natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 10 July 2003.
Mål C-263/02 Ρ Europeiska gemenskapernas kommission mot Jégo-Quéré och Cie SA
'(1) set aside the judgment of the Court of First Instance;
1) upphäva förstainstansrättens dom,
(2) declare the action for annulment inadmissible;
2) avvisa talan om ogiltigförklaring,
(3) order Jégo-Quéré to bear the costs, including those incurred before the Court of First Instance.'
3) förplikta bolaget Jégo-Quéré att bära kostnaderna, även dem som har uppkommit i förstainstansrätten.
However, it is only the text of the judgments and opinions published in the European Court Reports that is authentic This information may be reproduced provided the source is acknowledged.
Endast den lydelse av domar och förslag till avgörande är bindande som senare publiceras i Rättsfallssamling från Europeiska gemenskapernas domstol och förstainstansrätt.
Original version: French Completed on 20.10.2003 Catalogue No: QD-AC-03-020-EN-C
Originalspråk: franska Pressläggning den 20.10.2003 Katalognr QD-AC-03-020-SV-C
Weeks of 14 to 18 July 2003, 21 to 25 July 2003, 28 July to 1" August 2003, and 4 to 8 August 2003 n° 21/03
Veckorna den 14-18 juli 2003, den 21-25 juli 2003, den 28 juli—1 augusti 2003, och den 4-8 augusti 2003 nr 21/03
Case C-39/03 1 Commission of the European Communities v Artegodan GmbH, Bruno Farmaceutici SpA, Essential Nutrition Ltd, Hoechst Marion Roussel Ltd, Hoechst Marion Roussel SA, Marion Merrell SA, Marion Merrell SA, Sanova Pharma GmbH, Temmler Pharma GmbH & Co.KG, Schuck GmbH, Laboratórios Roussel L^, Laboratoires Roussel Diamant SARL, Roussel Iberica SA, Gerot Pharmazeutika GmbH, Cambridge Healthcare Supplies Ltd and Laboratoires pharmaceutiques Trenker SA Environment and consumers 2
Mål C-39/03 Ρ 1 Europeiska gemenskapernas kommission mot Artegodan GmbH, Bruno Farmaceutici SpA, Essential Nutrition Ltd, Hoechst Marion Roussel Ltd, Hoechst Marion Roussel SA, Marion Merrell SA, Marion Merrell SA, Sanova Pharma GmbH, Temmler Pharma GmbH & Co.KG, Schuck GmbH, Laboratórios Roussel L^, Laboratoires Roussel Diamant SARL, Roussel Iberica SA, Gerot Pharmazeutika GmbH, Cambridge Healthcare Supplies Ltd och Laboratoires pharmaceutiques Trenker SA Miljö och konsumentskydd •
Joined Cases T-116/01 and T-118/01 Ρ & O European Ferries (Vizcaya), SA, Diputación Foral de Vizcaya ν Commission of the European Communities State aid II.
Förenade målen T-116/01 och T-118/01 9 Ρ & O European Ferries (Vizcaya), SA Diputación Foral de Vizcaya mot Europeiska gemenskapernas kommission Statligt stöd II.
