natgillin/translations-raw huggingface dataset:
[152] National laws on noncontractual liability allow individuals, albeit to varying degrees, in specific fields and in accordance with differing rules, to obtain compensation in legal proceedings for certain kinds of damage, even in the absence of unlawful action by the perpetrator of the damage.
159 [152] Enligt medlemsstaternas regler om utomobligatoriskt skadeståndsansvar är det möjligt för enskilda att, om än i varierande grad och på olika villkor, få ersättning utdömd av domstol för vissa skador, även då den som orsakat skadan inte gjort sig skyldig till rättsstridigt agerande.
[153] When damage is caused by conduct of the Community institution not shown to be unlawful, the Community can incur noncontractual liability if the conditions as to sustaining actual damage, to the causal link between that damage and the conduct of the Community institution and to the unusual and special nature of the damage in question are all met (Case C-237/98 P Dorsch Consult v Council and Commission [[2000] ECR I-4549], paragraph 19).’
160 [153] Om en skada uppkommit till följd av ett agerande från gemenskapsinstitutionernas sida vars rättsstridighet inte kan styrkas, kan gemenskapen bli utomobligatoriskt skadeståndsansvarig då följande villkor samtliga är uppfyllda: att det verkligen föreligger en skada, att det finns ett orsakssamband mellan denna skada och gemenskapsinstitutionernas agerande, och att skadan är [onormal och av särskild beskaffenhet] (dom av den 15 juni 2000 i [mål C-237/98 P], Dorsch Consult mot rådet och kommissionen, [REG 2000, s. I-4549], punkt 19).”
The Court then concluded that the applicants had sustained actual and certain damage.
Förstainstansrätten fann därefter att sökandena hade lidit en sådan faktisk och säker skada.
It further held that a direct causal link existed between the conduct of the Community institutions with regard to the importing of bananas into the Community and the damage thereby sustained by the applicants.
Förstainstansrätten fann dessutom att det förelåg ett direkt orsakssamband mellan svarandeinstitutionernas handlande i fråga om importen av bananer till gemenskapen och den skada som sökandena hade lidit.
Finally, the Court held that the damage incurred by FIAMM and Fedon was not unusual in nature, and therefore rejected their claims in so far as they were founded on the regime providing for liability of the Community in the absence of unlawful conduct of its institutions.
Förstainstansrätten fann slutligen att den skada som FIAMM och Fedon hade lidit inte var onormal och ogillade därför de yrkanden som grundades på ett utomobligatoriskt skadeståndsansvar för gemenskapen oberoende av något rättsstridigt handlande från gemenskapens organ.
In reaching this conclusion, the Court held in particular, in paragraphs 205 and 207 of the FIAMM judgment and paragraphs 194 and 196 of the Fedon judgment:
För att nå denna slutsats slog förstainstansrätten, i punkterna 205 och 207 i domen i FIAMM-målet och i punkterna 194 och 196 i domen i Fedonmålet, fast följande:
[194] … the possibility, which has come about in the present case, of tariff concessions being suspended as provided for by the WTO agreements is among the vicissitudes inherent in the current system of international trade.
”205 [194] … [R]isken för att tullmedgivanden upphävs, vilket är en åtgärd som föreskrivs i WTO-avtalen och är den åtgärd som är aktuell i förevarande fall, är en av de risker som ingår i det nuvarande internationella handelssystemet.
Accordingly, the risk of this vicissitude has to be borne by every operator who decides to sell his products on the market of one of the WTO members.
Varje aktör som beslutar sig för att saluföra sina produkter på marknaden i en av de stater som är medlemmar i WTO utsätter sig således ofrånkomligen för denna risk.
[196] In addition, it is clear from Article 22(3)(b) and (c) of the DSU, an international instrument which was publicised appropriately so as to ensure that Community operators were aware of it, that the complaining member of the WTO may seek to suspend concessions or other obligations in sectors other than that in which the panel or Appellate Body has found a violation by the member concerned, whether under the same agreement or another WTO agreement.’
207 [196] Det följer vidare av artikel 22.3 b och c i [tvistlösnings]överenskommelsen, vilken är ett internationellt instrument som har varit föremål för offentliggörandeåtgärder som är ägnade att säkerställa att gemenskapsaktörerna känner till detsamma, att den klagande WTO-medlemmen kan söka upphäva medgivanden eller andra skyldigheter inom andra områden än det där panelen eller överprövningsorganet funnit att den berörda medlemmen gjort sig skyldig till en överträdelse, inom ramen för samma avtal eller ett annat WTO-avtal.”
