natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It must none the less be found that the coefficient of 11 (on a scale of 1 to 20) suggested by the Commission appears, in the present case, to be too severe; a coefficient of 4 would be more suited, by contrast, to the seriousness of the infringement at issue.
Domstolen finner emellertid att den av kommissionen i detta mål åberopade koefficienten 11 (på en skala från 1 till 20) är alltför sträng. Koefficienten 4 återspeglar bättre överträdelsens svårighetsgrad.
As regards, second, the coefficient relating to the duration of the infringement, the Commission’s suggestion that it be set at 1 cannot be upheld.
Vad sedan gäller koefficienten avseende överträdelsens varaktighet har kommissionen gjort gällande att koefficienten 1 skall tillämpas i detta mål.
It is apparent from the documents before the Court that that coefficient was calculated on the basis of the time which elapsed between the date of delivery of the judgment in Commission v Portugal and the date on which the present action was brought.
Domstolen finner emellertid inte skäl att följa kommissionen i detta avseende. Av utredningen framgår att denna koefficient har beräknats utifrån den tid som förflutit mellan den dag då domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Portugal avkunnades och den dag då talan väcktes i detta mål.
It should be recalled that the duration of the infringement must be assessed by reference to the time when the Court assesses the facts, not the time at which the case is brought before it by the Commission (see, to that effect, Case C-177/04 Commission v France, paragraph 71).
Överträdelsens varaktighet skall dock bedömas utifrån den tidpunkt då domstolen bedömer de faktiska omständigheterna, inte utifrån den tidpunkt då kommissionen väckte talan vid domstolen (se, för ett liknande resonemang, domen av den 14 mars 2006 i det ovannämnda målet kommissionen mot Frankrike, punkt 71).
In the present case, the failure of the Portuguese Republic to comply with the judgment in Commission v Portugal has persisted for more than three years in the light of the considerable period of time which has elapsed since the date of delivery of that judgment, namely 14 October 2004.
Det har gått avsevärd tid sedan domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Portugal avkunnades den 14 oktober 2004, och Republiken Portugals underlåtenhet att följa ovannämnda dom har fortlöpt i mer än tre år.
In those circumstances, a coefficient of 2 (on a scale of 1 to 3) would appear to be more appropriate to take account of the duration of the infringement.
Mot denna bakgrund finner domstolen att det är lämpligare att tillämpa koefficienten 2 (på en skala mellan 1 och 3) för att beakta överträdelsens varaktighet.
As regards, third, the Commission’s suggestion of multiplying a basic amount by a coefficient based on the gross domestic product of the Member State concerned and on the number of votes which it has in the Council, that suggestion is an appropriate way, in principle, of reflecting that Member State’s ability to pay, while keeping the variation between Member States within a reasonable range (see, to that effect, Commission v Greece, paragraph 88; Commission v Spain, paragraph 59; and Case C-304/02 Commission v France, paragraph 109).
Vad för det tredje gäller kommissionens argument att basbeloppet skall multipliceras med en koefficient som grundas på Republiken Portugals bruttonationalinkomst och antal röster i rådet, gör domstolen följande bedömning. Detta utgör i princip en lämplig metod för att återspegla denna medlemsstats betalningsförmåga samtidigt som en rimlig spännvidd mellan de olika medlemsstaterna behålls (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Grekland, punkt 88, domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Spanien, punkt 59, och dom av den 12 juli 2005 i det ovannämnda målet kommissionen mot Frankrike, punkt 109).
However, in the present case, the coefficient of 3.9 suggested by the Commission does not adequately reflect the evolution of the factors which are at the basis of the evaluation of the Portuguese Republic’s ability to pay, in particular, as regards the growth of its gross domestic product.
Kommissionen har i detta mål gjort gällande att domstolen skall tillämpa koefficienten 3,9. Domstolen finner emellertid att denna koefficient inte på ett lämpligt sätt återspeglar utvecklingen av de faktorer som skall ligga till grund för bedömningen av Republiken Portugals betalningsförmåga, särskilt att bruttonationalinkomsten har ökat.
Therefore, as is apparent from point 18.1 of the Communication of 2005, that coefficient must be raised from 3.9 to 4.04.
Denna koefficient bör därför höjas från 3,9 till 4,04, vilket även framgår av punkt 18.1 i 2005 års meddelande.
