natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It follows from those various provisions that the procedures for establishing MRLs and issuing marketing authorisations are inherently linked, inasmuch as a marketing authorisation will not be issued in respect of a veterinary medicinal product for administration to food-producing animals unless an MRL has been established, and, by the same token, an MRL will not be established for a new pharmacologically active substance unless that substance is intended to be placed on the market.
Av dessa olika bestämmelser framgår att förfarandena för att fastställa HTR och för godkännande för försäljning har sådan nära anknytning till varandra att ett godkännande för försäljning av ett veterinärmedicinskt läkemedel som är avsett att tillföras livsmedelsproducerande djur endast kan meddelas om det har fastställts ett HTR.
It follows that the Court of First Instance committed an error of law in paragraph 92 of the Lilly judgment, the grounds of which must be regarded as being reproduced in full in the contested judgment, in holding that the Commission was not legally entitled to base the decision refusing to establish an MRL on the existence of the moratorium on BST.
På samma sätt kan ett HTR fastställas för en ny farmakologiskt aktiv substans endast om denna substans är avsedd att släppas ut på marknaden.
Since the second limb of the plea is well founded, the contested judgment must be set aside, without there being any need to consider the first limb of that plea.
Överklagandet skall bifallas på den andra delgrunden och domstolen upphäver följaktligen den överklagade domen, utan att det finns anledning att pröva den första delgrunden.
The action brought by Monsanto Company at first instance
Prövning av Monsantos Companys talan i första instans
Since, in accordance with Article 54 of the EC Statute of the Court of Justice, the state of the proceedings is such as to permit final judgment to be given in the matter, it is appropriate to rule on the substance of the application for annulment of the decision at issue.
Eftersom målet är färdigt för avgörande, skall domstolen, i enlighet med artikel 54 i EG-stadgan för domstolen, i sak pröva yrkandet om ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet.
The Court of First Instance therefore misinterpreted those provisions when it concluded, in paragraph 88 of the Lilly judgment, the grounds of which must be regarded as being reproduced in full in the contested judgment, that the procedure for establishing an MRL under Regulation No 2377/90 is independent of and distinct from the procedures for the issue of marketing authorisations laid down by Directive 81/851 and Regulation No 2309/93, and when it inferred in paragraph 92 of the Lilly judgment, in particular from the fact that Regulation No 2377/90 contains no provision authorising the Commission to take account of a marketing ban in refusing to establish an MRL, that the Commission was not legally entitled to take account of it.
Förstainstansrätten gjorde följaktligen en feltolkning av dessa bestämmelser när den, i punkt 88 i domen i målet Lilly, vars motivering skall anses ha återgetts oavkortad i den överklagade domen, ansåg att förfarandet för att fastställa ett HTR enligt förordning nr 2377/90 är ett fristående förfarande som skiljer sig från de i direktiv 81/851 och i förordning nr 2309/93 fastställda förfarandena för att meddela godkännande för försäljning, och när den i punkt 92 i domen i målet Lilly, särskilt med beaktande av den omständigheten att förordning nr 2377/90 inte innehåller någon bestämmelse som tillåter kommissionen att ta hänsyn till ett försäljningsförbud för att neka fastställandet av
It is self-evident that, when applying a regulation, the Commission may take other provisions of Community law into account. That is a fortiori the position in the present case, since the second indent of Article 6(1) of Regulation No 2377/90 makes the marketing of the product one of the conditions for procuring the establishment of an MRL.
I sin ursprungliga talan vid förstainstansrätten gjorde Monsanto Company gällande att kommissionen hade åsidosatt en väsentlig formföreskrift för det förfarande som föreskrivs i förordning nr 2377/90 genom att inte överlämna ett utkast till de åtgärder som skulle vidtas till
of the product in question may soon be lifted.
regleringskommittén, efter det att KVL hade avgett sitt yttrande.
In that regard, for the reasons set out above those pleas must be regarded as unfounded.
Av de skäl som angetts ovan i denna dom anser domstolen att talan inte kan bifallas på dessa grunder.
Next, Monsanto Company claimed that, by basing its decision on factors other than a scientific assessment of the product, the Commission had violated the principles of legal certainty and of the protection of legitimate expectations.
I förevarande fall har Monsanto Company inte styrkt, eller ens försökt att styrka, att antagandet av det omtvistade beslutet, med hänsyn till omständigheterna i detta fall, stred mot principen om god förvaltningssed och omsorgsplikten.
In the present case, Monsanto Company has not established, or even sought to establish, that, in the light of the circumstances prevailing, the decision at issue was adopted in disregard of the principle of sound administration and the duty of care.
