natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Without the Court, Europe could not have achieved thedegree of integration we enjoy today.
Utan domstolen skulle inte Europa ha kommit så långt påintegrationens väg.
I should like to cite some of the principles the Court has established over the years,often thanks to original methods of interpretation:
Jag vill nämna några principer som domstolen har lagt fast under årens lopp, oftagenom att använda nyskapande tolkningsmetoder:
– the primacy of Community law over national law
— att EG-rätten har företräde framför nationell rätt,
– its direct effect, and
— att den har direkt effekt, och
– the fact that it can be invoked before national courts
— att den kan göras gällande inför medlemsstaternas domstolar.
These principles have ensured that we have a coherent and effective judicial andinstitutional system.
Dessa principer har gett stadga och effektivitet åt gemenskapens rättsordning och åtdess institutioner.
And though there has been criticism, mainly from those whofeared “rule by judges”, your jurisprudence has won the unanimous consensus andrespect of the Member State courts.
Kritiska röster har visserligen inte saknats, särskilt från dem somfruktar ett ”domarstyre”, men er praxis har vunnit allmänt bifall och respekt hosmedlemsstaternas domarkår.
The authority of the Court largely derives from the fact that its decisions are “the fruitof reason, not the power of dominant interests”, as one Advocate General put it.
Domstolens auktoritet bygger främst på att dess avgöranden är grundade påförnuftsskäl och inte på de starkare parternas intressen, har en tidigaregeneraladvokat sagt.
But in our complex system of balances, the force of reason does not suffice alone.This is why the Court has wisely always remained open-minded and listened to thedoubts and concerns of both specialists and ordinary citizens.
I vårt komplicerade system, där olika intressen måste balanseras mot varandra,räcker det inte alltid med förnuftsskäl. Domstolen har alltid förstått att förbli öppen ochlyhörd för experternas och allmänhetens åsikter.
In half a century of work the Court has chalked up a good number of achievements.Let me cite a few that I regard as especially important.
Domstolen har under det halvsekel den varit verksam gjort många viktigalandvinningar. Jag vill ta upp några av de viktigaste aspekterna på dessa.
Your case-law shows that you have intelligently interpreted changing economic,social and cultural trends in the Member States.
Först och främst har ni förstått att anpassa er praxis till den ekonomiska ochsamhälleliga utvecklingen i medlemsstaterna.
It sometimes meant that earlierdecisions had to be re-opened, never an easy thing to do.
Det har ibland inneburit en omprövningav tidigare avgöranden och vi vet att det inte alltid är en lätt uppgift.
In so doing,you laid the foundations for affirming the direct responsibility of the Member States totheir citizens where Community law is breached.
För det andra har ni med ert samvetsgranna och tålmodiga tolkningsarbete dragit uppde närmare riktlinjerna för tillämpningen av fördraget och sekundärrätten. På så sätt
Another achievement is your contribution to the balance between the institutions, anexample being your recognition of the European Parliament’s locus standi.
Vidare har ni vidareutvecklat den kompetensfördelning mellan institutionerna somanges i fördragen.
And thisjudicious decision was confirmed in the Treaty.
Ett exempel är när ni fastslog rätten för Europaparlamentet attväcka talan, en rätt som därefter fästes på pränt i fördraget.
Finally, you have enriched our body of law by giving it a consistent set of principlesthat also take into account the constitutional traditions of the Member States and the European Convention of Human Rights.
Slutligen har ni berikat vårt regelverk med en rad samstämmiga principer, grundadepå medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner och Europeiskakonventionen om de mänskliga rättigheterna.
In short, you have transformed a set of lawsinto a fully fledged and very effective legal system.
Ni har, med andra ord, omvandlat ensamling rättsregler till en fullständig, samstämmig och fungerande rättsordning.
Your former President, Robert Lecourt, was quite right in saying that “you haverevealed the hidden dynamics of judicial integration and you have shown that Community law can transcend the Member States and address people directly”.
Jag instämmer med Robert Lecourt, domstolens tidigare ordförande, som har sagt att”Ni har visat på den dolda dynamik som ligger i integration på juridisk väg och gjortklart att EG-rätten inte bara berör medlemsstaterna, utan att den är av direktbetydelse för folket.”
At this point I should also hail the efforts of other builders of the European legalsystem, starting with the national courts.
Kommen så här långt vill jag också nämna de andra upphovsmännen bakom den europeiska rättsordningen.
The authority of Community law and of Courtjudgments owes much to the consistent work of the courts in the Member States.