Similarly, the basic amount to which the multiplier coefficients are applied must be fixed at EUR 600, in accordance with the indexing of the amount of EUR 500 set by the Commission in point 15 of that communication, in order to take account of movements in inflation since the publication of the Communication of 1997.
Vidare finner domstolen att basbeloppet på vilket multiplikatorkoefficienterna skall tillämpas skall uppgå till 600 euro. 600 euro är resultatet av den indexering av 500 euro som kommissionen gjorde i punkt 15 i 2005 års meddelande för att på så sätt beakta inflationen sedan 1997 års meddelande.
In the light of all the above, the multiplication of the basic amount of EUR 600 by coefficients, set at 4 for the seriousness of the infringement, by 2 for the duration of that infringement, and at 4.04 for the ability to pay of the Member State concerned, amounts, in the present case, to a total of EUR 19 392 per day of delay.
Basbeloppet om 600 euro skall således multipliceras med koefficienten 4 (avseende överträdelsens svårighetsgrad), med koefficienten 2 (avseende överträdelsens varaktighet) och med koefficienten 4,04 (avseende Portugals betalningsförmåga). Produkten blir ett belopp om 19 392 euro för varje dag som löper utan att domen följs.
That amount must be regarded as adequate in the light of the purposes of the penalty payment as referred to in paragraph 35 above.
Detta är ett lämpligt belopp med hänsyn till syftena med det löpande vitet, såsom dessa anges i punkt 35 i förevarande dom.
As regards the frequency of the penalty payment, in a case such as the present one concerning compliance with a judgment of the Court which involves the adoption of a legislative amendment, a penalty imposed on a daily basis should be chosen (see, to that effect, Case C-177/04 Commission v France, paragraph 77).
Vad gäller med vilken periodicitet det löpande vitet skall utdömas, är det lämpligt att, när det som i förevarande fall handlar om efterlevnaden av en dom från domstolen om att anta en lagändring, utdöma det på dagsbasis (se, för ett liknande resonemang, domen av den 14 mars 2006 i det ovannämnda målet kommissionen mot Frankrike, punkt 77).
Finally, the Portuguese Republic’s arguments claiming that it is possible for the Court to order, in the present case, the suspension of the penalty payment within the meaning of point 13.4 of the Communication of 2005 cannot be upheld.
Republiken Portugal har slutligen gjort gällande att domstolen får förordna att det löpande vitet inte skall utgå enligt punkt 13.4 i 2005 års meddelande. Domstolen finner dock att Republiken Portugal inte kan vinna framgång med detta argument.
Irrespective of the fact that, as was pointed out in paragraph 34 of the present judgment, that communication is not binding on the Court, it is sufficient to point out that, in any event, contrary to what is required in point 13.4 of that communication for such a suspension to be granted, the measures necessary to comply with the judgment in Commission v Portugal have not been adopted.
I punkt 34 ovan har det erinrats om att detta meddelande inte är bindande för domstolen. Oavsett detta, är det under alla omständigheter tillräckligt att påpeka att Republiken Portugal inte har vidtagit de åtgärder som krävs för att följa domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Portugal, vilket enligt punkt 13.4 i 2005 års meddelande krävs för att domstolen skall kunna göra ett dylikt förordnande.
In the light of all of the foregoing, it is necessary to order the Portuguese Republic to pay to the Commission, into the account ‘European Community own resources’, a penalty payment of EUR 19 392 for every day of delay in implementing the measures necessary to comply with the judgment in Commission v Portugal, from the day of delivery of judgment in the present case until the day on which the judgment in Commission v Portugal is complied with.
Domstolen förelägger således Republiken Portugal att till kommissionen, på kontot för Europeiska gemenskapens egna medel, betala ett löpande vite om 19 392 euro för varje dag som löper utan att de åtgärder vidtas som krävs för att följa domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Portugal, från och med avkunnandet av domen i förevarande mål och fram till dess att Republiken Portugal har följt domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Portugal.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
Since the Commission has applied for costs and the Portuguese Republic has been unsuccessful in its submissions, the latter must be ordered to pay the costs.
Kommissionen har yrkat att Republiken Portugal skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Republiken Portugal har tappat målet, skall kommissionens yrkande bifallas.
