natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the absence of a date fixed by the Autorità, the Corte costituzionale set 31 December 2003 as the date by which the programmes broadcast by the channels in breach of the threshold would have to be broadcast only by satellite or cable, so that, according to the national court, the radio frequencies to be allocated to Centro Europa 7 would be freed up.
Då Autorità inte fastställt någon frist slog Corte costituzionale fast den 31 december 2003 som den dag då de program som sändes av överskottskanaler endast borde ha sänts via satellit eller kabel för att härigenom frigöra de radiofrekvenser som skulle tilldelas Centro Europa 7.
According to the national court, that deadline was, however, not complied with following the intervention of the national legislature, as Article 1 of Decree-Law No 352/2003, now Law No 43 of 24 February 2004, extended the activities of the channels in breach of the threshold pending the completion of an inquiry by the Autorità into the development of digital channels, then by virtue of Law No 112/2004, in the light of, inter alia, Article 23(5) thereof.
Fristen respekterades emellertid inte enligt den hänskjutande domstolen sedan lagstiftaren ingripit. Enligt artikel 1 i lagdekret nr 352/2003, som senare blev lag nr 43 av den 24 februari 2004, förlängdes överskottskanalernas verksamhet fram till dess en utredning gjorts av Autorità om utvecklingen av digitala televisionskanaler, och därefter enligt lag nr 112/2004, särskilt artikel 23.5.
Law No 112/2004 extended, by a general authorisation mechanism, the possibility for the channels in breach of the threshold to continue to broadcast on the terrestrial radio frequencies until the national allocation plan for radio frequencies for digital television was implemented, with the result that those channels were not required to free up the radio frequencies intended for allocation to the rights holders.
Genom en generell medgivandemekanism i lag nr 112/2004 förlängdes möjligheten för överskottskanaler att fortsätta sina sändningar via markbundna frekvenser fram till dess att den nationella planen för tilldelning av radiofrekvenser för digital television hade genomförts. Dessa kanaler hade således ingen skyldighet att frigöra de radiofrekvenser som var avsedda att tilldelas koncessionsinnehavare.
According to the national court, that Law therefore had the effect of blocking the radio frequencies intended for allocation to the rights holders and of preventing operators other than those de facto broadcasting on terrestrial frequencies from participating in the digital television experimentation.
Lag nr 112/2004 ledde, enligt den hänskjutande domstolen, således till att radiofrekvenser som var avsedda att tilldelas koncessionsinnehavare för analoga sändningar inte frigjordes. Andra operatörer än de som rent faktiskt sänder via markbundna frekvenser hindrades härigenom från att delta i försöksverksamheten med digital television.
Since Centro Europa 7 disputed the compatibility of Decree-Law No 352/2003 and Law No 112/2004 with Community law, the Consiglio di Stato asks whether the Italian legislation, starting from Law No 249/1997, is compatible with the Treaty provisions on freedom to provide services and on competition, Articles 8 and 9(1) of the Framework Directive, Articles 5, 7 and 17 of the Authorisation Directive and the principle of pluralism of information sources, part of Article 10 of the ECHR, as a general principle of Community law.
Centro Europa 7 menar att lagdekret nr 352/2003 och lag nr 112/2004 strider mot gemenskapsrätten. Consiglio di Stato undrar därför huruvida italiensk lagstiftning, från och med lag nr 249/1997, överensstämmer med fördragets bestämmelser om friheten att tillhandahålla tjänster och dess konkurrensregler, med artiklarna 8 och 9.1 i ramdirektivet, med artiklarna 5, 7 och 17 i auktorisationsdirektivet samt med principen om mångfald bland informationskällor, som fastställs i artikel 10 i Europakonventionen, i dess egenskap av allmän princip för gemenskapsrätten.
In those circumstances, the Consiglio di Stato decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Mot denna bakgrund beslutade Consiglio di Stato att vilandeförklara målet och att ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
‘(1) Does Article 10 of the ECHR, as referred to in Article 6 of the [EU] Treaty, guarantee pluralism in the broadcasting sector, thus requiring the Member States to secure pluralism and competition in the sector based on an antitrust system which, in step with technological development, secures network access and a multiplicity of operators and renders duopolistic market behaviour unlawful?
