natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By its fourth plea in law, the IECC criticises the Court of First Instance for having infringed, in paragraph 64 of the contested judgment, the principle that the lawfulness of a contested decision is to be assessed solely in the light of the elements of law and of fact in existence on the date of its adoption.
Genom den tredje och den fjärde delgrunden av den andra grunden har klaganden i huvudsak hävdat att förstainstansrätten har åsidosatt begreppet gemenskapsintresse genom att inskränka sin kontroll av kommissionens bedömning av gemenskapsintresset till ett enda kriterium, nämligen att de företag som avses i klagomålet ändrat sitt konkurrensbegränsande beteende "på ett sätt som gynnar allmänintresset".
In view of the fact that the assessment of the Community interest raised by a complaint depends on the circumstances of each case, the number of criteria of assessment to which the Commission may refer should not be limited nor, conversely, should it be required to have recourse exclusively to certain criteria.
I den första delgrunden har klaganden hävdat att förstainstansrätten felaktigt har åberopat artikel 3 i förordning nr 17 för att rättfärdiga att kommissionen avslog dess klagomål på grund av brist på gemenskapsintresse, medan detta klagomål redan hade varit föremål för en fullständig undersökning.
In that regard, it should be observed that, in paragraph 64 of the contested judgment, the Court of First Instance refused, in the context of its review of the lawfulness of the contested decision, to examine in detail all of the provisions of the draft REIMS Agreement, as subsequently notified to the Commission. Such a refusal is strictly consistent with the principle on which the IECC relies in its fourth plea in law.
Eftersom bedömningen av huruvida ett klagomål är av gemenskapsintresse är beroende av omständigheterna i varje enskilt fall, finns det inte anledning att vare sig begränsa antalet bedömningskriterier som kommissionen kan stödja sig på eller att tvärtom föreskriva att den uteslutande skall använda vissa kriterier.
Consequently, in considering that the Commission was correct to give priority to a single criterion for assessing the Community interest instead of specifically examining the criteria referred to mAutomec ν Commission, the Court of First Instance did not err in law.
Följaktligen har förstainstansrätten inte gjort sig skyldig till någon felaktig rättstillämpning då den funnit att det är med rätta som kommissionen har gett företräde åt ett enda kriterium för att bedöma gemenskapsintresset och inte särskilt har undersökt de kriterier som nämns i domen i det ovannämnda målet Automec mot kommissionen.
By the first limb of its fifth plea in law, the IECC points to contradictions between what the Court of First Instance says in paragraphs 58,98 and 61 and what it says in paragraphs 63, 65 and 68 of the contested judgment.
Enligt fast rättspraxis har en klagande rätt att få besked om utgången av sitt klagomål genom ett beslut av kommissionen, mot vilket talan kan väckas vid domstol.
By its third plea in law, the IECC complains, first, that the Court of First Instance made an error of law in considering that the mere assumption that the practices complained of would be amended in the future was sufficient for the Commission to ensure that the general objective laid down in Article 3(g) of the Treaty would be achieved, whereas, on the date on which the contested decision was adopted, it was clear that all the anti-competitive practices referred to in the complaint were continuing and that they would do so for a long time.
Artikel 3 i förordning nr 17 innebär emellertid inte att den som inger en begäran enligt denna artikel skulle ha rätt att kräva att kommissionen fattar ett slutligt beslut vad beträffar förekomsten av den påstådda överträdelsen, och kommissionen är enligt denna artikel inte skyldig att under alla omständigheter fortsätta förfarandet fram till det stadium där den kan fatta ett slutligt beslut.
The first complaint is confused with some of the complaints which the IECC has already put forward in the context of the third and fourth limbs of the second plea in law. Accordingly, it
Förstainstansrätten har under dessa förhållanden inte gjort sig skyldig till någon felaktig rättstillämpning när den i punkt 49 i den överklagade domen grundade sig på artikel 3 i
In that regard, it should be pointed out that the impugned paragraphs of the contested judgment, which set out the Court of First Instance's reasoning in relation to the acceptability of the criterion applied by the Commission to provide reasons for rejecting the complaint for lack of Community interest, do not disclose any contradictions of such a kind as to affect the coherence of the reasoning of the Court of First Instance.
