natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In assessing whether a trade mark has distinctive character within the meaning of Article 3(l)(b) and Article 3(3) of Directive 89/104, the competent authority for registering trade marks must carry out an examination by reference to the actual situation, taking account of all the circumstances of the case and in particular any use which has been made of the mark.1
Den myndighet som är behörig att registrera varumärken, vid bedömningen av om ett varumärke har särskiljningsförmåga i den mening som avses i artikel 3.1 b och 3.3 i direktiv 89/104, skall göra en konkret bedömning med beaktande av alla omständigheter i del aktuella fallet och i synnerhet av det bruk som gjorts av varumärket."
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 12 November 2002.
Artikel 2 i rådets första direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar skall tolkas så, att en färg utan vare sig form eller konturer i sig inte
Preliminary ruling (Milk and milk products — Council Regulation (EEC) No 3950/92 — Scheme applicable to the territory of the former German Democratic Republic — Reference quantities — Concepts of producer and holding — Lessee of a holding situated within that territory) (Second Chamber)
Förhandsavgörande "Mjölk och mjölkprodukter — Förordning (EEG) nr 3950/92 — Ordning tillämplig inom den före detta Tyska demokratiska republikens territorium — Referenskvantiteter — Begreppen producent och företag En person som arrenderar ett företag beläget inom nämnda territorium" (andra avdelningen)
By order of 23 May 2001 the Verwaltungsgericht (Administrative Court) Weimar referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Articles 3(2), 4(4), 5 and 9(c) and (d) of Council Regulation (EEC) No 3950/92 of 28 December 1992.
Verwaltungsgericht Weimar har, genom beslut av den 23 maj 2001 ställt tre frågor om tolkningen av artiklarna 3.2, 4.4, 5 och 9 c och d i rådets förordning (EEG) nr 3950/92 av den 28 december 1992.
The main proceedings and questions referred
Tvisten i målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
The plaintiff had a provisional reference quantity of 7 625 797 kg of milk which had been allocated to it by Thuringia.
Sökanden förfogade över en tillfällig referenskvantitet på 7 625 797 kg som den tilldelats av nämnda delstat.
During the summer of 1998, the plaintiff leased a part of the milk-production facilities of an agricultural holding in Kaarßen.
Under sommaren år 1998 arrenderade sökanden en del av anläggningarna för mjölkproduktion av ett jordbruksföretag i Kaarßen.
Subsequently, it transferred its dairy herd to the leased part-holding in Kaarßen and, initially, completely ceased producing milk in Alkersleben.
Därefter flyttade sökanden i målet vid den nationella domstolen alla sina mjölkkor till de anläggningar som arrenderats i Kaarßen och upphörde till att börja med helt med sin mjölkproduktion i Alkersleben.
However, in subsequent years, it recommenced milk production to a small extent in Alkersleben.
Sökanden i målet vid den nationella domstolen återupptog emellertid under de följande åren i liten utsträckning mjölkproduktionen i Alkersleben.
Pursuant to the relevant provisions of the Milchgarantiemengen-Verordnung (regulation on guaranteed milk quantities) of 21 March 1994 (hereinafter the 'MGV'), the Landesverwaltungsamt Thuringia, by decision of 14 June 1999, withdrew the reference quantity which had been provisionally allocated to the plaintiff in the main proceedings on the ground that it had abandoned milk production in Alkersleben.
Med tillämpning av de relevanta bestämmelserna i MGV drog Landesverwaltungsamt Thüringen, genom beslut av den 14 juni 1999, in den referenskvantitet som tillfälligt hade beviljats sökanden i målet vid den nationella domstolen, på grund av att denne hade upphört med mjölkproduktionen i Alkersleben.
The plaintiff in the main proceedings raised an objection to that decision, submitting, in particular, first, that it had not abandoned milk production but had merely located production in two sites (Alkersleben and Kaarßen) and, secondly, that under the Court's case-law there was no legal basis for attaching milk production to the main holding.
Sökanden i målet vid den nationella domstolen begärde omprövning av detta beslut och gjorde bland annat gällande dels att den inte hade upphört med mjölkproduktionen utan endast hade fördelat sin produktion på två platser (Alkersleben och Kaarßen), dels att det enligt domstolens rättspraxis inte finns någon rättslig grund för att knyta mjölkproduktionen till den plats där företaget har sitt säte.
