natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court recalled, in that regard, that measures of purely general scope do not fall within Article 87(1) EC, but that, however, the case-law has already established that even assistance which at first sight is applicable to undertakings in general may present a certain selectivity and, accordingly, be regarded as a measure intended to favour certain undertakings or certain products.
Det erinrades om att åtgärder av allmän räckvidd inte omfattas av artikel 87.1 EG, men att även ingripanden, som vid en första anblick förefaller vara tillämpliga på alla företag, kan vara av viss selektiv karaktär, och följaktligen anses vara avsedda att gynna vissa företag eller viss tillverkning.
That is the case, in particular, where the administration called upon to apply the general rule has a discretion when applying the measure.
Så är särskilt fallet när den myndighet som skall tillämpa en allmän bestämmelse förfogar över ett utrymme för skönsmässig bedömning vad gäller rättsaktens tillämpning.
In this case, the Court found that the Spanish public bodies responsible for collecting social security contributions had a certain discretion both when concluding restructuring and repayment agreements and when determining certain detailed terms in those agreements, such as the repayment timetable, the amount of the surcharges and the sufficiency of the guarantees offered in return for the settlement of the debts.
I förevarande fall konstaterade förstainstansrätten att de spanska offentliga organ som ansvarar för indrivningen av sociala avgifter förfogar över ett visst utrymme för skönsmässig bedömning, såväl när de ingår omläggnings- och återbetalningsavtal som när de bestämmer vissa villkor i dessa avtal, såsom tidsplanen för återbetalningen, storleken på delbetalningarna och vad som skall anses utgöra tillräcklig säkerhet för betalningen av skulderna.
As well as this ground for annulment of the decision of 18 July 2001, there had been an infringement of Article 87(1) EC – established in the same judgment – by the Commission, which had concluded on the basis of an expert report having no probative calue that the price of the land sold to the applicant was below market price and, accordingly, contained an element of State aid.
En statlig åtgärds specifikaellerselektivakaraktärutgörettavkännetecknenförbegreppet statligt stöd, inte endast inom ramen för EG-fördraget utan även inom ramen för EKSG-fördraget, vilket framgår av dom av den 1 juli 2004 i mål T-308/00, Salzgitter mot kommissionen (REG 2004, s. II-0000, överklagad till domstolen under målnummer C-408/04 P).
Council Regulation (EEC) No 1191/69 of 26 June 1969 on action by Member States concerning the obligations inherent in the concept of a public service in transport by rail, road and inland waterway (OJ, English Special Edition 1969 (I), p.
Rådets förordning (EEG) nr 1191/69 av den 26 juni 1969 om medlemsstaternas åtgärder i fråga om allmän trafikpliktpåjärnväg,vägochinrevattenvägar(EGTL156,s.1;svenskspecialutgåva,område 7, volym 1, s.
276), as amended by Council Regulation (EEC) No 1893/91 of 20 June 1991 (OJ 1991 L 169, p. 1).
64), i dess ändrade lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 1893/91 av den 20 juni 1991 (EGT L 169, s. 1; svensk specialutgåva, område 7, volym 4, s. 17).
The condition that a State measure should relate to a specific undertaking or apply selectively is one of the defining features of State aid, not only in the context of the EC Treaty but also in that of the ECSC Treaty, as recalled in the judgment of 1 July 2004 in Case T-308/00 Salzgitter v Commission, not yet published in the ECR (under appeal, Case C-408/04 P), which, on that point, confirms that the fact that the advantage conferred by a tax measure provided for by law is made subject to a condition that the investments must be made in a geographically-limited area within a Member State, as was the position in this case, is in principle sufficient for the measure in question to be viewed as relating to a specific category of undertakings.
Förstainstansrätten förevarande mål, i princip räcker för att åtgärden i fråga skall anses avse en avgränsad grupp av företag.
The Court referred in support of its findings – a fact sufficiently rare to deserve mention – to a judgment of the EFTA Court 29 and emphasised that what mattered, for a measure to be found to be State aid, was that the recipient undertakings belonged to a specific category determined by the application, in law or in fact, of the criterion established by the measure in question.