On those grounds, the Court (First Chamber) hereby:
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (första avdelningen) följande:
Case C-152/05
Mål C-152/05
Commission of the European Communities v Federal Republic of Germany
Europeiska gemenskapernas kommission mot Förbundsrepubliken Tyskland
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC — National legislation — Conditions for the grant of a subsidy for the construction or purchase of a dwelling for personal occupation — Dwelling required to be situated in the territory of the Member State concerned)
”Fördragsbrott — Artiklarna 18 EG, 39 EG och 43 EG — Nationell lagstiftning — Villkor för att beviljas ett bidrag i syfte att bygga eller köpa en privatbostad — Bostaden måste vara belägen i den berörda medlemsstaten”
Opinion of Advocate General Bot delivered on 28 June 2007 . . . . . .
Förslag till avgörande av generaladvokat Y. Bot föredraget den 28 juni 2007 . .
Judgment of the Court (Second Chamber), 17 January 2008 . . . . . . .
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 17 januari 2008 . . . . . . . . .
Actions for failure to fulfil obligations — Pre-litigation procedure — Formal notice (Art. 226 EC)
Talan om fördragsbrott — Administrativt förfarande — Föreläggande (Artikel 226 EG)
SUMMARY — CASE C-152/05
SAMMANFATTNING — MÅL C-152/05
(Arts 18 EC, 39 EC and 43 EC)
(Artiklarna 18 EG, 39 EG och 43 EG)
unlimited taxation on income, fails to fulfil its obligations under Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC.
belägna i en annan medlemsstat från det bidrag till förvärv av bostad som beviljas personer som är obegränsat skattskyldiga för inkomst.
The reasoned opinion must contain a coherent and detailed statement of the reasons which led the Commission to conclude that the Member State in question has failed to fulfil one of its obligations under the EC Treaty.
Det motiverade yttrandet skall innehålla en sammanhängande och detaljerad redogörelse för skälen till kommissionens uppfattning att den berörda medlemsstaten har åsidosatt en av de skyldigheter som åligger den enligt EG-fördraget.
On the other hand, the letter of formal notice cannot be subject to such strict requirements of precision, since it cannot, of necessity, contain anything more than an initial brief summary of the complaints.
Lika stränga krav på noggrannhet kan inte ställas på den formella underrättelsen, som omöjligen kan utgöra annat än en första kort sammanfattning av invändningarna.
There is therefore nothing to prevent the Commission from setting out in detail in the reasoned opinion the complaints which it has already made more generally in the letter of formal notice.
Inget hindrar således kommissionen från att i det motiverade yttrandet närmare ange de invändningar som den redan på ett mer övergripande sätt har framställt i den formella underrättelsen.
That legislation has a deterrent effect on persons liable to unlimited taxation on income in that Member State who have the right to freedom of movement under Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC and who wish to build or purchase a dwelling for their own occupation in another Member State.
Denna lagstiftning har en avskräckande verkan beträffande personer som är obegränsat skattskyldiga för inkomst i nämnda medlemsstat och har rätt till fri rörlighet med stöd av artiklarna 18 EG, 39 EG och 43 EG och som önskar låta bygga eller köpa en bostad i en annan medlemsstat i syfte att använda denna som privatbostad.
Such a restriction cannot be justified by the aim of encouraging the building of dwellings in the territory of that Member State in order to ensure an adequate supply of housing, in so far as it goes beyond what is necessary to attain that objective.
En sådan begränsning kan inte motiveras av syftet att uppmuntra bostadsbyggande i landet för att säkerställa ett tillfredsställande fastighetsbestånd, då den går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det eftersträvade syftet.
A Member State which excludes, in accordance with its legislation, dwellings in another Member State from eligibility for the subsidy for owneroccupied dwellings granted to persons liable to
En medlemsstat har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 18 EG, 39 EG och 43 EG om den i sin lagstiftning utesluter bostäder
(see paras 24, 27, 31, operative part 1)
(se punkterna 24, 27 och 31 samt punkt 1 i domslutet)
COMMISSION v GERMANY
KOMMISSIONEN MOT TYSKLAND
OPINION OF ADVOCATE GENERAL
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKATYVES BOT föredraget den 28 juni 2007 1
BOTdelivered on 28 June 2007
I — Tillämpliga bestämmelser
These infringement proceedings lead me to examine whether a German law on a subsidy for real property constitutes an obstacle to freedom of movement of persons, to freedom of movement for workers and to freedom of establishment, by making receipt of this subsidy subject to the condition that the subsidised property should be situated in Germany.
