natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Several issues were raised in this area, particularly the need to intensify consultations with those concerned throughout the legislative process, as well as the importance of the role of associations and organisations representing those concerned as an interface between citizens and political players.
Flera frågor togs upp i detta sammanhang, i synnerhet behovet att i större utsträckning höra berörda miljöer under hela lagstiftningsförfarandet samt vikten av för berörda miljöer representativa organisationers och föreningars roll som kontaktyta mellan medborgarna och de politiska aktörerna.
Some members of the Convention felt that more use should be made of methods of "self-regulation" by the sectors concerned, or of "co-regulation" by means of cooperation between those sectors and the authorities, so as to slim down the decisionmaking procedure in some areas.
Vissa konventsledamöter anser att man i större utsträckning bör använda sig av "självreglering" av de berörda sektorerna själva eller "medreglering" genom att dessa sektorer och de offentliga myndigheterna samarbetar i syfte att underlätta beslutsprocessen på vissa områden.
Others felt that new methods such as open coordination should be enshrined in the Treaties.
Andra konventsledamöter var av den uppfattningen att nya verksamhetsmetoder, såsom den öppna samordningsmetoden, bör förankras i fördragen.
Several members of the Convention believed that the Council and the European Parliament should follow the example of the Commission and associate themselves with its strategy on improving the quality of legislation.
Flera konventsledamöter anser att rådet och Europaparlamentet bör följa kommissionens exempel och ansluta sig till dess strategi för att förbättra regelsystemets kvalitet.
Overall, members of the Convention clearly perceived that the instruments available to the Union and the Community to carry out their tasks were in disarray, which raises several questions:
Konventsledamöterna gav tydligt uttryck för uppfattningen att det härskar oordning bland de instrument som unionen och gemenskapen förfogar över för att utföra sina uppgifter, vilket leder till ett flertal frågor.
Simplification and clarification of instruments
Förenkling och förtydligande av instrumenten
Is such a number of instruments necessary?
Behövs det så många instrument?
Should the instruments available to the Union be listed exhaustively in one single provision, with a precise definition of their legal scope?
Skall man i en enda bestämmelse lämna en fullständig förteckning över alla de instrument som unionen förfogar över tillsammans med en exakt definition av deras rättsliga räckvidd?
Should certain instruments which have gained acceptance through use by institutions be incorporated into the Treaties, thus clarifying their effects?
Skall man i fördragen införa och alltså klargöra verkan av vissa instrument som befästs genom institutionernas praxis?
Should such a catalogue make the instruments of the three pillars and their legal effects uniform?
Skall en sådan förteckning göra instrumenten i de tre pelarna och deras rättsverkan enhetliga?
Would it at least be possible to harmonise JHA instruments with those of the Community pillar?
Är det åtminstone möjligt att harmonisera GUSP-instrumenten med gemenskapspelarens instrument?
Should a correlation be established between legal instruments and the intensity of the Union's/Community's action?
Skall man upprätta ett samband mellan de rättsliga instrumenten och intensiteten i unionens/gemenskapens verksamhet? Eller skall man klassificera dem efter de olika befogenhetstyperna?
Should a link rather be sought between certain types of intervention and the intensity of the action?
Skall man i stället eftersträva en koppling mellan vissa typer av ingripanden och intensiteten i verksamheten?
Should the names of the instruments be modified so that their effects and scope are better understood?
Skall man ändra beteckningen på instrumenten för att deras verkan och räckvidd skall bli klarare?
Would it be useful to have a particular denomination for implementing rules?
Bör man fastställa en särskild benämning på genomförandereglerna?
Would it be possible in the Treaties to limit legislative acts only to general principles and fundamental rules, so as to leave details and more technical questions to the implementing rules?
Är det möjligt att i fördragen begränsa rättsakterna endast till allmänna principer och grundläggande regler och lämna detaljerna och de mer tekniska frågorna till genomförandereglerna?
Should the legislator rather be encouraged to make more frequent use of the delegation of rule-making functions to the Commission, providing for a power of retrieval which would make it possible to control the implementing rules effectively?
Bör man hellre uppmuntra lagstiftaren att oftare delegera normativa uppgifter till kommissionen genom att fastställa rätten att återkalla befogenheter som gör att denne effektivt kan kontrollera genomförandereglerna?
Should comitology procedures be simplified further?