Först och främst medlemsstaternas domstolar. EG-bestämmelsernas genomslag och EG-domstolens auktoritet beror i mångt ochmycket också på ett konsekvent genomfört arbete från domarkåren i medlemsstaterna.
Judges in the Member States have adjusted to this new body of law over the years.Although they were not trained for this new task, they ably upheld the Court’sauthority and have managed to bring about consistency between national law and the Community system.
Medlemsstaternas domare har undan för undan tagit till sig de nya rättsreglerna.Deras utbildning har inte alltid gjort dem förberedda för denna uppgift, men de harbidragit till domstolens stora auktoritet och förstått att tillämpa sina nationellarättsregler i samklang med EG-rättens.
Nor can I fail to acknowledge the Court of First Instance.
Jag vill också nämna förstainstansrätten.
This Court was set up in1989 at the request of the Court of Justice to meet the need for two levels ofjurisdiction. By taking on the handling of complex cases involving individuals andfirms, it has reduced the Court of Justice’s workload, so allowing it to focus on itsprincipal role as the supreme judicial authority of the European Union.
Den inrättades 1989 på begäran av EG-domstolen för att fylla behovet av ett domstolssystem med två instanser.Förstainstansrätten handlägger komplicerade mål som berör enskilda och företag.Den lättar EG-domstolens arbetsbörda, så att denna kan koncentrera sig på sinhuvuduppgift, nämligen att fungera som EU:s högsta rättsinstans.
The Court’s 50th anniversary comes at a turning point.
Detta femtioårsjubileum infaller under ett omvälvande år.
This year we saw the end of the ECSC Treaty and completed ratification of the Nice Treaty.
I år har vi högtidlighållit att EKSG-fördraget upphörde att gälla. Ratificeringen av Nicefördraget har fullbordats. Konventet om Europas framtid pågår.
The chief aim must be to render justice in a predictableand reasonable space of time.
Och sist men inteminst: utvidgningen, denna historiska händelse, är nu inom räckhåll.
Although your admirable work rate keeps the numberof judgments rising, the case load of the two Courts remains too heavy.
Dessa stora omvälvningar har visat på behovet av en omprövning av EU:s rättssystemoch dess uppbyggnad, i synnerhet för att säkra att domarna avkunnas inom rimlig tid.Antalet avgöranden ökar visserligen hela tiden, vilket vittnar om er konstant ökandeeffektivitet, men arbetsbördan för EG-domstolen och förstainstansrätten förblir alltför tung.
The Council of the European Union and the European Parliament should take thisinto account when allocating your resources because the support of our citizens andthe national courts also depends on your efficiency.
Europeiska unionens råd och Europaparlamentet måste ta hänsyn till detta när debeslutar vilka anslag ni skall beviljas, inte minst därför att er effektivitet är enförutsättning för medborgarnas tillit och för ett gott samarbete med medlemsstaternasdomstolar.
The Court, like the other institutions, is facing major challenges.
EG-domstolen står, i likhet med de andra institutionerna, inför stora utmaningar.
Here I am thinking of issues such as asylum, immigration, freemovement and judicial cooperation in civil and penal matters.
Den första utmaningen är den konstanta utvidgningen av domstolensbehörighetsområden.
Another is naturally enlargement.
Nya, känsliga frågor tillkommer.
While it will of course enrich our body of law, it willalso bring difficulties.
Jag tänker främst på frågorkopplade till asyl, invandring, fri rörlighet och det civil- och straffrättsliga samarbetet.
We shall have the task of ensuring that decisions affecting nearly half a billion peopleremain effective, consistent and lucid.
Den andra utmaningen är naturligtvis utvidgningen.
Above all, it will be harder to ensure that Community law is uniformly interpreted andapplied in a much enlarged and diverse Community.
Utvidgningen kommer att berikavår gemensamma rättsordning, men det går inte att förneka att den också kommer attmedföra vissa svårigheter.
The Court will have to dedicate itself to this task, which is after all your basic mission.And it will have to be a top priority of the reforms undertaken under the Nice Treaty.
Vi måste även i fortsättningen förmå fatta effektiva, samstämmiga och klara beslut.De kommer snart att beröra nästan en halv miljard människor.
However, enlargement comes down to numbers.
Framförallt kommer utvidgningen att innebära att det blir mer komplicerat attgarantera en enhetlig tolkning och tillämpning av EG-rätten inom ett allt störreområde med ännu större inbördes olikheter.
In two years time the Court will have 25 judges and at least eight Advocates General,all with different training and backgrounds.