Med stöd av en dom från Eftadomstolen,29 – något som är så ovanligt att det bör nämnas – angav förstainstansrätten att det för att en åtgärd skall kunna betecknas som statligt stöd är av relevans att de företag som drar fördel av denna åtgärd tillhör en grupp som är väl avgränsad genom den rättsliga eller faktiska tillämpningen av det kriterium som fastställs i bestämmelsen i fråga.
Although the Commission, for the purposes of applying Article 87(3) EC, enjoys a wide discretion, the exercise of which involves assessments of an economic and social nature which must be made within a Community context, it is none the less bound by the guidelines and notices that it issues in the area of supervision of State aid where they do not depart from the rules in the Treaty and are accepted by the Member States.
Denna bedömning skall innefatta ekonomiska och sociala bedömningar som skall göras i ett gemenskapssammanhang. Den är icke desto mindre bunden av de gemenskapsriktlinjer och de meddelanden som den antar beträffande kontroll av statligt stöd, i den mån som de inte avviker från reglerna i fördraget och accepteras av medlemsstaterna.
The persons concerned are therefore entitled to rely on them and the Court will ascertain whether the Commission has complied with the rules which it has imposed on itself when adopting the contested decision.
De som berörs har således rätt att göra gällande dessa, och domstolen prövar huruvida kommissionen har iakttagit de bestämmelser som den själv har infört genom att anta det ifrågasatta beslutet.
The Court of First Instance has thus adjudicated on a number of applications in which it has been requested to declare that there have been errors of law in the application of the Community guidelines on State aid for environmental protection of 1994 and 2001 (judgment of 18 November 2004 in Case T-176/01 Ferriere Nord v Commission, not yet published in the ECR), of the multisectoral framework on regional aid for large investment projects 30(Kronofrance v Commission, cited above), of the notice laying down Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty 31
Förstainstansrätten har prövat ett flertalansökningaromfastställelseavattdetföreliggerfelaktig rättstillämpning vid tillämpningen av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till skydd för miljön från år 1994 och från år 2001 (dom av den 18 november 2004 i mål T-176/01, Ferriere Nord mot kommissionen, REG 2004, s. II-0000), av de sektorsövergripande rambestämmelserna för regionalstöd till stora investeringsprojekt30
96/280/EC concerning the definition of small and medium-sized enterprises 32 and the notice on the Community guidelines on State aid for small and medium-sized
Glaswerke Ilmenau mot kommissionen), av rekommendation 96/280/EG om definitionen på små och medelstora företag32 och av kommissionens meddelande om gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till små och medelstora företag33 (dom av den 14 oktober 2004 i mål T-137/02, Pollmeier Malchow mot kommissionen, REG 2004, s. II-0000).
Commission Recommendation 96/280/EC of 3 April 1996 concerning the definition of small and medium-sized enterprises (SMEs) (OJ 1996 L 107, p. 4).
Kommissionens rekommendation 96/280/EG av den 3 april 1996 om definitionenpåsmåochmedelstora företag (EGT L 107, s. 4).
Court of First Instance enterprises 33
Förstainstansrätten
Likewise, in Pollmeier Malchow v Commission the Court upheld the Commission’s finding that the recipient of the aid was a large enterprise and did not therefore satisfy the criteria of the definition of SMEs.
På samma sätt godtog förstainstansrätten i domen i det ovannämnda målet Pollmeier Malchow mot kommissionen kommissionens bedömning, enligt vilken det företag som mottog stödet var ett stort företag och således inte uppfyllde kriterierna för små och medelstora företag.
The Court considered, in particular, that, in the light of the general scheme of the texts concerned, the Commission was entitled to ensure that the recipient of the aid in question was not in reality a group whose power exceeded that of an SME.
Förstainstansrätten fastställde bland annat att kommissionen, mot bakgrund av de ifrågavarande texternas allmänna struktur, hade fog för att anse att mottagaren av stödet i fråga egentligen inte var en grupp, vars makt är mer omfattande än vad som är fallet för ett litet eller medelstort företag.
In Technische Glaswerke Ilmenau v Commission the Court of First Instance considered, in the light of the guidance provided by the Guidelines on aid for rescuing and restructuring firms in difficulty, whether the Commission made a manifest error of assessment by refusing to declare the price reduction in question compatible with the common market under Article 87(3)(c) EC without taking into account the monopoly situation that would be created should the applicant disappear.
