natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The institutions shall refuse access to a document where disclosure would undermine the protection of: the document would seriously undermine the institution’s decisionmaking process, unless there is an overriding public interest in disclosure.
Institutionerna skall vägra att ge tillgång till en handling om ett utlämnande skulle undergräva skyddet för utlämnande av handlingen allvarligt skulle undergräva institutionens beslutsförfarande, om det inte föreligger ett övervägande allmänintresse av utlämnandet.
— court proceedings and legal advice,
— rättsliga rådgivning,
The exceptions may apply for a maximum period of 30 years. …’.
Undantagen får gälla i högst 30 år …” om det inte föreligger ett övervägande allmänintresse av utlämnandet.
B — The facts
B — Bakgrund
Access to a document, drawn up by an institution for internal use or received by an institution, which relates to a matter where the decision has not been taken by the institution, shall be refused if disclosure of the document would seriously undermine the institution’s decisionmaking process, unless there is an overriding public interest in disclosure.
Tillgång till en handling som upprättats av en institution för internt bruk eller mottagits av en institution, och som gäller en fråga där institutionen inte fattat något beslut, skall vägras om utlämnande av handlingen allvarligt skulle undergräva institutionens beslutsförfarande, om det inte föreligger ett övervägande allmänintresse av utlämnandet.
Access to a document containing opinions for internal use as part of deliberations and preliminary consultations within the institution concerned shall be refused even after the decision has been taken if disclosure of
Bland handlingarna fanns, under dokumentnummer 9077/02, ett yttrande från rådets rättstjänst beträffande ett förslag till direktiv från rådet om minimistandarder för mottagande av asylsökande i medlemsstaterna.
On 5 November 2002, on the basis of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, the Council refused Mr Turco access to the opinion in question on the ground that ‘given its content, the release of this document could undermine the protection of internal legal advice to the Council’ and that ‘in the absence of any specific reasons pointing to a particular overriding public interest in disclosure, the General Secretariat has concluded that, on balance, the interest in protecting internal legal advice outweighs the public interest’.
Den 5 november 2002 vägrade rådet, med stöd av artikel 4.2 i förordning nr 1049/2001, att ge Maurizio Turco tillgång till det aktuella yttrandet, med motiveringen att ett utlämnande ”[m]ed hänsyn till handlingens innehåll skulle … undergräva skyddet för intern juridisk rådgivning inom rådet” och att ”[d]et [inte har] framförts att det skulle föreligga något särskilt övervägande allmänintresse av att lämna ut handlingen. Efter en intresseavvägning [har] generalsekretariatet [kommit] fram till att skyddet för intern juridisk rådgivning har företräde framför allmänintresset ….” och för att föra dialogen avseende aktuella juridiska aspekter framåt.
issue, and that, furthermore, disclosure of the legal service’s opinions could create uncertainty regarding the legality of legislative acts adopted further to those opinions, such as to undermine the presumption of legality which such acts enjoy and, therefore, to jeopardise the legal certainty and stability of the Community legal order.
Rådet anförde även att ett utlämnande av yttranden skulle kunna leda till osäkerhet om huruvida den lagstiftning som sedan antas är lagenlig, vilket kan försvaga presumtionen om rättsakters lagenlighet, och följaktligen äventyra rättssäkerheten och stabiliteten i gemenskapens rättsordning.
As for the overriding public interest put forward by Mr Turco, it is not, according to the Council, constituted by the mere fact that the disclosure of those opinions given in the context of the debate on legislative initiatives would increase the transparency and openness of the decisionmaking process, as the same could be said of all written opinions or similar documents of the Council’s legal service, thereby making it practically impossible for the Council to refuse access under Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 and thus depriving that provision of practical effect.
Beträffande det övervägande allmänintresse som Maurizio Turco åberopade, ansåg rådet att ett sådant intresse inte föreligger enbart på grund av att utlämnandet av sådana yttranden som avgetts i samband med överläggningarna med lagstiftningsarbetet ger en ökad öppenhet och insyn i beslutsprocessen: detsamma skulle nämligen även kunna sägas om samtliga skriftliga yttranden eller liknande handlingar från rådets rättstjänst, vilket skulle göra det praktiskt taget omöjligt för rådet att vägra lämna ut yttranden med stöd av artikel 4.2 i förordning nr 1049/2001 och, således, skulle beröva bestämmelsen all ändamålsenlig verkan.
