natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission stated that as confirmed by the Court of First Instance,the Staff Regulationswere compatible with the freedom of expression.
Kommissionen påpekadeatt tjänsteföreskrifterna var förenliga med yttrandefriheten,vilket bekräftats av förstainstansrätten.
3.3Article 17 (2) of the Staff Regulations outlines that an official shall seek permissionfrom the Commission before publishing any matter dealing with the work of the Communities.
3.3I artikel 17.2 i tjänsteföreskrifterna sägs att en tjänsteman skall söka tillstånd från tillsättningsmyndigheten innan han offentliggör några uppgifter som rör gemenskapernasarbete.
As regards the right of freedom of expression,the Court of First Instanceruled in joined cases T-34/96 and T-163/96,Connolly v. Commission44,that the way inwhich the Staff Regulations had been interpreted in that particular case was not consideredas an unjustified limitation of the freedom of expression.
Närdet gäller rätten till yttrandefrihet innebar förstainstansrättens utslag i de förenade målen T-34/96 och T-163/96,Connolly mot kommissionen44,att det sätt på vilket tjän- steföreskrifterna hade tolkats i det specifika fallet inte kunde anses som en omotiveradbegränsning av yttrandefriheten.
Further,in T-82/99,Cwik v.Commission45,the Court established the need to strike a fair balance between ensuring thata fundamental right (such as the freedom of expression) may be exercised and protectinga legitimate objective of general interest.
I T-82/99,Cwik mot kommissionen45,konstaterade rätten vidare att man måste göra en rimlig avvägning mellan att säkerställa att en grundlägganderättighet (såsom yttrandefriheten) kan utövas och att skydda ett legitimt mål av allmäntintresse.
The Ombudsman noted that the Commission didnot take any disciplinary measures against Mr van Buitenen but that the Commission onlyreminded Mr van Buitenen of the provisions of the Staff Regulations.
Ombudsmannen noterar att kommissionen inte vidtog några disciplinära åtgärdermot Van Buitenen utan endast påminde honom om bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna.Det kan därför inte anses att kommissionen agerade oriktigt när den påminde Van Buitenen om hans åligganden enligt tjänsteföreskrifterna,eller mer allmänt,att kommisssionen inte gjorde någon rättvis avvägning mellan den grundläggande rätten till yttrandefrihet och tjänstemäns skyldigheter och ansvar.
It could thereforenot be considered that the Commission acted wrongly when it reminded Mr van Buitenenof his duties under the Staff Regulations or more generally,that the Commission did notstrike a fair balance between the fundamental right of freedom of expression and the dutiesand responsibilities of officials.
3.4Därför ansåg ombudsmannen att det inte förelåg några administrativa missförhålllanden i denna del av ärendet.
3.4Therefore,the Ombudsman found that there was no instance of maladministration inrelation to this part of the case.
På grundval av ombudsmannens undersökningar av detta klagomål förföll det inte föreligga några administrativa missförhållanden vid Europeiska kommissionen.Ombudsmannen avslutade därför ärendet.
T-34/96 and T-163/96,Bernard Connolly v. Commission,ECR [1999] II-463,paragraph 149.
T-34/96 och T-163/96,Bernard Connolly mot kommissionen,REG-P 1999,s. II-463,punkt 149.
T-82/99,Cwik v. Commission,Judgement of 14 July 2000,paragraph 52.
T-82/99,Cwik mot kommissionen,dom av den 14 juli 2000,punkt 52.
The Commission may wish to consider whether it could provide guidance to its officialson what it considers to be a fair balance between their individual right to freedom ofexpression,which includes the freedom to impart information and ideas,and their dutiesand responsibilities as officials,in particular under Articles 12 and 17 of the Staff Regulations.
_BAR_ 2000 digheter och ansvar som tjänstemän,i synnerhet enligt artiklarna 12 och 17 i tjänsteföreskrifterna.