The forms of order sought and the course of the proceedings before the Court of Justice
Parternas yrkanden och förfarandet vid domstolen
FIAMM, in Case C-120/06 P, and Fedon, in Case C-121/06 P, claim respectively that the FIAMM judgment and the Fedon judgment should be set aside.
FIAMM och Fedon har i mål C-120/06 P respektive mål C-121/06 P yrkat att domen i FIAMM-målet respektive domen i Fedonmålet ska upphävas.
They each put forward two pleas in law in support of their appeal.
De har båda åberopat två grunder till stöd för sina respektive överklaganden.
By their first plea, they submit that the judgments under appeal lack reasoning and are unfounded so far as concerns one of the main arguments — regarding direct effect of decisions of the DSB — underlying their respective applications for damages by reason of unlawful conduct of the Community.
FIAMM och Fedon har som första grund gjort gällande att de överklagade domarna saknar motivering och grund i de delar som avser ett av deras huvudargument, på vilket deras talan om skadeståndsansvar för gemenskapen på grund av rättsstridigt handlande vilar. Det är fråga om argumentet att DSB:s utslag har direkt effekt.
By their second plea, FIAMM and Fedon submit that, in concluding that the damage incurred by them was not unusual in nature and accordingly rejecting their claim for compensation founded on a liability regime applicable in the absence of unlawful conduct of the Community institutions, the Court of First Instance gave reasons that were insufficiently explained, illogical and at variance with the relevant settled case-law.
FIAMM och Fedon har som andra grund gjort gällande att förstainstansrättens resonemang var otillräckligt motiverat, ologiskt och i strid med fast rättspraxis på området i den del som rätten fann att skadan inte var onormal och därför ogillade deras talan om skadestånd oberoende av något rättsstridigt handlande från gemenskapsorganens sida.
They each further claim that the Court should:
FIAMM och Fedon har dessutom yrkat att domstolen ska
— give a substantive ruling confirming their entitlement to compensation arising out of the defendants’ liability for an unlawful act or for a lawful act;
— avgöra målet i sak genom att tillerkänna dem rätt till ersättning för den skada som följer av svarandenas skadeståndsansvar på grund av rättsstridiga eller lagenliga handlingar, och
— in any event, order the defendants to pay the costs both of the appeal proceedings and of the proceedings at first instance.
— i vart fall, förplikta svarandena att ersätta rättegångskostnaderna för såväl förfarandet i andra instans som förfarandet i första instans.
In the alternative, FIAMM and Fedon request the Court to grant them fair compensation on account of the unreasonable duration of the proceedings before the Court of First Instance and to grant such further relief as fairness might require.
FIAMM och Fedon har i andra hand yrkat att domstolen ska tillerkänna dem skälig gottgörelse för den orimligt långa tid som det har tagit att handlägga målet i förstainstansrätten och förordna om de andra åtgärder och föreskrifter som är nödvändiga av skälighetshänsyn.
— replace certain of the Court of First Instance’s grounds or partially set aside the judgments under appeal, declaring that noncontractual liability of the Community in the absence of an unlawful act is inapplicable in respect of a failure to take legislative action or, in the alternative, declaring that the factors required for such liability are not present;
— fastställa att vissa av förstainstansrättens domskäl är felaktiga eller delvis upphäva de överklagade domarna och fastställa att gemenskapens utomobligatoriska skadeståndsansvar oberoende av rättsstridigt handlande, för underlåtenhet att vidta normgivningsåtgärder inte är tillämpligt eller, i andra hand, fastställa att rekvisiten för ett sådant skadeståndsansvar inte är uppfyllda,
— dismiss the appeals as unfounded;
— ogilla överklagandet, och
— order the appellants to pay the costs.
— förplikta klagandena att ersätta rättegångskostnaderna.