On 22 November 2002, Mr Turco made a confirmatory application claiming that the Council had incorrectly applied the exceptions to the right of public access to the documents of the institutions, provided for in Article 4(2) and (3) of Regulation No 1049/2001, and that the principle of democracy and citizen participation in the legislative process constituted an overriding public interest in the disclosure of the opinion of the Council’s legal service.
Den 22 november 2002 gav Maurizio Turco in en bekräftande ansökan och gjorde gällande att rådet på ett felaktigt sätt hade tillämpat de undantag från allmänhetens rätt till tillgång till institutionernas handlingar som föreskrivs i artikel 4.2 och 4.3 i förordning nr 1049/2001. Vidare hävdade han att principen om demokrati och principen om medborgarnas möjlighet att ta del i lagstiftningsprocessen utgjorde ett övervägande allmänintresse som motiverade att yttrandet från rådets rättstjänst skulle lämnas ut.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 28 February 2003, Mr Turco brought an action for annulment of the Council’s decision of 19 December 2002.
Maurizio Turco väckte, genom ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli den 28 februari 2003, talan om ogiltigförklaring av rådets beslut av den 19 december 2002.
C — The judgment under appeal
C — Den överklagade domen
By decision of 19 December 2002, the Council agreed to disclose the introductory paragraph of that opinion, in which it is stated that the opinion contains the advice of the Council’s legal service on the question of the powers of the Community regarding access to the labour market by third-country nationals.
Genom beslut av den 19 december 2002 accepterade rådet att lämna ut det inledande stycket i yttrandet, där det anges att yttrandet innehåller råd från rådets rättstjänst beträffande gemenskapens behörighet i frågor som gäller tillträde till arbetsmarknaden för medborgare från tredjeland.
As to the remainder, it refused to revise its position.
I övrigt vidhöll rådet dock sin ståndpunkt.
It justified its confirmation of refusal of access on the grounds that the independent advice of its legal service deserves particular protection, because it is an important instrument which enables the Council to be sure of the compatibility of its acts with Community law and to move forward the discussion of the legal aspects at
Rådet motiverade bekräftelsen av vägran att lämna ut handlingen med att de oberoende yttrandena från dess rättstjänst bör omfattas av ett särskilt skydd, eftersom de utgör ett viktigt instrument för rådet för att säkerställa att dess rättsakter är förenliga med gemenskapsrätten
In support of his claim for annulment, the applicant raised a single plea in law
Till stöd för yrkandet om ogiltigförklaring anförde sökanden som enda grund att
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-39/05 P AND C-52/05 P relating to infringement of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, which he substantiated with three arguments.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — FÖRENADE MÅLEN C-39/05 P OCH C-52/05 P artikel 4.2 i förordning nr 1049/2001 hade åsidosatts, och åberopade tre argument till stöd därför.
Primarily, he submitted that there had been an error as to the legal basis, since legal opinions drawn up in the context of the examination of legislative proposals are covered by the exception laid down by Article 4(3) of Regulation No 1049/2001 and not by that referred to in Article 4(2) which covers only legal opinions drawn up in the context of court proceedings.
Sökanden gjorde i första hand gällande att den rättsliga grunden var felaktig, eftersom handlingar som innehåller juridisk rådgivning och som upprättats vid prövningen av lagstiftningsförslag omfattas av undantaget i artikel 4.3 i nämnda förordning, och inte av det undantag som föreskrivs i artikel 4.2, vilket endast omfattar juridisk rådgivning som utarbetats inom ramen för rättsliga förfaranden.
That interpretation defended by the applicant did not convince the Court of First Instance which held that it was at variance with the wording of the provision, which does not include such a restriction, and that it would mean that the inclusion of legal advice among the exceptions under Regulation No 1049/2001 had no practical effect, since the Community legislature intended, in Article 4(2) of that regulation, to provide for an exception relating to legal advice distinct from that relating to court proceedings.
