natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hans, Natalie, Monica, Saskia, Thomas, Jessica and Joris Eckelkamp, the appellants in the main proceedings (together referred to as ‘the heirs’) are the heirs of Ms Reintges Hildegard Eckelkamp (‘Ms Eckelkamp’), who died in Düsseldorf on 30 December 2003.
Hans, Natalie, Monica, Saskia, Thomas, Jessica och Joris Eckelkamp, klagandena i målet vid den nationella domstolen (nedan gemensamt kallade arvingarna), är arvingarna efter Reintges Hildegard Eckelkamp (nedan kallad arvlåtaren), som avled i Düsseldorf den 30 december 2003.
Article 48(1) of the WS provides tables showing the rates which apply to inheritance duty and to the duty on the transfer of property mortis causa (transfer duty).
Artikel 48.1 WS innehåller tabeller över de skattsatser som gäller för arvsskatt och för skatt på övergång av egendom till följd av dödsfall.
The fourth subparagraph of Article 48(2) is worded as follows:
Artikel 48.2 fjärde stycket har följande lydelse:
On 13 November 2002, Ms Eckelkamp had signed a document containing acknowledgement of a debt owed by her to Hans Eckelkamp.
Den 13 november 2002 undertecknade arvlåtaren en handling där hon medgav en skuld till Hans Eckelkamp.
Moreover, by notarial act of 5 June 2003, Ms Eckelkamp had granted a mandate to encumber an immovable property situated in Knokke-Heist (Belgium) with a mortgage as security for repayment of that debt in the amount of EUR 220 000, plus EUR 11 000 in interest.
Genom handling upprättad av notarie den 5 juni 2003 lämnade arvlåtaren en fullmakt att upplåta panträtt i en fastighet i Knokke-Heist (Belgien) som säkerhet för återbetalning av denna skuld med beloppet 220 000 euro jämte 11 000 euro i ränta.
‘Debts and funeral expenses shall be deducted as a matter of priority from the movable property and the assets referred to in Article 60a, unless the declarants prove that a debt was specially incurred for the purpose of acquiring or preserving immovable property.’
”Skulder och begravningskostnader skall dras av, med företrädesrätt, från den lösa egendomen och de tillgångar som anges i artikel 60a, såvida inte dödsbodelägarna visar att en skuld uppkommit specifikt för att förvärva eller underhålla fast egendom.”
As regards succession duties, there is no agreement between Belgium and
Vad gäller arvsskatt finns det inget dubbelbeskattningsavtal mellan Konunga-
On 29 June 2004, the heirs made a declaration of Ms Eckelkamp’s estate (‘the declaration of estate’ or ‘the declaration’) showing, under assets, that property as having a value of EUR 200 000.
Den 29 juni 2004 ingav arvingarna en bouppteckning över dödsboet efter arvlåtaren (nedan kallad bouppteckningen). I denna angavs på tillgångssidan att nämnda egendom hade ett värde av 200 000 euro. Under skulder angavs ”Inga”.
On the basis of the declaration — and thus without taking account of Ms Eckelkamp’s debt to Hans Eckelkamp — the transfer duties payable were estimated by decision of 14 July 2004 at EUR 110 000.04.
På grundval av denna bouppteckning, och således utan hänsyn tagen till arvlåtarens skuld till Hans Eckelkamp, bestämdes skatten för egendomsövergången genom beslut av den 14 juli 2004 till 110 000,04 euro.
ation as a liability in respect of which the rule laid down in Articles 1 and 2 of the WS, read in conjunction with Article 18 thereof, falls not to be applied, as being contrary to Community law.
berörda skulden i bouppteckningen som en belastning som regeln i artiklarna 1 och 2 WS, jämförda med artikel 18 WS, inte skall tillämpas på, eftersom denna strider mot gemenskapsrätten.
It appears from the file that, before the declaration of estate was made, there had been an exchange of e-mails between the Belgian tax authorities and the heirs, in which the tax authorities indicated that transfer duty (applicable where the deceased was a non-resident) is payable on the value of immovable property in Belgium without deduction of any debts and that, in consequence, the debt in issue should not be mentioned in the declaration.
