natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Items of computer network equipment which are connectable to the central processing unit either directly or through one or more other units, which are specifically designed as part of a dataprocessing system, which are able to accept or deliver data in a form which can be used by the system and which have no function that they would be capable of performing without the assistance of an automatic dataprocessing machine are to be classified under heading 8471 of the Combined Nomenclature both before and after 1 January 1996.'
Den 6 december 2000 antog förstainstansrätten ett antal ändringar av sina rättegångsregler i syfte att påskynda förfarandena (EGT L 322 av den 19 december 2000).
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 30 January 2001.
Dessa ändringar träder i kraft den 1 februari 2001.
Preliminaryruling—Appeal Commissioners, Dublin - Validity of Commission Regulation (EC) No 1638/94 and Commission Regulation (EC No
Införande av skyndsam handläggning ("fast track") - ny artikel 76a
Preliminary ruling — Tribunale di Genova — Competition — Compatibility with Articles 86 and 90 of the EC Treaty (now Articles 82 and 86 EC)
Denna nya typ av förfarande är avsedd för särskilt brådskande mål, där interimistiska åtgärder som beslutas inom ramen för förfarandet för sådana åtgärder inte utgör en
Case C-449/99 Ρ
tillfredsställande lösning.
In addition, the name and address of the person, embassy or institution whose premises have been specified by the parties as their address for service in Luxembourg are no longer set out.
Som exempel kan anföras mål som gäller allmänhetens tillgång till administrativa handlingar eller beslut i fråga om kontroll av företagskoncentrationer.
Under the expedited procedure, the emphasis will be placed on the oral procedure.
Vid skyndsam handläggning utgör det muntliga förfarandet den viktigaste fasen.
The Court will devote more time to it, allowing all aspects of the case to be argued comprehensively and in depth.
Förstainstansrätten kommer att avsätta mer tid för detta för att ge parterna möjlighet till en fördjupad diskussion om samtliga aspekter av tvisten.
The written procedure will in principle be limited to the application and the defence.
Det skriftliga förfarandet kommer i princip att begränsas till ansökan och svaromål.
There will be no second exchange of pleadings or any lodgement of statements in intervention.
Det blir inte fråga om någon andra skriftväxling och inte heller om några interventionsinlagor.
The pleadings lodged must be brief and concise.
De inlagor som ges in skall vara korta och koncisa. Målet skall avgöras med förtur.
An application for a case to be determined under an expedited procedure must be made by a separate document lodged at the same time as the application initiating the proceedings or the defence, as the case may be.
Begäran om att målet skall avgöras genom skyndsam handläggning skall ges in genom separat skrivelse samtidigt med ansökan eller svaromålet.
The Court's decision will be taken in the light of each individual case, having regard to the particular urgency of the matter, the circumstances of the case
Förstainstansrättens beslut skall för varje enskilt fall tas med beaktande av den särskilda brådskan, av omständigheterna i målet och av huruvida målet lämpar sig för ett meningsutbyte som i huvudsak är muntligt, mot bakgrund av målets komplexitet och volymen av de inlagor som getts in.
The ability to transmit documents instantaneously no longer warrants the existence of differentiated time-limits on account of distance which vary according to the physical location of the parties.
Denna möjlighet till omedelbar överföring av handlingar medför att differentieringen av fristerna med hänsyn till parternas hemvist inte längre är nödvändig.
Where the lawyer or agent has agreed to service being effected in that way, the statement of an address for service in Luxembourg is optional.
Ingivande av en handling i målet, för iakttagande av fristerna, skall kunna ske genom att en kopia av det undertecknade originalet sänds med telefax eller som en bilaga (kopia som scannats in^ till en e-postförsändelse (adress: cfi.regbtry@curia.eu.int), under förutsättning att det undertecknade originalet inkommer till kansliet inom tio dagar.