”1) Skall artikel 10 i Europakonventionen, vilken det hänvisas till i artikel 6 [EU], anses säkerställa mångfald i fråga om extern information inom TV-branschen, vilket medför en skyldighet för medlemsstaterna att säkerställa en verklig mångfald och konkurrens inom branschen, en konkurrens som grundas på antitrustregler som med hänsyn till den tekniska utvecklingen säkerställer tillgång till kanalerna och en mångfald av aktörer, varför det inte är möjligt att tillåta en duopolistisk ordning på marknaden?
(2) Do the provisions of the … Treaty which secure freedom to provide services and competition, on the interpretation provided by the Commission in the interpretative communication of 29 April 2000 on grants of rights under Community law, require the principles governing that matter to be capable of ensuring equal nondiscriminatory treatment, as well as transparency, proportionality and respect for the rights of individuals; and are those provisions and principles of the Treaty infringed by Article 3(7) of Italian Law No 249/1997, and by Article 1 of Decree-Law [No 352/2003], inasmuch as those provisions enabled individuals operating networks in breach of the limits laid down by competition law to continue to operate, thereby excluding operators, such as the appellant undertaking, which, though in possession of the relevant rights granted following a regular competitive procedure, were unable to carry on the activity in respect of which such rights were granted because of a failure to allocate frequencies owing to their insufficient number or scarcity as a result of the continued exercise of rights by the owners of networks in breach of the limits on concentrations under antitrust law?
2) Krävs det enligt de bestämmelser i … fördraget som säkerställer friheten att tillhandahålla tjänster och konkurrens, såsom dessa tolkats av kommissionen i tolkningsmeddelandet av den 29 april 2000 om koncessioner enligt EG-rätten, att principerna för tilldelning av koncessioner skall kunna säkerställa en ickediskriminerande likabehandling, liksom insyn, proportionalitet och respekt för enskildas rättigheter? Står bestämmelserna i italiensk rätt, däribland artikel 3.7 i lag nr 249/1997 och artikel 1 i lagdekret nr [352/2003], i strid med dessa bestämmelser och principer i fördraget, genom att det enligt de nationella bestämmelserna är tillåtet för företag som driver televisionskanaler som överskrider antitrustreglernas gränser att fortsätta bedriva sin verksamhet, vilket har medfört att sådana aktörer som klagandebolaget utestängts från marknaden genom att de, trots att de innehar vederbörlig koncession som tilldelats efter ett regelrätt urvalsförfarande, inte har kunnat bedriva den verksamhet som koncessionen avser på grund av att de inte har tilldelats några frekvenser (på grund av att frekvenserna är otillräckliga eller på grund av bristen på frekvenser, vilket beror på att de företag som har så kallade överskottskanaler fortsätter att bedriva sin verksamhet)?
(3) With effect from 25 July 2003, does Article 17 of [the Authorisation Directive] render that directive directly effective in the internal legal order and oblige a
3) Följer det av artikel 17 i [auktorisationsdirektivet] att direktivet från och med den 25 juli 2003 har direkt effekt i den nationella rättsordningen, och innebär artikeln
Member State which has granted broadcasting rights (right to install networks or provide electronic communication services or the right to use frequencies) to bring them into line with Community rules; and does that entail the need actually to allocate the frequencies necessary for carrying on the activity in question?
DOM AV DEN 31.1.2008 — MÅL C-380/05 en skyldighet för den medlemsstat som utfärdat koncessioner för TV-sändnings-verksamhet (inbegripet rätten att installera kommunikationsnät eller tillhandahålla elektroniska kommunikationstjänster eller nyttjanderätten till frekvenser) att anpassa koncessionerna till gemenskapsbestämmelserna?
(4) Do Article 9 of [the Framework Directive] and Article 5 of the Authorisation Directive providing for transparent and nondiscriminatory public procedures (Article 5) conducted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria (Article 9) preclude a system providing for general authorisation under national law (Article 23(5) of Law No 112/2004); by permitting the continued operation, under that system of networks in breach of limits and not selected under a competitive procedure, do those provisions ultimately impinge on the Community-law rights under (Article 17(2) of the … Authorisation Directive) of other undertakings which are prevented from operating even though they have been successful in competitive procedures?
4) Skall bestämmelser om ett generellt medgivande som föreskrivs i nationell rätt (artikel 23.5 i lag nr 112/2004), vilka – genom att tillåta att så kallade överskottskanaler som inte valts ut i offentlig upphandling fortsätter med sin sändningsverksamhet – medför att andra företags rättigheter enligt gemenskapslagstiftningen påverkas (artikel 17.2 i … auktorisationsdirektivet) och att de förhindras att bedriva sin verksamhet trots att de tilldelats en koncession efter offentlig upphandling, anses stå i strid med artikel 9 i ramdirektivet och artikel 5 i auktorisationdirektivet, i vilka det föreskrivs att tilldelningen skall ske genom ett öppet och ickediskriminerande förfarande med god insyn (artikel 5) som är baserat på objektiva, öppet redovisade, ickediskriminerande och proportionella kriterier (artikel 9)?