Case C-233/03 P(R) Linea GIG Sri in liquidazione ν Commission of the European Communities Competition
Mål C-233/03 P(R)
Case T-378/02 Technische Glaswerke Ilmenau GmbH ν Commission of the European Communities State aid
Mål T-378/02
Case C-39/03 Commission of the European Communities v Artegodan GmbH, Bruno Farmaceutici SpA, Essential Nutrition Ltd, Hoechst Marion Roussel Ltd, Hoechst Marion Roussel SA, Marion Merrell SA, Marion Merrell SA, Sanova Pharma GmbH, Temmler Pharma GmbH & Co.KG, Schuck GmbH, Laboratórios Roussel L^, Laboratoires Roussel Diamant SARL, Roussel Iberica SA, Gerot Pharmazeutika GmbH, Cambridge Healthcare Supplies Ltd and Laboratoires pharmaceutiques Trenker SA Environment and consumers 24 Jury 2003
Mål C-39/03 Ρ Europeiska gemenskapernas kommission mot Artegodan GmbH, Bruno Farmaceutici SpA, Essential Nutrition Ltd, Hoechst Marion Roussel Ltd, Hoechst Marion Roussel SA, Marion Merrell SA, Marion Merrell SA, Sanova Pharma GmbH, Temmler Pharma GmbH & Co.KG, Schuck GmbH, Laboratórios Roussel L^, Laboratoires Roussel Diamant SARL, Roussel Iberica SA, Gerot Pharmazeutika GmbH, Cambridge Healthcare Supplies Ltd och Laboratoires pharmaceutiques Trenker SA Miljö och konsumentskydd 24 juli 2003
(Appeal — Directives 65 1651 EEC and 75/319/EEC — Medicinal products for human use — Anorectics: amfepramone, clobenzorex, fenproporex, norpseuaoephedrine, phentermine — Withdrawal of a marketing authorisation — Competence of the Commission — Conditions f or withdrawal) (Full Court)
"Överklagande - Direktiven 65/65/EEG och 75/319/EEG - Humanläkemedel -Hungerdämpande preparat: amfepramon, clobenzorex, fenproporex, norpseudoefedrin och fentermin — Återkallande av godkännande för försäljning — Kommissionens behörighet — Villkor för återkallande" (domstolen i plenum)
By application lodged at the Court Registry on 3 February 2003, the Commission of the European Communities brought an appeal against the judgment of the Court of First Instance of 26 November 2002 in Joined Cases T-74/00, T-76/00, T-83/00 to T-85/00, T-132/00, T-137/00 and T-141/00 Artegodan and Others v Commission [2002] ('the judgment under appeal'), by which the Court of First Instance annulled, in so far as they related to the medicinal products marketed by the applicants at first instance, Commission Decisions C(2000) 452, C(2000) 453 and C(2000) 608 of 9 March 2000 concerning the withdrawal of marketing authorisations of medicinal products for human use containing phentermine (Decision C(2000) 452), amfepramone (Decision C(2000) 453) and other 'amphetamine-like' anorectic substances, inter alia norpseudoephedrine, clobenzorex and fenproporex (Decision C(2000) 608) ('the decisions at issue*).
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 3 februari 2003 överklagat förstainstansrättens dom av den 26 november 2002 i de förenade målen T-74/00, T-76700, T-83/00 - T-85/00, T-132/00, T-137/00 och T-141/00, Artegodan m.fL mot kommissionen nedan kallad den överklagade domen), genom vilken förstainstansrätten, i den del de rörde läkemedel som saluförs av sökandena i första instans, ogiltigförklarat kommissionens beslut K(2000) 452, K(2000) 453, och K(2000) 608 av den 9 mars 2000 om återkallande av godkännande för försäljning av humanläkemedel som innehåller fentermin (beslut K(2000) 452), amfepramon (beslut K(2000) 453) respektive andra hungerdämpande "amfetaminliknande" ämnen, bland andra norpseudoefedrin, clobenzorex och fenproporex (beslut K(2000) 608) (nedan kallade de omtvistade besluten).
In support of its appeal, the Commission raises pleas in law relating, first, to the reasoning of the Court of First Instance on the Commission's lack of competence to adopt the decisions at issue and, second, to the interpretation adopted by the Court of First Instance of the conditions for withdrawal of the marketing authorisations, such as those conditions are defined by the first paragraph of Article 11 of Directive 65/65.
Till stöd för överklagandet har kommissionen åberopat grunder som riktar sig mot dels förstainstansrättens resonemang angående kommissionens bristande behörighet att anta de omtvistade besluten och dels förstainstansrättens tolkning av villkoren för återkallande av godkännanden för försäljning såsom dessa villkor anges i artikel 11 första stycket i direktiv 65/65.
In that regard, it should be noted that the decisions at issue were adopted solely on the basis of Article 15a of Directive 75/319.