Sökandens tolkning övertygade inte förstainstansrätten, vilken slog fast att denna tolkning strider mot ordalydelsen i artikeln, vilken inte innehåller någon sådan begränsning, och att den skulle medföra att hänvisningen till juridisk rådgivning bland undantagen i förordning nr 1049/2001 berövades all ändamålsenlig verkan, eftersom gemenskapslagstiftaren hade önskat införa ett undantag i artikel 4.2 i förordningen beträffande juridisk rådgivning som är skilt från undantaget beträffande rättsliga förfaranden.
In fact legal advice drawn up by the Council’s legal service in the context of court proceedings is already included in the exception relating to the protection of court proceedings.
Juridisk rådgivning som utarbetats av rådets rättstjänst i rättsliga förfaranden omfattas nämligen redan av det undantag som avser skydd för rättsliga förfaranden.
Consequently, according to the Court of First Instance, the Council could legitimately rely on the exception relating to legal advice which is set out in the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, in order to decide whether it should give the applicant access to the relevant opinion of its legal service.
Enligt förstainstansrätten kunde rådet följaktligen med fog stödja sig på undantaget för juridisk rådgivning i artikel 4.2 andra strecksatsen i förordning nr 1049/2001 för att avgöra huruvida sökanden skulle ges tillgång till det aktuella yttrandet från rådets rättstjänst.
In the alternative, the applicant submitted that there had been a misapplication of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, as the Council was wrong to take the view that all the opinions issued by its legal service merit the protection of the confidentiality of legal advice which that provision ensures, when, far from being able to make categorisations, it can decide on the application of the exception only in each individual case, having regard to a specific analysis of each legal opinion.
Sökanden gjorde i andra hand gällande att artikel 4.2 hade tillämpats felaktigt, eftersom rådet felaktigt hade ansett att alla yttranden från rådets rättstjänst bör omfattas av sekretesskyddet för juridisk rådgivning enligt denna bestämmelse, trots att rådet inte alls kan göra en kategorisering utan endast kan ta ställning till en tillämpning av undantaget från fall till fall, utifrån en konkret bedömning av varje handling innehållande juridisk rådgivning.
The applicant also disputed the relevance of the need to protect the legal opinion in question, which was identified by the Council in the contested decision.
Sökanden ifrågasatte även relevansen av det skyddsbehov som rådet funnit föreligga för den aktuella handlingen innehållande juridisk rådgivning i det omtvistade beslutet.
In reply to the first point, the Court of First Instance acknowledged that the fact that the document in question is a legal opinion cannot, of itself, justify the refusal of access because the Council is bound to assess in each individual case whether the documents whose disclosure is sought actually fall within the exceptions set out in Regulation No 1049/2001.
Vad beträffar den första frågan konstaterade förstainstansrätten att det faktum att den aktuella handlingen innehåller juridisk rådgivning inte i sig kan motivera en vägran att ge tillgång till handlingen, eftersom rådet är skyldigt att i varje enskilt fall bedöma huruvida de handlingar till vilka tillgång begärs verkligen omfattas av undantagen i förordning nr 1049/2001.
Furthermore, according to the Court of First Instance, the reasoning given by the Council for its refusal to disclose the entirety of the legal opinion in question seems to relate to all of its legal service’s advice on legislative acts and not specifically to the legal opinion in question.
Vidare ansåg förstainstansrätten att rådets motivering för vägran att lämna ut hela den handling som innehåller den aktuella juridiska rådgivningen tycks avse all juridisk rådgivning från rådets rättstjänst i fråga om lagstiftning och inte enbart den aktuella juridiska rådgivningen.
The applicant’s arguments were, however, rejected for two reasons: the generality of the reasoning was justified by the fact that giving additional information, making particular reference to the contents of the legal opinion in question, would deprive the exception of its purpose, and the fact that the Council finally agreed to disclose the introductory paragraph of the opinion indicates that it considered its content before giving a decision on the request for access.
Förstainstansrätten godtog emellertid inte sökandens argument av två skäl: förstainstansrätten ansåg att den allmänt hållna motiveringen var befogad av det skälet att undantaget skulle berövas sitt syfte om ytterligare uppgifter, som hänvisar just till innehållet i den juridiska rådgivningen, lämnades och att det faktum att rådet slutligen accepterade att lämna ut inledningen till nämnda handling visade att rådet undersökte innehållet i den aktuella handlingen innan den tog ställning till begäran om tillgång.
II — Analysis of the appeals give rise to lingering doubts as to that legality and, secondly, could compromise the independence of the opinions of the Council’s legal service.