(5) Do Article 9 of the [Framework Directive], the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of the Authorisation Directive, and Article 4 of the [Competition Directive], require the Member States to arrange for the cessation, at least as from 25 July 2003 (see Article 17 of the Authorisation Directive), of a situation of de facto use of frequencies (use of facilities without grant of rights or authorisations issued following a selection procedure), on the basis of the broadcasting system already in place, so that broadcasting cannot be undertaken where there is no proper planning in regard to matters concerning the airwaves and no logical increase in pluralism, in contravention of rights awarded by the Member State following a public procedure?
5) Innebär artikel 9 i [ramdirektivet], artiklarna 5.2 andra stycket och 7.3 i [auktorisationsdirektivet] samt artikel 4 i konkurrensdirektivet en skyldighet för medlemsstaterna att, i vart fall från och med den 25 juli 2003 (se artikel 17 i auktorisationsdirektivet), se till att den faktiska användningen av frekvenser upphör (drift av system utan koncession eller tillstånd som utfärdats efter en jämförelse av de sökande) med avseende på verksamhet för TV-sändning, som den som bedrivits, så att det inte är tillåtet att bedriva sådan verksamhet utan en korrekt planering av etern och utan att detta är ägnat att öka mångfalden, vilket dessutom står i strid med de koncessioner som medlemsstaten har tilldelat efter ett offentligt förfarande?
(6) Is the derogation in the second subparagraph of Article 5(2) of the … Authorisation Directive, and in Article 4 of the [Competition Directive], available to be relied on by the Member State solely in order to protect pluralism of information and to guarantee the protection of cultural or linguistic diversity and not in favour of operators of networks in breach of the antitrust limits laid down in national competition legislation?
6) Kunde och kan undantaget i artikel 5.2 andra stycket i [auktorisationsdirektivet] och artikel 4 i konkurrensdirektivet åberopas av medlemsstaten endast med hänvisning till skyddet för informationsmångfalden och för att säkerställa skyddet för kulturell eller språklig mångfald, och inte till förmån för de företag som driver kanaler som överskrider de gränser i antitrustreglerna som redan föreskrivs i den nationella lagstiftningen?
(7) In order to benefit from the derogation under Article 5 of [the Authorisation Directive], does the Member State have to indicate the objectives actually pursued by the national derogatory rules?
7) Måste medlemsstaten, för att kunna använda sig av det undantag som föreskrivs i artikel 5 i [auktorisationsdirektivet], ange vilka syften som faktiskt eftersträvas genom de nationella undantagsbestämmelserna?
(8) May that derogation be applied, in addition to the case of the concessionary of the public broadcasting service (RAI in Italy), in favour also of private operators who have been unsuccessful in competitive procedures and to the detriment of undertakings who may have duly been granted rights following a competitive procedure?
8) Kan undantaget, förutom när det gäller koncessionshavaren för public service TV (RAI i Italien), även vara tillämpligt till förmån för privata aktörer som inte tilldelats en koncession efter ett urvalsförfarande och till nackdel för företag som däremot i vederbörlig ordning tilldelats koncession efter offentlig upphandling?
By its questions, the national court asks the Court, essentially, to rule on the interpretation of the provisions of the Treaty on freedom to provide services and competition, the Framework Directive, the Authorisation Directive, the Competition Directive and Article 10 of the ECHR, in so far as Article 6 EU refers thereto.
Den hänskjutande domstolen har ställt sina frågor för att domstolen skall uttala sig om tolkningen av fördragets bestämmelser om friheten att tillhandahålla tjänster, fördragets konkurrensregler, ramdirektivet, auktorisationsdirektivet, konkurrensdirektivet samt artikel 10 i Europakonventionen, i den mån det i artikel 6 EU hänvisas till denna.
The jurisdiction of the Court and the admissibility of the questions
Huruvida domstolen är behörig och huruvida tolkningsfrågorna kan upptas till sakprövning
As a preliminary point, it must be stated, first, that by some of its questions the national court is inviting the Court to give a ruling on the compatibility with Community law of certain provisions of the Italian legislation relevant in this case.
