natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Such an interpretation would be tantamount to introducing an additional condition to the application of Article 6(1), which as a derogation from the basic rule of jurisdiction, can only be inter-
En sådan tolkning skulle medföra att det lades till ett villkor för tillämpningen av artikel 6.1. Den bestämmelsen utgör emellertid ett undantag från huvudregeln i fråga om behörighet och kan därför endast tolkas
12 — The Court has always refused to accept the ‘spider in the web’ theory elaborated, in particular by Dutch judges for the interpretation of Article 6(1) of Regulation No 44/2001.
12 — Domstolen har alltid vägrat att använda den så kallade spindeln i nätet-teorin, vilken har utarbetats av främst nederländska domare vid tolkningen av artikel 6.1 i förordning nr 44/2001.
The Community Court clearly rejected that theory in Roche Nederland and Others.
Gemenskapdomstolen förkastade entydigt denna teori i domen i det ovannämnda målet Roche Nederland m.fl.
11 — See, inter alia, Ivenel, paragraph 11, and Pugliese, paragraph 17.
11 — Se bland annat domarna i de ovannämnda målen Ivenel, punkt 11, och Pugliese, punkt 17.
The Court thus ruled that, ‘when an employee is connected to two different employers, the first employer can be sued before the courts of the place where the employee carries out his work for the second employer only when, at the time of the conclusion of the second contract of employment, the first employer itself has an interest in the employee’s performance of the service for the second employer in a place decided on by the latter … [T]he existence of that interest does not have to be strictly verified according to formal and exclusive criteria, but must be determined in an overall manner taking into consideration all the facts of the case’. 15The Community Court states, inter alia,
I likhet med vad kommissionen och Förenade kungariket har medgett vid förhandlingen står lösningen på detta problem att finna i domen i det ovannämnda målet Pugliese.
To assess such a connection in the context of individual contracts of employment, account could be taken, inter alia, of the fact that the conclusion of the second contract was envisaged when the first was being concluded, the fact that the first contract was amended on account of the conclusion of the second contract, the circumstance that there is an organisational or economic link between the two employers, the fact that there is
Jag anser att denna rättspraxis är särskilt relevant när det gäller de kriterier som den nationella domstolen kan ta i beaktande i syfte att pröva huruvida det föreligger en sådan konnexitet mellan två käromål i en tvist om anställningsavtal, vilken gör det möjligt att väcka talan mot flera svarande vid den domstol som är behörig att pröva talan mot en av dem. 14
See, inter alia, Moizard. N, RJS, 10/03, p.
14 — En sådan användning av den domen har redan förutsetts i doktrinen.
756, where it is stated: ‘It is highly likely that the criteria in Pugliese will be very useful for determining which courts have jurisdiction in a dispute following international relocation within a group of companies’.
756, i vilken följande påpekas: ”Med stor sannolikhet kommer kriterierna i Pugliesedomen att vara mycket användbara för att avgöra vilken domstol som är behörig i en tvist i anledning av internationella förflyttningar inom en koncern.”
15 — Pugliese, paragraphs 23 and 24.
15 — Domen i det ovannämnda målet Pugliese, punkterna 23 och 24.
In conclusion, I suggest that the Court should answer the question referred for a preliminary ruling as follows:
Jag föreslår att domstolen besvarar tolkningsfrågan på följande sätt:
‘The rule of special jurisdiction set out in Article 6(1) of Council Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters can apply in the context of Section 5 relating to the rules relating to jurisdiction over individual contracts of employment.
Den särskilda behörighetsregeln i artikel 6.1 i rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område är tillämplig på avsnitt 5 om regler för domstols behörighet vid tvister om anställningsavtal.
A prerequisite for the application of Article 6(1) of Regulation No 44/2001 is a connection between the claims sufficient to ensure, whatever court is seised, that it has a close link to the case.
För att artikel 6.1 i förordning nr 44/2001 skall vara tillämplig krävs att det föreligger konnexitet mellan käromålen, vilket är ägnat att säkerställa att domstolen har ett nära samband med målet, oberoende av vid vilken domstol som talan är anhängig.