Det framgår av handlingarna i målet att det innan bouppteckningen upprättades hade förekommit mejlkorrespondens mellan de belgiska skattemyndigheterna och arvingarna, där myndigheterna uppgav att skatt för egendomsövergång (tillämplig när den avlidne inte var bosatt i Belgien) skall betalas på värdet av fast egendom i Belgien utan avdrag för några skulder och att skulden i fråga följaktligen inte skulle nämnas i bouppteckningen.
In support of their appeal, they essentially submit that Community law has direct effect and that administrative authorities are obliged to reconsider decisions taken contrary to Community law.
De har till stöd för sitt överklagande gjort gällande att gemenskapsrätten har direkt effekt och att förvaltningsmyndigheter är skyldiga att ompröva beslut som fattats i strid med gemenskapsrätten.
Article 41 of the WS cannot prevent Community law from producing its full effect.
Artikel 41 WS kan inte utgöra hinder mot att gemenskapsrätten ges full verkan.
Relying on Barbier, 6they further claim that the distinction drawn in Article 2(1) of the WS, read in conjunction with Article 18 thereof, between residents and nonresidents of Belgium is contrary to the Treaty provisions on the free movement of capital.
De har också, på grundval av domen i det ovannämnda målet Barbier, 6 hävdat att den distinktion som görs i artikel 2.1 WS, jämförd med artikel 18 WS, mellan personer bosatta i respektive utanför Belgien strider mot fördragsbestämmelserna om fri rörlighet för kapital.
They maintain also that those rules of the WS are prejudicial to the freedom to take up residence in another Member State and are contrary to Article 12 EC, read in conjunction with Articles 17 EC and 18 EC.
De har också hävdat att dessa bestämmelser i WS är en begränsning av friheten att bosätta sig i en annan medlemsstat och strider mot artikel 12 EG, jämförd med artiklarna 17 EG och 18 EG.
The Belgian State, the respondent in the main proceedings, disputes the restriction on the free movement of capital and contends that the situations of residents and nonresidents are not comparable.
Belgiska staten, som är motpart i målet vid den nationella domstolen, har bestritt att det är fråga om en restriktion av den fria rörligheten för kapital och har gjort gällande att personer bosatta i respektive utanför landet inte befinner sig i en jämförbar situation.
In the order for reference, the Hof van Beroep states that it is satisfied that Ms Eckelkamp actually had a debt of EUR 220 000 on the day of her death.
I begäran om förhandsavgörande angav Hof van Beroep att den funnit det styrkt att arvlåtaren faktiskt hade en skuld på 220 000 euro på dagen för dödsfallet.
After they had paid the succession duties, the heirs filed a tax claim on 7 October 2004 seeking, inter alia, annulment of the decision of 14 July 2004.
Efter det att arvingarna hade betalat arvsskatten väckte de talan i skattemål den 7 oktober 2004 och yrkade bland annat att beslutet av den 14 juli 2004 skulle ogiltigförklaras.
That claim was dismissed by judgment of the Rechtbank van Eerste Aanleg te Brugge (Court of First Instance, Bruges) of 30 May 2005.
Talan ogillades i dom som meddelades av Rechtbank van Eerste Aanleg te Brugge (underrätten i Brygge) den 30 maj 2005.
In its judgment, the Rechtbank considered that the period prescribed in Article 40 of the WS for filing a declaration of estate had in any event expired on 1 July 2004, whereas the fiscal claim was not filed until 7 October 2004, which meant that the declaration of estate was final and no account could be taken of a liability which was not mentioned therein.
I sin dom fann Rechtbank att den tidsfrist som föreskrivs i artikel 40 WS för att inge en bouppteckning i alla händelser hade löpt ut den 1 juli 2004, medan talan i skattemålet inte väcktes förrän den 7 oktober 2004, varför bouppteckningen således var slutlig och ingen hänsyn kunde tas till en belastning som inte nämndes där.