By a decision of 9 February 2000 the Landesverwaltungsamt dismissed the objection by the plaintiff in the main proceedings.
I beslut av den 9 februari 2000 avslog Landesverwaltungsamt Thüringen den begärda omprövningen som ingivits av sökanden i målet vid den nationella domstolen.
The plaintiff thereupon brought proceedings before the Verwaltungsgericht Weimar for the annulment of the abovementioned decisions.
Den sistnämnde väckte därefter talan vid Verwaltungsgericht Weimar och yrkade att nämnda beslut skulle upphävas.
Taking the view that resolution of the dispute before it necessitated an interpretation of Community law, the Verwaltungsgericht Weimar decided to stay the proceedings and to refer a number of questions to the Court.
Eftersom Verwaltungsgericht Weimar ansåg att det krävdes en tolkning av gemenskapsrätten för att lösa tvisten, har denna domstol beslutat att vilandeförklara målet och ställa tolkningsfrågor till domstolen.
First and second questions
Den första och den andra tolkningsfrågan
In its first two questions referred for a preliminary ruling, which it is appropriate to examine together, the national court is essentially seeking to ascertain whether Article 9(c) and (d) of Regulation No 3950/92, read with Articles 3(2), 4(4) and 5 thereof, should be interpreted as meaning that all the milk production of a farmer established in the territory of the former GDR obtained on an independent basis in leased facilities situated in that territory but in different länder should be imputed to the reference quantity provisionally allocated to him.
Genom de tvä första tolkningsfrågorna, vilka skall prövas gemensamt, vill den hänskjutande domstolen få klarhet i om artikel 9 c och d i förordning nr 3950/92, jämförd med artiklarna 3.2, 4.4 och 5 i nämnda förordning, skall tolkas så att den mjölkproduktion som en jordbruksföretagare, vars rörelse har sitt säte inom före detta DDR och bedrivs i hyrda anläggningar som är belägna inom detta territorium men i olika delstater, producerar självständigt skall hänföras till den tillfälliga referenskvantitet som denne har tilldelats.
Article 9(c) and (d) of Regulation No 3950/92 preclude a milk producer who has obtained a reference quantity from being required, at the risk of losing his status as a producer, to produce that quantity in its totality, or even merely in part, in the production units which he was operating at the time when that quantity was allocated.
Bestämmelserna i artikel 9 c och d i förordning nr 3950/92 utgör hinder för att en mjölkproducent som har erhållit en referenskvantitet skall vara skyldig, vid äventyr av att annars inte längre anses vara producent, att i sin helhet eller ens delvis producera denna kvantitet i de produktionsenheter som denne drev vid tidpunkten lör tilldelningen av nämnda kvantitet.
On the contrary, a producer is free to produce the reference quantity allocated to him by a Member State in the place of production of his choice where that is situated within the territory of that state, whether he is the owner or lessee of the production facilities.
En producent är tvärtom fri att producera den referenskvantitet som denne har tilldelats av en medlemsstat på valfritt produklionsställe under förutsättning att det är beläget inom denna stats territorium, oavsett om denne äger eller hyr produktionsanläggningarna.
None the less, in the specific case of the Federal Republic of Germany it is also necessary to take into account the fact that Regulation No 3950/92 includes certain specific provisions concerning the application of the additional milk levy scheme to the territory of the former GDR.
Inte desto mindre måste man beträffande del särskilda fallet Förbundsrepubliken Tyskland även beakta att förordning nr 3950/92 innehåller vissa särskilda bestämmelser angående tillämpningen av systemet för tilläggsavgifter lör mjölk inom före detta DDR.
Thus, in order to facilitate restructuring of the agricultural holdings established in the territory of the former GDR, the table appearing in Article 3(2) of Regulation No 3950/92 fixes in a footnote the share of the total guaranteed quantities for the Federal Republic of Germany which is reserved to direct deliveries and sales by producers established within the territory of the new länder.
För att underlätta omstruktureringen av jordbruksföretag inom föredctta DDR fastställs i en fotnot till tabellen i artikel 3.2 i förordning nr 3950/92 den del av de totala garanterade kvantiteterna för Förbundsrepubliken Tyskland som är reserverad för leveranser och direkt försäljning från producenter som är etablerade i de nya delstaterna.