I detta hänseende kan påpekas att de omtvistade besluten har antagits med stöd endast av artikel 15a i direktiv 75/319.
According to its wording, Article 15a of Directive 75/319 applies to marketing authorisations which have been granted in accordance with the provisions of Chapter III of that directive.
Artikel 15a i direktiv 75/319 skall enligt dess ordalydelse tillämpas på sådana godkännanden för försäljning som beviljats enligt bestämmelserna i kapitel ΠΙ i nämnda direktiv.
The Court of First Instance found, and this was not contested by the Commission, that the marketing authorisations whose withdrawal was ordered by the decisions at issue were initially granted under purely national procedures.
Förstainstansrätten konstaterade emellertid — och det nar inte bestritts av kommissionen - att de godkännanden för försäljning som återkallats genom de omtvistade besluten inledningsvis hade beviljats i rent nationella förfaranden .
Assuming that the purpose of Article 15a of Directive 75/319 is to be interpreted broadly and the provision can thus be held to apply to marketing authorisations which have not been granted under Chapter III but which have been the subject of another harmonisation procedure, it becomes necessary in the present case to determine whether the 1996 decision can be regarded as having brought about such harmonisation.
Om man antar att syftet med artikel 15a i direktiv 75/319 kräver att denna artikel ges en extensiv tolkning som gör det möjligt att tillämpa den på godkännanden för försäljning som inte beviljats enligt kapitel III, utan som har varit föremål för ett annat harmoniseringsförfarande, är det i förevarande fall nödvändigt att pröva huruvida 1996 års beslut kan anses ha medfört en sådan harmonisering.
It is common ground that the 1996 decision merely ordered the amendment of certain terms of the initial marketing authorisations, namely the clinical particulars which, along with other data, must be included in the summary of product characteristics in accordance with point 5 of Article 4a of Directive 65/65.
Det är ostridigt att det i 1996 års beslut endast förordnas om ändring av vissa villkor i de ursprungliga godkännandena för försäljning, nämligen innehållet i de kliniska uppgifter som bland andra uppgifter skall anges i sammanfattningen av produktens egenskaper enligt artikel 4a punkt 5 i direktiv 65/65.
A partial amendment of that kind cannot amount to an authorisation granted in accordance with the provisions of Chapter III of Directive 75/319.
En sådan partiell ändring kan inte likställas med ett godkännande som beviljats enligt bestämmelserna i kapitel ΙΠ i direktiv 75/319.
It is therefore of no importance whether that partial amendment of the marketing authorisations of the medicinal products in question was the result of compliance with a binding decision or of voluntary harmonisation by the Member States.
Det har därför ingen större betydelse om denna partiella ändring av godkännandena för försäljning av ifrågavarande läkemedel har gjorts på grund av ett tvingande beslut eller på grund av en harmonisering som genomförts på frivillig väg av medlemsstaterna.
It follows that Article 15a of Directive 75/319 could not be used as a legal basis for the decisions at issue.
Härav följer att artikel 15a i direktiv 75/319 inte kunde användas som rättslig grund för de omtvistade besluten.
Dismisses the appeal;
Överklagandet lämnas utan bifalL
Orders the Commission of the European Communities to pay the costs of these proceedings and those relating to the application for interim relief.'
Kommissionen förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, inklusive de kostnader som är hänförliga till det interimistiska förfarandet''
Preliminary ruling (Regulation (EEC) No 1191/69 — Operation of urban, suburban and regional scheduled transport services — Public subsidies — Concept of State aid — Compensation f or discharging public service obligations) (Full Court)
Förhandsavgörande "Förordning (EEG) nr 1191169 — Linjetrafik inom ramen för stads-, förorts- och regional trafik — Offentligt stöd — Begreppet statligt stöd — Ersättning som utgör vederlag för allmän trafikpUkf (domstolen i plenum)
By order of 6 April 2000 the Bundesverwaltungsgericht (Federal Administrative Court) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 92 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 87 EC), Article 77 of the EC Treaty (now Article 73 EC), and Regulation (EEC) No 1191/69 of the Council of 26 June 1969 on action by Member States concerning the obligations inherent in the concept of a public service in transport by rail, road and inland waterway, as amended by Council Regulation (EEC) No 1893/91 of 20 June 1991.