JUDGMENT OF THE COURT (First Chamber)
DOMSTOLENS DOM (första avdelningen) den 22 maj 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Cour de cassation (France), made by decision of 7 November 2006, received at the Court on 20 November 2006, in the proceedings
I mål C-462/06, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Cour de cassation (Frankrike) genom beslut av den 7 november 2006, som inkom till domstolen den 20 november 2006, i målet
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: C. Strömholm, Administrator,
DOMSTOLEN (första avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden P. Jann (referent) samt domarna A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič och E. Levits, generaladvokat: M. Poiares Maduro, justitiesekreterare: handläggaren C. Strömholm,
GLAXOSMITHKLINE AND LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE having regard to the written procedure and further to the hearing on 15 November 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
GLAXOSMITHKLINE OCH LABORATOIRES GLAXOSMITHKLINE efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 15 november 2007, med beaktande av de yttranden som avgetts av:
— Glaxosmithkline and Laboratoires Glaxosmithkline, by B. Soltner, avocat,
— Glaxosmithkline och Laboratoires Glaxosmithkline, genom B. Soltner, avocat,
— the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, and by W. Ferrante, avvocato dello Stato,
— Italiens regering, genom I.M. Braguglia, i egenskap av ombud, biträdd av W. Ferrante, avvocato dello Stato,
— the United Kingdom Government, by Z. Bryanston-Cross, acting as Agent, and by A. Howard, barrister,
— Förenade kungarikets regering, genom Z. Bryanston-Cross, i egenskap av ombud, biträdd av A. Howard, barrister,
— the Commission of the European Communities, by A.-M. Rouchaud-Joët, acting as Agent, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 17 January 2008, gives the following
— Europeiska gemenskapernas kommission, genom A.-M. Rouchaud-Joët, i egenskap av ombud, och efter att den 17 januari 2008 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande
This reference for a preliminary ruling relates to the interpretation of Article 6, point 1, and Section 5 of Chapter II of Council Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters (OJ 2001 L 12, p.
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 6.1 samt avsnitt 5 i kapitel II i rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (EGT L 12, 2001, s.
1; ‘the Regulation’).
1) (nedan kallad förordningen).
The reference was made in the course of proceedings between Mr Rouard and Glaxosmithkline and Laboratoires Glaxosmithkline, established in the United Kingdom and France respectively, considered by Mr Rouard, by virtue of a term in his contract of employment, to have been his joint employers and from which he seeks the payment of various amounts by way of compensation for dismissal and damages for wrongful breach of that contract.
Begäran har framställts i ett mål mellan Jean-Pierre Rouard och bolagen Glaxosmithkline och Laboratoires Glaxosmithkline, hemmahörande i Förenade kungariket respektive Frankrike. Jean-Pierre Rouard anser att dessa bolag, enligt en klausul i hans anställningsavtal, gemensamt var hans arbetsgivare och har begärt att dessa ska betala honom olika belopp, avseende avgångsvederlag och skadestånd för att bolagen rättsstridigt sagt upp nämnda avtal.
Article 2, point 1, in Section 1, entitled ‘General provisions’ of Chapter II of the Regulation, provides:
Artikel 2.1 i förordningen, som ingår i avsnitt 1, med rubriken ”Allmänna bestämmelser”, i kapitel II, har följande lydelse:
‘Subject to the provisions of this regulation, persons domiciled in a Member State shall, whatever their nationality, be sued in the courts of that Member State.’
”Om inte annat föreskrivs i denna förordning, skall talan mot den som har hemvist i en medlemsstat väckas vid domstol i den medlemsstaten, oberoende av i vilken stat han har medborgarskap.”
Article 6 of the Regulation, in Section 2 of Chapter II thereof, entitled ‘Special jurisdiction’, states:
I artikel 6 i förordningen, som ingår i kapitel II, avsnitt 2, med rubriken ”Särskilda behörighetsregler”, föreskrivs följande:
‘A person domiciled in a Member State may also be sued:
”Talan mot den som har hemvist i en medlemsstat kan även väckas i följande fall:
(1) where he is one of a number of defendants, in the courts for the place where any one of them is domiciled, provided the claims are so closely connected that it is expedient to hear and determine them together to avoid the risk of irreconcilable judgments resulting from separate proceedings;
1) Om han är en av flera svarande, vid domstol där någon av svarandena har hemvist, förutsatt att det finns ett tillräckligt nära samband mellan käromålen för att en gemensam handläggning och dom skall vara påkallad för att undvika att oförenliga domar meddelas som en följd av att käromålen prövas i olika rättegångar.