Om två år kommer EG-domstolen att ha 25 domare och minst åtta generaladvokater,med olika utbildning och bakgrund.
Both receptiveness and openness will beneeded to maintain the integrity of our legal edifice.
För att systemet skall fungera krävs en storanpassningsförmåga och ett öppet sinnelag.
But openness is not enough.
Men ett öppet sinnelag räcker inte.
The size of the college is becoming critical and abalance must be found.
Å ena sidan är deten stor fördel att ha domare från alla medlemsstater.
On the one had, it is an advantage to have judges from allthe Member States but, on the other, too big a college could jeopardise theconsistency and clarity of judgments.
Å andra sidan kan alltför mångadomare vara till skada för avgörandenas samstämmighet och klarhet.
Ajudicious approach must be adopted.
En förnuftigstyrning av verksamheten är därför av största vikt.
To conclude, I appeal in front of you to the Member States’sense of responsibility.The present structure is under strain and the pressure must be eased.
Avslutningsvis vill jag inför er rikta en vädjan till medlemsstaterna. Domstolensnuvarande uppbyggnad måste förändras.
I urge the Council to press ahead with the setting-up of first instance judicial panels to workalongside the Court of First Instance, as provided for in the Nice Treaty.
Jag uppmanar därför rådet att med detsnaraste inrätta de särskilda rättsinstanser vid sidan om förstainstansrätten somföreskrivs i Nicefördraget.
These panels should have a number of judges appropriate to the workload.
Dessa instansers storlek måste anpassas till arbetsbördan.
Nobodycould reasonably imagine that a future panel to settle cases involving Communityofficials should have 25 judges, for instance.
Så till exempel kan ingenrimligen hävda att den avdelning som skall pröva EU-institutionernas personalärendenmåste ha 25 domare!
In other words, the time has come to leave behind the “one Member State, onejudge” formula and try to devise more balanced and efficient structures.
Med andra ord är det dags att ompröva formeln ”en medlemsstat, en domare” och sesig om efter strukturer som är bättre anpassade till ändrade förhållanden, ocheffektivare.
As I thought ahead to this meeting I asked myself what Europe would be like today ifthe Court of Justice had matched Montesquieu’s description of judges as “only themouth that pronounces the words of the law, inanimate beings who can moderateneither its force nor its rigour”.
När jag förberedde mig inför detta möte frågade jag mig vad Europa skulle ha varitom EG-domstolen skulle ha rättat sig efter Montesquieus bekanta ord om attdomarna endast skall vara ”de läppar som uttalar lagens ord, oskäliga varelser sominte kan styra vare sig lagens kraft eller dess stränghet”.
Mr Ludwig Adamovich,President of the Constitutional Court of the Republic of Austria
Ludwig Adamovich,ordförande i Republiken Österrikes författningsdomstol
Address by Mr Ludwig Adamovich,
Tal av Ludwig Adamovich, ordförande i Republiken Österrikes författningsdomstol
‘Allow me, first of all, Ladies and Gentlemen, to address to the Court of Justice of the European Communities and its Members a few words in their traditional workinglanguage to salute the remarkable work which the Court has accomplished during the50 years of its existence.
”Mina damer och herrar, tillåt mig först att rikta några ord till Europeiskagemenskapernas domstol och dess ledamöter på det traditionella arbetsspråket, föratt hylla det anmärkningsvärda arbete som domstolen har utfört under sinfemtioåriga existens.
It is in the name of the national supreme courts, as President of the most ancient ofthem, that I have the honour to speak today in this court room.
Det är i de nationella högsta domstolarnas namn och i egenskap av ordförande i denäldsta av dessa domstolar som jag idag har äran att tala i denna förhandlingssal.
It is in the name of those same courts that I thank the Court and its Members mostheartily for the attention which you have given to our problems and for the collegialdialogue which you instigated and have pursued with us over the years.
Det är i samma domstolars namn som jag uttrycker vår djupaste tacksamhet tilldomstolen och dess ledamöter för den uppmärksamhet som Ni har visat medavseende på våra problem samt för den kollegiala dialog som Ni har upprättat ochupprätthållit med oss under årens lopp.
With your help and encouragement you have thus enabled us to play to the full ourrole in the application of Community law.
Ni har på så sätt gjort det möjligt för oss, samt hjälpt och uppmuntrat oss, att tillfullo fylla vår roll i tillämpningen av gemenskapsrätten.
Not only have you given us an exceptional Praetorian body of work but you have associated us fully with the achievement ofthat work.
