natgillin/translations-raw huggingface dataset:
comprehensive assessment of the administrative procedure and any judicial proceedings as a whole, it must be held in this case that the principle that decisions are to be adopted within a reasonable time has not been infringed despite the exceptional duration of the period which has elapsed between the commencement of the administrative procedure and delivery of this judgment.
Även för det fall prövningen av en grund som avser åsidosättande av principen om en rimlig tidsfrist skulle kräva inte bara en separat prövning av varje skede i förfarandet utan även en helhetsbedömning av det administrativa förfarandet och eventuella domstolsförfaranden sett som en helhet, skall det i förevarande mål konstateras att principen om en rimlig tidsfrist inte har åsidosatts, trots att perioden från det att det administrativa förfarandet inleddes till dess denna dom avkunnas är ovanligt lång.
On 7 May 1997, in view of the pleas for annulment based on the undertakings' having been given insufficient access to the Commission's file on which the PVC II decision was founded, the Court of First Instance granted the appellants, in the context of measures of organisation of procedure, access to that file, save for internal Commission documents and documents containing business secrets or other confidential information.
Med tanke på de grunder för ogiltigförklaring som avsåg att företagen inte i tillräcklig utsträckning fått tillgång till kommissionens handlingar i ärendet, vilka låg till grund för det andra PVC-beslutet, beslutade förstainstansrätten den 7 maj 1997 att, såsom en processledande åtgärd, ge sökandena tillgång till dessa handlingar, med undantag för kommissionens interna handlingar och handlingar som rörde affärshemligheter eller andra konfidentiella uppgifter.
In that respect, it should be pointed out that the total duration of that period can be explained and justified by the conjunction of a complex administrative procedure and four successive sets of judicial proceedings.
Det skall påpekas att den sammanlagda tidsåtgången för denna period beror på och är motiverad av kombinationen av ett komplext administrativt förfarande och fyra domstolsförfaranden i följd.
Having consulted the file in June and July 1997, all the appellants except for Wacker-Chemie and Hoechst lodged observations at the Registry of the Court of First Instance in July and September 1997.
Efter att ha tagit del av handlingarna under juni och juli 1997 inkom samtliga sökande, med undantag av Wacker-Chemie och Hoechst, med yttranden till förstainstansrättens kansli under juli och september 1997.
The Commission lodged its observations in reply in December 1997.
Kommissionen inkom med svarsyttrande i december 1997.
By order of 22 January 1998, after the parties had been heard, the cases were rejoined for the purposes of the oral procedure, which took place between 9 and 12 February 1998.
Efter att ha hört parterna beslutades det den 22 januari 1998 att målen åter skulle förenas vad gällde det muntliga förfarandet.
The longest part of the period in question was concerned with the judicial assessment of the case, which provided those appellants raising the plea under consideration here with the opportunity to exercise fully their rights of defence.
Merparten av perioden i fråga ägnades åt en rättslig prövning av målet, varigenom de klagande som har framfört grunden i fråga fick tillfälle att utöva sin rätt till försvar till fullo.
In particular, the measures of organisation of procedure taken by the Court of First Instance during the second half of 1991 enabled them to obtain the desired clarifications as to the circumstances in which the PVC I decision had been adopted.
Särskilt genom de åtgärder för processledning som förstainstansrätten vidtog under det andra halvåret år 1991 fick klagandena de närmare upplysningar som hade begärts vad gäller omständigheterna kring antagandet av det första PVC-beslutet.
Furthermore, the measure of organisation of procedure taken by the Court of First Instance during 1997 allowed them to have full access to the Commission's file and to submit any relevant observations.
Genom den åtgärd för processledning som förstainstansrätten vidtog under år 1997 fick klagandena dessutom fullständig tillgång till kommissionens handlingar i ärendet och därefter möjlighet att yttra sig.
It follows from the findings set out above that the duration of the judicial proceedings leading to the contested judgment was justified in the light of the particular complexity of the case.
Den överklagade domen avkunnades den 20 april 1999. I domen tog förstainstansrätten ställning till samtliga av de många processuella och materiella grunderna, efter en motivering som innehöll 1269 punkter.
