgör en bekräftelse av ett tidigare beslut som har vunnit laga kraft inte tas upp till sakprövning.
That is so in the case of a measure which contains no new factor as compared with the previous decision and was not preceded by a re-examination of the circumstances of the person to whom that decision was addressed.
Samma sak gäller en rättsakt som anses enbart bekräfta ett tidigare beslut och inte har föregåtts av en omprövning av förhållandena för den som det tidigare beslutet var riktat till.
The Court points out, however, that the question whether a measure is confirmatory cannot be determined solely with reference to its content as compared with that of the previous decision which it confirms.
Förstainstansrätten bekräftade emellertid att frågan huruvida en rättsakt är bekräftande eller ej inte kan avgöras endast genom att dess innehåll jämförs med innehållet i det tidigare beslutet som den anses bekräfta.
The nature of the contested measure must also be appraised in the light of the nature of the request to which it constitutes a reply.
Den ifrågasatta rättsaktens karaktär bör även bedömas i förhållande till arten av den begäran som den utgör ett svar på.
In particular, if the measure constitutes the reply to a request in which substantial new facts are relied on, and whereby the administration is requested to reconsider its previous decision, that measure cannot be regarded as merely confirmatory in nature, since it constitutes a decision taken on the basis of those facts and thus contains a new factor as compared with the previous decision.
Särskilt om rättsakten utgör ett svar på en begäran i vilken nya och väsentliga omständigheter har åberopats, och genom vilken förvaltningsmyndigheten har ombetts att ompröva det tidigare beslutet, kan denna rättsakt inte anses utgöra enbart en bekräftelse, eftersom den innehåller ett avgörande grundat på dessa omständigheter och därmed innehåller något nytt i förhållande till det tidigare beslutet.
Court of First Instance situation as at the date of the previous decision, which was not contested within the timelimit for initiating proceedings.
Förstainstansrätten ansåg att det var rätt av kommissionen att göra gällande att den skrivelse som den hade skickat till sökanden inte utgjorde något beslut, då de finansiellauppgiftersomsökandeningav inte innebar en betydande förändring av dess rättsliga ställning såsom denna gestaltade sig vid det datum då det lagakraftvunna beslutet antogs.
Also, the Court has held that where, in the context of an action for annulment, the contested measure is negative, it must be appraised in the light of the nature of the request to which it constitutes a reply.
Vidare fastslog förstainstansrätten att inom ramen för en talan om ogiltigförklaring skall en rättsakt som innebär avslag bedömas i förhållande till arten av den begäran på vilken den utgör ett svar.
In particular, the refusal by a Community institution to withdraw or amend a measure may constitute a measure whose legality may be reviewed under Article 230 EC only if the measure which the Community institution refuses to withdraw or amend could itself have been contested under that provision (order of 15 March 2004 in Case T-139/02 Institouto N. Avgerinopoulou and Others v Commission, not yet published in the ECR, and Comunidad Autónoma de Andalucía v Commission, cited above).
Med andra ord kan inte en gemenskapsinstitutions vägran att återkalla eller ändra en rättsakt i sig utgöra en rättsakt vars lagenlighet kan granskas enligt artikel 230 EG, utom i sådana fall då den rättsakt som institutionen vägrar att återkalla eller ändra i sig kunde ha angripits med stöd av den bestämmelsen (beslut av den 15 mars 2004 i mål T-139/02, Institouto N. Avgerinopoulou m.fl.motkommissionen, REG 2004, s. II-0000, och av den 13 juli 2004 i mål T-29/03, Comunidad Autónoma de Andalucía mot kommissionen, REG 2004, s. II-0000).
Timelimit for bringing an action
Fristen för väckande av talan
In an action brought by the Fédération nationale de l’industrie et des commerces en gros des viandes (French National Federation for the Meat Industry and Meat Wholesalers (FNICGV)) for annulment, on the basis of Article 229 EC, of the fine which the Commission had imposed on it for breach of the competition rules, 5the Court observed that this article of the Treaty does not enshrine the ‘action under the Court’s unlimited jurisdiction’ as an autonomous remedy.
