natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under that proposal, Article 19(2) was justified in the following terms:‘The factors mentioned in this paragraph must be excluded from the calculation of the proportion lest, being unrepresentative of the taxable person’s business activity, they should deprive the amount of any real significance.
Enligt detta förslag motiverades artikel 19.2 på följande sätt:”De förhållanden som avses i denna punkt skall undantas från beräkningen av andelen, för att hindra att de skall kunna snedvrida den verkliga betydelsen i den mån som dessa förhållanden inte återspeglar den skattskyldiges yrkesverksamhet.
Such is the case with sales of capital items and real estate and financial transactions which are only ancillary operations, that is to say are only of secondary importance in relation to the total turnover of the business.
Detta är fallet med försäljning av anläggningstillgångar och med fastighetstransaktioner och finansiella transaktioner som endast genomförs som en underordnad verksamhet, det vill säga som endast har en underordnad eller tillfällig betydelse i förhållande till företagets totala omsättning.
These factors are only excluded if they are not part of the usual business activity of the taxable person’ (p. 19).
Dessa transaktioner undantas för övrigt endast om de inte omfattas av den skattskyldiges normala yrkesverksamhet” (s. 20).
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING incidental activity but constituted a usual and regular activity.
NORDANIA FINANS OCH BG FACTORING samhet, utan utgjorde en normal och regelbunden verksamhet.
The number of vehicles sold by Erhvervsfinans in 1998, as the Commission points out, confirms that analysis.
Det antal bilar som Erhvervsfinans sålde under år 1998 bekräftar, såsom kommissionen har påpekat, denna bedömning.
The concept of ‘capital goods’, mentioned in Article 19 of the Sixth Directive, may not therefore include goods the acquisition and subsequent sale of which form an integral part of the taxable person’s normal business activity liable for VAT.
Begreppet anläggningstillgångar enligt artikel 19 i sjätte direktivet skall således inte inbegripa tillgångar beträffande vilka förvärvet och därefter försäljningen utgör en integrerad del av den skattskyldiges normala verksamhet som är mervärdesskattepliktig.
When such acquisition and sale form part of that usual activity, they require goods and services to be used that have been acquired by the taxable person for carrying on his taxable activities.
När detta förvärv och denna avyttring ingår i denna normala verksamhet skall den skattskyldige använda de förvärvade varorna och tjänsterna för att utöva sin beskattade verksamhet.
The turnover relating to disposal of such goods must therefore be taken into account in calculating the deductible proportion in order that the latter can reflect the normal activities of the taxable person and, thus, the share of use for taxable activities of the goods and services assigned to mixed use.
Den omsättning som kan hänföras till avyttringen av sådana tillgångar skall således beaktas vid beräkningen av den avdragsgilla andelen för att denna skall kunna återspegla den skattskyldiges regelbundna verksamhet och följaktligen den del av användningen som avser den beskattade verksamheten när det är fråga om varor och tjänster som har en blandad användning.
Failing that, that share of use would not enable the taxable person to obtain the VAT refund which it is entitled to claim and the objective of ensuring the neutrality of the Community system of VAT would not be met.
I sämsta fall ger denna del av användningen inte den skattskyldige möjlighet att erhålla återbetalning av den mervärdesskatt som han har rätt att göra gällande och målet avseende neutralitet i det gemensamma mervärdesskattesystemet är inte uppnått.
Under those circumstances, it appears to be beyond dispute that the overall expenses incurred by that undertaking for its business premises, its office equipment, its computer equipment, its telephone, the auditing of its accounts, and so on, likewise served in bringing about those sales.
Under dessa omständigheter kan det enligt min mening inte ifrågasättas att de allmänna omkostnader som detta företag haft för sina affärslokaler, sina kontorsmöbler, sin datorutrustning, sin telefon, granskningen av räkenskaperna m.m. likaså har bidragit till att dessa försäljningar har kunnat förverkligas.
In the main proceedings in the present case, the information provided by the national court indicates clearly that the purchase and sale of leased vehicles were organised professionally and systematically and that the expected sales proceeds were taken into account in determining the amount of the rental.
I förevarande fall framgår det av de uppgifter som den hänskjutande domstolen har lämnat att köpet och försäljningen av de bilar som leasades ut var yrkesmässigt och systematiskt organiserat och att de förväntade intäkterna från försäljningen hade beaktats vid fastställandet av leasingavgiften.