Genom sin tredje grund har klaganden gjort gällande att förstainstansrätten för det första har gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den förklarade att enbart det faktum att det kan antas att det påtalade beteendet kommer att
By the second limb of the fifth plea in law, the IECC maintains that the contested judgment does not contain an adequate statement of grounds.
visar dessutom en brist i motiveringen med avseende på punkt 57 i den överklagade domen.
breach of competition law represented by the draft REIMS Agreement against the allegedly pro-competitive effect of that agreement, and did so outside the context of Article 85(3) of the Treaty, thus departing from settled case-law.
ändras i framtiden är tillräckligt för att kommissionen skall kunna säkerställa ett uppnående av det allmänna mål som fastslagits i artikel 3 g i fördraget, medan det den dag då det omtvistade beslutet fattades i själva verket var säkert att samtliga de konkurrensbegränsande beteenden som avsågs i klagomålet fortsatte och att de skulle pågå under en lång tid.
As already stated in paragraphs 45 to 47 of this judgment, in the present case the Commission was not obliged to apply the three criteria defined in Automec ν Commission.
Såsom redan har konstaterats i punkterna 45-47 i förevarande dom, var kommissionen i det förevarande fallet inte skyldig att tillämpa de tre kriterier som anges i domen i det ovannämnda målet Automec mot kommissionen.
The ground on which the sixth plea in law was rejected must also prevent the seventh plea from being upheld.
Den andra invändningen grundas på förutsättningen att en klagande har rätt att erhålla ett beslut av kommissionen i frågan huruvida det föreligger en överträdelse av artiklarna 85 och 86 i fördraget eller ej.
Eighth plea in law
Den fjärde grunden
Last, by the third limb of the fifth plea in law, the IECC alleges a lack of reasoning in that the Court of First Instance refused to grant its requests to re-open the oral procedure pursuant to Article 62 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Genom den tredje delen av den femte grunden har slutligen klaganden hävdat att förstainstansrätten har underlåtit att motivera sin vägran att bifalla dennes begäran att det muntliga förfarandet skulle återupptas, enligt artikel 62 i förstainstansrättens rättegångsregler.
In paragraph 25 of the contested judgment, the Court of First Instance gave its reasons for its decision not to grant the requests in question.
Förstainstansrätten har i punkt 25 i den överklagade domen motiverat sitt avgörande att inte bifalla begäran i fråga.
By its eighth plea in law, the IECC maintains that the Court of First Instance erred in law in applying the legal concept of misuse of powers, in that it refused to appraise globally all the factors raised by the IECC in order to establish the existence of misuse of powers in the present case, and confined itself to appreciating each of those factors separately and failed to examine other factors.
Genom sin fjärde grund har klaganden invänt mot att förstainstansrätten har åsidosatt den princip enligt vilken rättsenligheten av ett ifrågasatt beslut skall bedömas enbart mot bakgrund av de rättsliga och faktiska omständigheter som förelåg vid dagen för dess antagande.
Those reasons are sufficiently clear and complete to enable the IECC to ascertain their content.
Denna motivering förefaller tillräckligt klar och fullständig för att möjliggöra för klaganden att kontrollera dess innehåll.
In that regard, its is sufficient to state, first, that it is apparent from paragraph 84 and the first sentence of paragraph 88 of the contested judgment that the Court of First Instance undertook a global assessment of all the factors raised by the IECC and, second, that the IECC has not shown that that Court erred in law in applying the concept of misuse of powers in paragraphs 83 to 89 of the contested judgment.
Domstolen påpekar i detta avseende att förstainstansrätten i punkt 64 i den överklagade domen har vägrat att inom ramen för kontrollen av rättsenligheten av det omtvistade beslutet i detalj pröva samtliga bestämmelser i det preliminära Reims-avtalet, såsom det senare anmäldes till kommissionen. En sådan vägran står i nära överensstämmelse med den princip som åberopats av klaganden i dess fjärde grund.
By its sixth plea in law, the IECC maintains that, by rejecting, in paragraph 109 of the contested judgment, the complaint alleging a breach of the principle of non-discrimination on the ground that the IECC had not established that, in a situation identical to that of the present case, the Commission would, in contrast to its position in this case, have taken a decision against the undertakings in question, the Court of First Instance committed a double error.
Genom sin sjätte grund har klaganden hävdat att förstainstansrätten har gjort sig skyldig till två fel genom att, i punkt 109 i den överklagade domen, förkasta invändningen avseende åsidosättande av icke-diskrimineringsprincipen med motiveringen att klaganden inte hade visat att kommissionen i en annan motsvarande situation, i motsats till sin inställning i det förevarande fallet, hade fällt företagen i fråga.