Domstolen konstaterar inledningsvis att den hänskjutande domstolen genom vissa av sina frågor önskar att domstolen tar ställning till huruvida vissa av de för målet aktuella bestämmelserna i italiensk lagstiftning är förenliga med gemenskapsrätten.
It is therefore appropriate for the Court, in the present case, to restrict its analysis to the provisions of Community law by providing an interpretation of them which will be of use to the national court, which has the task of determining the compatibility of the provisions of national law with Community law, for the purposes of deciding the dispute before it.
Domstolen skall i förevarande mål således begränsa sin prövning till de gemenskapsrättsliga bestämmelserna och tolka dessa på ett sätt som är användbart för den hänskjutande domstolen. Det ankommer sedan på den hänskjutande domstolen att bedöma huruvida de nationella bestämmelserna är förenliga med gemenskapsrätten för att döma i det mål som anhängiggjorts vid den.
None the less, the Court has no jurisdiction to give a preliminary ruling on a question submitted by a national court where it is quite obvious that the ruling sought by that
Domstolen kan likväl inte avgöra en fråga som en nationell domstol har ställt, då det är uppenbart att den tolkning av en gemenskapsrättslig regel som den nationella
In that regard, the decision making the reference must set out the precise reasons why the national court was unsure as to the interpretation of Community law and why it considered it necessary to refer questions to the Court for a preliminary ruling.
Den nationella domstolen skall i begäran om förhandsavgörande ange de närmare skälen till att den anser det vara oklart hur gemenskapsrätten skall tolkas och till att den anser det nödvändigt att ställa tolkningsfrågor till domstolen.
It must be stated, however, that as regards its tenth question, the national court does not give any indication as to the Community provisions which it requires to be interpreted or any explanation of the link it establishes between those provisions and the dispute in the main proceedings or the subject-matter of that dispute.
Vad gäller den tionde frågan finner domstolen att den hänskjutande domstolen inte angett vilka regler i gemenskapsrätten som den begär tolkning av och inte heller vilket samband den anser att det finns mellan dessa bestämmelser och tvisten vid den nationella domstolen eller föremålet för denna tvist.
The tenth question is for that reason inadmissible.
Den tionde frågan kan därför inte tas upp till prövning.
Thirdly, the need to provide an interpretation of Community law which will be of use to the national court makes it necessary that the referring court should define the factual and legislative context of the questions it is asking or, at the very least,
Domstolen erinrar i detta avseende om att det krävs att den nationella domstolen klargör den faktiska och rättsliga bakgrunden till de frågor som ställs, eller att den åtminstone förklarar de faktiska omständigheter som ligger till grund för dessa
Those requirements are of particular importance in the area of competition, which is characterised by complex factual and legal situations (see Telemarsicabruzzo and Others, paragraph 7; Bettati, paragraph 68; and Albany International, paragraph 39).
Detta krav är av särskild betydelse på konkurrensområdet, som kännetecknas av komplicerade faktiska och rättsliga förhållanden (dom i de ovannämnda förenade målen Telemarsicabruzzo m.fl., punkt 7, och domarna i de ovannämnda målen Bettati, punkt 68, och Albany International, punkt 39).
In this case, as the Advocate General notes in point 27 of his Opinion, it seems that, by asking for an interpretation of the provisions of the Treaty on competition in its second question, the referring court has in mind, essentially, Article 86(1) EC, read in conjunction with Article 82 EC.
Det framgår, i likhet med vad generaladvokaten har påpekat i punkt 27 i sitt förslag till avgörande, att den hänskjutande domstolen, när den genom sin andra fråga begär en tolkning av fördragets konkurrensbestämmelser, främst vill ha en tolkning av artikel 86.1 EG jämförd med artikel 82 EG.
However, the decision making the reference does not contain any indication regarding, inter alia, the definition of the relevant market, the calculation of the market shares held by the various undertakings operating on that market, and the supposed abuse of a dominant position.
I begäran om förhandsavgörande saknas dock uppgifter om framför allt definitionen av den relevanta marknaden, beräkningen av marknadsandelarna för de olika företag som är verksamma på nämnda marknad och det misstänkta missbruket av en dominerande ställning.
Consequently, it must be held that, in so far as it relates to the Treaty provisions on competition, the second question is inadmissible (see, to that effect, Case C-134/03 Viacom Outdoor [2005] ECR I-1167, paragraphs 25 to 29).