I domen i det ovannämnda målet Technische Glaswerke Ilmenau mot kommissionen fastställde förstainstansrätten att kommissionen, mot bakgrund av de anvisningar som följer av riktlinjerna för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag, inte gjorde en uppenbart oriktig bedömning när den valde att inte förklara den ifrågavarande prisnedsättningen förenlig med den gemensamma marknaden i enlighet med artikel 87.3 c EG utan att beakta att en monopolsituation skulle kunna uppstå till följd av att sökanden försvann från marknaden.
The Court held that that circumstance would suffice to justify the grant of State aid intended to save undertakings and to encourage their restructuring only if the general conditions for the authorisation of rescue or restructuring aid, as laid down in the Guidelines, were satisfied.
Förstainstansrätten underströk nämligen att denna omständighet endast kan motivera ett statligt stöd för företag i syfte att främja deras omstrukturering om de allmänna villkoren för godkännande av stöd för undsättning och omstrukturering, såsom de fastställts i riktlinjerna, är uppfyllda.
In this case, the Court held that the Commission had not made a manifest error of assessment in concluding that the restructuring plan was not such as to allow Technische Glaswerke Ilmenau to restore its viability, and, consequently, rejected the plea.
I förevarande fall konstaterade förstainstansrätten emellertid att kommissionen inte gjorde en uppenbart oriktig bedömning när den ansåg att omstruktureringsplanen inte visade att bolaget Technische Glaswerke Ilmenaus lönsamhet kunde återställas, och den fastslog följaktligen att talan inte kunde bifallas på den grunden.
In Kronofrance v Commission, on the other hand, the Court of First Instance annulled the Commission’s decision not to raise objections to aid granted by the German authorities to Glunz for the construction of an integrated wood processing centre.
Däremot innebär domen i det ovannämnda målet Kronofrance mot kommissionen en ogiltigförklaring av kommissionens beslut att inte göra invändningar mot det stöd som de tyska myndigheterna beviljat bolaget Glunz för uppförandet av ett integrerat centrum för träbearbetning.
The Court considered that the Commission had not complied with the rules laid down in the multisectoral framework on regional aid for large investment projects, since it had not ascertained, as provided for in that framework, whether the relevant product market was a ‘declining market’.
Förstainstansrätten ansåg nämligen att kommissionen inte hade iakttagit de bestämmelser som återfinnsidesektorsövergripanderambestämmelserna för regionalstöd till stora investeringsprojekt, eftersom den inte, såsom föreskrivs i dessa rambestämmelser, hade prövat huruvida marknaden för de ifrågavarande produkterna var vikande.
Owing to that error of law on the part of the Commission, there had been no assessment of the compatibility of the notified aid on the basis of all the applicable criteria.
På grund av kommissionens felaktiga rättstillämpning har det anmälda stödets förenlighet med gällande bestämmelser inte prövats med hänsyn till samtliga tillämpliga kriterier.
The judgment of 14 January 2004 in Case T-109/01 Fleuren Compost v Commission, not yet published in the ECR, provided the opportunity for the Court of First Instance to recall
I dom av den 14 januari 2004 i mål T-109/01, Fleuren Compost mot kommissionen (REG 2004, s.
Court of First Instance
Verksamhet
However, the Court held that those recipients can rely on such exceptional circumstances, on the basis of the relevant provisions of national law, only in the framework of the recovery procedure before the national courts, and that it is for those courts alone to assess the circumstances of the case, if necessary after obtaining a preliminary ruling on interpretation from the Court of Justice.
Förstainstansrätten fastställde dock att stödmottagarna på grundval av tillämpliga nationella bestämmelser kan åberopa sådana exceptionella omständigheter endast inom ramen för ett återkravsförfarande vid nationella domstolar och att det endast ankommer på de nationella domstolarna att, i förekommande fall efter att ha begärt förhandsavgörande av domstolen för tolkningen, bedöma omständigheterna i målet.
In so holding, the Court of First Instance took a clear position on a question to which hesitant answers had thus far been given (see, in that regard, the Annual Report 1999).
Härigenom tog förstainstansrätten tydligt ställning i en fråga som hitintills endast besvarats i vaga ordalag (se Årsrapport 1999).