Monsanto Company anförde vidare att kommissionen hade åsidosatt principerna om rättssäkerhet och om skydd för berättigade förväntningar, genom att grunda sitt beslut på andra omständigheter än en vetenskaplig bedömning av produkten.
However, it should be borne in mind that, one of the conditions for procuring the establishment of an MRL had not been fulfilled in the present case.
Domstolen vill emellertid erinra om att ett av villkoren för att ett HTR skulle fastställas inte var uppfyllt i detta fall.
That being so, the Commission was entitled to defer consideration of the request or even to refuse it.
Det var således befogat av kommissionen att skjuta upp prövningen av ansökan eller rent av avslå denna.
Lastly, Monsanto Company claimed that, for the purposes of adopting the decision at issue, the Commission had relied on considerations which were unscientific and thus infringed the Agreement on the Application of Sanitary and Phytosanitary Measures, which is set out in Annex 1A to the Agreement establishing the World Trade Organisation, as approved by Council Decision 94/800/EC of 22 December 1994 concerning the conclusion on behalf of the European Community, as regards matters within its competence, of the agreements reached in the Uruguay Round multilateral negotiations (1986-1994).
Monsanto Company gjorde slutligen gällande att kommissionen, för att fatta det omtvistade beslutet, stödde sig på överväganden som inte var vetenskapliga och att den därigenom åsidosatte bestämmelserna i Avtalet om tillämpning av sanitära och fytosanitära åtgärder, vilket hör till bilaga 1A till Avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen, vilket godkändes genom rådets beslut 94/800/EG av den 22 december 1994 om ingående, på Europeiska gemenskapens vägnar — vad beträffar frågor som omfattas av dess behörighet — av de avtal som är resultatet av de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan (1986—1994).
Without there being any need to consider whether Monsanto Company is entitled to invoke that agreement before the Communityjudicature, suffice it to say that, in reality, the measure impugned by that plea is the ban on the marketing of BST and not the decision at issue. The plea in question is therefore unfounded.
Kommissionen kan fatta ett sådant beslut mot bakgrund av principen om god förvaltningssed och omsorgsplikten efter att ha gjort en avvägning mellan samtliga föreliggande intressen, nämligen dels institutionens intresse av att inte behöva genomföra ett mycket omständligt beslutsförfarande, som innebär att ärendet hänskjuts till regleringskommittén, när något godkännande för försäljning ännu inte kan meddelas och inte heller bör meddelas på kort
Sets aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 22 April 1999 in Case T-112/97 Monsanto ν Commission;
*1) Europeiska gemenskapemas förstainstansrätts dom av den 22 april 1999 i mål T-112/97, Monsanto mot kommissionen, upphävs.
Dismisses the application for annulment of Decision C(97) 148 final of the Commission of 14 January 1997 concerning the definition of a position, in accordance with Article 175 of the EC Treaty, on the inclusion of bovine somatotrophin in Annex II to Regulation No 2377/90;
Talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut C(97) 148 slutlig av den 14 januari 1997 om ställningstagande, i enlighet med artikel 175 i EG-fördraget, till huruvida bovint somatotropin skall upptas i bilaga 2 ull förordning nr 2377/90 ogillas.
Orders Monsanto Company to bear its own costs and to pay the costs incurred by the Commission of the European Communities both before the Court of First Instance and the Court of Justice;
Monsanto Company skall bära sin rättegångskostnad och ersätta Europeiska gemenskapernas kommissions rättegångskostnad såväl vid förstainstansrätten som vid domstolen.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 29 May 2001.
Generaladvokaten S. Alber har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 29 mai 2001.
He therefore propose that the Court should:
Han föreslog att domstolen skulle besluta följande:
'(1) set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 22 April 1999 in Case T-l12/97 Monsanto ν Commission;
Europeiska gemenskapernas förstainstansrätts dom av den 22 april 1999 i mål T-l 12/97, Monsanto Company mot Europeiska gemenskapernas kommission skall ogiltigförklaras.
(2) dismiss the action brought before the Court of First Instance in Case T-l12/97; 12/97;
Den vid förstainstansrätten i mål T-112/97 väckta talan skall avvisas.
(3) order Monsanto Company to bear its own costs and to pay the costs of the Commission in the present proceedings and in the proceedings before the Court of First Instance and the costs of the French Republic as appellant in the present proceedings;
Monsanto Company skall bära sina egna rättegångskostnader, kommissionens kostnader i detta förfarande och i förfarandet i förstainstansrätten liksom Republiken Frankrikes kostnader som part i detta mål.