Denna fördragsbrottstalan medför att domstolen får anledning att undersöka huruvida en tysk lag om bidrag till förvärv av privatbostad utgör ett hinder för den fria rörligheten för personer, för den fria rörligheten för arbetstagare och för etableringsfriheten, på grund av att detta bidrag endast beviljas under förutsättning att den egendom som bidraget avser är belägen i Tyskland.
A — Community law
A — De gemenskapsrättsliga bestämmelserna
Since the Maastricht Treaty came into force, Article 18 EC has given every citizen of the Union the right to move and reside freely in the territory of the Member States.
Sedan Maastrichtfördraget trädde i kraft har varje unionsmedborgare, enligt artikel 18 EG, rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier.
The question also arises whether the need to ensure the existence of sufficient housing stock in Germany may be regarded as an overriding reason in the public interest and whether the measure in question may be justified on that ground.
En annan fråga som uppkommer är huruvida behovet av att säkerställa att det finns ett tillfredsställande fastighetsbestånd i Tyskland kan anses utgöra ett tvingande skäl av allmänintresse och om den aktuella åtgärden kan motiveras av ett sådant skäl.
According to settled caselaw, Article 18 EC finds specific expression in Article 39 EC with regard to freedom of movement for workers and in Article 43 EC with regard to freedom of establishment. 2
Enligt fast rättspraxis uttrycks rättigheten enligt artikel 18 EG mer specifikt i artikel 39 EG, vad gäller fri rörlighet för arbetstagare, och i artikel 43 EG, vad gäller etableringsfriheten. 2
Having first explained that Article 18 EC does not apply to the situations at issue in this case, I shall propose that the Court should declare that the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Articles 39 EC and 43 EC.
Jag kommer nedan att redogöra för varför jag anser att artikel 18 EG inte är tillämplig i detta mål och kommer därefter att föreslå domstolen att fastställa att Förbundsrepubliken Tyskland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 39 EG och 43 EG.
OPINION OF ADVOCATE GENERAL BOT — CASE C-152/05 one Member State in the territory of another Member State.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT BOT — MÅL C-152/05 medlemsstat att fritt etablera sig på en annan medlemsstats område skall förbjudas.
Under Article 39 EC, workers have the right to move freely within the Community.
Enligt artikel 39 EG har arbetstagare rätt att röra sig fritt inom gemenskapen.
Under Article 39(2), freedom of movement ‘shall entail the abolition of any discrimination based on nationality between workers of the Member States as regards employment, remuneration and other conditions of work and employment’.
Av artikel 39.2 framgår att den fria rörligheten ”skall innebära att all diskriminering av arbetstagare från medlemsstaterna på grund av nationalitet skall avskaffas vad gäller anställning, lön och övriga arbets- och anställningsvillkor”.
B — National law
B — Den nationella lagstiftningen
In Germany, under Paragraph 1 of the Eigenheimzulagengesetz (Law on subsidies for owneroccupied dwellings 5), persons liable to unlimited German income tax for the purposes of the Einkommensteuergesetz (Law on income tax 6), are entitled to a property subsidy in order to purchase or build a dwelling.
Enligt 1 § den tyska lagen om bidrag till förvärv av privatbostad (Eigenheimzulagengesetz) 5 gäller i Tyskland att personer som är obegränsat skattskyldiga för inkomst i Tyskland enligt inkomstskattelagen (Einkommensteuergesetz) 6 har rätt till ett bidrag till förvärv av privatbostad i syfte att köpa eller bygga en bostad.
In this regard, I should point out that ‘other conditions of work and employment’ extend to a broad range of advantages, even those not directly linked to employment but granted to people who have the status of worker.
Jag vill i detta sammanhang erinra om att ”övriga arbets- och anställningsvillkor” omfattar ett stort antal förmåner, även sådana som inte är direkt knutna till anställningen, men som beviljas personer i deras egenskap av arbetstagare.