I ett mål som anhängiggjorts av Fédération nationale de l’industrie et des commerces en gros des viandes (FNICGV) och som, på grundval av artikel 229 EG, syftade till ogiltigförklaring av de böter som kommissionen hade ålagt sökanden för åsidosättande av konkurrensreglerna5, uttalade förstainstansrätten att ”en sådan talan där domstolen har full prövningsrätt [inte ges] ställningen av ett självständigt rättsmedel i fördraget” genom denna artikel.
Indeed, this provision, which states that ‘regulations adopted jointly by the European Parliament and the Council, and by the Council, pursuant to the provisions of [the EC] Treaty, may give the Court of Justice unlimited jurisdiction with regard to the penalties provided for in such regulations’, is not mentioned in Article 225(1) EC, as amended by the Treaty of Nice, among the types of action falling within the jurisdiction of the Court of First Instance.
Denna bestämmelse, i vilken det föreskrivs att ”[i] de förordningar som Europaparlamentet och rådet gemensamt eller rådet ensamt antar enligt bestämmelserna i detta fördrag får domstolen ges en obegränsad behörighet i fråga om
Regulation (EC) No 1073/1999 of the European Parliament and of the Council of 25 May 1999 concerning investigations conducted by the European Anti-Fraud Office (OLAF) (OJ 1999 L 136, p. 1).
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999 av den 25 maj 1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) (EGT L 136, s. 1).
Commission Decision 2003/600/EC of 2 April 2003 relating to a proceeding pursuant to Article 81 of the EC Treaty (Case COMP/C.38.279/F3 – French beef) (OJ 2003 L 209, p. 12).
Kommissionens beslut 2003/600/EG av den 2 april 2003 om ett förfarande enligt artikel 81 i EG-fördraget (ärende COMP/C.38.279/F3 – Franskt nötkött) (EUT L 209, p. 12).
Legal interest in bringing proceedings
Berättigat intresse av att få saken prövad
In the case between MCI, formerly called WorldCom, and the Commission, the Court found that MCI had an interest in obtaining the annulment of the Commission decision prohibiting it from merging with Sprint even though that decision was adopted after withdrawal of the notification.
I målet mellan MCI, tidigare kallat WorldCom, och kommissionen, gavs förstainstansrätten möjlighet att fastställa att MCI hade ett berättigat intresse av att få till stånd en ogiltigförklaring av det kommissionsbeslut enligt vilket MCI förbjöds att gå samman med Sprint, och detta trots att detta beslut hade antagits efter det att anmälan hade dragits tillbaka.
The Court held in its judgment in MCI v Commission, cited above, that the applicant had an interest in obtaining the annulment of a decision by which the Commission refused to regard the parties’ statement as amounting to a formal withdrawal of the notified agreement, when the applicant had vainly sought to prevent adoption of the decision by formally stating that it was abandoning the notified merger transaction with which the decision deals.
I detta fall ansåg förstainstansrätten i sin dom av den 28 september 2004 i mål T-310/00, MCI mot kommissionen (REG 2004, s. II-0000), att sökanden hade ett berättigat intresse av att få en rättsakt ogiltigförklarad, genom vilken kommissionen vägrade att anse att parternas underrättelse utgjorde ett formellt tillbakadragande av det anmälda avtalet, och vars antagande sökanden utan framgång hade sökt förhindra genom att formellt uppge att den avstod från den anmälda koncentration som avsågs i det ifrågasatta beslutet.
The Court added that, as long as the Commission decision continues to stand, the undertaking is prevented by law from merging with the other party to the notified transaction, at least in the configuration and under the conditions put forward in the notification, should it again have the intention to do so.
Förstainstansrätten tillade att så länge som det ifrågasatta kommissionsbeslutet var giltigt, var företaget, åtminstone i den form och på de villkor som hade angivits i anmälan, rättsligt förhindrat att genomföra samgåendet med den andra parten i den anmälda koncentrationen, för det fall den i framtiden skulle ha för avsikt att göra detta.