Bundesverwaltungsgericht har, genom beslut av den 6 april 2000 ställt en fråga om tolkningen av artiklarna 92 i EG-fördraget (nu artikel 87 EG i ändrad lydelse) och 77 i EG-fördraget (nu artikel 73 EG) samt av rådets förordning (EEG) nr 1191/69 av den 26 juni 1969 om medlemsstaternas åtgärder i fråga om allmän trafikplikt på järnväg, väg och inre vattenvägar, i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 1893/91 av den 20 juni 1991 (nedan kallad förordning m 1191/69).
The main proceedings concern the grant by the Regierungspräsidium to Altmark Trans of licences for scheduled bus transport services in the Landkreis of Stendal.
Tvisten vid den nationella domstolen rör det förhållandet att Regierungspräsidium har beviljat Altmark Trans tillstånd att bedriva linjetrafik med buss i Landkreis Stendal.
Licences had originally been granted to Altmark Trans for the period from 25 September 1990 to 19 September 1994.
Först beviljades Altmark Trans tillstånd för perioden den 25 september 1990-den 19 september 1994.
By decision of 27 October 1994, it was granted new licences to run to 31 October 1996.
Nya tillstånd fram till den 31 oktober 1996 beviljades bolaget genom ett beslut av den 27 oktober 1994.
According to the order for reference, the Regierungspräsidium at the same time rejected the applications by Nahverkehrsgesellschaft for licences to operate those services.
Av beslutet om hänskjutande följer att Regierungspräsidium samtidigt avslog Nahverkehrsgesellschafts ansökan om tillstånd till trafik på dessa linjer.
As grounds for its decision, the Regierungspräsidium stated that Altmark Trans satisfied the conditions for grant of a licence in points 1 and 2 of Paragraph 13(1) of the Personenbeförderungsgesetz (Law on passenger transport, 'the PBefG').
Som motivering angav Regierungspräsidium att Altmark Trans uppfyllde villkoren för tillstånd enligt 13 § punkt 1 nr 1 och nr 2 Personenbeförderungsgesetz (lag om persontransporter, nedan kallad PBefG).
As a long-standing operator, Altmark Trans enjoyed the protection of acquired status under Paragraph 13(3).
Altmark Trans hade i enlighet med 13 § punkt 3 PBefG rätt till skydd av sina rättigheter i egenskap av tidigare anlitat företag.
That protection implies that the operation of a scheduled transport service by the existing operator may constitute a better offer of transport than an offer from a new applicant.
Detta skydd innebär att det företag som tidigare anlitats och som bedrivit trafiken på ett korrekt sätt skall anses stå för ett bättre trafikutbud än det trafikutbud som erbjuds av ett nytt företag som lämnar anbud på trafiktjänsterna.
In fact, there was no such new offer.
Det föreligger i förevarande fall dock inte något sådant nytt anbud.
With a shortfall of DEM 0.58 per timetabled kilometre, Altmark Trans required the lowest additional financing from the public authorities.
Med hänsyn till det underskott på 0,58 DM per kilometer i bussnätet som uppkommer vid Altmark Trans bedrivande av trafiken, ansågs detta företag behöva minst kompletterande finansiering från det allmänna
Following a complaint by Altmark Trans, the Regierungspräsidium extended the licences to 31 October 2002, by decision of 30 July 1996.
Efter en begäran om omprövning från Altmark Trans förlängde Regierungspräsidium, genom ett beslut av den 30 juli 1996, giltighetstiden för dessa tillstånd till den 31 oktober 2002.
Nahverkehrsgesellschaft brought a complaint against the decision of 27 October 1994, submitting that Altmark Trans did not satisfy the requirements of Paragraph 13 of the PBefG. It was not an economically viable undertaking, since it was unable to survive without public subsidies.