Skall man förenkla kommittéförfarandena ännu mer?
Should this go as far as restricting them to a consultative function?
Så att de endast får en rådgivande roll?
Improving procedures for the adoption of legal instruments
Förbättrade förfaranden för antagande av rättsliga instrument
Should the number of procedures be reduced or should they be simplified?
Är det möjligt att minska antalet förfaranden eller rent av förenkla dem?
Should general rules be laid down?
Bör allmänna regler fastställas?
Should voting by a qualified majority be put into general use?
Bör röstning med kvalificerad majoritet tillämpas generellt? Medbeslutande?
What subjects would retain unanimity, and on what criteria would this depend?
På vilka områden skall det fortfarande krävas enhälliga beslut och enligt vilka kriterier?
Should a superqualified majority be stipulated instead of unanimity for certain sensitive issues?
Bör man i stället för enhällighet fastställa en utvidgad kvalificerad majoritet på vissa känsliga områden?
Would it be useful to define legislative and executive functions in the Treaties, specifying which institution was responsible for them and to what extent?
Bör man i fördragen fastställa lagstiftande och verkställande uppgifter och ange vilka institutioner som innehar dessa uppgifter och i vilken omfattning?
Is it necessary to make a clearer distinction between legislative acts and implementing rules and to make this explicit in the names of the acts?
Är det nödvändigt att göra en tydligare åtskillnad mellan rättsakter och genomföranderegler och att uttryckligen ange detta vid benämningen av rättsakterna?
Is it possible to enshrine a clear and explicit hierarchy of acts in the Treaties?
Är det möjligt att i fördragen fastställa en klar och tydlig rangordning mellan bestämmelserna?
In the context of such a hierarchy, should a correlation be established between decisionmaking procedures and the various levels of act?
Skall man vid en sådan rangordning upprätta ett samband mellan förfaranden för beslutsfattande och de olika regelnivåerna?
Should legal instruments be classified not only according to their form and effects but also the procedure by which they are adopted?
Bör man klassificera de rättsliga instrumenten inte endast efter form och verkan utan även efter antagningsförfarandet?
How could the regulatory environment be improved?
Hur kan lagstiftningen förbättras?
Should recourse to the informal mechanisms already used in practice be promoted?
Skall man prioritera de informella mekanismer som redan används i praktiken? Eller skall man planera med djupgående reformer av fördragen?
Should some of these informal mechanisms be incorporated into the Treaties?
Skall man föra in vissa av dessa informella mekanismer i fördragen?
Legislative procedures (including the budgetary procedure): −current situation
Lagstiftningsförfarandena (inbegripet budgetförfarandet) – nuvarande förhållanden
Members of the Convention will find attached a discussion paper on legislative procedures, including the budgetary procedure.
För konventets ledamöter bifogas ett reflexionsdokument om lagstiftningsförfarandena (inbegripet budgetförfarandet).
This document and the avenues to be explored identified in Chapter IV of the document are intended to serve as a basis for the debate to take place at the plenary session of the Convention on 12 and 13 September 2002.
Detta dokument och de tankegångar som återges i kapitel IV skall ligga till grund för den debatt som kommer att äga rum vid konventets plenarmöte den 1213 september 2002.
Legislative procedure has evolved considerably since the Treaty of Rome of 25 March 1957.
Lagstiftningsförfarandet har genomgått betydande förändringar sedan Romfördraget av den 25 mars 1957.
It was basically characterised by the Commission having sole right of initiative and the Council having the power of decision, with the Parliament only being allowed the right to be consulted (ordinary consultation, with one reading).
Detta fördrag kännetecknades i huvudsak av kommissionens monopol på att ta initiativ och rådets beslutanderätt, medan parlamentet endast hade rätten att höras (enkelt samråd, en behandling).
The Single European Act (which entered into force on 1 July 1987) introduced the cooperation procedure (two readings) in the sphere of the establishment of the internal market, but this procedure has now fallen almost completely into disuse, except in the context of Economic and Monetary Union.
Genom Europeiska enhetsakten (som trädde i kraft den 1 juli 1987) infördes samarbetsförfarandet (två behandlingar) för upprättandet av den inre marknaden; ett förfarande som praktiskt tagit har kommit ur bruk, utom inom ramen för den ekonomiska och monetära unionen.