The fact that the undertaking does not necessarily have that intention, or that it will perhaps not carry it out, is, in this respect, a purely subjective circumstance that cannot be taken into account when assessing its interest in bringing proceedings for the annulment of a measure which, unquestionably, produces binding legal effects such as to affect its interests by bringing about a distinct change in its legal position.
Att företaget inte nödvändigtvis hade denna avsikt, eller att den kanske inte skulle genomföra den, ansågs vara en rent subjektiv omständighet som inte kunde beaktas vid bedömningen av huruvida företaget hade ett berättigat intresse av att väcka talan mot en rättsakt som ovedersägligen hade tvingande rättsverkningar som kunde påverka sökandens intressen genom att väsentligt förändra dennes rättsliga ställning.
So far as concerns the circumstances in which an applicant is regarded as directly concerned by the measure whose annulment he seeks, the Court recalled that a Community measure is of direct concern to an individual if it directly produces effects on his legal position and its implementation leaves no discretion to the addressees of the measure, implementation being a purely automatic matter flowing solely from the Community legislation without the application of other intermediate rules.
Förstainstansrätten erinrade, avseende förutsättningarna för att en sökande skall anses vara direkt berörd av den rättsakt som han yrkar skall ogiltigförklaras, om att den påtalade gemenskapsåtgärden direkt skall inverka på den enskildes rättsliga ställning och skall vara utformad så att den inte lämnar dem till vilka åtgärden är riktad, och som skall genomföra den, något utrymme för skönsmässig bedömning.
The other actions brought against the decision mentioned in the preceding footnote are still pending before the Court (Case T-217/03 Fédération nationale de la coopération bétail et viande v Commission and Case T-245/03 FNSEA and Others v Commission).
De andra mål som har anhängigjorts mot det i föregående fotnot omnämnda beslutet har ännu inte avgjorts av förstainstansrätten (mål T-217/03, Fédération nationale de la coopération bétail et viande mot kommissionen, och mål T-245/03, FNSEA m.fl.motkommissionen).
Regional Development Fund (ERDF) in relation to a motorway project between Messina and Palermo, which had been brought by the authority responsible for carrying out the project, namely the Region of Sicily.
Förstainstansrätten ovannämnda beslutet av den 15 mars 2004 i målet Institouto N. Avgerinopoulou m.fl.mot kommissionen och i beslut av den 8 juli 2004 i mål T-341/02, Regione Siciliana mot kommissionen (REG 2004, s.
In both orders the Court found that the national authorities had a discretion in implementing the contested measures.
I dessa båda beslut fastställde förstainstansrätten att de nationella myndigheterna hade ett stort utrymme för skönsmässig bedömning för att genomföra de omtvistade besluten.
So far as concerns the circumstances in which an applicant is regarded as individually concerned by a measure which is not addressed to him, it should be noted that the new interpretation of the criterion for determining whether applicants are individually concerned, which was adopted in Case T-177/01 Jégo-Quéré v Commission [2002] ECR II-2365, now clearly belongs to the past.
Vad gäller förutsättningarna för att en sökande skall anses vara personligen berörd av en rättsakt som inte är riktad till denne, skall det konstateras att den nya tolkning av kriteriet personligen berörd, vilken tillämpades i dom av den 3 maj 2002 i mål T-177/01, Jégo-Quéré mot kommissionen (REG 2002, s.
Thus, in order for natural and legal persons to be regarded as individually concerned by a measure not addressed to them, it must affect their position by reason of certain attributes peculiar to them, or by reason of a factual situation which differentiates them from all other persons and distinguishes them individually in the same way as the addressee.
Andra personer än dem till vilka ett beslut är riktat kan göra anspråk på att vara personligen berörda endast om beslutet angår dem på grund av vissa egenskaper som är utmärkande för dem eller på grund av en faktisk situation som särskiljer dem i förhållande till alla andra personer och därigenom försätter dem i en ställning som motsvarar den som gäller för en person som ett beslut är riktat till.