Nahverkehrsgesellschaft begärde att beslutet av den 27 oktober 1994 skulle omprövas och gjorde gällande att Altmark Trans inte uppfyllde kraven i 13 § PBefG på grund av att det inte var ett ekonomiskt livskraftigt företag och inte hade kunnat överleva utan offentligt stöd.
The licences granted to it were therefore unlawful.
De tillstånd som beviljats Altmark Trans var således olagliga.
It was also not correct that Altmark Trans needed the least subsidy.
Enligt Nahverkehrsgesellschaft var det heller inte riktigt att Altmark Trans hade det lägsta behovet av stöd.
By decision of 29 June 1995, the Regierungspräsidium rejected the complaint.
Regierungspräsidium beslutade den 29 juni 1995 att inte ändra sitt beslut på grund av denna begäran om omprövning.
Nahverkehrsgesellschaft brought proceedings against the decisions of 27 October 1994 and 30 July 1996 before the Verwaltungsgericht Magdeburg (Administrative Court, Magdeburg) (Germany),which dismissed the action.
Nahverkehrsgesellschaft överklagade besluten av den 27 oktober 1994 respektive den 30 juli 1996 till Verwaltungsgericht Magdeburg (förvaltningsdomstol i första instans i Magdeburg) (Tyskland), vilken avslog överklagandet.
It considered in particular that at the time when the decision of 30 July 1996 was taken the financial solvency of Altmark Trans was no longer guaranteed, as it needed subsidies from the Landkreis of Stendal for operating the services licensed.
Nämnda domstol uttalade bland annat att det inte längre stod klart att Altmark Trans var ekonomiskt livskrafigt vid tidpunkten för beslutet av den 30 juli 1996, eftersom bolaget var i behov av stöd från Landkreis Stendal för an kunna bedriva trafik enligt nämnda tillstånd.
It further held that those subsidies were not compatible with Community law on State aid, in particular Regulation No 1191/69.
Samma domstol fann även att dessa stöd inte var förenliga med de gemenskapsrättsliga bestämmelserna om statligt stöd, såsom de följer av bland annat förordning nr 1191/69.
On this point, the Oberverwaltungsgericht observed that the Federal Republic of Germany had made use of the possibility allowed by Regulation No 1191/69 of excluding undertakings whose activities are confined exclusively to the operation of urban, suburban or regional transport services from the scope of the regulation only up to 31 December 1995.
I detta avseende angav Oberverwaltungsgericht att Förbundsrepubliken Tyskland endast fram till den 31 december 1995 hade använt sig av sin möjlighet enligt förordning nr 1191/69 att från förordningens tillämpningsområde undanta företag vars verksamhet var begränsad uteslutande till stads-, förorts- eller regional trafik.
It therefore held that after that date the public subsidies in question were authorised only if the conditions laid down by that regulation were satisfied.
Oberverwaltungsgericht ansåg därför att offentligt stöd efter detta datum endast var tillåtet om de villkor som föreskrivs i nämnda förordning iakttas.
Among those conditions was the need to impose public service obligations either by contract or by an act of the competent authorities.
Bland dessa villkor återfinns kravet på att den allmänna trafikplikten säkerställs genom antingen avtal eller beslut från de behöriga myndigheterna.
Since the Landkreis of Stendal had neither concluded a contract with Altmark Trans nor adopted an administrative act in accordance with the provisions of the regulation, the Oberverwaltungsgericht considered that, from 1 January 1996, the Landkreis had no longer been authorised to subsidise Altmark Trans to operate the services covered by the licences granted.
Eftersom Landkreis Stendal varken hade ingått avtal med Altmark Trans eller fattat ett förvaltningsbeslut i enlighet med bestämmelserna i nämnda förordning fann Oberverwaltungsgericht att Landkreis Stendal sedan den 1 januari 1996 inte längre hade rätt att lämna stöd till Altmark Trans för att detta skulle kunna bedriva den verksamhet som omfattas av de tillstånd som beviljats det.