(4) order the French Republic to bear its own costs in the proceedings before the Court of First Instance.'
Republiken Frankrike skall bära sina egna kostnader i förfarandet i förstainstansrätten.
Preliminary ruling (Sixth VAT Directive —Article 17(6) and (7) — Right to deduct input VAT — Exclusions provided for under national laws at the date of entry into force of the directive — Exclusions for cyclical economic reasons — Consultation of the Advisory Committee on value added tax) (Fifth Chamber)
Förhandsavgörande "Sjätte mervärdesskattedirektivet —Artikel 17.6 och 17.7 - Rätt att göra avdrag för ingående mervärdesskatt — Undantag föreskrivna i nationell lagstiftning vid tidpunkten för ikraftträdandet av direktivet — Undantag på grund av konjukturskäl — Samråd med den rådgivande kommittén för mervärdesskatt som föreskrivs i artikel 29" (femte avdelningen)
By order of 22 September 1999, the Verwaltungsgerichtshof referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 17(6) and (7) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977.
Verwaltungsgerichtshof har, genom beslut av den 22 september 1999, ställt två frågor om tolkningen av artikel 17.7 och 17 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977.
The Verwaltungsgerichtshof notes that since 1 January 1978 the VAT paid on the acquisition, hire or use of cars, mixed vehicles or motor cycles has in principle been excluded from the right to deduct in Austria.
avdraget i fråga hade beviljats i strid med tillämplig lagstiftning.
However, neither the definition of cars and mixed vehicles nor the distinction between that category and that of lorries and minibuses, for which VAT may be deducted, follows from Paragraph 12(2)(2)(c) of the UStG 1972, which was applicable until 31 December 1994, or from Paragraph 12(2)(2)(b) of the UStG 1994, which replaced it from 1 January 1995.
Metropol överklagade Finanzlandesdirektion für Steiermarks beslut av den 9 juli och den 21 december 1998 till Verwaltungsgerichtshof.
By decision of 9 July 1998, the Finanzlandesdirektion für Steiermark dismissed as unfounded Metropol's appeal against to the 19% assessment.
Frågorna har uppkommit i två tvister, dels mellan Metropol Treuhand W i r t s c h a ft s t r e u h a n d g m b H och Finanzlandesdirektion für Steiermark, dels mellan Michael Stadler och Finanzlandesdirektion für Vorarlberg beträffande rätten till avdrag för ingående mervärdesskatt för bruk av två fordon av märkena Pontiac TransSport och Fiat Ulysse.
The regulations merely corrected an overly liberal administrative practice.
Tvisterna vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
In the 1987 circular addressed to the tax authorities, the Federal Minister for Finance set out the criteria by which a minibus could be distinguished from a car.
Michael Stadler begärde i sin deklaration för år 1996 avdrag för ingående skatt för bruk av ett fordon av märket Fiat Ulysse.
That circular, which as a ministerial instruction was binding on the public authorities, formed the legal basis of a consistent administrative practice.
Han gjorde gällande att de inskräkningar i avdragsrätten för ingående skatt för bruk av minibuss som infördes genom de sparåtgärder som vidtogs år 1996 av budgetskäl stred mot sjätte direktivet.
If a motor vehicle satisfied the definition of a minibus in the 1987 circular and was used predominantly for business purposes, the tax authorities in practice systematically allowed the input VAT paid on that vehicle to be deducted.
Metropol begärde i sina deklarationer för räkenskapsåren 1996 och 1997 avdrag för ingående skatt för bruk av ett fordon av märket Pontiac TransSport.
By decision of 21 December 1998, the Finanzlandesdirektion für Steiermark, in the exercise of its supervisory power, of its own motion annulled the 1997 assessment on the ground that the deduction in question had been allowed contrary to the applicable legislation.
Genom inbetalningsbesked av den 1 december 1997 avslog Finanzamt Michael Stadlers begäran om avdrag för ingående skatt för bruk av ett fordon av märket Fiat Ulysse.
Metropol brought proceedings in the Verwaltungsgerichtshof against the decisions of the Finanzlandesdirektion für Steiermark of 9 July and 21 December 1998.
Genom beslut av den 8 mars 1999 avslog Finanzlandesdirektion für Vorarlberg det klagomål som inlämnats av Michael Stadler mot detta beslut.
According to the Verwaltungsgerichtshof, on the basis ofthat administrative practice, deduction of the input VAT paid on Pontiac TransSport and Fiat Ulysse vehicles, which were regarded as minibuses, was allowed until 15 February 19%.