II — Bedömning av överklagandena sådant utlämnande skulle äventyra oavhängigheten hos yttranden som rådets rättstjänst upprättat.
The Kingdom of Sweden and Mr Turco have appealed before the Court of Justice against that judgment of the Court of First Instance.
Konungariket Sverige och Maurizio Turco har överklagat förstainstansrättens dom vid domstolen.
In support of their appeals, the appellants raise pleas in law which, in essence, call in question the reasoning followed by the Court of First Instance in rejecting the arguments which had been put forward at first instance.
Till stöd för överklagandena har klagandena åberopat grunder som i huvudsak ifrågasätter förstainstansrättens resonemang för att inte godta de argument som anfördes i första instans.
Mr Turco claims, first, that there was a misinterpretation of the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, as the Court of First Instance wrongly held that legal opinions relating to draft legislation could fall within the scope of that provision although only Article 4(3) of the Regulation can apply to such opinions.
Maurizio Turco har för det första gjort gällande att artikel 4.2 andra strecksatsen i förordning nr 1049/2001 har tolkats felaktigt, eftersom förstainstansrätten felaktigt ansåg att juridisk rådgivning rörande förslag till lagstiftning kunde omfattas av tillämpningsområdet för nämnda bestämmelse, trots att endast artikel 4.3 i nämnda förordning kan vara tillämplig på sådan rådgivning.
Secondly, Mr Turco and the Swedish Government submit that the Court of First Instance misapplied the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 in holding that legal opinions of the Council’s legal service relating to draft legislation are by definition covered by the exception laid down by that provision in favour of legal advice.
Maurizio Turco och den svenska regeringen har för det andra hävdat att förstainstansrätten tillämpade artikel 4.2 andra strecksatsen i förordning nr 1049/2001 på ett felaktigt sätt, genom att slå fast att juridisk rådgivning från rådets rättstjänst i fråga om förslag till lagstiftning till sin art omfattas av det undantag för juridisk rådgivning som föreskrivs i nämnda bestämmelse.
Thirdly, the appellants claim that the Court of First Instance misinterpreted and misapplied the concept of an overriding public interest capable of justifying the disclosure of a document which is in principle covered by the exception on the ground of confidentiality provided for in respect of legal advice.
Klagandena har för det tredje gjort gällande att förstainstansrätten gjorde en felaktig tolkning och tillämpning av det övervägande allmänintresse som motiverar utlämnandet av en handling som i princip omfattas av det sekretessundantag som gäller för juridisk rådgivning.
Lastly, the applicant complained that the Council did not examine whether there was an overriding public interest, in particu- lar that related to the transparency of the decisionmaking process and to the principles of openness and democracy, which would justify public access to legal opinions relating to legislative initiatives.
Slutligen gjorde sökanden gällande att rådet inte hade undersökt om det förelåg ett övervägande allmänintresse, i synnerhet intresset rörande insyn i beslutsprocessen och principerna om öppenhet och demokrati, som motiverar allmänhetens tillgång till juridisk rådgivning rörande förslag till lagstiftning.
There too, the Court of First Instance discounted any error of assessment and made two findings.
Även i det avseendet ansåg förstainstansrätten att rådet inte hade gjort någon oriktig bedömning och anförde två skäl.
The principles of transparency, openness and democracy underlie all the provisions of Regulation No 1049/2001, with the result that the overriding public interest mentioned in Article 4(2) of that regulation must, as a rule, be distinct from those principles or, at the very least, the applicant must show, which he failed to do in the present case, that, having regard to the specific facts of the case, the invocation of those same principles is so pressing that it overrides the need to protect the document requested.
Principerna om insyn, öppenhet och demokrati ligger till grund för samtliga bestämmelser i förordning nr 1049/2001, med följden att det övervägande allmänintresse som avses i artikel 4.2 i förordningen i princip skiljer sig från ovannämnda principer eller i vart fall att den som ansöker om tillgång till handlingar skall styrka att det, med hänsyn till de särskilda omständigheterna i det enskilda fallet, är så motiverat att åberopa dessa principer att behovet av att skydda den begärda handlingen får ge vika, vilket sökanden i förevarande fall dock inte hade gjort.