(iv) The complaint of infringement of the principle that decisions are to be adopted within a reasonable time on account of the total duration of the administrative and judicial proceedings in the present case
Av vad anförts ovan framgår således att tidsåtgången för det domstolsförfarande som ledde till den överklagade domen var motiverad med hänsyn till målets särskilda komplexitet.
More generally, the judicial proceedings were made subject to the language rules applicable to the Community judicature.
Mer allmänt var domstolsförfarandena underkastade de språkregler som är tillämpliga på gemenskapsdomstolarna.
In particular, they involved the submission of a very large number of pleas, some of which raised new and complex legal issues.
Framför allt föranledde domstolsförfarandena att ett mycket stort antal grunder åberopades, varav vissa avsåg
Article 14(2) of Regulation No 17, which does not permit recourse to coercive action in the event of a refusal by an undertaking to submit to such an investigation, as the Court of First Instance rightly observed in paragraph 421 of the contested judgment.
Domstolen vill i det avseendet påpeka att strävan att agera skyndsamt, vilken skall vara vägledande för kommissionen i administrativa förfaranden och för gemenskapsdomstolarna i domstolsförfaranden, inte får påverka respektive institutions ansträngningar för att bringa full klarhet i saken, ge berörda parter varje tillfälle att inge bevisning och inkomma med yttrande, och ta ställning till förekomsten av överträdelser och sanktionsåtgärder först efter moget övervägande (se, beträffande den rimliga tidsfrist som avses i artikel 5.3 i Europakonventionen, domen i det ovannämnda målet Wemhoff, 17 §; se även, beträffande artikel 6.1 i Europakonventionen, domen i det ovannämnda målet Neumeister, 21 §).
The plea raised by DSM alleging a failure to observe the principle of the inviolability of the home
Den grund som åberopats av DSM och som avser att principen om rätten till skydd för sitt hem inte beaktades
Before the Court of First Instance, DSM pleaded the illegality of all the investigations carried out in this case on the basis of written authorisations under Article 14(2) of Regulation No 17 or decisions under Article 14(3).
Överklagandet avser således enbart tillämpningen av artikel 14.2 i förordning nr 17, vilken inte tillåter att tvångsåtgärder tillgrips om ett företag vägrar att underkasta sig en sådan undersökning, vilket förstainstansrätten med rätta påpekade i punkt 421 i den överklagade domen.
It alleged, in that respect, that there had been a failure to observe the principle of the inviolability of the home within the meaning of Article 8 of the ECHR concerning the right to respect for private and family life, home and correspondence, as interpreted by the European Court of Human Rights (judgment of 16 December 1992 in Niemietz, Series A No 251-B, paragraph 31).
Vid förstainstansrätten gjorde DSM gällande att samtliga undersökningar som utfördes i detta fall, antingen med stöd av skriftlig fullmakt enligt artikel 14.2 i förordning nr 17 eller med stöd av beslut enligt artikel 14.3 i samma förordning, var rättsstridiga.
Accordingly, the complaint made by DSM against paragraph 420 of the contested judgment must be rejected as irrelevant without its being necessary to rule on the merits of the statement in that paragraph that the development of the case-law of the European Court of Human Rights relating to Article 8 of the ECHR has no direct impact on the merits of the solutions adopted in Hoechst, Dow Benelux and Dow Chemical Iberica.
DSM hävdade i det avseendet att principen om rätten till skydd för sitt hem, i den mening som avses i artikel 8 i Europakonventionen vad gäller rätten till skydd för privat- och familjeliv, hem och korrespondens, såsom den tolkats av Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter (Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter, dom av den 16 december 1992 i målet Niemietz, serie A m 251 B, 31 §), inte hade beaktats.
In that respect, it should be observed that:
Domstolen konstaterar i det avseendet följande:
Before the Court of First Instance, LVM and DSM disputed the legality, in particular under Article 6 of the ECHR, of all the information obtained from the undertakings by the Commission pursuant to Article 11(2) or (5) of Regulation No 17 irrespective of the addressees of the requests for information or decisions requiring information.