In that regard, while the adjective 'comparable' would admittedly have been more appropriate than the adjective 'identical' in paragraph 109 of the contested judgment, the IECC's arguments are not of such a kind as to call into question the validity of the Court of First Instance's conclusion that the IECC had not established that the Commission would have taken a different approach in comparable cases.
Även om det i detta avseende skall medges att adjektivet "jämförbar" skulle ha varit mer lämpligt än adjektivet "motsvarande" i punkt 109 i den överklagade domen, kan klagandens
In the present case, the Court of First Instance's finding that the documents produced by the IECC related to facts which clearly postdated the contested decision was made in the context of a purely factual assessment that cannot be challenged in an appeal and, having regard to what is stated in the preceding paragraph of this
Genom den första delen av den femte grunden har klaganden påpekat motsägelser i de uttalanden som gjorts av förstainstansrätten å ena sidan i punkterna 58, 98 och 61 och å andra sidan i punkterna 63, 65 och 68 i den överklagade domen.
judgment, the Court of First Instance did not err in law in excluding such documents from
argument inte påverka relevansen av förstainstansrättens bedömning att klaganden inte har kunnat visa att kommissionen skulle ha haft olika synsätt i jämförbara fall.
Dismisses the appeal;
Den sjunde grunden
Having proposed that none of the pleas relied on to contest the judgments of the Court of First Instance of 16 September 1998 in Case T-l10/95 and Joined Cases T-133/95 and T-204/95 should be upheld, he suggested that the Court of Justice dismiss the appeal and order the appellant to pay the costs.
Genom sin sjunde grund, som baseras på samma argument som åberopats inom ramen för den sjätte grunden, har klaganden anfört att förstainstansrätten har åsidosatt rättssäkerhetsprincipen, eftersom den har godtagit att göra en avvägning mellan den överträdelse av konkurrensrätten som det preliminära Reimsavtalet utgör och detta avtals påstått fördelaktiga inverkan på konkurrensen, och detta utanför ramen för artikel 85.3 i fördraget, varvid den avvek från fast rättspraxis.
Case C-450/98 International Express Carriers Conference (IECC) ν Commission of the European
Överklagandet kan inte vinna bifall på den sjunde grunden av samma skäl som angetts för den sjätte grunden.
(Appeal — Decisions rejecting complaints — Abuse of a dominant position — Postal services — Remail) (Full Court) and rejected the remainder of the IECC's application.
Genom sin sista grund har klaganden invänt mot att förstainstansrätten, i punkt 25 i den överklagade domen, inte biföll begäran att det muntliga förfarandet skulle återupptas med stöd av artikel 62 i förstainstansrättens rättegångsregler, bland annat med motiveringen att vissa handlingar som företetts till stöd för dessa begäran "inskränkte sig till att påvisa sådana händelser som uppenbarligen hänförde sig till tiden efter det att det omtvistade beslutet hade fattats. Dessa händelser kunde följaktligen inte påverka beslutets giltighet".
The IECC is an organisation representing the interests of certain undertakings which provide express mail services. Its members, who are private operators, offer, inter alia, 'remail' services, consisting in the transportation of mail originating in Country A to the territory of Country Β to be placed there with the local
Förstainstansrättens bedömning, att de handlingar som ingetts av klaganden avsåg händelser som uppenbart hänförde sig till tiden efter det att det omtvistade beslutet hade fattats, utgjorde i det förevarande fallet uteslutande en bedömning av de faktiska omständigheterna, som inte kan ifrågasättas inom ramen för ett överklagande, och förstainstansrätten har, med hänsyn till vad som erinrats om i föregående punkt i denna dom, inte gjort sig skyldig till någon felaktig rättstillämpning genom att bortse från sådana handlingar vid förhandlingen.
By application lodged at the Court Registry on 8 December 1998, International Express Carriers Conference ('IECC') brought an appeal pursuant to Article 49 of the EC Statute of the Court of Justice against the judgment of the Court of First Instance in Joined Cases T-133/95 and T-204/95 IECC ν Commission, whereby the Court of First Instance annulled in part the Commission Decision of 6 April 1995, taken upon a complaint lodged by the IECC, in so far as it concerned ABA commercial physical remail,
Genom sin åttonde grund har klaganden hävdat att förstainstansrätten har gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning vid sin tillämpning av det juridiska begreppet maktmissbruk, då den vägrat att göra en helhetsbedömning av alla de omständigheter som klaganden åberopat för att visa att det föreligger ett maktmissbruk i det förevarande fallet, enbart har gjort en separat bedömning av var och en av dessa omständigheter samt har underlåtit att behandla andra omständigheter.