It follows that the sale of those vehicles was not in the nature of an
Av detta följer att försäljningen av dessa bilar inte har karaktären av en underordnad verk-
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court reply as follows to the question referred for a preliminary ruling by the Højesteret:
Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen skall besvara frågan från Højesteret enligt följande:
‘The expression “capital goods used by the taxable person for the purposes of his business” in Article 19(2) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, must be interpreted as not including goods purchased by a leasing undertaking with a view, first of all, to leasing them and, subsequently, to reselling them at the end of the leasing contracts, in the case where the sale of the goods at the end of the lease contracts forms an integral part of the usual business activities of that undertaking.’
Uttrycket ”anläggningstillgångar som används av den skattskyldiga personen i hans rörelse” i artikel 19.2 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund, skall tolkas så att det inte omfattar de tillgångar som ett leasingföretag köper för att dels leasa ut dem, dels sälja dem vidare när leasingavtalen har löpt ut, eftersom försäljningen av dessa tillgångar efter uthyrningens slut utgör en integrerad del av detta företags normala ekonomiska verksamhet.
JUDGMENT OF THE COURT (Fourth Chamber)
DOMSTOLENS DOM (fjärde avdelningen) den 6 mars 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Højesteret (Denmark), made by decision of 19 February 2007, received at the Court on 21 February 2007, in the proceedings
I mål C-98/07, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Højesteret (Danmark) genom beslut av den 19 februari 2007, som inkom till domstolen den 21 februari 2007, i målet
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász and J. Malenovský (Rapporteur), Judges,
DOMSTOLEN (fjärde avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden K. Lenaerts samt domarna G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász och J. Malenovský (referent), generaladvokat: Y. Bot, justitiesekreterare: handläggaren C. Strömholm,
* Language of the case: Danish.
* Rättegångsspråk: danska.
— Nordania Finans A/S and BG Factoring A/S, by H.S. Hansen and T.K. Kristjánsson, advokater,
— Nordania Finans A/S och BG Factoring A/S, genom H.S. Hansen och T.K. Kristjánsson, advokater,
— the Commission of the European Communities, by D. Triantafyllou and S. Schøn-berg, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 13 December 2007, gives the following
— Europeiska gemenskapernas kommission, genom D. Triantafyllou och S. Schønberg, båda i egenskap av ombud, och efter att den 13 december 2007 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 19(2) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p.
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 19.2 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT L 145, s. 1; svensk specialutgåva, område 9, volym 1, s. 28) (nedan kallat sjätte direktivet).
The reference has been made in the course of proceedings between Nordania Finans A/S (‘Nordania Finans’) and BG Factoring A/S (‘BG Factoring’), successors in law to BG Erhvervsfinans A/S (‘Erhvervsfinans’), all three of which are companies governed by Danish law, and Skatteministeriet (Ministry of Fiscal Affairs) regarding the right to partial deduction of the value added tax (‘VAT’) on Erhvervsfinans’ overall costs.
Begäran har framställts i ett mål mellan Nordania Finans A/S (nedan kallat Nordania Finans) och BG Factoring A/S (nedan kallat BG Factoring), som trätt i stället för BG Erhvervsfinans A/S (nedan kallat Erhvervsfinans), vilka alla tre är bolag bildade enligt dansk rätt, å ena sidan, och Skatteministeriet, å andra sidan, angående den partiella avdragsrätten för mervärdesskatt som Erhvervsfinans kunde göra gällande med avseende på sina allmänna kostnader.
Under the 12th recital in the preamble to the Sixth Directive:
Tolfte skälet i sjätte direktivet har följande lydelse:
‘… the rules governing deductions should be harmonised to the extent that they affect the actual amounts collected; … the deductible proportion should be calculated in a similar manner in all the Member States’.
”Avdragsreglerna bör harmoniseras till den del de påverkar de faktiska belopp som uppbärs. Den avdragsgilla andelen bör beräknas på liknande sätt i alla medlemsstater.”