The Treaty of Maastricht (which entered into force on 1 November 1993) introduced the codecision procedure.
Genom Maastrichtfördraget (som trädde i kraft den 1 november 1993) infördes medbeslutandeförfarandet.
This procedure applied initially in 15 areas, subsequently extended to 24 areas by the Treaty of Amsterdam (which entered into force on 1 May 1999).
Detta förfarande tillämpades från början på femton områden, som senare utökades till tjugofyra genom Amsterdamfördraget (som trädde i kraft den 1 maj 1999).
The Treaty of Nice extended its scope yet further, and it could nowadays be described as the dominant legislative procedure.
Nicefördraget vidgade ytterligare tillämpningsområdet för medbeslutandeförfarandet och är nu det dominerande lagstiftningsförfarandet.
It is distinct from the cooperation procedure in two essential ways: the conciliation phase, and the fact that it is impossible for the Council to impose its will on the Parliament, even by unanimity.
Det skiljer sig från samarbetsförfarandet på två viktiga sätt: förlikningsfasen och att rådet inte ens med enhällighet kan påtvinga parlamentet sin vilja.
The budgetary procedure has also evolved considerably.
Budgetförfarandet har också utvecklats avsevärt.
Although dialogue between the two budgetary arms, the Parliament and the Council, has been through difficult periods, and has even led to disputes before the Court of Justice, the institutions have endeavoured – particularly by the adoption of interinstitutional agreements – to establish procedures leading to greater budgetary discipline and improvements to the budgetary procedure, as laid down in Article 272 of the EC Treaty.
Även om dialogen mellan de två budgetparterna, parlamentet och rådet ibland har utsatts för påfrestningar, och till och med lett till tvister som dragits inför domstolen, har institutionerna ansträngt sig bl. a. genom interinstitutionella avtal att införa förfaranden för bättre budgetdisciplin och ett bättre budgetförfarande, i enlighet med artikel 272 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.
These efforts have without any doubt contributed to strengthening the democratic legitimacy, transparency and the efficiency of the procedures in question.
Dessa ansträngningar har utan tvekan bidragit till att stärka den demokratiska legitimiteten hos de aktuella förfarandena, liksom öppenheten och effektiviteten.
However, these procedures are so complex that they are difficult to understand.
Men förfarandena är så komplicerade att de är svåra att förstå.
Their course can often only be followed by specialists.
Endast specialisterna kan följa hur de förlöper.
Citizens demand greater simplicity.
Medborgarna kräver större enkelhet.
They want to be able to grasp what is at stake, and to know how the Union makes legislation.
De vill själva kunna förstå utmaningarna och veta hur unionen stiftar lagar.
It has already been demonstrated (see CONV 162/02 of 13 June 2002 on the legal instruments: present system) that the legal instruments laid down in the Treaties are numerous and complex.
Det har redan konstaterats (se dokument CONV 162/2 av den 13 juni om de rättsliga instrumenten: nuvarande system) att de rättsliga instrument som anges i fördragen är många och komplicerade.
This note is concerned with the existing legislative and budgetary procedures, and aims to facilitate consideration of the need for them to be simplified, of course without
Denna not rör nuvarande lagstiftningsförfaranden och budgetförfarande och syftar till att underlätta reflexioner över behovet av att förenkla dem, utan att det skulle innebära en återgång i förhållande till tendensen att gå mot mer demokratiska och
This document describes only the legislative procedures as such, and the budgetary procedure in its links with legislative activity.
Detta dokument beskriver endast de egentliga lagstiftningsförfarandena och budgetförfarandet, genom kopplingarna till lagstiftningsverksamheten.
It therefore does not address the procedures under Titles V (CFSP) and VI (JHA) of the TEU (even though some of the acts adopted under the latter Title may be regarded as legislative acts; for example the European arrest warrant).
Därför behandlas inte de förfaranden som anges i avdelningarna V (GUSP) och IV i Fördraget om Europeiska unionen (även om man för vissa åtgärder som antas inom ramen för den avdelning V kan hävda att de kan betraktas som rättsakter: se t.ex. den europeiska arresteringsordern).
For the same reasons, this note does not examine procedures relating to the negotiation and conclusion of international agreements (opinion or assent by Parliament under the conditions laid down in Article 300(2) and (3) of the TEC).