Ni har inte endast skänktoss ett exceptionellt rättsutfyllnadsarbete, utan Ni har även låtit oss delta fullt ut idetta arbete.
Please accept our thanks, our congratulations and, of course, our best wishes for the long road opening up ahead of us all. 2
Tillsammans med vår stora tacksamhet ber jag Er mottaga våra gratulationer och givetvis våra bästa välgångsönskningar inför den långa väg som ännu ligger framför oss.2
Probably the largest and most important territorial expansion of the European Community is imminent. Moreover, on 7 December 2000, the Parliament,Council and Commission solemnly proclaimed in Nice the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Domstolens jubileum äger rum under en period av stora förändringar: Gemenskapenskanske största och viktigaste territoriella utvidgning är omedelbart förestående.Dessutom proklamerade parlamentet, rådet och kommissionen Europeiska unionensstadga om de grundläggande rättigheterna under högtidliga former den 7 december2000 i Nice.
And a specially established convention is debating a European constitution.
Och ett särskilt tillsatt konvent förbereder en europeisk konstitution.
The common principles, as defined in Article 6 of the Treaty on Union as amended bythe Treaty of Amsterdam, are characteristic of both Europe as a whole and of itsdiversity.
De gemensamma principer som definieras i artikel 6 i fördraget om unionen, i desslydelse enligt Amsterdamfördraget, kännetecknar Europa och dess mångald.
Without that diversity, Europe would not be what it is.
Utandenna mångfald skulle inte Europa vara vad det är.
The Communityacknowledges this by its commitment to the principle of subsidiarity.
Gemenskapen tar hänsyn tilldetta genom att erkänna subsidiaritetsprincipen.
That principleapplies equally at the constitutional level.
Så är även fallet vad beträffarförfattningarna.
That is shown very clearly by the very different ways in which the constitutionallegislators of the Member States have reacted to the Treaty of Maastricht _ and thevery different positions adopted by the Member States’constitutional courts on theprovisions of Article 234 EC concerning references to the European Court of Justicefor a preliminary ruling.
Detta framgår mycket tydligt av den omständigheten att lagstiftarna i medlemsstaternahar reagerat så olika på Maastrichtfördraget och av de skilda inställningar sommedlemsstaternas författningsdomstolar har till bestämmelserna i artikel 234 i EG-fördraget om begäran om förhandsavgörande från EG-domstolen.
The exercise of that jurisdiction by the Court of Justice requires not only a highdegree of expertise but also an equally high degree of sensitivity.
Domstolens tillämpning av denna befogenhet kräver inte bara omfattande sakkunskap,utan även en hög grad av sensibilitet.
Those qualities areimpressively embodied both in the person of the President, Gil Carlos Rodríguez Iglesias, and in the persons of all the judges.
Ordföranden Gil Carlos Rodríguez Iglesias ochalla domarna förenar dessa kvaliteter på ett imponerande sätt.
The European Convention on Human Rights is the common bond which ties both thetwo great European Courts and the national courts.
Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggandefriheterna är det band som förenar de båda gemenskapsdomstolarna och denationella domstolarna.
President Gil Carlos Rodríguez Iglesias illustrated this impressively and accurately in his speech on the occasion ofthe opening of the 2002 judicial year of the European Court of Human Rights.
Ordföranden Gil Carlos Rodríguez Iglesias belyste detta i sittföredrag med anledning av invigningen av Europeiska domstolens år för mänskligarättigheter år 2002 på ett imponerande och tydligt sätt.
Mr Adamovich delivered the remainder of his speech in German.
Ludwig Adamovich talade tyska under resten av sitt tal.
However, two important aspects should not be overlooked.
Det finns emellertid två viktiga aspekter som man inte får förbise.
In contrast to the Convention, the Charter includes a chapter entitled “Solidarity”concerning the field of “Fundamental Social Rights”.
Till skillnad från konventionen innehåller stadgan ett kapitel med rubriken Solidaritet,som avser området grundläggande sociala rättigheter.
It is emphasised in the preamble to the Charter that enjoyment of human rightsentails responsibilities and duties with regard to other persons, to the humancommunity and to future generations.
I stadgans ingress framhålls att åtnjutandet av de mänskliga rättigheterna ärförbundet med ansvar och förpliktelser gentemot både medmänniskor och framtidagenerationer.
Such a statement can be found in the Convention only in rather disguised form, namely only in connection with the freedomof expression (Article 10).
I konventionen finns ett sådant budskap snarare i dold form, nämligenendast i samband med yttrandefriheten (artikel 10).