The Ombudsman also noted the decision of the European Court of Human Rights in case Vogt v. Germany46where it was stated that all officials are individuals and as such qualify for the protection of freedom of expression as laid down in Article 10 of the European Convention on Human Rights.
Ombudsmannen framhöll också domen från Europeiska domstolen för de mänskligarättigheterna i målet Vogt mot Tyskland46,där det angavs att alla tjänstemän är individer och i denna egenskap har rätt till skydd för yttrandefriheten såsom den är fastställd i artikel10 i Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna.
On the Community level,the Court of Justice and the Court of First Instance has ruled onthe right of freedom of expression of Community officials,in particular in cases C-100/88,
På gemenskapsnivå finns utslag från EG-domstolen och förstainstansrätten om rätten tillyttrandefrihet för gemenskapens tjänstemän,i synnerhet i målen C-100/88,Oyowe mot
Oyowe v. Commission47,T-34/96 and T-163/96,Connolly v. Commission Cwik v. Commission49.
48,och T-82/99,Cwik kommissionen47,T-34/96 och T-163/96,Connolly mot kommissionenmot kommissionen49.
The Ombudsman noted that following the decisions of the Community Courts,some clarifications have been made as regards freedom of expression of Community officials.However,other questions remain in relation to Articles 12 and 17 of the Staff Regulations,in particular the question of what would be considered as a fair balance between the official’s right to freedom of expression and the legitimate interest of the Communities.
Ombudsmannen noterade att efter avgörandena från gemenskapsdomstolarna har vissaklargöranden gjorts i fråga om yttrandefriheten för gemenskapens tjänstemän. Andrafrågor återstår dock med avseende på artiklarna 12 och 17 i tjänsteföreskrifterna,isynnerhet frågan om vad som skall anses vara en rättvis avvägning mellan tjänstemannensrätt till yttrandefrihet och gemenskapernas legitima intressen.
The Ombudsman noted that the Commission has identified some related issues in its White Paper “Reforming the Commission – Part II”of 1 March 2000.
Ombudsmannen noterade att kommissionen har tagit upp några besläktade frågor i sinvitbok ”Reformen av kommissionen – Del II”av den 1 mars 2000.
Although not specifically referring to the right of the freedom of expression,Actions 57 and 58 of the White Paper state that the Commission is planning on issuing a handbook clearly explaining theofficials’rights and obligations,internal rules for the opening of proceedings,and guidelines to sanctions based on their proportionality in relation to the gravity of the offence.Furthermore,Actions 59 and 60 contain intentions of extending the Staff Regulations withrules governing whistleblowing.
Även om det inte finnsnågon särskild hänvisning till rätten till yttrandefrihet framgår det av åtgärderna 57 och 58i vitboken att kommissionen planerar att ge ut en handbok som tydligt förklarar tjänstemännens rättigheter och skyldigheter,interna bestämmelser för inledande av förfarandenoch riktlinjer för sanktioner som grundas på att dessa skall stå i proportion till hur passallvarlig överträdelsen är. Vidare innehåller åtgärderna 59 och 60 planer på att utvidgatjänsteföreskrifterna med regler om meddelarfrihet.
These provisions should give officials the possibility toreport wrongdoing through internal channels but also to channels outside the Commission.The Ombudsman noted that decisions are foreseen to be adopted in March and April 2001respectively.
Dessa bestämmelser skulle ge tjänstemän möjligheten att rapportera oegentligheter genom interna kanaler,men även tillkanaler utanför kommissionen. Ombudsmannen noterade att man har för avsikt att fattabeslut i mars respektive april 2001.
Recently the Commission has informed the Ombudsman of the steps to be taken toimprove the transparency and service for Commission staff as regards their rights and obli-
Kommissionen har nyligen informerat ombudsmannen om de åtgärder som kommer attvidtas för att förbättra öppenheten och servicen för kommissionens personal när det gällerderas rättigheter och skyldigheter enligt tjänsteföreskrifterna och andra administrativabestämmelser.
Vogt v. Germany, Judgement of 26 September 1995,Series A no. 323.