Original version: French Completed on 19.02.2001 Catalogue No: QD-AC-Ol-004-EN-C
Originalspråk: franska Pressläggning den 14 februari 2001 Katalognr QD-AC-Ol-004-SV-C
PROCEEDINGS OF THE COURT OF JUSTICE AND THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES
Veckorna 5—9 februari och 12 16 februari 2001 nr 5/01
Case T-118/99 16 Beatrice Bonaiti Brighina v Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Republiken Österrike mot Europeiska gemenskapernas kommission Statligt stöd
Case T-89/98 National Association of Licensed Opencast Operators (NALOO) v Commission of the European Communities CS
Mål T-118/99 Beatrice Bonaiti Brighina mot Europeiska gemenskapernas kommission Tjänsteföreskrifterna
Case T-186/98
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE
Compañía Internacional de Pesca y Derivados (Inpesca) SA ν Commission of the European Communities Agriculture
Europeiska gemenskapernas kommission Jordbruk
Case C-283/99 38 Commission of the European Communities ν Italian Republic
Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Italien
Page 3
MEDDELANDEN
Preliminary ruling (Council Directive 91/533/EEC of 14 October 1991 on an employer's obligation to inform employees of the conditions applicable to the contract or employment relationship — Length of normal daily or weekly work — Rules on overtime — Rules of evidence)
Förhandsavgörande 'Rådets direktiv 91/533/EEG av den 14 oktober 1991 om arbetsgivares skyldighet att upplysa arbetstagarna om de regler som är tillämpliga på anställningsavtalet eller anställningsförhållandet — Längden på den normala arbetsdagen eller arbetsveckan — Regler om övertidsarbete — Bevisregler" ~
(Fifth Chamber)
(femte avdelningen)
By order of 25 August 1999, the Arbeitsgericht Bremen referred to the Court of Justice for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Council Directive 91/533/EEC of 14 October 1991.
Arbeitsgericht Bremen har genom beslut av den 25 augusti 1999 ställt tre frågor om tolkningen av rådets direktiv 91/533/EEG av den 14 oktober 1991.
On 18 December 1998 Mr Lange brought an action against his dismissal before the Arbeitsgericht Bremen, requesting that he keep his job in the event of his action being successful.
hade vägrat att arbeta övertid i enlighet med företagets begäran för att uppdrag skulle kunna utföras inom den frist som hade avtalats med en kund.
Those questions were raised in proceedings between Wolfgang Lange and Georg Schünemann GmbH concerning the validity of Mr Lange's dismissal by Georg Schünemann on the ground that Mr Lange refused to work overtime.
Dessa frågor har uppkommit i en tvist mellan Wolfgang Lange och företaget Georg Schiinemann GmbH angående giltigheten av Georg Schünemanns beslut att säga upp Wolfgang Lange med motiveringen att denne vägrade att arbeta övertid.
Before the national court, the parties are at odds as to what was agreed between them, when Mr Lange was recruited, with regard to overtime.
Wolfgang Lange väckte den 18 december 1998 talan vid Arbeitsgericht Bremen mot uppsägningen och yrkade att han skulle få behålla sin anställning, för det fall att hans talan bifölls.
According to Georg Schünemann, Mr Lange agreed to work overtime at the request of the company in the event of sudden increases in workload.
Georg Schiinemann yrkade att talan skulle ogillas.
Mr Lange contends that he agreed to work overtime only in emergencies.
Tvisten vid den nationella domstolen
Mr Lange was employed as from 1 June 1998 as a lathe operator by Georg Schünemann under a contract of employment dating from 23 April 1998.
Wolfgang Lange har sedan den 1 juni 1998 varit anställd hos Georg Schiinemann som svarvare, enligt ett anställningsavtal av den 23 april 1998.
Article 1 of that contract provides inter alia that the length of the working week is to be 40 hours.
I artikel 1 i avtalet föreskrivs bland annat att en arbetsvecka omfattar 40 timmar.
The contract gives no details concerning overtime.
Avtalet innehåller inga uppgifter om övertidsarbete.
According to the Arbeitsgericht, the issue in the proceedings before it is whether Mr Lange has breached his obligations towards his employer by refusing to work overtime and it is therefore necessary to determine what they agreed in relation to overtime.
Parterna angav vid den nationella domstolen olika uppfattningar om vad de hade avtalat beträffande övertidsarbete när Wolfgang Lange anställdes. Enligt Georg Schiinemann hade Wolfgang Lange accepterat att på företagets begäran arbeta övertid vid tillfällen med hög arbetsbelastning.