Genom inbetalningsbesked av den 27 april 1998 fattade Finanzamt (skattemyndigheten) beslut om inbetalning av mervärdesskatt för år 1996 utan att bevilja avdrag för ingående skatt för bruk av nämnda fordon.
From that date it was excluded by the 19% regulations, which define the characteristics of minibuses more strictly than the previous administrative practice did.
I inbetalningsbesked av den 6 november 1998 för år 1997 beviljade denna myndighet, vid beräkningen av mervärdesskatt för år 1997, däremot avdrag för ingående skatt för bruk av samma fordon.
In those circumstances, the Verwaltungsgerichtshof decided to stay the proceedings and refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Verwaltungsgerichtshof erinrade om att sedan den 1 januari 1978 är en avdragsrätt för ingående skatt vid förvärv, hyra eller bruk av personbilar, kombibilar eller motorcyklar i princip utesluten i Österrike.
By assessment of 1 December 1997, the Finanzamt refused to allow deduction of the input VAT paid for the use of Mr Stadler's Fiat Ulysse vehicle.
Varken i 12 §, andra stycket, punkt 2 c UStG 1972, tillämplig till och med den 31 december 1994, eller i 12 §, andra stycket punkt 2 b UStG 1994 som ersatte den förstnämnda lagen den 1 januari 1995, anges en definition av personbil och kombibil eller på vilket sätt denna kategori av fordon skiljer sig från mellanlastbilar och minibussar för vilka rätt till avdrag medges.
By decision of 8 March 1999, the Finanzlandesdirektion für Vorarlberg dismissed Mr Stadler's appeal against the assessment.
Finanzlandesdirektion für Steiermark ansåg att det nya rättsläget stod i överensstämmelse med artikel 17.6 andra stycket i sjätte direktivet, eftersom definitionen i 1996års dekret antogs på grundval av Verwaltungsgerichtshofs rättspraxis i tiden före år 1995. Genom detta dekret ändrades endast en alltför liberal praxis.
Mr Stadler brought proceedings in the Verwaltungsgerichtshof against that decision.
Inom ramen för sin tillsynsbehörighet upphävde Finanzlandesdirektion, genom beslut av den 21 december 1998, ex officio beslutet om inbetalning för år 1997, med motiveringen att
consistent practice of the public authorities of that State on the basis of a ministerial circular.
medlemsstatens utvecklats av den berörda offentliga myndigheter.
The right of deduction provided for in Article 17 et seq. of the Sixth Directive is an integral part of the VAT scheme and in principle may not be limited.
del i en yrkesverksamhet, beviljade skattemyndigheten i princip automatiskt avdrag för ingående skatt för detta fordon.
Provisions laying down derogations from the principle of the right to deduct VAT, which ensures the neutrality of that tax, are to be interpreted strictly.
Det skall för det andra fastställas att, när det i en medlemsstat beviljades avdrag för ingående skatt för vissa fordon när sjätte direktivet trädde i kraft, ett i tiden senare antagande av nationella regler, enligt vilka dessa fordon utesluts från avdragsrätten, får till följd att tillämpningsområdet för befintliga undantag utvidgas efter direktivets ikraftträdande.
In this respect, first, the second subparagraph of Article 17(6) of the Sixth Directive contains a freezing (or 'standstill') clause which provides for the retention of national exclusions from the right to deduct VAT which were applicable before the Sixth Directive entered into force (Ampafrance and Sanofi, paragraph 5).
Enligt Verwaltungsgerichtshof beviljades till den 15 januari 1996, med stöd av denna förvaltningspraxis, avdrag för ingående skatt för fordon av märkena Pontiac TransSport och Fiat Ulysse som ansågs vara minibussar.
The objective of that provision is to allow the Member States, pending the establishment by the Council of the Community system of exclusions from the right to deduct VAT, to maintain any rules of national law excluding the right to deduct which were actually applied by their public authorities at the date of entry into force of the Sixth Directive.
Från detta datum var avdragsrätten utesluten enligt 1996års dekret, i vilket kännetecknen för minibussar fastställdes på ett striktare sätt än i myndigheternas tidigare förvaltningspraxis. Det var mot denna bakgrund som Verwaltungsgerichtshof beslutade att vilandeförklara målet och ställa tolkningsfrågor.
In view of that objective, it follows that the term 'national laws' within the meaning of the second subparagraph of Article 17(6) of the Sixth Directive does not refer only to legislative acts in the strict sense, but also to administrative measures and practices of the public authorities of the Member State concerned.