Vogt mot Tyskland,dom av den 26 september 1995,serie A,nr 323.
C-100/88,Oyowe v. Commission,ECR [1989] 4285,paragraph 16.
C-100/88,Owoye mot kommissionen,REG 1989,s. 4285,punkt 16.
T-34/96 and T-163/96,Bernard Connolly v. Commission,ECR-SC [1999] II-463,paragraphs 146-155.
T-34/96 och T-163/96,Bernard Connolly mot kommissionen,REG-P 1999,s. II-463,punkterna 146–155.
T-82/99,Cwik v. Commission,Judgement of 14 July 2000,paragraph 47-60.
T-82/99,Cwik mot kommissionen,dom av den 14 juli 2000,punkterna 47–60.
In the longer term,thereis an Action plan about the simplification of the Staff Regulations.
BESLUT EFTER EN UNDERSÖKNING
Eighteen tonnes were sold directly to retail outlets in Italy whereas two tonnes weresequestered by the Italian authorities that found that the product did not conform to ECCRegulation 429/90. EW was therefore imposed a penalty.
År 1994 exporterade Eilers & Wheeler (UK) Limited (nedan kallade EW) tjugo tonkoncentrerat smör till Italien. De brittiska myndigheterna tog prover av,analyserade ochgodkände smöret såsom varande helt i enlighet med förordning EEG nr 429/9050. Arton ton såldes direkt till detaljhandeln i Italien medan två ton beslagtogs av de italienskamyndigheterna som fann att produkten inte var i enlighet med förordning EEG nr 429/90.EW dömdes därför till böter.
Decision on complaint157/2000/ADB againstthe European Commission
Beslut i klagomål157/2000/ADB mot Europeiska kommissionen
EW considered this penalty to be unjustified.
EW ansåg att denna påföljd var obefogad.
It challenged the test results and in particular objected that the product had been tested and approved by the UK authorities.
De protesterade mot testresultaten och gjordesärskilt den invändningen att produkten redan hade testats och godkänts av de brittiskamyndigheterna.
Italyshould not have carried out any further checks.
Italien borde inte ha gjort några ytterligare kontroller. EW kontaktadedärför både Europeiskakommissionen och den brittiska regeringens Intervention Board Executive Agency (nedan kallad ”Intervention Board”).
Allegedly,the Commission failed to provide both the complainant and the Intervention Board with replies.
Enligt vad som påstås underlät kommissionen att svara både klaganden och Intervention Board.
The complainant also regretted the Commission’s failure to ensure thatthe Italian authorities abide by the terms of the aforementioned regulation.
Klaganden beklagade också kommissionens underlåtenhet att se till att de italienska myndigheterna rättade sig efter bestämmelserna i ovannämnda förordning.
On 1 February2000 EW therefore lodged a complaint with the European Ombudsman and made thefollowing allegations:
Den 1februari 2000 ingav därför EW ett klagomål till Europeiska ombudsmannen med följandeanklagelser:
1EW alleged that the Commission failed to respond to several requests made since May1995 both by EW and by the Intervention Board.
1EW påstod att kommissionen underlät att svara på flera hemställningar som gjortssedan maj 1995,både av EW och Intervention Board.
2EW alleged that since it had been made aware of the problem in May 1995, the Commission failed to ensure that the Italian Authorities abide by the terms of Regulation429/90.
2EW påstod att kommissionen sedan den hade uppmärksammats på problemet imaj1995 hade underlåtit att se till att de italienska myndigheterna rättade sig efterbestämmelserna i förordning nr 429/90.
The complaint was forwarded to the Commission whose opinion on the complaint was insummary the following:
Klagomålet vidarebefordrades till kommissionen som sammanfattningsvis yttrade sig iklagomålet enligt följande:
Regulation 429/90 provided for the grant of aid for concentrated butter intended for directconsumption in the Community.
I förordning nr 429/90 föreskrevs att stöd skulle beviljas för koncentrerat smör avsett fördirekt förbrukning inom gemenskapen.