Considering that the outcome of the action depended on the interpretation of the Directive, the Arbeitsgericht Bremen stayed proceedings pending a preliminary ruling from the Court of Justice on a number of questions.
I skrivelse av den 15 december 1998 sade Georg Schiinemann upp Wolfgang Langes anställningsavtal med verkan från och med den 15 januari 1999, med motiveringen att denne
Mr Lange refused to work overtime at the request of his employer in order to fulfil orders within time-limits agreed with a customer, for which reason Georg Schünemann, by letter of 15 December 1998, terminated his contract with effect from 15 January 1999.
Enligt Arbeitsgericht skall det i det mål som är anhängigt vid den avgöras huruvida Wolfgang Lange har åsidosatt sina skyldigheter gentemot
By its second question the national court seeks essentially to ascertain whether, where an essential element of the contract or employment relationship within the meaning of Article 2 of the Directive has not been mentioned in a written document delivered to the employee or has not been mentioned with sufficient precision, that element must as a result be regarded as inapplicable.
Den nationella domstolen har ställt sin andra fråga för att få klarhet i huruvida ett väsentligt villkor i anställningsavtalet eller anställningsförhållandet, i den mening som avses i artikel 2 i direktivet, skall anses otillämpligt, om det inte har angetts i en skriftlig handling som har lämnats till arbetstagaren eller om det däri inte har angetts tillräckligt klart.
By its first question the national court seeks essentially to ascertain whether by virtue of the Directive, more particularly Article 2(2)(i) thereof, there is an obligation on the part of an employer to bring to the notice of an employee, under the conditions laid down by the Directive, any term whereby the employee is obliged to work overtime whenever requested to do so by the employer.
Den nationella domstolen har ställt sin första fråga för att få klarhet i huruvida direktivet, särskilt artikel 2.2 i i detsamma, innebär att arbetsgivaren, på de villkor som har fastställts i direktivet, är skyldig att upplysa arbetstagaren om ett anställningsvillkor enligt vilket denne är skyldig att arbeta övertid när arbetsgivaren begär det.
It should be observed that it is clear from its very wording that Article 2(2)(i) of the Directive, referring as it does to normal working hours, is not concerned with overtime.
Domstolen noterar i detta hänseende att det av själva lydelsen av artikel 2.2 i i direktivet framgår att utförande av övertidsarbete inte omfattas av denna bestämmelse, eftersom den avser den normala arbetstiden.
It follows that Article 2(2)(i) of the Directive must be interpreted as not relating to overtime.
Av det ovan anförda följer att artikel 2.2 i i direktivet skall tolkas på så sätt att den inte omfattar utförande av övertidsarbete.
It must however be observed that an obligation to inform employees whether, and if so under what conditions, they may be required to work overtime may arise from another provision of the Directive.
Domstolen noterar emellertid att en skyldighet att upplysa arbetstagaren om huruvida, och på vilka villkor, han kan åläggas att arbeta övertid kan följa av en annan bestämmelse i direktivet.
It must be borne in mind that, by virtue of the second indent of Article 6, the Directive is to be without prejudice to the rules on proof of the existence of a contract or employment relationship under national law.
I detta hänseende erinrar domstolen om att det i artikel 6 andra strecksatsen i direktivet föreskrivs att detsamma inte skall påverka de regler i nationell rätt som gäller för bevis om att anställningsavtal eller anställningsförhållande föreligger och om dess innehåll.
As the Commission has correctly pointed out, that provision implies that such proof may be produced in any form allowed by national law, and thus even in the absence of any written notification from the employer.
Såsom kommissionen riktigt har påpekat, innebär bestämmelsen att bevisning om dessa förhållanden får läggas fram genom alla de medel som tillåts enligt den nationella rätten, således även om det inte finns någon skriftlig underrättelse från arbetsgivaren.
The aim pursued by that provision would be frustrated if the Directive were interpreted as meaning that the existence and content of essential elements of the contract or employment relationship not notified in writing to the employee could never be established by reason of the fact that they had to be considered inapplicable.
Bestämmelsen skulle vara ändamålslös om direktivet tolkades på så sätt att förekomsten av och innehållet i väsentliga villkor i anställningsavtalet eller anställningsförhållandet som arbetstagaren inte har underrättats om skriftligen aldrig kan bevisas av det skälet att dessa villkor skall anses vara otillämpliga.