Unlike the applicant in Fleuren Compost v Commission, Salzgitter maintained, in order to challenge repayment of the aid, not that the Commission had breached the principle of protection of legitimate expectations but that it had failed to observe the principle of legal certainty; and the Court considered that the breach of that principle of legal certainty justified in that case the annulment of the provisions of the Commission decision 34 requiring the Federal Republic of Germany to recover the aid granted to the undertakings forming part of Salzgitter AG.
Till skillnad från sökanden i det mål som nyss omnämnts gjorde Salzgitter, såsom invändning mot skyldigheten att återbetala stödet, inte gällande att kommissionen hade åsidosatt principen om skydd för berättigade förväntningar utan att den hade åsidosatt rättssäkerhetsprincipen. Salzgitter gjorde vidare gällande att förstainstansrätten skulle fastställa att ett åsidosättande av rättssäkerhetsprincipen i förevarande fall motiverade att de bestämmelser i kommissionens beslut34som innebär att Förbundsrepubliken Tyskland är skyldig att återkräva det stöd som utbetalats till de företag som numera utgör Salzgitter AG skulle ogiltigförklaras.
In Salzgitter v Commission the Court of First Instance held, first of all, that the possibility of relying on the principle of legal certainty did not depend on the conditions which must be satisfied where a party relies on a legitimate expectation that State aid was properly granted.
I domen i det ovannämnda målet Salzgitter mot kommissionen fastställde förstainstansrätten för det första att möjligheten att åberopa rättssäkerhetsprincipen inte är beroende av villkoren för att åberopa berättigade förväntningar på att ett statligt stöd skall vara lagenligt.
It was for that reason that the steel undertaking which had obtained State aid which had not been notified to the Commission could rely, in order to challenge the Commission decision requiring repayment of the aid, on legal certainty, although the recipient of aid is precluded, other than in certain circumstances, from having a legitimate expectation that the aid was properly granted if it was granted in breach of the provisions on prior control of State aid.
Härav följer att ett stålföretag som har mottagit ett statligt stöd som inte har anmälts till kommissionen, för att invända mot kommissionens beslut om återbetalning, kan åberopa rättssäkerhetsprincipen, även om det är uteslutet att mottagaren av ett stöd kan ha berättigade förväntningar på att stödet är lagenligt när bestämmelserna om förfarandet för den föregående kontrollen av statligt stöd har åsidosatts, såvida inte särskilda omständigheter föreligger.
The Court of First Instance then held that the steel undertaking which had received unlawful aid was entitled to rely on the principle of legal certainty in order to challenge the lawfulness of a Commission decision ordering repayment of the aid in a case where at the time when it received the aid there was, owing to reasons attributable to the Commission, a situation of uncertainty and lack of clarity as regards the legal rules applicable to the type of aids involved, combined with the prolonged lack of reaction on the part of the Commission, which was none the less aware that the aid was being paid and which thus led to the creation, in disregard of its duty of care, of an equivocal situation which the Commission was under a duty to clarify before it could take any action to order the repayment of the aid which had been paid.
Förstainstansrätten fastställde vidare att det stålföretag som hade mottagit rättsstridigt stöd med rätta kunde göra gällande rättssäkerhetsprincipen för att ifrågasätta huruvida kommissionens beslut om återbetalning var lagenligt i de fall där det på grund av kommissionen, då företaget mottog nämnda stöd, förelåg en situation av ovisshet och brist på klarhet avseende de bestämmelser som var tillämpliga på den ifrågavarande typen av stöd. Denna situation av ovisshet och brist på klarhet i förening med att kommissionen inte vidtog några åtgärder under en lång tid, trots att den kände till det stöd som sökanden hade beviljats, skapade således – i strid med den omsorgsplikt som åligger denna institution – en tvetydig situation som det ålåg kommissionen att klarlägga innan den kunde vidta någon åtgärd i syfte att besluta om återkrav av det stöd som redan hade utbetalats.
Commission Decision 2000/797/ECSC of 28 June 2000 on State aid granted by the Federal Republic of Germany to Salzgitter AG, Preussag Stahl AG and the group’s steel-industry subsidiaries, now known as Salzgitter AG – Stahl und Technologie (SAG) (OJ 2000 L 323, p. 5).