The Rechtbank also took the view that the appellants should have included the debt concerned in the declar-
Rechtbank fann vidare att klagandena borde ha tagit upp den
6 — Cited in footnote 3.
6 — Se hänvisning i fotnot 3.
ECKELKAMP AND OTHERS which were also represented at the hearing on 13 December 2007.
var också företrädda vid förhandlingen den 13 december 2007.
In those circumstances, the Hof van Beroep te Gent decided to stay the proceedings and to request the Court of Justice to give a preliminary ruling on the following question:
Under de omständigheterna beslutade Hof van Beroep te Gent att vilandeförklara målet och begära ett förhandsavgörande från domstolen avseende följande tolkningsfråga:
‘Do Article 12 EC, in conjunction with Art -icles 17 EC and 18 EC, and Article 56 EC, in conjunction with Article 57 EC, preclude national rules of a Member State under which, in the context of the acquisition, through inheritance, of immovable property situated in a Member State (the State in which the property is situated), that State imposes a tax on the value of the immovable property situated in that State, in respect of which that State allows a deduction corresponding to the value of charges on that immovable property (such as debts secured by the right conferred on a creditor to take out a mortgage against that immovable property) if the testator, at the time of his demise, was resident in the State in which the property is situated, but not if the testator, at the time of his demise, was living in a different Member State (the State of residence)?’
”Utgör artikel 12 EG, jämförd med artiklarna 17 EG och 18 EG, och artikel 56 EG, jämförd med artikel 57 EG, hinder för en nationell bestämmelse i en medlemsstat enligt vilken förvärv genom arv av en fas -tighet belägen i en medlemsstat (situsstaten) beskattas utifrån fastighetens värde, och värdet på belastningarna på denna fastighet (såsom skulder för vilka säkerhet lämnats i form av fullmakt att upplåta panträtt i fastigheten) får dras av om arvlåtaren vid tidpunkten för sin död bodde i situsstaten men däremot inte om arvlåtaren vid denna tidpunkt bodde i en annan medlemsstat (bosättningsstaten)?”
The heirs submit, first, that the Belgian legislation on the taxation of the acquisition of immovable property through inheritance is discriminatory and infringes Article 56 EC, read in conjunction with Article 58 EC, in that — for the purposes of calculating the basis of assessment — it allows account to be taken of certain debts if the deceased was resident in Belgium at the time of death, but not if the deceased was resident elsewhere.
Arvingarna har för det första anfört att den belgiska lagstiftningen om beskattning av förvärv av fast egendom genom arv är diskriminerande och strider mot artikel 56 EG, jämförd med artikel 58 EG, genom att den ger utrymme att beräkna beskattningsunderlaget med hänsyn tagen till vissa skulder om den avlidne var bosatt i Belgien vid tidpunkten för sin död, men inte om denne var bosatt någon annanstans.
The heirs maintain that the situations of a resident and a nonresident are comparable in this context.
Arvingarna anser att situationen för en person som bor i landet och en som inte gör det är jämförbara i detta sammanhang.
They submit in that regard that the Belgian legislation in principle considers both residents and nonresidents to be taxable persons for the purposes of levying succession duties.
De har därvid anfört att både personer bosatta i och utanför landet i princip betraktas som arvsskattskyldiga i den belgiska lagstiftningen.
Referring to the caselaw of the Court, 7the heirs argue that, as a consequence, residents and nonresidents must also be treated alike as regards the deductibility of charges or debts.
Med hänvisning till domstolens rättspraxis 7 har arvingarna hävdat att personer bosatta i respektive utanför landet följaktligen skall behandlas lika vad gäller avdragsrätt för belastningar och skulder.