Article 17(5) of the Sixth Directive provides:
I artikel 17.5 i sjätte direktivet föreskrivs följande:
‘As regards goods and services to be used by a taxable person both for transactions covered by paragraphs 2 and 3, in respect of which [VAT] is deductible, and for transactions in respect of which [VAT] is not deductible, only such proportion of the [VAT] shall be deductible as is attributable to the former transactions.
”När varor och tjänster är avsedda att användas av en skattskyldig person såväl för transaktioner som omfattas av punkterna 2 och 3 och med avseende på vilka mervärdeskatten är avdragsgill, som för transaktioner med avseende på vilka mervärdesskatten inte är avdragsgill, skall bara den andel av mervärdeskatten vara avdragsgill som kan hänföras till de förstnämnda transaktionerna.
This proportion shall be determined, in accordance with Article 19, for all the transactions carried out by the taxable person.
Denna andel skall bestämmas i enlighet med artikel 19 för alla transaktioner som genomförs av den skattskyldiga personen.
Article 19 of the Sixth Directive, headed ‘Calculation of the deductible proportion’, is worded as follows:
Artikel 19 i sjätte direktivet, med rubriken ”Beräkning av avdragsgill andel” har följande lydelse:
The proportion deductible under the first subparagraph of Article 17(5) shall be made up of a fraction having:
Den avdragsgilla andelen enligt artikel 17.5 första stycket skall bestå av ett allmänt bråk där
— as numerator, the total amount, exclusive of [VAT], of turnover per year attributable to transactions in respect of which [VAT] is deductible under Article 17(2) and (3),
— täljaren är det sammanlagda beloppet, exklusive mervärdesskatt, av den omsättning per år som kan hänföras till transaktioner för vilka mervärdesskatt är avdragsgill enligt artikel 17.2 och 17.3,
— as denominator, the total amount, exclusive of [VAT], of turnover per year attributable to transactions included in the numerator and to transactions in respect of which [VAT] is not deductible.
— nämnaren är det sammanlagda beloppet, exklusive mervärdesskatt, av den omsättning per år som kan hänföras till transaktioner som ingår i täljaren och till transaktioner för vilka mervärdeskatt inte är avdragsgill.
The Member States may also include in the denominator the amount of subsidies, other than those specified in Article 11A(1)(a).
Medlemsstaterna får i nämnaren också inräkna beloppet av andra subventioner än de som anges i artikel 11.B.1 a.[*]
The proportion shall be determined on an annual basis, fixed as a percentage and rounded up to a figure not exceeding the next unit.
Andelen skall bestämmas varje år och omräknas till ett procenttal, avrundat uppåt till nästa heltal. [*I den franska versionen av sjätte direktivet hänvisas till artikel 11.A.1 a. Övers. anm.]
By way of derogation from the provisions of paragraph 1, there shall be excluded from the calculation of the deductible proportion amounts of turnover attributable to the supplies of capital goods used by the taxable person for the purposes of his business.
Med avvikelse från bestämmelserna i punkt 1, skall från beräkningen av den avdragsgilla andelen undantas den omsättning som kan hänföras till tillhandahållande av anläggningstillgångar som används av den skattskyldiga personen i hans rörelse.
Amounts of turnover attributable to transactions specified in Article 13B(d), in so far as these are incidental transactions, and to incidental real estate and financial transactions shall also be excluded.
Vidare undantas vad som kan hänföras till kringtjänster antingen i samband med fastighets- och finansiella transaktioner eller transaktioner som anges i artikel 13 B d.
Where Member States exercise the option provided under Article 20(5) not to require adjustment in respect of capital goods, they may include disposals of capital goods in the calculation of the deductible proportion.
Då medlemsstater utnyttjar valmöjligheten enligt artikel 20.5 att inte kräva jämkning med avseende på anläggningstillgångar, kan de låta köpeskillingen vid avyttring av anläggningstillgångar ingå i den avdragsgilla andelen.