Article 23 of the 1984 UPU Convention, now Article 25 of the 1989 UPU Convention, provides as follows:
Domstolen har beslutat följande dom:
The administration concerned may send back such items to origin or return them to the senders without repaying the prepaid charge.'
Generaladvokaten D. Ruiz-Jarabo Colomer har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 11 januari 2001.
The IECC claimed that the public postal operators in the United Kingdom, Germany and France, namely the Post Office, Deutsche Post AG ('Deutsche Post') and La Poste, were also attempting to dissuade commercial compames from using the services of private remail operators such as the IECC's members or were trying to persuade other public postal operators not to cooperate with such private operators.
Eftersom han föreslog att ingen av de grunder som hade åberopats till stöd för överklagandet av förstainstansrättens domar av den 16 september 1998 i mål T-l10/95 och i de förenade målen T-133/95 och T-204/95 skulle godtas, föreslog han att domstolen skulle ogilla överklagandet samt förplikta klaganden att ersätta rättegångskostnaderna.
On 18 April 1991, the Commission informed the IECC that it 'had decided to initiate proceedings under the provisions of Council Regulation 17/62 ... on the basis of Articles 85(1) and 86 of the EC Treaty'. On 7 April 1993, the Commission informed the IECC that it had adopted a statement of objections on 5 April 1993, which was to be sent to the public postal operators concerned.
"Överklagande — Beslut om avslag på klagomål — Missbruk av dominerande Posttjänster — Remail" (Domstolen i plenum) förordning nr 17 av den 6 februari 1962, första förordningen om tillämpning av fördragets artiklar 85 och 86.
'(A) Interception of ABA remail
Klagomålet omfattade två delar.
On 23 September 1994, the Commission sent a letter to the IECC under Article 6 of Commission Regulation No 99/63/EEC of 25 July 1963 on the hearings provided for in Article 19(1) and (2) of Council Regulation No 17, in which it stated, with regard to the interception of non-physical ABA remail, that '[the Commission regards] this conduct as very serious and [intends] to have any such abuse brought to an end'.
International Express Carriers Conference (nedan kallad IECC) har genom ansökan, som inkom till domstolens kansli den 8 december 1998, med stöd av artikel 49 i EG-stadgan för domstolen överklagat förstainstansrättens dom av den 16 september 1998 i de förenade målen T-133/95 och T-204/95, IECC mot kommissionen, genom vilken förstainstansrätten delvis ogiltigförklarade kommissionens beslut av den 6 april 1995, vilket fattades efter klagomål av IECC, i den del som rörde fysisk kommersiell remail ABA och ogillade IECC:s talan i övrigt.
(B) Interception of ABC remail
Bakgrund till tvisten
On 17 February 1995, the Commission sent the IECC, inter alia, a letter under Article 6 of Regulation No 99/63 informing it of the reasons why it could not accede to its request concerning interception of mail under Article 23 of the UPU Convention. On 22 February 1995, the IECC sent to the Commission its observations on that letter.
Dess medlemmar, vilka är privata operatörer, erbjuder bland annat tjänster i form av så kallad remail (vidaresändning av post), som består i att transportera post från landet A till landet B för att lämna den till den lokala offentliga postoperatör som ombesörjer den slutliga befordran inom det egna territoriet (remail ABB) eller till landet A (remail ABA) eller landet C (remail ABC).
On 6 April 1995, the Commission addressed to the IECC an initial decision concerning the second aspect of the complaint relating to the interception of mail under Article 23 of the UPU Convention ('the first contested decision').
Tack vare remail kan stora avsändare av gränsöverskridande post välja den nationella postmyndighet eller de nationella postmyndigheter som erbjuder den bästa servicen till bäst pris för utdelning av gränsöverskridande post.
In the first contested decision, the Commission, inter alia, stated:
Den 13 juli 1988 framställde IECC ett klagomål till kommissionen med stöd av artikel 3.2 i rådets
it is necessary to take a prohibition decision against the French Post Office...." existent or, in the alternative, annul the second contested decision.