The Bundesverwaltungsgericht considers that the provisions of Paragraph 8(4) of the PBefG raise the question whether the operation of urban, suburban or regional scheduled transport services which cannot be operated profitably on the basis of operating income and therefore necessarily depend on public subsidies may, in national law, be regarded as commercial, or whether it must be regarded as operation in the public interest.
Bundesverwaltungsgericht anser att bestämmelserna i 8 § punkt 4 PBefG ger upphov till frågan huruvida linjetrafik inom ramen för stads-, förorts- eller regional trafik, som inte kan bedrivas med vinst på grundval av intäkterna från denna trafik och därmed har ett tvingande behov av offentligt stöd, enligt nationell rätt kan anses bedrivas inom ramen för det självfinansierande systemet eller om trafiken med nödvändighet skall anses bedrivas inom ramen för systemet för allmännyttiga tjänster.
Since it considered that, in the case before it, the extent of the Community rules was uncertain and that a preliminary ruling was needed for it to give judgment in the main proceedings, the Bundesverwaltungsgericht decided to stay the proceedings and refer a question to the Court for a preliminary ruling.
Bundesverwaltungsgericht anser att räckvidden av de gemenskapsrättsliga bestämmelser som är tillämpliga i det mål som är anhängigt vid den är oklar och att det är nödvändigt med ett förhandsavgörande för att kunna avgöra tvisten vid den nationella domstolen. Den har därför vilandeförklarat målet och beslutat att ställa en tolkningsfråga till domstolen.
The first point to examine is whether Regulation No 1191/69 is applicable to the transport services at issue in the main proceedings.
Det skall först undersökas om förordning nr 1191/69 är tillämplig på de trafiktjänster som är i fråga i målet vid den nationella domstolen.
Only if that is not the case will the application of the general provisions of the Treaty on State aid to the subsidies at issue in the main proceedings have to be considered.
Endast om denna fråga besvaras nekande skall det undersökas om de allmänna fördragsbestämmelserna om statligt stöd är tillämpliga vad gäller det stöd som är i fråga i målet vid den nationella domstolen.
The third part of the national court's question should therefore be answered first
Inledningsvis skall således den tredje delen av tolkningsfrågan besvaras.
By the third part of the question referred for a preliminary ruling, the national court essentially asks whether Regulation No 1191/69, and more particularly the second subparagraph of Article 1(1) thereof, may be interpreted as allowing a Member State not to apply the regulation to the operation of urban, suburban or regional scheduled transport services which necessarily depend on public subsidies, and to limit its application to cases where the provision of an adequate transport service is not otherwise possible.
Det skall erinras om att ett system som medlemsstaterna är skyldiga att iaktta när de avser att föreskriva allmän trafikplikt inom området för landtransporter har inrättats genom förordning nr 1191/69.
It is to be remembered that Regulation No 1191/69 establishes a system which the Member States must comply with when they consider imposing public service obligations on undertakings in the land transport sector.
Medlemsstaterna kan emellertid med stöd av artikel 1.1 andra stycket i förordning nr 1191/69 göra ett undantag från bestämmelserna i nämnda förordning för företag som bedriver stads-, förorts- eller regional trafik.
However, Member States may, with respect to undertakings which operate urban, suburban or regional services, introduce a derogation from the provisions of Regulation No 1191/69, under the second paragraph of Article 1(1) of the regulation.
Mot denna bakgrund anser domstolen an den ändring av PBefG som trädde i kraft den 1 januari 1996 bidrar till att uppfylla målen med förordning nr 1191/69.
In those circumstances, it must be concluded that the amendment to the PBefG which took effect on 1 January 1996 contributes to the implementation of the objectives pursued by Regulation No 1191/69.
I enlighet med 13 a § PBefG har förordning nr 1191/69 gjorts tillämplig vad gäller beviljande av tillstånd enligt systemet för allmännyttiga tjänster.