The competent German authorities were thus obliged to divide that share solely amongst those producers in such a way that the sum total of individual reference quantities did not exceed the limits laid down in respect of that share.
De tyska behöriga myndigheterna var således skyldiga att fördela denna del enbart mellan dessa producenter och på ett sådant sätt att summan av de individuella referenskvantiteterna inte överskrider de gränser som är fastställda för denna del.
Article 9(c) and (d) of Regulation No 3950/92, read with the table in Article 3(2) thereof, must be interpreted as meaning that a milk producer established within the territory of the former GDR is free to produce the reference quantity allocated to him in the place of production of his choice, provided that it is situated within that territory, whether he is the owner or the lessee of the production facilities.
Det kan konstaleras att artikel 9 c och d i förordning nr 3950/92, jämförd med tabellen i artikel 3.2 i denna förordning, skall tolkas på så sätt att en mjölkproducent som har sitt säte inom det territorium som förut utgjorde DDR fritt kan producera den tilldelade referenskvantiteten på valfritt produktionsställe under förutsättning att det är beläget inom detta territorium, oavsett om denne äger eller hyr produktionsanläggningarna.
In its third question the referring court is essentially asking whether Article 9(c) and (d) of Regulation No 3950/92, read with Articles 3(2), 4(4) and 5 thereof, must be interpreted as meaning that the competent national authorities may prohibit a producer established within the territory of the former GDR from transferring his milk production to facilities located in a commune which, although forming part of that territory at the time of reunification of Germany, is now attached to one of the pre-existing länder of the Federal Republic of Germany following a treaty concluded after that date.
Genom den tredje frågan vill den hänskjutande domstolen fä klarhet i om artikel 9 c och d i förordning nr 3950/92, jämförd med artiklarna 3.2,4.4 och 5 i denna förordning, skall tolkas så att behöriga nationella myndigheter kan förbjuda en producent, som är etablerad i före detta DDR, att överföra sin mjölkproduktion till anläggningar som är belägna i en kommun som, trots att den utgjorde en del av DDR:s territorium vid tidpunkten för Tysklands återföring, numera tillhör en av de gamla delstaterna i Förbundsrepubliken Tyskland till följd av ett avtal som ingåtts efter denna tidpunkt.
According to the Court the specific regime provisionally provided for in the case of the former GDR in regard to the additional milk levy is applicable to the whole of its territory, as delineated on the date of the reunification of Germany.
Enligt domstolen är det särskilda system som tillfälligt gäller för före detta DDR vad gäller tilläggsavgifter för mjölk tillämpligt inom hela detta territorium såsom det var avgränsat vid tidpunkten för Tysklands återförening.
Accordingly, the subsequent incorporation of a part of that territory within a pre-existing land of the Federal Republic of Germany cannot prejudice the possibility afforded to a producer established in the former GDR to transfer his milk production to that area provided that the quantities of milk thus produced are included in the total guaranteed quantity for the former GDR.
Det förhållandet att en del av detta territorium, efter denna tidpunkt, har upptagits i en gammal delstat i Förbundsrepubliken Tyskland kan inte påverka möjligheten för en producent som är etablerad i före detta DDR att (nerföra sin mjölkproduktion till denna del av territoriet, under förutsättning att de mjölkkvantiteter som produceras inräknas i den totala kvantitet som garanteras före detta DDR.
Article 9(c) and (d) of Regulation No 3950/92, as amended by Regulation No 751/99, and read with Articles 3(2), 4(4) and 5 of the former regulation, must be interpreted as precluding the competent national authorities from prohibiting a producer established in the former German Democratic Republic from transferring his milk production to facilities in a commune which, although forming part of that territory on the date of reunification of Germany, is henceforth incorporated in one of the pre-existing länder of the Federal Republic of Germany under a treaty concluded after that date.'
Artikel 9 c och d i rådets förordning (EEG) nr 3950/92 av den 28 december 1992 om införande av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter, i dess senast ändrade lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 751/1999 av den 9 april 1999 om anpassning av den totala kvantitet som fastställs i artikel 3 i rådets förordning (EEG) nr 3950/92 skall tolkas så att all mjölkproduktion som sköts på ett självständigt sätt av en jordbruksföretagare, som har sitt säte inom det territorium som förut utgjorde Tyska demokratiska republiken, i anläggningar som denne har arrenderat och som är belägna inom detta territorium, skall hänföras till den referenskvantitet som denne tillfälligt har tilldelats.