(3) on a counter-claim arising from the same contract or facts on which the original claim was based, in the court in which the original claim is pending;
3) Vid genkäromål som grundar sig på samma avtal eller omständigheter som huvudkäromålet, vid den domstol där huvudkäromålet är anhängigt.
Among the objectives of the Regulation, recital 13 states:
I skäl 13 i förordningen nämns följande som ett av syftena med förordningen:
‘In relation to insurance, consumer contracts and employment, the weaker party should be protected by rules of jurisdiction more favourable to his interests than the general rules provide for.’
”Vid försäkrings-, konsument- och anställningsavtal bör den svagare parten skyddas genom behörighetsbestämmelser som är förmånligare för dennes intressen än de allmänna bestämmelserna.”
Section 5 of Chapter II of the Regulation, entitled ‘Jurisdiction over individual contracts of employment’, contains in particular the following provisions:
I avsnitt 5, med rubriken ”Behörighet vid tvister om anställningsavtal”, i kapitel II i förordningen ingår bland annat följande bestämmelser:
In matters relating to individual contracts of employment, jurisdiction shall be determined by this Section, without prejudice to Article 4 and point 5 of Article 5.
Om talan avser anställningsavtal gäller i fråga om behörigheten, om inte annat följer av artikel 4 och artikel 5.5, bestämmelserna i detta avsnitt.
(2) in another Member State:
2) i en annan medlemsstat a) vid domstolen i den ort där arbetstagaren vanligtvis utför eller senast utförde sitt arbete, eller b) om arbetstagaren inte vanligtvis utför eller utförde sitt arbete i ett och samma land, vid domstolen i den ort där det affärsställe vid vilket arbetstagaren anställts är eller var beläget.
The provisions of this Section shall not affect the right to bring a counter-claim in the court in which, in accordance with this Section, the original claim is pending.’
Bestämmelserna i detta avsnitt inskränker inte rätten att väcka genkäromål vid den domstol där huvudkäromålet enligt bestämmelserna i detta avsnitt är anhängigt.”
The dispute in the main proceedings and the question referred to the Court
Tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
Mr Rouard was engaged in 1977 by the company Laboratoires Beecham Sévigné, the seat of which was in France, and he was posted to various African States.
Jean-Pierre Rouard anställdes år 1977 av bolaget Laboratoires Beecham Sévigné, med säte i Frankrike, och tjänstgjorde i olika stater i Afrika.
Pursuant to a new contract of employment concluded in 1984 with Beecham Research UK, another company in the group, which was registered in the United Kingdom, Mr Rouard was engaged by that company and sent to Morocco.
År 1984 slöt han ett nytt anställningsavtal med bolaget Beecham Research UK, som ingick i samma koncern och hade sitt säte i Förenade kungariket, och placerades i Marocko.
Under that contract of employment, his new employer undertook to maintain the contractual rights acquired by Mr Rouard under his initial contract of employment with Laboratoires Beecham Sévigné, and in particular to preserve his rights derived from length of service and his entitlement to compensation in the event of dismissal.
Enligt detta anställningsavtal åtog sig hans nya arbetsgivare att upprätthålla de avtalsenliga rättigheter han hade erhållit inom ramen för det inledande anställningsavtalet, med bolaget Laboratoires Beecham Sévigné. Han skulle bland annat få tillgodoräkna sig sin tjänstetid och sin rätt till viss ersättning vid en eventuell uppsägning.
Mr Rouard was dismissed in 2001.
Jean-Pierre Rouard blev uppsagd år 2001.
In 2002 he brought an action before the Conseil de prud’hommes de Saint-Germain-en-Laye (Employment Tribunal, Saint-Germain-en-Laye) against Laboratoires Glaxosmithkline, which has assumed the rights of Laboratoires Beecham Sévigné, the seat of which is in France, and Glaxosmithkline, which has assumed the rights of Beecham Research UK, the seat of which is in the United Kingdom.
År 2002 väckte han talan vid Conseil de prud’hommes de Saint-Germain-en-Laye (arbetsdomstolen i Saint-Germain-en-Laye) mot bolaget Laboratoires Glaxosmithkline, som rättsligt trätt i bolaget Laboratoires Beecham Sévignés ställe och som hade sitt säte i Frankrike, och mot bolaget Glaxosmithkline, som rättsligt trätt i bolaget Beecham Research UK:s ställe och som hade sitt säte i Förenade kungariket.