Article 2(1) of the Directive lays down the principle that the employer is obliged to notify employees of the essential aspects of the contract or employment relationship.
I artikel 2.1 i direktivet fastslås nämligen principen att arbetsgivaren är skyldig att underrätta arbetstagaren om de väsentliga villkoren i anställningsavtalet eller anställningsförhållandet.
That obligation, which is described in the seventh recital in the preamble to the Directive as a general requirement, concerns all the aspects of the contract or employment relationship which are, by virtue of their nature, essential elements.
Denna skyldighet, som i sjunde övervägandet i direktivet betecknas som allmän, omfattar alla villkor i anställningsavtalet eller anställningsförhållandet som är av väsentlig karaktär.
It follows from Article 8(1) of the Directive that the Directive cannot be interpreted as meaning that a failure to give an employee the requisite information concerning an essential element of the contract or employment relationship will render that element inapplicable since the Directive leaves to the Member States the power to define the penalties appropriate to such circumstances, subject to the proviso that employees must be able to pursue their claims by judicial process.
Av artikel 8.1 i direktivet framgår att detta inte kan tolkas så, att den omständigheten att arbetstagaren inte på ett korrekt sätt har upplysts om ett väsentligt villkor i anställningsavtalet eller anställningsförhållandet skall leda till att villkoret inte kan tillämpas, eftersom medlemsstaterna enligt direktivet skall vara behöriga att bestämma lämpliga sanktioner för ett sådant fall, förutsatt att arbetstagaren kan driva sina anspråk genom rättsligt förfarande.
Consequently, the employer is required to give written notice to an employee of any term under which the latter is obliged to work overtime whenever requested to do so by his employer under the same conditions as those imposed by the Directive for the elements expressly mentioned in Article 2(2).
Arbetsgivaren är följaktligen skyldig att skriftligen underrätta arbetstagaren om ett anställningsvillkor enligt vilket denne är skyldig att arbeta övertid när arbetsgivaren begär det, under samma förutsättningar som enligt direktivet gäller för de uppgifter som uttryckligen nämns i artikel 2.2 i direktivet.
By its third question the national court seeks essentially to ascertain whether, in the event of breach by the employer of his obligation under the Directive to provide information, the national court is required by the Directive to apply by analogy principles of national law under which the proper taking of evidence is deemed to have been obstructed where a party to the proceedings has not complied with his legal obligations to provide information, and, if that is not the case, whether Article 6 of the Directive
Den nationella domstolen har ställt sin tredje fråga för att få klarhet i huruvida den enligt direktivet, för det fall att arbetsgivaren har åsidosatt upplysningsskyldigheten enligt
The question whether the rules applicable under national law to presumptions of obstruction of the proper taking of evidence must also be applied in the event of an employer's failing to comply with his obligation under the Directive to provide information is a question which pertains to the scope of those rules, which relate to the burden of proof, and thus concerns the rules of evidence applicable in that event.
En sådan fråga behandlas inte i direktivet, som helt överlåter åt medlemsstaterna att tillämpa de bevisregler om förekomsten av och innehållet i anställningsavtalet eller anställningsförhållandet som de har fastslagit.
Such a question, is not governed by the Directive, which leaves it to the Member States to apply their own rules of evidence as to the existence and content of contracts or employment relationships.
Frågan huruvida reglerna, i nationell rätt, om presumtion om försvårande av bevisföring även skall tillämpas för det fall att arbetsgivaren har
However, it is clear from Article 2(1) of that Directive that the employer is obliged to notify the employee of any term having the nature of an essential element of the contract or employment relationship and requiring the employee to work overtime whenever requested to do so by his employer.
Av artikel 2.1 i direktivet följer emellertid att arbetsgivaren är skyldig att underrätta arbetstagaren om ett anställningsvillkor, som är väsentligt i anställningsavtalet eller anställningsförhållandet, enligt vilket denne är skyldig att arbeta övertid när arbetsgivaren begär det.
That information must be notified under the same conditions as those laid down by the Directive for the elements expressly mentioned in Article 2(2) thereof.
Denna upplysning skall lämnas under samma förutsättningar som enligt direktivet gäller för de uppgifter som uttryckligen nämns i artikel 2.2 i direktivet.