— dismiss the appeals, altering, in so far as is necessary, the grounds of the judgments under appeal;
— ogilla överklagandena och, i den utsträckning det behövs, fastställa att skälen i de överklagade domarna är felaktiga,
— in the alternative, dismiss the claims put forward at first instance seeking compensation for damage;
— i andra hand, ogilla de skadeståndsyrkanden som framställts i första instans,
— in the further alternative, refer the cases back to the Court of First Instance in order for the proceedings to be resumed and the damage for which compensation may be awarded to be quantified, in accordance with Article 61 of the Statute of the Court of Justice;
— i vart fall, återförvisa målen till förstainstansrätten i enlighet med artikel 61 i EG-domstolens stadga för att förfarandet ska återupptas och den ersättningsgilla skadans storlek bestämmas, och
Both in Case C-120/06 P, in which it lodged a response in its capacity as a party to the proceedings before the Court of First Instance, and in Case C-121/06 P, in which it has the status of intervener before the Court of Justice, the Kingdom of Spain contends that the Court should:
Konungariket Spanien har såväl i mål C-120/06 P, i vilket denna stat har ingett svaromål i egenskap av part vid förstainstansrätten, som i mål C-121/06 P, i vilket Konungariket Spanien har intervenerat vid domstolen, yrkat att domstolen ska
— dismiss the appeal in so far as it relates to liability for an unlawful act of the defendant institutions;
— ogilla överklagandet i den del som avser skadeståndsansvar på grund av svarandeinstitutionernas rättsstridiga handlande,
— partially set aside the judgment under appeal and find that liability for a lawful act does not exist in Community law or, in the alternative, dismiss the appeal in so far as it relates to the liability of the defendant institutions for a lawful act or, in the further alternative, dismiss the appellants’ claim for compensation for a lawful act;
— delvis upphäva den överklagade domen och fastställa att det inte finns något skadeståndsansvar för lagenligt handlande i gemenskapens rättsordning eller, i andra hand, ogilla överklagandet i den del som avser svarandeinstitutionernas skadeståndsansvar för lagenligt handlande, alternativt, ogilla klagandens yrkanden om skadestånd på grund av lagenligt handlande,
— declare the claim for compensation based on the unreasonable duration of the proceedings before the Court of First Instance to be inadmissible;
— avvisa yrkandet om skadestånd på grund av den orimligt långa tid som det tagit att handlägga målet i förstainstansrätten, och
After the Council and the Commission had lodged their responses in Cases C-120/06 P and C-121/06 P and the Kingdom of Spain had lodged its response in Case C-120/06 P, FIAMM and Fedon were, upon application by them, granted the right to submit a reply under Article 117(1) of the Rules of Procedure of the Court of Justice.
Efter det att rådet och kommissionen hade gett in sina svarsskrivelser i målen C-120/06 P och C-121/06 P och efter det att Konungariket Spanien hade gett in sin svarsskrivelse i mål C-120/06 P gavs FIAMM och Fedon, i enlighet med deras ansökan därom, rätt att inkomma med en replik i enlighet med artikel 117.1 i domstolens rättegångsregler.
In Case C-120/06 P, the Court Registry received by fax, within the periods referred to in Article 117(1) and (2) respectively of the Rules of Procedure, FIAMM’s reply and its response to the cross-appeal brought by the Council.
FIAMM inkom i mål C-120/06 P per telefax till domstolens kansli med sin replik och sin svarsskrivelse på rådets anslutningsöverklagande inom de tidsfrister som föreskrivs i artikel 117.1 respektive 117.2 i rättegångsreglerna.
The originals of those pleadings were not, however lodged at the Court Registry within the period of 10 days referred to in Article 37(6) of the Rules of Procedure.
FIAMM inkom emellertid inte med originalet till dessa inlagor inom den i artikel 37.6 i rättegångsreglerna föreskrivna tiodagarsfristen.
Consequently, those pleadings, and the originals thereof belatedly received at the Registry, were excluded from the proceedings and returned to FIAMM.
Följaktligen lämnades dessa inlagor, liksom originalen av dem, utan avseende och sändes tillbaka till FIAMM.
In Case C-121/06 P, Fedon lodged neither a reply nor a response to the Council’s cross-appeal.
I mål C-121/06 P har Fedon inte gett in någon replik eller någon svarsskrivelse på rådets anslutningsöverklagande.
Fedon and the Commission lodged observations on the statement in intervention of the Kingdom of Spain.
Fedon och kommissionen har inkommit med yttranden över Konungariket Spaniens interventionsinlaga.
The first plea in the main appeals
Den första grunden för huvudöverklagandena
By their first plea, FIAMM and Fedon submit that the judgments under appeal lack reasoning and are unfounded as regards one of the main arguments put forward in
FIAMM och Fedon har som första grund gjort gällande att de överklagade domarna saknar motivering och grund i de delar som avser ett av de huvudargument som de
They state that, as the Court of First Instance indeed noted in paragraph 100 of the FIAMM judgment and paragraph 93 of the Fedon judgment, during both the written procedure and the hearing they dwelt on the specific legal effects attaching to the DSB’s decision of 25 September 1997 that found against the Community.