Den hänskjutande domstolen har ställt den andra frågan, som är uppdelad i två delar, för att få klarhet i huruvida artikel 17.7 första meningen i sjätte direktivet skall tolkas så att en medlemsstat från systemet för avdrag för mervärdesskatt får undanta varor utan sådant föregående samråd med den rådgivande kommittén för mervärdesskatt (nedan kallad mervärdesskattekommittén) som föreskrivs i artikel 29 i sjätte direktivet, på obestämd tid i syfte att konsolidera statsfinanserna.
That consultation enables the Commission and the other Member States to control the use by a Member State of the possibility of derogating from the general system of deducting VAT, by checking in particular whether the national measure in question satisfies the condition of adoption for cyclical economic reasons.
Den hänskjutande domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida artikel 17.6 andra stycket i sjätte direktivet utgör hinder för en medlemsstat att efter ikraftträdandet av det sjätte direktivet undanta utgifter hänförliga till vissa fordon från avdragsrätt för mervärdesskatt, när dessa utgifter vid tidpunkten för detta direktivs ikraftträdande berättigade till avdrag för mervärdesskatt enligt en fast förvaltningspraxis som utvecklats av denna stats offentliga myndigheter mot bakgrund av en ministerkungörelse.
Article 17(7) of the Sixth Directive thus lays down a procedural obligation which the Member States must observe in order to be able to make use of the derogation it sets out.
Avdragsrätten utgör enligt artikel 17 och följande artiklar en integrerad del av mervärdesskatteordningen och kan i princip inte inskränkas. Undantag är endast tillåtna när så uttryckligen anges i sjätte direktivet.
Second, where in a Member State deduction of the input VAT paid in respect of certain vehicles was allowed at the date of entry into force of the Sixth Directive, the subsequent adoption of national legislation excluding those vehicles from the right to deduct VAT has the effect of extending, after the entry into force of the Sixth Directive, the scope of existing exclusions.
Bestämmelser om undantag från rätten att göra avdrag för mervärdesskatt, vars syfte är att säkerställa denna skatts neutralitet, skall tolkas restriktivt.
Consultation of the VAT Committee is thus clearly a condition precedent to the adoption of any measure on the basis of that provision.
Artikel 17.6 i sjätte direktivet innehåller för det första en frysningsklausul (eller "standstillklausul"), enligt vilken nationella undantag från avdragsrätten för mervärdesskatt som gällde innan sjätte direktivet trädde i kraft får behållas (se den ovannämnda domen i målet Ampafrance och Sanofi, punkt 5).
By its second question, which falls into two parts, the national court asks essentially whether the first sentence of Article 17(7) of the Sixth Directive must be interpreted as authorising a Member State to exclude goods from the system of VAT deductions
Syftet med denna bestämmelse är att medlemsstaterna, i avvaktan på att rådet antar ett gemenskapssystem för undantag från avdragsrätten för mervärdesskatt, skall få behålla alla de undantagsregler som föreskrivs i deras nationella lagstiftning och som faktiskt tillämpades av de nationella myndigheterna när detta direktiv trädde i kraft.
— without first consulting the Advisory Committee on value added tax ('the VAT Committee') provided for in Article 29 of the Sixth Directive, and
När det gäller den första delen av den andra frågan skall det konstateras att i artikel 17.7 i sjätte direktivet föreskrivs ett av de förfaranden som i direktivet föreskrivs för godkännande av undantagsåtgärder och som ger medlemsstaterna en möjlighet att undanta varor från avdragssystemet "med förbehåll för sådant samråd som föreskrivs i artikel 29".
In so far as an exclusion from the system of deductions has not been established in accordance with Article 17(7), the national tax authorities may not rely as against a taxable person on a provision derogating from the principle of the right to deduct VAT set out in Article 17(1) of the Sixth Directive (see, by analogy, concerning Article 27(1) and (5) of the Sixth Directive, Lennartz, paragraph 33).
Det följer härav, med hänsyn till detta egentliga syfte, att "nationell lagstiftning" i den mening som avses i artikel 17.6 andra stycket i sjätte direktivet inte bara avser lagbestämmelser i egentlig mening, utan även administrativa rättsakter såsom den förvaltningspraxis som
In the main proceedings, it is common ground that the Austrian authorities did not consult the VAT Committee before adopting the 19%
Detta samråd möjliggör för kommissionen och andra medlemsstater att kontrollera en medlemsstats användning av möjligheten att införa undantag från det allmänna