Kommissionens beslut 2000/797/EKSG av den 28 juni 2000 om det statliga stöd som Förbundsrepubliken Tyskland genomfört till förmån för Salzgitter AG, Preussag Stahl AG och dotterföretag till järn- och stålindustrin i koncernen, numera Salzgitter AG – Stahl und Technologie (SAG) (EGT L 323, s. 5).
The question of the scope of the rights recognised to the interested parties in the formal procedure involving examination of State aid has been clarified.
Frågan om omfattningen av de rättigheter som tillerkänns berörda parter vid det formella granskningsförfarandet angående ett statligt stöd har klargjorts.
The case-law of the Court of First Instance draws a clear distinction between the Member States providing the aid and the parties concerned.
Av förstainstansrättens rättspraxis framgår att det skall göras en klar åtskillnad mellan de medlemsstater som utbetalar stöd å ena sidan och berörda parter å andra sidan.
Whereas the Member States enjoy the full rights of defence, the parties concerned are only entitled to present observations.
De förstnämnda kan fullt ut göra gällande rätten till försvar medan de sistnämnda endast har rätt att inkomma med yttranden.
First, in one of the pleas examined in the case which it brought against the Commission, Ferriere Nord – an undertaking in the steel, mechanical and metallurgical industrial sector – claimed that the Commission had breached its rights of defence in initiating the formal examination procedure in accordance with the 1994 Community guidelines framework on State aid for environmental protection, 35 although the decision had been adopted on the basis of the 2001 guidelines, 36 without either the Italian Republic or itself having been invited to submit comments on the new guidelines.
För det första gjorde Ferriere Nord – ett företag inom sektorn för stålindustri, mekanisk verkstadsindustri och metallurgiindustri – inom ramen för en av de grunder som prövades i målet mot kommissionen gällande att kommissionen åsidosatte rätten till försvar när den inledde det formella granskningsförfarandet enligt gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till skydd för miljön från år 1994,35 men fattade det ifrågasatta beslutet på grundval av riktlinjerna från år 2001,36 utan att bereda Republiken Italien och Ferriere Nord tillfälle att yttra sig i fråga om de nya riktlinjerna.
In its judgment in Ferriere Nord v Commission, the Court of First Instance stated, first of all, that that plea must be examined not from the point of view of the rights of the defence, which only the States enjoy in State aid matters, but in consideration of the right which, pursuant to Article 88(2) EC, the ‘parties concerned’ have to submit comments during the review stage referred to in that provision.
I domen i det ovannämnda målet Ferriere Nord mot kommissionen preciserade förstainstansrätten för det första att denna grund skall prövas, inte med hänsyn till rätten till försvar, vilken i fråga om statligt stöd endast tillkommer medlemsstaterna, utan med beaktande av den rätt som berörda parter har enligt artikel 88.2 EG att inkomma med yttrande under den fas av granskningen som avses i den bestämmelsen.
The Court then observed that the Commission would not have been able, without disregarding the procedural rights of the parties concerned, to have based its decision on new principles introduced by the 2001 Guidelines without inviting the parties concerned to submit their comments in that regard.
Förstainstansrätten angav därefter att kommissionen inte, utan att åsidosätta de berörda parternas processuella rättigheter, kunde grunda sitt beslut på nya principer som införts genom riktlinjerna från år 2001 utan att bereda de berörda parterna tillfälle att yttra sig däröver.
However, the Court found that the principles laid down by the two sets of guidelines were, in the light of the grounds on which the Commission relied to declare the aid in question incompatible, substantially identical; it concluded that there had been no requirement to consult the parties concerned again.
Förstainstansrätten konstaterade emellertid att de principer som fastställs genom de två riktlinjerna, i förhållande till de skäl som kommissionen anfört för att motivera att det ifrågavarande stödet är oförenligt med den gemensamma marknaden, i huvudsak är identiska och drog slutsatsen att det inte var nödvändigt att ånyo bereda de berörda parterna tillfälle att yttra sig.
Second, the question arose whether the undertaking in receipt of the aid must be recognised as having guarantees over and above the right to submit comments after initiation of the procedure recognised to all the parties concerned within the meaning of Article 88(2) EC.
För det andra uppkom frågan huruvida det företag som mottar stödet har rätt till garantier som går utöver rätten att yttra sig efter det att förfarandet har inletts, vilket har föreskrivits till förmån för samtliga berörda parter i den mening som avses i artikel 88.2 EG.