Furthermore, it is for the applicant who intends to rely on an overriding public interest capable of justifying the disclosure of a legal opinion to invoke it in his application so as to invite the institution to give a decision on that point, although the institution may itself identify an overriding public interest of that kind.
Vidare ankommer det på den som ansöker om tillgång till handlingar och som avser att göra gällande ett övervägande allmänintresse av att lämna ut en handling innehållande juridisk rådgivning att åberopa det i sin ansökan och anmoda institutionen att uttala sig i frågan, även om den aktuella institutionen själv kan identifiera ett sådant övervägande allmänintresse.
Before dealing in detail with those pleas, I must quickly refute the final two pleas in law raised by Mr Turco.
Innan dessa grunder behandlas i detalj, måste jag snabbt vederlägga de två sista grunder som anförts av Maurizio Turco.
Mr Turco claims, first, in essence, that the Court of First Instance contravened the principle of a community governed by the rule of law.
Han har först gjort gällande att förstainstansrätten åsidosatte principen om en rättslig gemenskap.
Since none of the arguments put forward by the applicant found favour with the Court of First Instance, it dismissed the action for annulment of the refusal of access to the opinion of the Council’s legal service, by judgment of 23 November 2004.
Förstainstansrätten godtog inte något av sökandens argument och ogillade därför genom dom av den 23 november 2004 talan om ogiltigförklaring av beslutet att vägra sökanden tillgång till yttrandet från rådets rättstjänst.
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-39/05 P AND C-52/05 P the exception relating to legal advice, the Court of First Instance did not have to rule on the independence of that legal service or of its members, but on the extent to which the disclosure of its legal opinions could affect the independence, that is to say the sincerity with which it is required to give them.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — FÖRENADE MÅLEN C-39/05 P OCH C-52/05 P juridisk rådgivning var förstainstansrätten dock inte tvungen att ta ställning till rättstjänstens oberoende eller dess tjänstemäns oberoende, utan till frågan i vilken mån ett utlämnande av rättstjänstens handlingar innehållande juridisk rådgivning skulle kunna påverka oberoendet, det vill säga den uppriktighet som antas prägla rättstjänstens yttranden.
The Court of First Instance ruled on that point by finding that the ‘independence of the opinions of [the] legal service’ can justify a refusal to disclose.
Förstainstansrätten gjorde detta genom att slå fast att ”oavhängigheten hos yttranden som dess rättstjänst upprättat” kan motivera en vägran att lämna ut handlingen.
5Furthermore, the Court of First Instance cannot properly be criticised for failing to discuss, for the purposes of that assessment, the applicant’s assertion that the disclosure of the opinions of the Council’s legal service would help to protect that service from improper external influences since, as the Court of First Instance rightly pointed out, the applicant had put forward no explanation in support of it.
5 Förstainstansrätten kan inte med fog klandras för att den, vid denna bedömning, inte diskuterade sökandens påstående att ett utlämnande av rättstjänstens yttranden skulle bidra till att skydda rådets rättstjänst från obehörig yttre påverkan, eftersom sökanden inte hade anfört någon förklaring till stöd för detta, vilket förstainstansrätten med rätta framhöll.
6 In that regard it should be borne in mind that ‘although the Court of First Instance is required to give reasons for its decisions, it is not obliged to respond in detail to every single argument advanced by a party, par -ticularly if the argument is not sufficiently clear and precise’.
6 Det skall i det avseendet erinras om att ”[f]örstainstansrättens skyldighet att motivera sina beslut [inte] kan … tolkas så, att den är tvungen att i detalj bemöta varje argument som åberopats av en part, särskilt om argumentet inte är tillräckligt klart och precist”.
7 that access to a legal opinion may be refused on the ground that its disclosure could give rise to lingering doubts as to the lawfulness of the legislative act to which it relates, 4 the Court of First Instance favoured the view of a stable legal order based on unlawful acts.
7 genom att godta att tillgång till en handling innehållande juridisk rådgivning kan vägras på grund av att ett utlämnande av handlingen skulle kunna medföra att tvivel uppstod beträffande huruvida den lagstiftning som handlingen avser är lagenlig, 4förordade en stabil rättsordning som grundar sig på rättsstridiga rättsakter.
It is evident that that argument cannot succeed.
Detta argument kan självklart inte godtas.