3Among those advantages not directly linked to employment, the Court has held in general terms that any restriction placed not only on the right of access to housing but also on the various facilities granted to nationals in order to alleviate the financial burden must be regarded as an obstacle to the pursuit of the occupation itself. 4
3Domstolen har vad gäller dessa förmåner som inte är direkt knutna till anställningen på ett allmänt sätt uttalat att inte bara varje restriktion för rätten att få tillgång till en bostad utan även varje restriktion för att utnyttja de olika möjligheter som erbjuds de nationella medborgarna för att underlätta finansieringen skall ses som ett hinder för att utöva yrkesverksamhet. 4
Under Paragraph 1 of the EStG, the following are considered to be liable to unlimited German income tax:
Enligt 1 § EStG är följande personer obegränsat skattskyldiga för inkomst i Tyskland:
Similarly, the first subparagraph of Article 43 EC prohibits such restrictions of the freedom of establishment of nationals of
I artikel 43 första stycket EG anges att inskränkningar för medborgare i en
3 — The Court has, inter alia, in the light of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968 (II), p.
3 — Domstolen har bland annat, med avseende på rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen (EGT L 257, s. 2; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s.
475), defined the advantages granted to workers as those which ‘are generally granted to national workers primarily because of their objective status as workers or by virtue of the mere fact of their residence on the national territory and the extension of which to workers who are nationals of other Member States therefore seems suitable to facilitate their mobility within the Community’ (Case 207/78 Even and ONPTS [1979] ECR 2019, paragraph 22).
33), definierat förmåner som tillerkänns arbetstagare som sådana förmåner ”som i allmänhet tillerkänns de inhemska arbetstagarna, på grund av deras objektiva ställning som arbetstagare eller enbart därför att de är bosatta inom det nationella territoriet och vars utsträckning till att även gälla arbetstagare som är medborgare i andra medlemsstater således kan antas underlätta deras rörlighet inom gemenskapen” (dom av den 31 maj 1979 i mål 207/78, Even och ONPTS, REG 1979, s. 2019, punkt 22).
734, as amended by the ancillary budget law (Haushaltsbegleitgesetz) 2004 [BGBl. 2003 I, p.
734, i dess lydelse enligt 2004 års tillämpningsföreskrifter till budgeten (Haushaltsbegleitgesetz, BGBl. 2003 I, s.
3076], or ‘the law on the property subsidy’.
3076) (nedan kallad lagen om bidrag till förvärv av fast egendom).
4 — See Case 63/86 Commission v Italy [1988] ECR 29, paragraphs 16 and 17.
4 — Se dom av den 14 januari 1988 i mål 63/86, kommissionen mot Italien (REG 1988, s.
4210, or ‘the EStG’.
4210 (nedan kallad EStG).
II — The pre-litigation procedure
II — Det administrativa förfarandet
— German nationals who do not have either their domicile or habitual residence in Germany but work for a legal person governed by public law,
— Tyska medborgare som, trots att de varken är bosatta eller stadigvarande vistas i Tyskland, arbetar för en statlig juridisk person.
In its letter of formal notice of 4 April 2000, the Commission of the European Communities informed the Federal Republic of Germany of its doubts about the compatibility with Community law of the law on the property subsidy.
Europeiska gemenskapernas kommission informerade genom sin formella underrättelse av den 4 april 2000 Förbundsrepubliken Tyskland om att den var tveksam till huruvida lagen om bidrag till förvärv av privatbostad var förenlig med gemenskapsrätten.
The Commission takes the view that the condition requiring the subsidised property to be situated in Germany is contrary to Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC, since a person liable to unlimited German income tax and permanently resident abroad could not qualify for the subsidy for the purpose of purchasing a property abroad.
Kommissionen ansåg nämligen att villkoret att den egendom som bidraget avser skall vara belägen i Tyskland strider mot artiklarna 18 EG, 39 EG och 43 EG, eftersom en person som är obegränsat skattskyldig för inkomst i Tyskland men bosatt utomlands inte kan erhålla bidraget i syfte att förvärva en bostad utomlands.
In order to attract the home ownership subsidy, the subsidised property must be situated in Germany and must be used by the owner for his own occupation.
För att erhålla bidraget till förvärv av privatbostad måste den egendom som bidraget avser vara belägen i Tyskland och användas som privatbostad.
Occupation of the subsidised property free of charge by a member of the family is considered to be use by the owners for their own occupation.
Om den egendom som bidraget avser bebos av en familjemedlem, utan att denna betalar för det, anses egendomen användas som privatbostad.