Klagandena lyfte, såväl under det skriftliga förfarandet som vid förhandlingen, fram de särskilda rättsverkningarna av DSB:s utslag av den 25 september 1997 i vilket gemenskapen konstaterades ha åsidosatt sina förpliktelser. Att klagandena gjorde detta konstaterades av förstainstansrätten i punkt 100 i domen i FIAMM-målet och i punkt 93 i domen i Fedonmålet.
They thus submitted that the existence of such a decision constitutes, alongside the two types of exception already laid down by Fediol v Commission and Nakajima v Council, a third case where it is appropriate to allow a breach of the WTO agreements by the Community institutions to be pleaded before the Community courts, in particular exclusively for purposes of compensation.
De gjorde således gällande att förekomsten av ett sådant utslag utgjorde ett tredje undantag, vid sidan av de två tidigare undantagen, vilka slagits fast i domarna i de ovannämnda målen Fediol mot kommissionen och Nakajima mot rådet, enligt vilket det var möjligt att inför gemenskapsdomstolen åberopa gemenskapsorganens åsidosättande av WTO-avtalen, i synnerhet när åberopandet uteslutande sker i syfte att erhålla skadestånd.
The assessments of the Court of First Instance and the mere reference to previous caselaw contained in paragraphs 110 to 112 of the FIAMM judgment and paragraphs 103 to 105 of the Fedon judgment are irrelevant in this regard, since that caselaw rules on a different question, namely whether a substantive rule contained in the WTO agreements can be relied upon for the purpose of reviewing the legality of Community legislation and of declaring, where appropriate, such legislation to be inapplicable.
Den bedömning som förstainstansrätten gjorde, liksom hänvisningen till tidigare rättspraxis i punkterna 110–112 i domen i FIAMM-målet och i punkterna 103–105 i domen i Fedonmålet, är enligt klagandena inte relevanta i detta hänseende. Tidigare rättspraxis rörde en annan fråga, nämligen huruvida en materiell bestämmelse i WTO-avtalen kan åberopas i syfte att kontrollera lagenligheten av gemenskapsbestämmelser och, i förekommande fall, för att fastställa att bestämmelserna i fråga inte får tillämpas.
As is apparent, in particular, from paragraphs 114 and 115 of the FIAMM judgment and paragraphs 107 and 108 of the Fedon judgment, the Court of First Instance took the DSB’s decision of 25 September 1997 into consideration only in order to determine whether, given its existence, either of the exceptions already established in the caselaw to the rule that the WTO agreements lack direct effect could apply here.
Det framgår särskilt av punkterna 114 och 115 i domen i FIAMM-målet och av punkterna 107 och 108 i domen i Fedonmålet att förstainstansrätten tog DSB:s utslag av den 25 september 1997 i beaktande endast för att pröva huruvida något av de båda hittills gällande undantagen i rättspraxis från regeln att WTO-avtalen inte har direkt effekt var tillämpliga.
In so doing, the Court of First Instance did not take appropriate account of the arguments of FIAMM and Fedon to the effect that, after the expiry of the reasonable period of time allowed for implementing the DSB’s decision of 25 September 1997, the Community then had just two options, namely to comply or not to comply with that decision.
Förstainstansrätten tog således inte på ett lämpligt sätt hänsyn till FIAMM:s och Fedons argumentation om att gemenskapen endast hade två handlingsmöjligheter när den rimliga tidsperioden för att genomföra DSB:s utslag av den 25 september 1997 gått ut, nämligen att rätta sig efter utslaget eller att inte göra detta.
The flexibility of the WTO dispute settlement system, a feature which in particular enables the parties to pursue negotiated solutions and upon which
Den flexibilitet som finns i WTO:s tvistlösningssystem gäller inte här. Det är denna flexibilitet som gör det möjligt för parterna att nå förhandlingslösningar och som ligger till grund
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION the caselaw recalled in paragraph 112 of the FIAMM judgment and paragraph 105 of the Fedon judgment, establishing that it is not possible to review the legality of Community legislation in the light of the WTO agreements, is founded, is accordingly lacking here.
FIAMM M.FL. MOT RÅDET OCH KOMMISSIONEN för den rättspraxis som det hänvisas till i punkt 112 i domen i FIAMM-målet och i punkt 105 i domen i Fedonmålet enligt vilken det inte är möjligt att kontrollera lagenligheten av gemenskapsbestämmelser i förhållande till WTO-avtalen.
In those circumstances there is nothing to preclude direct effect being accorded to a decision of the DSB.
Det finns därför inga hinder mot att ett utslag från DSB ges direkt effekt.