Av samma skäl tar vi inte heller upp förfaranden som rör förhandlingar om och ingående av internationella avtal (enkelt yttrande eller samtycke från parlamentet i enlighet med villkoren i artikel 300.2 och 300.3 i FEG) i denna not.
The aim of this note is basically to describe – if incompletely – how the dialogue between the institutions is structured, from the stage of the legislative initiative to the adoption of the act, and to elucidate the roles played by the Parliament, the Council and the Commission, as well as other institutions or bodies associated in some way with the legislative or budgetary procedure.
Syftet med denna not är huvudsakligen att beskriva (förvisso på ett ofullständigt sätt) hur dialogen mellan institutionerna är strukturerad, ända från lagstiftningsinitiativet till antagandet av rättsakten, och att här visa vilken roll som spelas av respektive parlamentet, rådet och kommissionen, samt av andra institutioner och organ som på olika sätt är engagerade i lagstiftnings- eller budgetprocessen.
The procedures which have been established are founded on this dialogue and this desire to reach an objective, and each institution – with its own special characteristics – has a decisive role to play.
Denna dialog och denna vilja att nå resultat är det verkliga skälet till att dessa förfaranden införts, och varje institution med sina särskilda kännetecken spelar en avgörande roll i processen.
The institutions' duty to cooperate and to act diligently is stipulated in the Treaty (Article 10 of the TEC) as it has been interpreted by the Court of Justice.
Institutionernas skyldighet till samarbete och nit föreskrivs i fördraget (artikel 10 EG-fördraget), enligt domstolens tolkning.
The Union must ensure the consistency and continuity of the activities carried out to attain its objectives while building on the acquis communautaire (Article 3 of the TEU).
Unionen skall säkerställa konsekvens och kontinuitet i sin verksamhet för att nå sina mål, samtidigt som gemenskapens regelverk byggs ut (artikel 3 i FEU).
There is now a need to evaluate the functioning of existing procedures and to determine what should be replaced or improved.
Det är nu dags att göra en utvärdering av hur befintliga förfaranden fungerar och avgöra vad som behöver ersättas eller förbättras.
In this context, it should be stressed that the abovementioned evolution stemming from the successive amendments to the Treaties has also sometimes been reflected in a simplification of procedures.
I detta sammanhang bör det understrykas att den utveckling som nämns ovan och som följer av de successiva ändringarna av fördragen ibland också har inneburit en förenkling av förfarandena.
For example, the Treaty of Amsterdam amended codecision by providing that it could end at the first reading stage, so as to accelerate the procedure.
Till exempel har medbeslutandet ändrats genom Amsterdamfördraget, där det anges att det förfarandet kan avslutas redan vid första behandlingen för att minska den tid som åtgår till förfarandet.
This possibility has given rise to negotiations at an early stage of the procedure in the case of dossiers which have at times been difficult, but which have been successfully concluded (e.g. Regulation No 1049/2001 of 30 May 2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents).
Denna möjlighet har gett upphov till förhandlingar i ett tidigt skede av förfarandet i stundtals besvärliga ärenden och som slutförts med framgång (t.ex. förordning 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar).
LEGISLATIVE PROCEDURES IN THE EC TREATY
LAGSTIFTNINGSFÖRFARANDENA I EG-FÖRDRAGET
General decisionmaking procedures on the basis of the Treaty (second-level rules)
Allmänna beslutsförfaranden på grundval av fördraget (andra nivåns regler)
The European Community's legislative procedure is a "sui generis" procedure in which decisionmaking is the result of interaction between the national and Community levels on the one hand, and between the various Community institutions and bodies participating in the legislative process on the other, particularly the three main players which are the Council, the European Parliament and the Commission.
Europeiska gemenskapens lagstiftningsprocess är en process "sui generis" i vilken beslutsfattandet är resultatet av en interaktion mellan den nationella nivån och gemenskapsnivån, å ena sidan, och mellan de olika gemenskapsinstitutioner och gemenskapsorgan som deltar i lagstiftningsprocessen, å andra sidan, särskilt mellan de tre huvudaktörerna rådet, Europaparlamentet och kommissionen.
The Council is the institution which usually took the final decision.
Rådetär den institution som i normalfallet har fattat det slutgiltiga beslutet.
Since the entry into force of the Amsterdam Treaty it exercises legislative power jointly with the Parliament in a considerable number of areas, through the codecision procedure.