Article 20 of the Sixth Directive, which sets out certain rules relating to adjustments of deductions, provides:
I artikel 20 i sjätte direktivet, vari det föreskrivs vissa bestämmelser om jämkning av avdrag, föreskrivs följande:
The initial deduction shall be adjusted according to the procedures laid down by the Member States, …
Det ursprungliga avdraget skall jämkas enligt de förfaranden som fastställs av medlemsstaterna, …
In the case of capital goods, adjustment shall be spread over five years including that in which the goods were acquired or manufactured. …
När det gäller anläggningstillgångar, skall jämkningen fördelas över fem år inklusive det år då varorna förvärvades eller tillverkades. …
In the case of supply during the period of adjustment capital goods shall be regarded as if they had still been applied for business use by the taxable person until expiry of the period of adjustment. …
Vid tillhandahållande under jämkningsperioden skall anläggningstillgångar betraktas som om de fortfarande användes i den skattskyldiga personens rörelse till utgången av jämkningsperioden. …
For the purposes of applying the provisions of paragraphs 2 and 3, Member States may:
Vid tillämpning av bestämmelserna i punkterna 2 och 3 får medlemsstaterna
— define the concept of capital goods,
— definiera begreppet anläggningstillgångar,
If in any Member State the practical effect of applying paragraphs 2 and 3 would be insignificant, that Member State may, subject to the consultation provided for in Article 29, forego application of these paragraphs having regard to the need to avoid distortion of competition, the overall tax effect in the Member State concerned and the need for due economy of administration.
Om verkan i praktiken av att tillämpa punkterna 2 och 3 i någon medlemsstat skulle vara ringa, får den medlemsstaten med förbehåll för sådant samråd som föreskrivs i artikel 29 avstå från att tillämpa dessa punkter med beaktande av behovet att undvika snedvridning av konkurrensen, skatteeffekten i stort i medlemsstaten i fråga och behovet av en effektiv administration.
The VAT Law (momsloven) transposes the Sixth Directive into Danish national law.
Sjätte direktivet har införlivats genom mervärdesskattelagen (momsloven).
Under Article 38(1) of that Law, in the version applicable as at 18 May 1994:
38 § första stycket i nämnda lag, i dess lydelse av den 18 maj 1994, har följande lydelse:
‘In respect of goods and services which a registered undertaking uses both for purposes giving rise to entitlement to a deduction under Article 37 and for other purposes in its business, a deduction may be made in respect of that part of the tax which is proportionate to the turnover in the part of the business which must be registered.
”För varor och tjänster som i en registrerad verksamhet används såväl för transaktioner för vilka mervärdesskatt är avdragsgill enligt 37 § som för andra transaktioner i verksamheten, får avdrag göras för den andel av mervärdesskatten som står i proportion till den omsättning som kan hänföras till den registreringspliktiga delen av verksamheten.
There shall be excluded from the assessment of turnover amounts of turnover attributable to the supplies of capital goods used for the purpose of the business.
Vid beräkningen av omsättningen skall den del av omsättningen undantas som kan hänföras till tillhandahållande av anläggningstillgångar som har använts i verksamheten.
Machinery, equipment and similar business assets, the sales price of which, excluding tax under this Law, exceeds DKK 50 000 [from 1996, DKK 75 000], shall be regarded as capital goods …’
Som anläggningstillgångar betraktas maskiner, inventarier och andra rörelsetillgångar, vars försäljningspris exklusive mervärdesskatt enligt denna lag överstiger 50 000 DDK [från och med år 1996: 75 000 DDK] …”
Nordania Finans and BG Factoring are two companies belonging to the same group and arose out of the restructuring of that group following the demerger, in 2001, of Erhvervsfinans.
Nordania Finans och BG Factoring är två bolag som tillhör samma koncern och som utgör resultatet av en omstrukturering av koncernen efter det att Erhvervsfinans upplöstes år 2001.
In the period 1995 to 1998, Erhvervsfinans operated a business involving the financial leasing of cars, which was liable to VAT.
Under åren 1995–1998 bedrev Erhvervsfinans en leasingverksamhet avseende bilar, vilken omfattades av mervärdesskatteplikt.
In 1998, that business related to 4 500 vehicles.
År 1998 omfattade denna verksamhet 4 500 fordon.
Erhvervsfinans also had a business involving the provision of financial
Erhvervsfinans tillhandahöll även finansiella tjänster som var undantagna från mervärdesskatteplikt.
For the purpose of that calculation, Erhvervsfinans took into consideration the turnover from the sale of the vehicles upon termination of the respective lease contracts.
Vid denna beräkning beaktade Erhvervsfinans omsättningen hänförlig till försäljningen av fordon vid leasingavtalens slut.
It took the view that those vehicles were not ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive.