Nor did the Court of First Instance take appropriate account of the arguments of FIAMM and Fedon that, unlike an application for annulment or a reference for a preliminary ruling on the validity of a measure, an action for compensation cannot result in the Community measure concerned being eliminated or rendered inapplicable or, therefore, in the responsible bodies of the parties to the WTO agreements being denied the possibility of entering into negotiated arrangements.
Förstainstansrätten tog enligt klagandena inte heller på ett lämpligt sätt hänsyn till deras argumentation om att en skadeståndstalan, till skillnad från en talan om ogiltigförklaring eller en begäran om förhandsavgörande där giltighetsfrågor har ställts, inte kan leda till att en gemenskapsrättsakt upphör att gälla eller inte kan tillämpas. En skadeståndstalan kan följaktligen inte heller innebära att de organ som företräder parterna till WTO-avtalen fråntas möjligheterna att hitta en förhandlingslösning.
That line of argument is particularly apposite because in the present instance the application for compensation is being examined after the conclusion of the dispute.
Denna argumentation är särskilt relevant i det föreliggande fallet där skadeståndstalan prövas efter det att tvisten har avslutats.
The same considerations provide grounds for rejecting the argument, recalled in paragraph 111 of the FIAMM judgment and paragraph 104 of the Fedon judgment, regarding the fact that the WTO agreements are founded on reciprocal and mutually advantageous arrangements.
Av samma skäl ska därför resonemanget i punkt 111 i domen i FIAMM-målet och punkt 104 i domen i Fedonmålet om att WTO-avtalen grundar sig på principen om ömsesidighet och för parterna ömsesidiga fördelar lämnas utan avseende.
The Council submits that the Court of First Instance in fact examined in parallel the possibility of relying on WTO rules and on the DSB’s decision of 25 September 1997, as is apparent inter alia from paragraph 129 of the FIAMM judgment and paragraph 122 of the Fedon judgment.
Rådet anser att förstainstansrätten gjorde en riktig prövning av såväl möjligheterna att åberopa WTO-reglerna som DSB:s utslag av den 25 september 1997, vilket särskilt framgår av punkt 129 i domen i FIAMM-målet och punkt 122 i domen i Fedonmålet.
The judgments under appeal are, moreover, consistent with the caselaw stating that the WTO agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court of Justice is to review the legality of measures adopted by the Community institutions, and the Court of First Instance correctly held that neither of the two permitted exceptions to that principle is applicable here.
De överklagade domarna är dessutom förenliga med rättspraxis enligt vilken WTO-avtalen i princip inte ingår bland de regler med hänsyn till vilka domstolen bedömer lagenligheten av gemenskapsinstitutionernas rättsakter. Det var riktigt av förstainstansrätten att finna att inget av de två erkända undantagen från denna princip var tillämpligt i det föreliggande fallet.
Since the WTO agreements are not intended to confer rights on individuals, the Community likewise cannot incur liability by reason of any infringement of those agreements if the scope for manoeuvre enjoyed by WTO members with a view to complying or not complying with a decision of the DSB is not to be prejudiced.
WTO-avtalen syftar inte till att ge enskilda rättigheter. Ett åsidosättande av dem kan därför inte leda till att gemenskapen ådrar sig skadeståndsansvar, utan att inkräkta på det handlingsutrymme som WTO-medlemmarna har för att rätta sig efter ett utslag från DSB eller för att inte göra detta.
The Council further contends that the distinction drawn by the appellants between the legal effects attached to a DSB decision and those resulting from the substantive rules which that decision has found to have been infringed is artificial.
Rådet anser att den distinktion som klagandena gör mellan rättsverkningarna av ett utslag från DSB och rättsverkningarna av de materiella bestämmelser som i utslaget konstateras ha åsidosatts är konstlad.
Such a decision can be taken into consideration in an action for compensation only in so far as those substantive rules have previously been found to have direct effect.
Ett utslag från DSB kan beaktas vid en skadeståndstalan, endast såvitt det dessförinnan har konstaterats att dessa materiella bestämmelser har direkt effekt.
In the Commission’s submission, at first instance FIAMM and Fedon did not in any way put forward the possibility of relying directly on a DSB decision as a specific and independent theory enabling the unlawfulness of action of the Community to be established or centre their arguments on this point.
Enligt kommissionen anförde FIAMM och Fedon inte i första instans möjligheten att direkt åberopa ett utslag från DSB som ett specifikt och oberoende argument för att fastställa att gemenskapens handlande var rättsstridigt. De inriktade inte heller sin argumentation på denna fråga.