The aid was to be paid by the Member State in which theproduct was manufactured,in the present case the UK.
Stödet skulle betalas av den medlemsstat i vilkenprodukten framställdes,i föreliggande fall i Förenade kungariket.
The management of this aidscheme,including dispute settlement,was of the responsibility of the Member States.
Det var medlemsstaternasom ansvarade för förvaltningen av denna stödordning,inklusive lösandet av tvister.
Nevertheless,in the present case,at the Intervention Board’s request,the Commissionapproached the Italian authorities on several occasions and corresponded with the Intervention Board.
I det aktuella fallet hade kommissionen ändå på uppmaning av Intervention Board vidflera tillfällen tagit kontakt med de italienska myndigheterna och korresponderat med Intervention Board.
Several meetings between the competent authorities and the Commission had taken place.
Flera möten hade hållits mellan behöriga myndigheter och kommisssionen.
The Commission’s correspondence dealing with thecomplainant’s problem was enclosed with its opinion to the Ombudsman.
Kommissionens korrespondens rörande klagandens problem bifogades dessyttrande till ombudsmannen.
The Commission’s opinion on the complainant’s allegations:
Kommissionens yttrande över klagandens påståenden:
1The Commission considered that it had co-operated with the UK and Italian Authorities more closely than it was required to do.
1Kommissionen ansåg att den hade haft ett närmare samarbete med de brittiska ochitalienska myndigheterna än vad som krävdes av den. Vidare framgick av arkivet att endastett brev sänts från klaganden till kommissionen.
The Commission nevertheless apologised for not having informed the complainantdirectly.
Kommissionen bad ändå om ursäkt för att inte ha informerat klaganden direkt.
The Commission had considered that the issue needed to be discussed directlywith the national authorities and that the complainant was aware of these steps.
Den hadeansett att frågan behövde diskuteras direkt med de inhemska myndigheterna och attklaganden var medveten om dessa åtgärder.
2The Commission challenged the complainant’s second allegation.
2Kommissionen bestred klagandens andra påstående.
It pointed out thatthe provisions contained in a regulation are binding to all Member States.
Den påpekade att bestämmmelserna i en förordning är bindande för samtliga medlemsstater.
Italy had evenadopted a circular on the application of regulation 429/90.
Italien hade till och medgodkänt ett cirkulär om tillämpningen av förordning nr 429/90.
Even though,according to this regulation,the checks on butter are to be carried out in theproducer country,there is nothing to prevent another Member State to carry out furtherroutine controls on foodstuff.
Även om kontrollerna av smör enligt denna förordning skall genomföras i producentlandetär det ingenting som hindrar en annan medlemsstat att göra ytterligare rutinkontroller avfödoämnen.
The Commission considers that it could not have addressedany objections to Italy.
Kommissionen anser att den inte hade kunnat rikta några invändningar mot Italien.
The European Ombudsman forwarded the European Commission’s opinion to thecomplainant with an invitation to make observations.
Europeiska ombudsmannen vidarebefordrade Europeiska kommissionens yttrande tillklaganden med en uppmaning att lämna kommentarer.
In his reply of 27 June 2000,EWthanked the Ombudsman for his work.
I sitt svar av den 27 juni 2000tackade EW ombudsmannen för hans arbete.
It expressed its satisfaction for the amount of information contained in the Commission’s opinion and was thankful for the Commission’sattention devoted to EW’s case.
EW uttryckte sin tillfredsställelse med informationen i kommissionens yttrande och tackade för den uppmärksamhet som kommisssionen ägnat ärendet.
EW finally pointed out that the whole problem had shown that regulation 429/90 was muteon some important issues which should be clarified for the future.
EW påpekade slutligen att hela problemet hade visat på att förordning nr 429/90 inte vartydlig i vissa viktiga frågor som borde klargöras för framtiden.