Efter Amsterdamfördragets ikraftträdande utövar rådet den lagstiftande makten tillsammans med parlamentet inom ett betydande antal områden genom medbeslutandeförfarandet.
Other procedures require more or less intensive participation by the European Parliament in the decisionmaking process (see below).
Andra förfaranden förutsätter ett mer eller mindre intensivt deltagande av Europaparlamentet i beslutsprocessen (se nedan).
As the Council adopts its decisions by negotiation between its members so as to find a compromise between the various interests at stake, the Presidency and the Commission have a very important role to play in seeking such a compromise.
Rådets beslut fattas bl.a. genom förhandlingar mellan medlemmarna för att det skall vara möjligt finna en kompromiss mellan de olika intressen som står på spel, och där spelar ordförandeskapet och kommissionen en mycket viktig roll när det gäller att finna kompromissen.
The extension of the qualified majority rule has greatly influenced the negotiation process.
Utvidgningen av regeln om kvalificerad majoritet har i mycket hög grad påverkat förhandlingsprocessen.
In fact, although the members of the Council try to take account of the difficulties of other members, the possibility of a vote and the prospect that one member of the Council might be placed in a minority lead delegations to promote the search for a compromise.
Även om rådets medlemmar försöker ta hänsyn till andra medlemmars svårigheter är det faktiskt möjligheten att tillgripa omröstning och utsikten att en medlem av rådet skall hamna i minoritetsställning som får delegationerna att sträva efter kompromisser.
In the area of economic and monetary policy the Council shares its power of decision with the European Central Bank as regards monetary policy, and the European Council has been expressly recognised as having a role in the conduct of that policy (see Article 99(2) of the TEC).
Inom den ekonomiska och monetära politiken delar rådet sin beslutanderätt med Europeiska centralbanken när det gäller den monetära politiken, och Europeiska rådet har uttryckligen tilldelats en roll när det gäller att föra denna politik (se artikel 99.2 i EG-fördraget).
The European Parliament: the Parliament's degree of involvement in the legislative procedure has evolved, and over the years it has acquired increasingly broader powers in the legislative field.
Europaparlamentet: Parlamentets deltagande i lagstiftningsförfarandet har ökat och med åren har det tillskansat sig allt större befogenheter på lagstiftningsområdet.
Currently, the European Parliament codecides with the Council in most areas (internal market, transport, research, the environment).
För närvarande medbeslutar Europaparlamentet med rådet på de flesta områden (inre marknaden, transporter, forskning, miljö).
other areas (agriculture, structural policies), other legislative procedures have been maintained (the cooperation procedure, the advisory opinion procedure and the assent procedure), in which the European Parliament's ability to influence the legislative procedure and its interaction with other institutions is less.
strukturpolitik), har man behållit andra lagstiftningsförfaranden (samarbetsförfarande, samrådsförfarande, samtyckesförfarande) där parlamentets möjligheter att påverka lagstiftningsprocessen och interaktionen med andra institutioner är mindre.
To see the legislative procedure through successfully, the Parliament also has to reach political compromises in very complex areas and the role of the rapporteurs in this area often proves essential.
För att med framgång kunna slutföralagstiftningsprocessen måste parlamentet också nå politiska kompromisser inom de mest komplicerade områdena och den roll som spelas av de föredragande framstår ofta som avgörande i detta avseende.
The Commission: plays a key role in the legislative procedure, by dint of its power of initiative and its ability to amend its proposal throughout the procedure.
Kommissionen spelar en nyckelroll i lagstiftningsförfarandet genom sin initiativrätt och den möjlighet den har att ändra sitt förslag genom hela lagstiftningsförfarandet.
Except for certain very specific cases, the Commission has the monopoly of legislative initiative in the context of the EC Treaty.
Med undantag för vissa mycket specifika fall har kommissionen monopol på lagstiftningsinitiativ inom ramen för EG-fördraget.
This means that it is a matter for the Commission to set the framework for negotiations with a view to the legislator taking decisions, and that the legislator is unable to amend the Commission's proposal beyond its subject or to act in the absence of a proposal from the Commission.
Detta innebär att det är kommissionen som fastställer förhandlingsramen inför lagstiftarens beslutsfattande, och denne kan inte ändra kommissionens förslag så att det går utöver det ursprungliga syftet och inte heller lagstifta utan ett förslag från kommissionen.