Domstolen anser därför att den hänskjutande domstolens andra fråga avseende fördragets konkurrensbestämmelser inte kan tas upp till prövning (se, för ett liknande resonemang, dom av den 17 februari 2005 i mål C-134/03, Viacom Outdoor, REG 2005, s. I-1167, punkterna 25–29).
The ninth question must be regarded as being inadmissible on the same grounds.
Av samma skäl kan inte heller den nionde frågan upptas till prövning.
Fourthly, it is necessary to determine whether the Court has jurisdiction in the present case to give a ruling on Article 49 EC, since it is common ground that all aspects of the main proceedings are confined within only one Member State.
Domstolen skall för det fjärde pröva om den i förevarande mål är behörig att uttala sig om artikel 49 EG, eftersom det är utrett att samtliga omständigheter i målet vid den nationella domstolen hänför sig till en och samma medlemsstat.
It is possible, in the main proceedings, that undertakings established in Member States other than the Italian Republic have been or would be interested in providing the services concerned (see, to that effect, Case C-87/94 Commission v Belgium [1996] ECR I-2043, paragraph 33, and Case C-458/03 Parking Brixen [2005] ECR I-8585, paragraph 55).
Det kan emellertid inte uteslutas i målet vid den nationella domstolen att företag som är etablerade i andra medlemsstater än Republiken Italien hade kunnat vara eller är intresserade av att tillhandahålla de berörda tjänsterna (se, för ett liknande resonemang, dom av den 25 april 1996 i mål C-87/94, kommissionen mot Belgien, REG 1996, s.
The finding of a link with intra-Community trade will be presumed if the market in question has a certain crossborder interest (Case C-507/03 Commission v Ireland [2007] ECR I-9777, paragraph 29), which it is for the national court to determine.
Det presumeras att ett samband med handeln inom gemenskapen föreligger om den relevanta marknaden har ett bestämt gränsöverskridande intresse (dom av den 13 november 2007 i mål C-507/03, kommissionen mot Irland, REG 2007, s. I-9777, punkt 29), vilket det ankommer på den nationella domstolen att kontrollera.
In any event, it is necessary to answer the second question referred to the Court in this case since it relates to Article 49 EC.
Den andra frågan som underställts domstolen för bedömning i förevarande mål skall under alla omständigheter besvaras i den mån den avser artikel 49 EG.
Consequently, the Court has jurisdiction to give a ruling on the interpretation of Article 49 EC.
Domstolen är följaktligen behörig att uttala sig om tolkningen av artikel 49 EG.
The second question is therefore admissible in so far as it relates to Article 49 EC.
Den andra frågan kan därför upptas till prövning i den del som avser artikel 49 EG.
The second, fourth and fifth questions
Den andra, den fjärde och den femte frågan
The second, fourth and fifth questions all relate, essentially, to whether the provisions of Article 49 EC or the NCRF preclude, in television broadcasting matters, national
Den andra, den fjärde och den femte frågan har alla ställts i syfte att domstolen skall klargöra huruvida bestämmelserna i artikel 49 EG eller i NGR, vad gäller TV-sänd-
It is true that, in respect of the second question, the Court can answer from the point of view of Article 49 EC only in so far as that question relates to Italian legislation, namely Article 3(7) of Law No 249/1997, which pre-dates the application of the NCRF, as is clear from Article 28(1) of the Framework Directive, Article 18(1) of the Authorisation Directive and Article 9 of the Competition Directive.
Domstolen kan förvisso endast besvara den andra frågan med utgångspunkt i artikel 49 EG i den mån frågan avser den italienska lagstiftning (nämligen artikel 3.7 i lag nr 249/1997) som föregår ikraftträdandet av NGR, vilket framgår av artikel 28.1 i ramdirektivet, artikel 18.1 i auktorisationsdirektivet och artikel 9 i konkurrensdirektivet.
Likewise, the fourth and fifth questions refer only to the NCRF, since they concern national legislation subsequent to the date of application of the NCRF, namely the provisions of Law No 112/2004.
På samma sätt avser den fjärde och den femte frågan endast NGR, eftersom de gäller nationell lagstiftning som ligger senare i tiden än ikraftträdandet av NGR, nämligen bestämmelserna i lag nr 112/2004.
First, however, the second question also relates to Italian legislation subsequent to the applicability of the NCRF, namely Article 1 of Decree-Law No 352/2003.
Den andra frågan avser emellertid även italiensk lagstiftning som antagits efter ikraftträdandet av NGR, det vill säga artikel 1 i lagdekret nr 352/2003.