Den grund som åberopats av LVM och DSM och som avser att rätten att inte behöva vittna mot sig själv har åsidosatts
the judgments in Hoechst, Dow Benelux and Dow Chemical Iberica, which DSM considers to have been superseded by that case-law, examined generally the nature and scope of the powers of investigation conferred by Article 14 of Regulation No 17 before ruling on the validity of decisions to investigate under Article 14(3), which, in the circumstances described in Article 14(6), permit recourse to coercive measures in the event of opposition from an undertaking to an investigation ordered by a decision.
Den rättspraxis från Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter rörande sådana ingripanden av offentliga myndigheter som avses i artikel 8.2 i Europakonventionen som klaganden har åberopat avser åtgärder som dessa myndigheter vidtar mot den misstänktes vilja med hjälp av tvångsåtgärder.
None of the undertakings' responses was provided voluntarily. All of them were given
I domarna i de ovannämnda målen Hoechst mot kommissionen, Dow Benelux mot
However, it is clear from the wording of the appeal that it is directed solely against the examination by the Court of First Instance of the investigation carried out on the premises of DSM on 6 December 1983 pursuant to an authorisation dated 29 November 1983. It therefore relates only to the application of
Vid förstainstansrätten ifrågasatte LVM och DSM, särskilt med hänsyn till artikel 6 i Europakonventionen, lagenligheten av all den information som kommissionen inhämtade från
— under threat of the penalties provided for in Article 15(l)(b) of Regulation No 17.
företagen med stöd av artikel 11.2 eller 11.5 i förordning nr 17, oavsett vem som var mottagare av begäran om upplysningar eller beslutet att begära upplysningar.
or those decisions requiring information which were addressed, under Article 11(5) of Regulation No 17, to undertakings other than the appellants and against which the appellants were unable to bring an action for annulment.
avseende vilka klagandena inte har framfört någon motiverad kritik, slog fast att talan inte kunde prövas på den grunden i den mån den syftade till att besluten om att begära upplysningar, vilka hade riktats till respektive sökande, skulle förklaras rättsstridiga, av det skälet att dessa företag inte hade väckt talan om ogiltigförklaring av dessa beslut inom två månader från delgivningen.
All of the responses should have been excluded from consideration. They requested that the PVC II decision be annulled inasmuch as it was based on evidence obtained in breach of the privilege against self-incrimination.
Därav följer att grunden prövades i sak, i punkterna 443-459 i den överklagade domen, endast i den mån den avsåg att rätten att inte behöva vittna mot sig själv hade åsidosatts
The complaint made against the requests for information and against the decisions requiring information addressed to other undertakings implicitly consists of two aspects, namely the criticism (a) that the Commission obtained information incriminating those undertakings in their responses and (b) that it obtained information incriminating LVM and DSM in those same responses.
LVM och DSM gjorde gällande att det i artikel 6 i Europakonventionen, såsom den tolkats av Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter (Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter, dom av den 25 februari 1993 i målet Funke, serie A nr 256 A, 44 §; se även Europeiska kommissionen för mänskliga rättigheter, yttrande av den 10 maj 1994 i målet Saunders mot Förenade kungariket), föreskrivs en rätt att tiga och att inte behöva vittna mot sig själv, utan någon åtskillnad beroende på vilka slags upplysningar som begärs.
LVM and DSM submit that, contrary to the finding of the Court of First Instance, their plea related not only to those questions posed by the Commission in the decisions requiring information referred to in paragraphs 451 to 453 of the contested judgment, which remained unanswered, but also to the answers of certain undertakings which the Commission used as evidence.
antingen genom begäran om upplysningar som skickades med stöd av artikel 11.2 i förordning nr 17, oavsett mottagare, eftersom sådana åtgärder inte direkt kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring, eller
They maintain that application of the legal criteria resulting from the case-law of the European Court of Human Rights should have led to those six answers being excluded from use as evidence.
genom besluten om att begära upplysningar som hade skickats till andra företag än sökandena med stöd av artikel 11.5 i förordning nr 17 och mot vilka sökandena inte kunde väcka talan om ogiltigförklaring.
The Orkem judgment acknowledged as one of the general principles of Community law, of which fundamental rights are an integral part and in the light of which all Community laws must be interpreted, the right of undertakings not to be compelled by the Commission, under Article 11 of Regulation No 17, to admit their participation in an infringement (see Orkem, paragraphs 28,38 in fine and 39).