It may, where appropriate, by analogy with the rule which applies, in particular, to normal working hours by virtue of Article 2(3) of the Directive, take the form of a reference to the relevant laws, regulations and administrative or statutory provisions or collective agreements.
Upplysningen får i förekommande fall, i analogi med den regel som gäller för bland annat normal arbetstid enligt artikel 2.3 i direktivet, lämnas i form av en hänvisning till relevanta lagar, andra författningar eller kollektivavtal
No provision of Directive 91/533 requires an essential element of the contract or employment relationship that has not been mentioned in a written document delivered to the employee or has not been mentioned therein with sufficient precision to be regarded as inapplicable.
Ingen bestämmelse i direktiv 91/533 medför att ett väsentligt villkor i anställningsavtalet eller anställningsförhållandet skall anses otillämpligt, om det inte har angetts i en skriftlig handung som har lämnats till arbetstagaren eller om det däri inte har angetts tillräckligt klart.
Where an employerfails to comply with Ms obligation under Directive 91/533 to provide information, that directive does not require the national court to apply, or refrain from applying, principles of national law under which the proper taking of evidence is deemed to have been obstructed where a party to the proceedings has not complied with Ms legal obligations to provide information.'
Direktiv 91/533 varken ålägger eller förbjuder den nationella domstolen att tillämpa de principer i nationell rätt enligt vilka försvärande av bevisföring présumeras föreligga när en av parterna i tvisten inte har iakttagit sina lagstadgade skyldigheter, för det fall att arbetsgivaren har åsidosatt upplysningsskyldigheten enligt direktivet.'
Not available
Mål C-219/99
Case C-219/99 Commission of the European Communities ν French Republic Approximation of laws
Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Frankrike Tillnärmning av lagstiftning
— Directive
Direktiv
Commission initiated the Treaty infringement procedure. After giving the French Republic the opportunity to submit its observations, the Commission delivered a reasoned opinion on 12 February 1998 calling on the French Government to adopt the measures necessary to comply with the opinion within two months from its notification.
"Fördragsbrott — Obestritt (andra avdelningen) nödvändiga för att följa detta direktiv och omedelbart underrätta kommissionen om detta.
As the French Republic did not act on the reasoned opinion, the Commission brought the present action.
Dessa författningar skulle tillämpas av medlemsstaterna från och med den 1 juli 1997.
By application lodged at the Court Registry on 8 June 1999, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC for a declaration that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with European Parliament and Council Directive 95/16/EC of 29 June 1995 on the approximation of the laws of the Member States relating to lifts, the French Republic has failed to fulfil its obligations under that directive.
Europeiska gemenskapernas kommission har genom ansökan, som inkom till domstolens kansli den 8 juni 1999, med stöd av artikel 226 EG väckt talan om fastställelse av att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/16/EG av den 29 juni 1995 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om hissar, genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.
The French Government does not dispute that Directive 95/16 was not transposed within the prescribed period.
Eftersom Republiken Frankrike inte rättade sig efter detta motiverade yttrande, har kommissionen väckt förevarande talan.
Directive 95/16 is intended to harmonise safety standards applicable to lifts.
Syftet med direktiv 95/16 är att harmonisera den säkerhetsstandard som gäller för hissar.
It lays down for that purpose the essential requirements which lifts must meet before being placed on the market.
I direktivet fastställs härvid grundläggande krav som hissar måste uppfylla för att kunna släppas ut på marknaden.
Under Article 15(1) of Directive 95/16, the Member States were required to adopt and publish the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with the directive by 1 January 1997 and forthwith to inform the Commission thereof. Those measures were applicable from 1 July 1997.
Enligt artikel 15.1 i direktiv 95/16 skulle medlemsstaterna före den 1 januari 1997 sätta i kraft de lagar och andra författningar som var
Since the directive had not been transposed into French law within the prescribed period, the
Den franska regeringen har inte bestritt att direktivet inte har införlivats med fransk rätt inom föreskriven frist.
Orders the French Republic to pay the costs.'
2) Republiken Frankrike skall ersätta rättegångskostnaderna.*
Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 23 November 2000.
Generaladvokaten F.G. Jacobs har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför andra avdelningen den 23 november 2000.