Failure to reply
Underlåtenhet att svara
1.1EW alleged that the Commission failed to respond to several requests made since May1995 both by EW and by the Intervention Board.
1.1EW påstod att kommissionen hade underlåtit att svara på flera hemställningar somgjorts sedan maj 1995,både av EW och Intervention Board.
1.2The Commission pointed out that it had had many contacts with the authoritiesinvolved,among which the Intervention Board,but it apologised for not having informed EW directly.
1.2Kommissionen påpekade att den hade haft många kontakter med berörda myndig-heter,bl.a. Intervention Board,men den bad om ursäkt för att den inte hade informerat EWdirekt.
1.3It appeared that the Commission had been active in EW’s case.
1.3Det visade sig att kommissionen hade varit aktiv i EW:s fall.
EW was informed ofit through the Ombudsman’s investigation and thanked the Commission for its efforts. The Ombudsman therefore concluded that there was no maladministration as regards thisaspect of the case.
EW informerades omdetta genom ombudsmannens undersökning och tackade kommissionen för dess insatser.Ombudsmannen slöt sig därför till att det inte förelegat något administrativt missförhålllande i denna del av ärendet.
Failure to ensure that the Italian Authorities abide by the terms of Regulation429/90
Underlåtenhet att se till att de italienska myndigheterna följer bestämmelsernai förordning nr 429/90
2.1EW alleged that since it had been made aware of the problem in May 1995, the Commission had failed to ensure that the Italian Authorities abide by the terms of Regulation 429/90.
2.1EW påstod att kommissionen,sedan den hade uppmärksammats på problemet i maj1995,hade underlåtit att se till att de italienska myndigheterna följde bestämmelserna iförordningnr429/90.
Italy should not have carried out controls over products approved inthe UK.
Italien borde inte ha genomfört kontroller av produkter somgodkänts i Förenadekungariket.
2.2According to the Commission,there was nothing to prevent a Member State fromcarrying out additional controls over foodstuff.
2.2Enligt kommissionen var det ingenting som hindrade en medlemsstat från att genomföra ytterligare kontroller av födoämnen.
Italy had not infringed the aforementionedregulation and no objections could be addressed to it.
Italien hade inte åsidosatt nämnda förordningoch inga invändningar kunde riktas mot landet.
2.3The Commission’s explanation regarding this issue appeared to be reasonable.
2.3Kommissionens förklaring i denna fråga tycktes rimlig.
The Ombudsman therefore concluded that there was no evidence of maladministrationregarding this aspect of the case.
Ombudsmannen slöt sigdärför till att det inte förelegat något administrativt missförhållande i denna del av ärendet.
On the basis of the European Ombudsman’s inquiries into this complaint,there appearedto have been no maladministration by the European Commission.
På grundval av Europeiska ombudsmannens undersökningar av detta klagomål föreföll detinte föreligga några administrativa missförhållanden vid Europeiska kommissionen.Ombudsmannen avslutade därför ärendet.
The Ombudsman therefore decided to close the case.
BESLUT EFTER EN UNDERSÖKNING
The complainant is a civil servant working for the Italian National Railway Company. Sheconsidered that she was discriminated against as her employer infringed the right to equalpayment between men and women.
Klaganden är en statstjänsteman som arbetar för det statliga italienska järnvägsbolaget.Honansåg att hon diskriminerades eftersom hennes arbetsgivare åsidosatte rätten till likalön mellan män och kvinnor.
She unsuccessfully brought the case to court in Italy.
Hon väckte talan i Italien men utan framgång.
In that connection the complainant addressed the Commission’s EUROJUS office in Rome and wondered whether her claim based on the equality of rights between men andwomen was well founded on the basis of community law.
I samband med detta vände sig klaganden till kommissionens Eurojus-kontor i Rom ochundrade om hennes yrkande,som byggde på principen om lika rättigheter för män ochkvinnor var välgrundat enligt gemenskapsrätten.
This information aimed atsupporting an appeal against the Italian judgements,or if appropriate,at lodging acomplaint on community level.