I do not believe that these are truly fundamental differences. However, they do showa somewhat different approach to questions of principle, which may be reflected infuture case-law.
Jag tror inte att det är fråga om en verkligt grundläggande skillnad, men den visar ettnågot olikartat förhållningssätt till principiella problem som kan uppkomma även iframtida rättspraxis.
What is important is that cooperation between European and national institutionscontinues in the future to be characterised by mutual trust and by a readiness to worktogether in the interest of the common task.
Det är viktigt att samarbetet mellan de europeiska och de nationella institutionernaäven i framtiden kännetecknas av ett ömsesidigt förtroende och en vilja att samarbetai fråga om gemensamma uppgifter.
The Court of Justice of the European Communities has laid the foundation for this in its case-law so far.
Europeiska gemenskapernas domstol har lagtgrunden till detta i sin hittillsvarande rättspraxis.
The Court of Justice has not been afraid to develop Community law.
Domstolen har inte varit rädd för attvidareutveckla gemenskapsrätten.
There have been objectionsto this development from both a political and a jurisprudential point of view.
Det har gjorts invändningar mot detta från såvälpolitiskt håll som med hänvisning till rättsteoretiska argument.
However,the Court of Justice has succeeded in dispensing justice credibly and convincingly.
Domstolen haremellertid lyckats med att på ett trovärdigt och övertygande sätt utöva sin dömandeverksamhet.
Itis that, and not the question of the limits of interpretation, which is important and willremain so in the future.’
Det är detta, och inte frågan om gränserna för tolkningen, som är avbetydelse och som även i framtiden kommer att vara betydelsefullt.”
“When the Community falls to recollecting, all its institutions express themselves asone.
”När gemenskapen blickar bakåt tonar bilden av samtliga dess institutioner fram.
Even the most reticent of them will shed its reserve when mention is made of thehistory of its origins.
Denmest lågmälda av dem ter sig emellertid allt mindre reserverad när dessbakgrundshistoria tecknas.
But will it do likewise when it observes, looking back across theyears, the continuing process of accomplishing a great design within the legal domainentrusted to its care? ...
Kommer den att helt överge denna sin reserveradehållning när den med tiden inser att den, fortlöpande, har genomfört ett vidlyftigtprojekt inom det juridiska område som anförtrotts den?...
Few generations have witnessed the birth of a system of law.
Få generationer har sett en ny rättsordning uppstå.
Yet ours has.”
Så är dock fallet med vår generation.”
I could never have found words more apt than those spoken 30 years ago by President Robert Lecourt in order to introduce my subject at this formal sitting, wherethe Community will recollect and its institutions find their voice.
Jag skulle inte ha kunnat hitta lämpligare ord än dessa 30 år gamla uttalanden avordföranden Robert Lecourt som inledning till mitt anförande vid denna högtidligasammankomst då gemenskapen blickar bakåt och bilden av dess institutioner tonar fram.
We meet today to celebrate the 50th anniversary of an institution which has the taskof ensuring observance of Community law, that system of law also brought into being50 years ago.
Vi har nämligen samlats idag för att fira 50 års-jubileet för en institution som har tilluppgift att säkerställa att gemenskapens rättsordning efterlevs. Även dennarättsordning inrättades för 50 år sedan.
Our Court first saw the light of day as the Court of Justice of the Coal and Steel Community.
Domstolen utgjorde först domstol åt kol- och stålgemenskapen.
Although the original intention was just to create a court of arbitration, the idea of areal court of law soon took hold, thus signalling from the outset the importance ofrespect for the law in the structure of Europe.
Ursprungligen var planen att endast inrätta en skiljedomstol, men tanken på en riktigdomstol gjorde sig snart gällande. Redan från början präglades således det europeiskasamarbetet av att stor vikt lades vid efterlevnaden av lag och rätt.
The case-law of the ECSC Court,rather technical and confined to a limited field though it is, constituted the first step ina process which was gradually to lead to a new legal order.
Rättspraxis från EKSG-domstolen är visserligen ganska teknisk och avser endast ett begränsatområde, men utgör icke desto mindre början på en utveckling som gradvis skullekomma att leda till en ny rättsordning.
Thus, as early as 1956we find a reference in the Court’s case-law to review of the lawfulness of secondarylegislation as “review of constitutionality”.
Redan i domstolens rättspraxis från år 1956förekommer en hänvisning till prövningen av sekundärrättsakters lagenlighet som en”prövning av konstitutionsenligheten”.