LVM och DSM gjorde således gällande att inget av företagens svar kunde användas som bevisning, utan att samtliga skulle lämnas utan beaktande.
The protection of that right means that, in the event of a dispute as to the scope of a question, it must be determined whether an answer from the undertaking to which the question is addressed is in fact equivalent to the admission of an infringement, such as to undermine the rights of the defence.
De yrkade att det andra PVC-beslutet skulle ogiltigförklaras, eftersom det var grundat på bevisning som erhållits i strid med rätten att inte behöva vittna mot sig själv.
It should be pointed out that, in paragraphs 441 and 442 of the contested judgment, to which the appellants raised no reasoned objection, the Court of First Instance declared the plea inadmissible, in so far as it sought to have the decisions requiring information which were addressed to each of them declared illegal, on the ground that the undertakings in question did not bring actions for annulment of those decisions within two months of their notification.
Den invändning som avser begäran om upplysningar och besluten om att begära upplysningar riktade till andra företag omfattar underförstått två aspekter, nämligen dels kritik mot att kommissionen i svaren från dessa företag erhöll upplysningar som var komprometterande för dessa företag, dels att kommissionen i samma svar erhöll upplysningar som var komprometterande för LVM och DSM.
The parties agree that, since Orkem, there have been further developments in the case-law of the European Court of Human Rights which the Community judicature must take into account when interpreting the fundamental rights, as introduced by the judgment in Funke, cited above, on which the appellants rely, and the judgments of 17 December 1996 in Saunders ν United Kingdom and of 3 May 2001 in J.B. ν Switzerland.
LVM och DSM har hävdat att deras grund, i motsats till vad förstainstansrätten slog fast, inte bara avsåg de frågor som kommissionen hade ställt i de beslut om att begära upplysningar som avsågs i punkterna 451—453 i den överklagade domen och som inte hade besvarats, utan även svaren från vissa företag som kommissionen hade använt som bevisning.
Accordingly, in paragraphs 443 to 459 of the contested judgment, the merits of the plea were considered only to the extent that it alleged infringement of the privilege against selfincrimination by virtue of:
De har i det avseendet åberopat sex svar, nämligen två svar från ICI och fyra svar från BASF, Elf Atochem, Solvay respektive Shell, som de särskilt hänvisade till i de repliker som ingavs till förstainstansrätten.
However, both the Orkem judgment and the recent case-law of the European Court of Human Rights require, first, the exercise of coercion against the suspect in order to obtain information from him and, second, establishment of the existence of an actual interference with the right which they define.
I domen i målet Orkem mot kommissionen erkändes — som en av gemenskapsrättens allmänna principer, som de grundläggande rättigheterna utgör en integrerad del av och med hänsyn till vilka alla gemenskapsbestämmelser skall tolkas — rätten för ett företag att inte tvingas av kommissionen, med stöd av artikel 11 i förordning nr 17, att erkänna sitt deltagande i en överträdelse (se domen i det ovannämnda målet Orkem mot kommissionen, punkterna 28, 38 in fine och 39).
Examined in the light of that finding and the specific circumstances of the present case, the either the requests for information made under Article 11(2) of Regulation No 17, irrespective of the addressees, inasmuch as such measures could not be challenged by way of a direct action for annulment;
Domstolen konstaterar att förstainstansrätten, i punkterna 441 och 442 i den överklagade domen
which they relied in the replies lodged by them in the proceedings before the Court of First Instance.
en överträdelse som medför att rätten till försvar åsidosätts.
ground of appeal alleging infringement of the privilege against selfincrimination does not permit annulment of the contested judgment on the basis of the developments in the case-law of the European Court of Human Rights.
de frågor som ställdes i detta juridiska sammanhang och som inte innebar att företagen gav svar genom vilka de tvingades att erkänna förekomsten av de överträdelser som utredningen avsåg. Enligt förstainstansrätten var dessa frågor således inte rättsstridiga i den mening som avses i domen i det ovannämnda målet Orkem mot kommissionen.
The appellants thus make it impossible for the Court of Justice to determine whether the Court of First Instance distorted the facts in its assessment of the answers given to the questions contained in the decisions which it ruled to be illegal.