I klagomålet påtalades närmare bestämt vissa offentliga postoperatörers beteende, vilket innebar att de — på grundval av artikel 23 i UPTJ-konventionen — spärrade remail, begärde att andra offentliga postoperatörer skulle spärra remail och förvarna kunderna om att remail kunde spärras, allt i syfte att begränsa konkurrensen genom remail.
Proceedings before the Court of First Instance and the contested judgment
De offentliga postoperatörer som utpekats i klagandens klagomål inkom med svar på kommissionens frågor i november 1988.
By its first plea in law, the IECC maintains that the Court of First Instance erred in law in interpreting Article 3(2)(b) of Regulation No 17.
Detsamma gäller försändelser som postas i stora kvantiteter, oavsett om detta görs i syfte att utnyttja ett lägre porto eller inte.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 28 October 1995 and registered as Case T-204/95, the IECC brought an action under Article 173 of the Treaty seeking annulment of the second contested decision.
Den 18 april 1991 underrättade kommissionen IECC om att den "hade beslutat inleda ett förfarande enligt bestämmelserna i förordning nr 17 ... på grundval av artiklarna 85.1 och 86 i EG-fördraget".
By the contested judgment, the Court of First Instance annulled the first contested decision in so far as it concerned commercial physical ABA remail and dismissed the remainder of the actions.
Den 7 april 1993 underrättade kommissionen IECC om att den hade antagit ett meddelande om anmärkningar den 5 april 1993 och att detta meddelande hade tillställts de berörda offentliga postoperatörerna.
The Court of First Instance rejected all the pleas in law alleging either a lack or insufficiency of reasoning both in the first contested decision (paragraphs 67 to 70 of the contested judgment) and in the second contested decision (paragraphs 121 and 125 to 131 of the contested judgment).
Den 23 september 1994 tillställde kommissionen IECC en skrivelse i enlighet med artikel 6 i kommissionens förordning nr 99/63/EEG av den 25 juli 1963 om sådana förhör som avses i artikel 19.1 och 19.2 i rådets förordning nr 17, i vilken kommissionen vad beträffar spärrandet av icke fysisk remail ABA angav att den "ansåg detta förfarande som mycket allvarligt och [hade] för avsikt att sätta stopp för sådant missbruk".
As regards the part of the second argument concerning ABC remail operations, they merely reiterate the IECC's submissions to the Court of First Instance, without specifying what error the Court of First Instance is alleged to have made in the reasoning which it followed in paragraph 82 of the contested judgment.
Den berörda förvaltningen har rätt att antingen returnera försändelsen till ursprunget eller påföra porto till inhemsk taxa. Om avsändaren vägrar betala detta porto, kan förvaltningen förfara med försändelsen i enlighet med vad som föreskrivs i den inhemska lagstiftningen.
— set aside the contested judgment is so far as it concerns Case T-204/95 and paragraphs 78 to 83 of Case T-133/95;
Den 22 februari 1995 meddelade IECC kommissionen sina synpunkter på sistnämnda skrivelse.
By its second plea in law, the IECC maintains that, in rejecting in paragraphs 58 to 62 of the contested judgment its allegation that the first contested decision concerned not only ABA remail but also ABC remail, the Court distorted the meaning of four documents submitted to it, namely the Commission's letter of 17 February 1995, the IECC's letter of 22 February 1995, the first contested decision and the Commission's statement in defence, and erred in law in interpreting the first contested decision.
Inget medlemsland har skyldighet att befordra eller dela ut till adressaterna sådana brevförsändelser som avsändare har postat eller låtit posta i stor kvantitet i ett annat land än det där de har sin hemvist. Den berörda förvaltningen har rätt att antingen återsända sådana försändelser till ursprunget eller returnera dem till avsändaren utan att återbetala portot." kommissionen och det
— itself give judgment in Case T-204/95, pursuant to Article 54 of the EC Statute of the Court of Justice, and declare non
I sitt klagomål av den 13 juli 1988 begärde IECC i huvudsak att kommissionen skulle fatta ett
In that regard, it is sufficient to state that the IECC's allegations, which essentially reiterate an argument already put forward before the Court of First Instance, do not provide any serious support for the contention that the Court of
Den 6 april 1995 tillställde kommissionen IECC ett första beslut avseende den andra delen av klagomålet, vilken gällde spärrande av post på grundval av artikel 23 i UPU-konventionen (nedan kallat det första omtvistade beslutet).