Mr Rouard requests that those companies be ordered jointly and severally to pay him various amounts of compensation and damages for noncompliance with the dismissal procedure, dismissal without genuine and serious cause and wrongful breach of his employment contract.
Jean-Pierre Rouard har yrkat att dessa båda bolag solidariskt ska utge olika ersättningar samt skadestånd till honom för att de, utan någon faktisk, påtaglig anledning, underlåtit att iaktta uppsägningsförfarandet och för att de rättsstridigt sagt upp anställningsavtalet.
Mr Rouard submits that those two companies were his joint employers.
Jean-Pierre Rouard har gjort gällande att dessa två bolag gemensamt var hans arbetsgivare.
Since the French courts have jurisdiction in respect of Laboratoires Glaxosmithkline, the seat of which is in France, those courts, he submits, also have jurisdiction, pursuant to Article 6, point 1, of the Regulation, in respect of Glaxosmithkline.
Han har anfört att eftersom fransk domstol är behörig såvitt avser bolaget Laboratoires Glaxosmithkline, med säte i Frankrike, så är domstolarna i det landet med stöd av artikel 6.1 i förordningen även behöriga såvitt gäller bolaget Glaxosmithkline.
Those companies disputed the jurisdiction of the Conseil de prud’hommes de Saint-Germain-en-Laye, which upheld that objection of lack of jurisdiction.
De ovannämnda bolagen invände att Conseil de prud’hommes de Saint-Germain-en-Laye saknade behörighet att pröva målet i sak. Rätten avvisade talan på denna grund.
After the Cour d’appel de Versailles (Court of Appeal, Versailles) set aside the first instance judgment, those companies appealed in cassation against the judgment of 6 April 2004 of that latter court.
Cour d’appel de Versailles (appellationsdomstolen i Versailles) upphävde genom avgörande av den 6 april 2004 avgörandet i första instans, varpå bolagen väckte kassationstalan mot appellationsdomstolens avgörande.
It is in those circumstances that the Cour de cassation decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Mot denna bakgrund beslutade Cour de cassation att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfråga till domstolen:
‘Does the rule of special jurisdiction stated in Article 6, point 1, of [the] Regulation …, by virtue of which a person domiciled in a Member State may be sued “where he is one of a number of defendants, in the courts for the place where any of them is domiciled, provided the claims are so closely connected that it is expedient to hear and determine them together to avoid the risk of irreconcilable judgments resulting from separate proceedings”, apply to proceedings brought by an employee before a court of a Member State against two companies belonging to the same group, one of which, being the one which engaged that employee for the group and refused to re-employ him, is domiciled in that Member State and the other, for which the employee last worked in non-Member States and which dismissed him, in another Member State, when that applicant relies on a clause in the employment contract to claim that the two [companies] were his co-employers from whom he claims compensation for his dismissal or does the rule in Article 18, point 1, of [R]egulation [No 44/2001], by virtue of which, in matters relating to individual contracts of employment, jurisdiction is to be determined by Section 5 of Chapter II [of that regulation], exclude the application of Article 6, point 1, [of that regulation], so that each of the two companies must be sued before the courts of the Member State where it is domiciled[?]’
”Är den särskilda behörighetsregeln i artikel 6.1 i [förordningen] – enligt vilken talan mot den som har hemvist i en medlemsstat kan väckas ’om han är en av flera svarande, vid domstol där någon av svarandena har hemvist, förutsatt att det finns ett tillräckligt nära samband mellan käromålen för att en gemensam handläggning och dom skall vara påkallad för att undvika att oförenliga domar meddelas som en följd av att käromålen prövas i olika rättegångar’ – tillämplig på en talan som har väckts av en arbetstagare vid en domstol i en medlemsstat mot två bolag som tillhör samma koncern, varav det ena bolaget har säte i den medlemsstaten och är det bolag som anställt arbetstagaren och sedan vägrat återinsätta denne i tjänst och det andra bolaget har säte i en annan medlemsstat och är det bolag för vars räkning arbetstagaren senast utfört arbete (i tredjeländer) och som sagt upp honom, när arbetstagaren har åberopat en klausul i anställningsavtalet för att göra gällande att svarandena gemensamt var hans arbetsgivare av vilka han kräver ersättning för sin uppsägning, eller innebär bestämmelsen i artikel 18.1 i förordningen enligt vilken behörigheten, vid tvister om anställningsavtal, ska avgöras enligt avsnitt 5 i kapitel 2, att tillämpningen av artikel 6.1 är utesluten, så att talan ska väckas mot vart och ett av bolagen vid domstol i den medlemsstat där bolaget i fråga har sitt säte?”