Det är ostridigt att efter denna dom har det, genom domen i det ovannämnda målet Funke, som klagandena har åberopat, samt genom dom av den 17 december 1996 i målet Saunders mot Förenade kungariket och dom av den 3 maj 2001 i målet J.B. mot Schweiz, skett en ny utveckling i rättspraxis från Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter, vilken gemenskapsdomstolarna skall beakta vid tolkningen av grundläggande rättigheter.
First, regarding the requests for information under Article 11(2) of Regulation No 17, the appellants have raised no express arguments against the grounds set out in therein, on the basis of which the Court of First Instance rejected the complaint made by them.
Vad beträffar de frågor i samma beslut som den ansåg var rättsstridiga fastslog förstainstansrätten i huvudsak, utan att enbart hänvisa till de frågor som inte hade besvarats, att de inte hade föranlett några svar som utgjorde erkännanden eller innehöll komprometterande uppgifter om tredje man, eftersom företagen antingen hade vägrat att besvara dessa eller förnekat omständigheterna.
Nor do they show that the answers given to the other questions contained in the decisions which it did not consider to be illegal were used for the purposes of incrimination.
Domen i det ovannämnda målet Orkem mot kommissionen och senare rättspraxis från Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter har emellertid gemensamt dels kravet på att det utövats tvång mot den misstänkte för att erhålla vissa upplysningar från denne, dels att det är nödvändigt att kontrollera huruvida den rättighet som anges i dessa domar faktiskt har åsidosatts.
Second, regarding the decisions requiring information adopted under Article 11(5) of Regulation No 17, the Court of First Instance stated that it was undisputed that the questions contained in the decisions and challenged by the appellants were the same as those annulled by the Court of Justice in Orkem and that they were therefore vitiated by the same illegality.
Därigenom gjorde förstainstansrätten en bedömning av de faktiska omständigheterna som, med undantag för då förstainstansrätten missuppfattat bevisningen, inte utgör en rättsfråga som är underställd domstolens kontroll.
It follows that the complaint against the decisions requiring information must likewise be rejected without its being necessary to rule on the question whether the Court of First Instance erred in law in holding, in paragraphs 446 to 449 of the contested judgment and by reference to the Orkem judgment, that such decisions are illegal only in so far as a question obliges an undertaking to supply answers leading it to admit that there has been an infringement.
Mot bakgrund av detta konstaterande och de särskilda omständigheterna i målet kan dock den grund för överklagandet som avser att rätten att inte behöva vittna mot sig själv har åsidosatts inte medföra att den överklagade domen skall upphävas till följd av utvecklingen i rättspraxis från Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter.
In thus ruling on the decisions adopted under Article 11(5) of Regulation No 17, it implicitly rejected, as a matter of law, the appellants' complaint concerning those questions posed in that legal context which did not involve answers of the undertakings which led them to admit the existence of the infringement with which the investigation was concerned.
När det gäller de skrivelser med begäran om upplysningar som skickades i enlighet med artikel 11.2 i förordning nr 17 konstaterar domstolen att klagandena inte har anfört något uttryckligt argument mot de skäl som angavs i dessa punkter, varigenom förstainstansrätten fastslog att deras invändning inte kunde godtas.
In that connection, it should be observed that, under Articles 20(1) and 14(2) and (3) of Regulation No 17, information obtained during investigations must not be used for purposes other than those indicated in the order or decision pursuant to which the investigation is carried out (Dow Benelux, paragraph 17).
Under dessa omständigheter har klagandena inte gjort det möjligt för domstolen att kontrollera huruvida förstainstansrätten missuppfattade omständigheterna vid sin bedömning av svaren på de frågor i dessa beslut som den ansåg vara rättsstridiga.
With respect to the questions in those decisions which it held to be illegal, the Court of First Instance found essentially, without referring exclusively to those which remained unanswered, that they did not lead to answers constituting admissions or incriminations of third parties since they were countered either by refusals to answer or by denials.
Klagandena har inte heller visat att svaren på andra frågor i samma beslut, som förstainstansrätten inte ansåg var rättsstridiga, användes som bevisning mot dem.