(2) The incorporation of the commune in which the leased facilities are located into a former Land of the Federal Republic of Germany has no effect on the interpretation of Article 9(c) and (d) of Regulation No 3950/92, as amended.'
Införlivandet av den kommun där de arrenderade anläggningarna är belägna med en före detta delstat i Förbundsrepubliken Tyskland påverkar inte tolkningen av artikel 9 c och d i förordning nr 3950/92, i ändrad lvdelse.
Preliminary ruling (Sixth VAT Directive —Articles 6(2) (a) and 13B(b) — Private use by the taxable person of a dwelling in a building forming, in its entirety, part of the assets of the business — Such use not equivalent to the leasing or letting of immovable property)
Förhandsavgörande "Sjätte men'ärdesskattedirektivet Artiklarna 6.2 första stycket a och 13 B b En skattskyldigs användning för privat brak av en bostad i en byggnad som i sin helhet ingår i en rörelses tillgångar Sådan användning skall inte likställas med utarrendering och uthyrning av fast egendom" (femte avdelningen)
By order of 25 May 2000 the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Articles 6(2)(a), 13B(b) and 17(2)(a) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977.
Bundesfinanzhof har, genom beslut av den 25 maj 2000 ställt en fråga om tolkningen av artiklarna 6.2 första stycket a, 13 B b och 17.2 a i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977.
Mr Seeling owns a tree-surgery and horticultural business which is subject to the normal tax rules.
Wolfgang Seeling är innehavare av en trädplanterings- och trädgårdsodlingsrörelse som är skattepliktig enligt lag.
In 1995 he erected a building which he treated as forming, in its entirety, part of the assets of his business.
Han lät år 1995 uppföra en byggnad som i sin helhet kom att ingå i rörelsen.
Since its completion he has used it partly for business and partly for residential purposes.
Sedan färdigställandet har Wolfgang Seeling emellertid använt byggnaden delvis i rörelsen, delvis som privatbostad.
In his VAT declaration for 1995 Mr Seeling claimed the deduction in full of the amount of VAT paid as input tax for the construction of the building.
1 sin mervärdesskattedeklaration för år 1995 begärde Wolfgang Seeling avdrag för hela den ingående mervärdesskatten på byggnadens uppförande.
He declared as taxable personal use the private use of a dwelling in the building.
Användningen för privat bruk av en bostad i byggnaden deklarerades som skattepliktigt uttag.
However, the Finanzamt regarded the private use of part of the building as being exempt personal use and refused the corresponding deductions.
Finanzamt bedömde emellertid att användningen för privat bruk av en del av byggnaden var undantagen frän skatteplikt och tillät därför inte att avdrag gjordes för den härför hänförliga mervärdesskatten.
The Finanzgericht (Finance Court) (Germany) confirmed the decision of the Finanzamt and dismissed Mr Seeling's appeal.
Finanzgericht (Tyskland) gjorde samma bedömning som Finanzamt och ogillade Wolfgang Seelings överklagande av Finanzamts beslut.
In those circumstances, the Bundesfinanzhof has decided to stay proceedings and refer a question to the Court for a preliminary ruling.
Med hänsyn till dessa omständigheter beslutade Bundesfinanzhof att vilandeförklara målet och ställa en tolkningsfråga till domstolen.
By its question the national court is essentially asking whether Articles 6(2)(a) and 13B(b) of the Sixth Directive must be interpreted as meaning that they preclude a national law which treats as an exempt supply of services, on the basis that it constitutes a leasing or letting of immovable property within the meaning of Article 13B(b), the private use by a taxable person of part of a building forming, in its entirety, part of the assets of his business.
Den nationella domstolen har ställt frågan för att fä klarhet i huruvida artiklarna 6.2 första stycket a och 13 B b i sjätte direktivet skall tolkas så, att de utgör hinder för nationell lagstiftning enligt vilken en skattskyldigs användning för privat bruk av en del av en byggnad, som i sin helhet ingår i den skattskyldiges rörelses tillgångar, skall likställas med tillhandahållande av en tjänst som är undantagen frän skatteplikt, såsom utarrendering eller ulhvrning av fast egendom i den mening som avses i artikel 13 B b.
input VAT paid on all construction costs relating to that building and, on the other, he is subject to the corresponding obligation to pay VAT on the amount of expenditure incurred to effect such use.