By this question the national court essentially asks whether the rule of special jurisdiction in Article 6, point 1, of the Regulation in respect of co-defendants is applicable to the action brought by an employee against two companies established in different Member States which he considers to have been his joint employers.
Den hänskjutande domstolen har ställt denna fråga för att få klarhet i huruvida den särskilda behörighetsregeln i artikel 6.1 i förordningen angående flera svarande är tillämplig på en talan som en arbetstagare väcker mot två bolag i olika medlemsstater som denne anser gemensamt var hans arbetsgivare.
It should be pointed out, at the outset, that the Regulation now replaces in Member States’ relations the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters (OJ 1978 L 304, p.
Domstolen erinrar inledningsvis om att förordningen numera, i relationerna mellan medlemsstaterna, har ersatt konventionen av den 27 september 1968 om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område (EGT L 299, 1972, s. 32; svensk utgåva, EGT C 15, 1997, s.
36), as amended by the Convention of 9 October 1978 on the Accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland (OJ 1978 L 304, p.
30), i dess lydelse enligt konventionen av den 9 oktober 1978 om Konungariket Danmarks, Irlands och Förenade konungarikets Storbritannien och Nordirland anslutning (EGT L 304, s. 1, och, ändrad lydelse, s. 77; svensk utgåva, EGT C 15, 1997, s.
77), by the Convention of 25 October 1982 on the Accession of the Hellenic Republic (OJ 1982 L 388, p.
14), enligt konventionen av den 25 oktober 1982 om Hellenska republikens anslutning (EGT L 388, s. 1; svensk utgåva, EGT C 15, 1997, s.
1), by the Convention of 26 May 1989 on the Accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic (OJ 1989 L 285, p.
26), enligt konventionen av den 26 maj 1989 om Konungariket Spaniens och Republiken Portugals anslutning (EGT L 285, s. 1; svensk utgåva, EGT C 15, 1997, s.
1) (‘the Brussels Convention’).
1 (nedan kallad Brysselkonventionen).
The rules of jurisdiction over individual contracts of employment contained in the Regulation differ appreciably from the rules applicable in that field under the Brussels Convention.
Behörighetsreglerna avseende individuella anställningsavtal i förordningen skiljer sig påtagligt från Brysselkonventionens bestämmelser på området.
In the Brussels Convention the only specific rule concerning contracts of employment was introduced in 1989.
I Brysselkonventionen infördes den enda specifika bestämmelsen om anställningsavtal år 1989.
That rule appeared in Section 2 of Title II of that convention, concerning special jurisdiction, and had been added in the form of a particular case of the jurisdiction rule laid down in Article 5, point 1, of the Brussels Convention in matters relating to a contract.
Den bestämmelsen ingick i avsnitt 2, om särskilda behörighetsregler, i avdelning II i konventionen och hade lagts till som ett specialfall av behörighetsregeln i artikel 5.1 i Brysselkonventionen angående talan som avser avtal.
In the Regulation, jurisdiction over individual contracts of employment is the subject of a specific section, namely Section 5 of Chapter II.
I förordningen ägnas behörighet vid tvister om anställningsavtal ett särskilt avsnitt, närmare bestämt avsnitt 5 i kapitel II.
That section, which contains Articles 18 to 21 of the Regulation, seeks to ensure that employees are afforded the protection referred to in recital 13 of the preamble thereto.
Detta avsnitt omfattar artiklarna 18–21 i förordningen och syftar till att ge arbetstagare det skydd som avses i skäl 13 i förordningen.
As maintained, or at least acknowledged, by Glaxosmithkline and Laboratoires Glaxosmithkline, the French, German, Italian and United Kingdom Governments and the Commission of the European Communities, it is apparent from the wording of the provisions of Section 5 that they are not only specific but also exhaustive.
Såsom Glaxosmithkline och Laboratoires Glaxosmithkline samt den franska, den tyska och den italienska regeringen, Förenade kungarikets regering och Europeiska gemenskapernas kommission har anfört, eller åtminstone medgett, framgår det av ordalydelsen av bestämmelserna i nämnda avsnitt 5 att dessa inte bara utgör specialbestämmelser utan en uttömmande reglering.