Bolaget ansåg nämligen att dessa fordon inte utgjorde ”anläggningstillgångar som används av den skattskyldiga personen i hans rörelse” i den mening som avses i artikel 19.2 i sjätte direktivet.
Skatteministeriet lodged an appeal against that order before the Østre Landsret (Eastern Regional Court), which, as it took the view that the relevant vehicles were capital goods, reversed the order of the Landsskatteret by judgment of 16 December 2003.
Skatteministeriet överklagande nämnda beslut till Østre Landsret som fann att fordonen utgjorde anläggningstillgångar och därför ändrade Landsskatterets beslut genom dom av den 16 december 2003.
Nordania Finans and BG Factoring, which had in the meantime become the successors in law to Erhvervsfinans, lodged an appeal against that judgment before the Højesteret (Supreme Court) on 9 February 2004.
Nordania Finans och BG Factoring, som under mellantiden trätt i stället för Erhvervsfinans, överklagade domen till Højesteret den 9 februari 2004.
It was in those circumstances that the Højesteret decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Det var i samband härmed som Højesteret beslutade att vilandeförklara målet och ställa följande fråga till domstolen:
‘Is the expression “capital goods used by the taxable person for the purposes of his business” contained in Article 19(2) of the Sixth Directive … to be interpreted as covering goods which a leasing undertaking purchases with a view to both leasing and resale upon termination of the respective leasing contracts?’
”Skall begreppet ’anläggningstillgångar som används av den skattskyldiga personen i hans rörelse’ i artikel 19.2 i [sjätte direktivet] tolkas så att det omfattar tillgångar som ett leasingföretag förvärvar i syfte att dels hyra ut dem, dels sälja dem vidare när leasingavtalen har löpt ut?”
By its question the national court asks specifically whether Article 19(2) of the Sixth Directive is to be interpreted as meaning that the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ includes vehicles which a leasing undertaking purchases with a view, as in the case in the main proceedings, to leasing them and subsequently selling them upon termination of the respective leasing contracts.
Den nationella domstolen har ställt frågan för att få klarhet i huruvida artikel 19.2 i sjätte direktivet skall tolkas så att begreppet ”anläggningstillgångar som används av den skattskyldiga personen i hans rörelse” omfattar fordon som ett leasingföretag förvärvar i syfte att, såsom i målet vid den nationella domstolen, hyra ut dem och därefter sälja dem vid leasingavtalens utgång.
JUDGMENT OF 6. 3.
DOM AV DEN 6.3.2008 — MÅL C-98/07 s. I-7101, punkt 28, och av den 18 oktober 2007 i mål C-195/06, Österreichischer Rundfunk, REG 2007, s. I-8817, punkt 24).
In that regard, Article 19(2) of the Sixth Directive makes no express reference to the law of the Member States for the purpose of determining its meaning and scope and its terms do not, by themselves, with certainty permit the inference that it covers goods such as those at issue in the main proceedings.
Domstolen konstaterar att artikel 19.2 i sjätte direktivet inte innehåller någon uttrycklig hänvisning till medlemsstaternas rättsordningar för att bestämma dess betydelse och räckvidd.
In those circumstances, it is important to take into account the context and objectives of that provision.
Den konstaterar även att det inte framgår med säkerhet av bestämmelsens lydelse i sig att den omfattar sådana tillgångar som dem som är aktuella i målet vid den nationella domstolen.
As regards its context, Article 19 of the Sixth Directive is part of Title XI thereof, which sets out the rules governing deduction.
Vad gäller dess sammanhang är artikel 19 i sjätte direktivet en del av direktivets avdelning XI som rör avdragssystemet.
The right to deduct, which is laid down in Article 17(2) of that directive, and relates to the input tax on the goods and services used by the taxable person for the purposes of his taxable transactions, is meant to relieve the trader entirely of the burden of the VAT payable or paid in the course of all his economic activities.
Den avdragsrätt som föreskrivs i artikel 17.2 i nämnda direktiv och som rör den ingående skatten på varor eller tjänster som en skattskyldig person använt för sina beskattade transaktioner har till syfte att helt säkerställa att den mervärdesskatt som näringsidkaren skall betala eller har betalat inom ramen för hela sin ekonomiska verksamhet inte till någon del belastar honom själv.