En skattskyldig som har valt att helt och hållet låta en byggnad ingå i sin rörelses tillgångar och som därefter använder en del av byggnaden för privat bruk dels rätt att göra avdrag för den ingående mervärdesskatten på kostnaderna för byggnadens uppförande, dels en motsvarande skyldighet att betala mervärdesskatt på de kostnader som den privata användningen har medfört.
The letting of immovable property for the purposes of Article 13B(b) of the Sixth Directive essentially involves the landlord of property assigning to the tenant, in return for rent and for an agreed period, the right to occupy his property and to exclude other persons from it.
Uthyrning av fast egendom i den mening som avses i artikel 13 B b i sjätte direktivet består i huvudsak av att ägaren till en byggnad, mot hyra och för en tid som överenskommits, ger hyresgästen rätt att ta egendomen i besittning och att utesluta andra frän den.
The private use by the taxable person of a dwelling in a building which he has treated as forming, in its entirety, part of the assets of his business does not satisfy those conditions.
En skattskyldigs användning för privat bruk av en bostad i en byggnad som i sin helhet tillhör den skattskyldiges rörelse uppfyller inte dessa villkor.
It follows that the private use by the taxable person of a dwelling in a building which he has treated as forming, in its entirety, part of the assets of his business does not fall within Article 13B(b) of the Sixth Directive.
Av detta följer att en skattskyldigs användning för privat bruk av en bostad i en byggnad som i sin helhet tillhör den skattskyldiges rörelse inte omfattas av artikel 13 B b i sjätte direktivet.
'Articles 6(2)(a) and 13B(b) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, must be interpreted as precluding national legislation which treats as an exempt supply of services, on the basis that it constitutes a leasing or letting of immovable property within the meaning of Article 13B(b), the private use by a taxable person of part of a building which ¿v treated as forming, in its entirety, part of the assets of his business.'
"Artiklarna 6.2 första stycket a och 13 B b i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund skall tolkas så, att de utgör hinder för nationell lagstiftning enligt vilken en skattskyldigs användning för privat bruk av en del av en byggnad, som i sin helhet ingår i den skattskyldiges rörelses tillgångar, skall likställas med tillhandahållande av en tjänst som är undantagen från skatteplikt, såsom utarrendering eller uthyrning av fast egendom i den mening som avses i artikel 13 B b*
Advocate General F. G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 16 May 2002.
Generaladvokaten F. G. Jacobs har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 16 maj 2002.
'A Member State may not treat the use for private residential purposes of a dwelling in business premises forming as a whole part of the assets of the business as tax-exempt in accordance with Article 13(B)(b) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment.'
En medlemsstat får inte undanta användning för privat bruk av en lägenhet i en byggnad som ingår i en rörelses tillgångar från skatteplikt i enlighet med artikel 13 B b i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Gemensamt svstem för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund.
Case C-438/00 Deutscher Handballbund eV ν Maros Kolpak External relations
Mål C-438/00 Deutscher Handballbund eV och Maros Kolpak Yttre förbindelser
Preliminary ruling (External relations —Association Agreement between the Communities and Slovakia —Article 38(1) —Free movement o f workers—Principle of non-discrimination — Handball—Limitation on the number of professional players having the nationality of non-member countries who may play on a team in the league of a sports federation) (Fifth Chamber)
Förhandsavgörande "Yttre förbindelser Avtal om associering mellan gemenskapen och Slovakien Artikel 38.1 Fri rörlighet för arbetstagare Icke-diskrimineringsprincipen Handboll Begränsning av det antal professionella spelare från tredje länder som kan delta i ett idrottsförbunds mästerskap" (femte avdelningen)
By order of 15 November 2000 the Oberlandesgericht (Higher Regional Court) Hamm referred for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 38(1) of the Europe Agreement establishing an association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Slovak Republic, of the other part, signed in Luxembourg on 4 October 1993.
Oberlandesgericht Hamm har, genom beslut av den 15 november 2000 ställt en fråga om tolkningen av artikel 38.1 i Europaavtalet om upprättande aven associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Slovakien, å andra sidan, som har slutits i Bryssel den 4 oktober 1993.