Denna information syftade till att stödjaett överklagande av de italienska domarna eller om det var lämpligt,inge klagomål pågemenskapsnivå.
On 3 April 1998,the EUROJUS office merely sent thecomplainant a leaflet on Community programmes.
Den 3april1998 sände Eurojus-kontoret bara en folder om gemenskapsprogram till klaganden.
LACK OFINFORMATIONAND FAILURE TOREGISTER APETITION
BRIST PÅ INFOR-MATION OCHUNDERLÅTENHETATT REGISTRERA ENFRAMSTÄLLNING
On 24 August 1998,the complainant addressed a petition on the aforementioned discrimination to the European Parliament’s information office in Rome and as a copy to thefollowing e-mail address:webmaster@europarl.eu.int.
Den 24 augusti 1998 ingav klaganden en framställning om diskrimineringen till Europaparlamentets informationskontor i Rom och en kopia till följande e-postadress:webmaster@europarl.eu.int.
On 11 September 1998 the Director of the Office in Rome informed the complainant that the European Parliamentwas not competent and told her that she should direct her request to the European Commission of Human Rights.
Den 11 september 1998 informerade chefen för kontoret i Rom klaganden om att Europaparlamentet inte var behörigt och talade om för henne atthon skulle vända sig med sin begäran till Europakommissionen för mänskliga rättigheter.
Decision on complaint287/99/ADB againstthe European Parliament and the European Commission
Beslut i klagomål287/99/ADB mot Europaparlamentet och Europeiska kommissionen
On 15 March 1999,considering that the Commission had failed to properly inform her,that the Parliament had failed to register her petition based on discrimination between menand women,the complainant lodged a complaint with the European Ombudsman.
Den 15 mars 1999 ingav klaganden ett klagomål till Europeiska ombudsmannen,eftersomhon ansåg att kommissionen hade underlåtit att vederbörligen informera henne och attparlamentet inte hade registrerat hennes framställning om diskriminering mellan män ochkvinnor.
The European Commission’s opinion
Europeiska kommissionens yttrande
The opinion of the European Commission on the complaint was in summary the following:
Europeiska kommissionens yttrande iklagomålet innehöll i sammanfattning följande:
On 30 March 1998,the complainant sent an information request by fax to the EUROJUSservice in Rome.
Den 30 mars 1998 sände klaganden en begäran om information med fax till Eurojus-tjän-sten i Rom.
97 her employer and that she had also lodged an administrative complaint.
Hon förklarade att hon väckt talan mot sin arbetsgivare vid nationell domstoloch att hon också hade ingett ett administrativt klagomål.
In her fax,thecomplainant asked the Commission:
I sitt faxmeddelande badklaganden kommissionen
1 to examine her case;
1 att undersöka hennes fall,
2 to communicate an opinion on the subject;
2 att yttra sig i ärendet,
3 to state whether her administrative complaint was founded;
3 att fastställa om hennes administrativa klagomål var välgrundat,och
4 to inform her as to whom she might address her case,ultimately,perhaps,at EC level.
4 att upplysa henne om till vem hon i sista hand kunde vända sig till med sitt ärende,kanske på EG-nivå.
EUROJUS sent the complainant an official publication of the European Commissionentirely devoted to equal treatment between men an women,mentioning the relevant EClaw references and the addresses of the competent authorities to refer to.
Eurojus sände klaganden en officiell publikation från Europeiska kommissionen somuteslutande handlade om lika behandling av män och kvinnor och som hänvisade till tillämplig gemenskapsrätt och gav adresserna till de behöriga myndigheter som man kundevända sig till.
Given that EUROJUS’s mission is to give free legal advice on matters relating to Europeancitizenship,it did not consider it appropriate to give an opinion on the ruling of an Italiancourt.
Eftersom Eurojus uppgift är att gratis ge juridiska råd i ärenden som rör europeisktmedborgarskap ansåg den inte att det var lämpligt att yttra sig om en italiensk domstolsutslag.