Secondly, the heirs submit — relying mainly on Barbier 8 — that the legisla-
För det andra har arvingarna anfört, främst på grundval av domen i det ovannämnda målet Barbier 8, att lagstiftningen i fråga utgör en restriktion av den fria rörligheten för kapital, då bestämmelserna enligt vilka avdragsrätt inte medges för skulder
A — Main submissions of the parties tion at issue constitutes a restriction on the free movement of capital, as the provisions preventing the deduction of debts relating to immovable property have the effect of reducing the value of the inheritance where
7 — Särskilt dom av den 18 januari 1986 i mål 270/83, kommissionen mot Frankrike (REG 1986, s. 273; svensk specialutgåva, volym 8, s.
7 — In particular Case 270/83 Commission v France [1986] ECR 273; Case C-307/97 Saint-Gobain [1999] ECR I-6161; and Barbier, cited in footnote 3.
389), och av den 21 september 1999 i mål C-307/97, Saint-Gobain (REG 1999, s. I-6161), samt domen i målet Barbier (ovan fotnot 3).
In the present proceedings, observations have been submitted by the heirs, the Belgian Government and the Commission, all of
I förevarande förfarande har yttranden ingetts av arvingarna, av den belgiska regeringen och av kommissionen. Samtliga dessa
8 — Cited in footnote 3, paragraph 62.
8 — Domen i målet Barbier (ovan fotnot 3), punkt 62.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-11/07 could rely for the purposes of the principle of protection of legitimate expectations).
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT MAZÁK — MÅL C-11/07 ningar, var en informationskälla som de hade anledning att förlita sig på).
9 the deceased was a nonresident, while there is no such reduction if the deceased was resident in Belgium.
9 avseende fast egendom får till följd att värdet av arvet reduceras om den avlidne inte var bosatt i Belgien, medan så inte blir fallet om denne var bosatt där.
Thus, a person resident in another Member State may be discouraged from investing in an immovable property situated in Belgium, knowing that his heirs will have to pay higher succession duties than if he had not invested in Belgium or if he had invested in a different way.
En person bosatt i en annan medlemsstat kan därmed avskräckas från att investera i fast egendom belägen i Belgien, då denne vet att hans arvingar kommer att få betala högre arvsskatt än om han inte hade investerat i Belgien eller hade investerat annorlunda.
Thirdly, and on the basis of similar arguments, the heirs submit that the Belgian legislation at issue runs counter to the rights of Union citizens, as laid down in Art -icles 12 EC and 18 EC, to take up residence in another Member State and not to be discriminated against.
För det tredje har arvingarna anfört, med stöd av liknande argument, att den belgiska lagstiftningen i fråga är oförenlig med unionsmedborgares rätt att bosätta sig i en annan medlemsstat utan att bli diskriminerade, såsom denna stadgats i artiklarna 12 EG och 18 EG.
The Belgian Government maintains, by contrast, that the present reference for a preliminary ruling should be declared inadmissible on the ground that the question referred is hypothetical and not relevant for the purposes of deciding the dispute in the main proceedings.
Den belgiska regeringen anser tvärtom att den aktuella begäran om förhandsavgörande skall avvisas, på den grunden att den ställda tolkningsfrågan är hypotetisk och inte relevant för att slita tvisten i målet vid den nationella domstolen.
It emphasises that the debt in question was not mentioned in the declaration of estate, which became final on expiry of the period allowed under the WS for filing it.
Den har betonat att skulden i fråga inte nämndes i bouppteckningen, som fastställdes slutligt när den tidsfrist som föreskrivs i WS för att inge denna löpte ut.
Thus the central issue is in fact the expiry of the period for filing or correcting the declaration of estate, and the Hof van Beroep has not shown how, in those circumstances, it could take account of a preliminary ruling on the question referred.
Den centrala frågan är således i själva verket utgången av tidsfristen för att inge eller korrigera bouppteckningen, och Hof van Beroep har inte visat på vilket sätt den under dessa omständigheter kan beakta ett förhandsavgörande avseende den ställda tolkningsfrågan.
It appears from the caselaw of the Court that, as a rule, Community law does not prevent the application of procedural rules provided for under national law, such as time-limits. 10
Det framgår av domstolens rättspraxis att gemenskapsrätten i princip inte utgör hinder mot tillämpning av processuella bestämmelser i nationell rätt, såsom tidsfrister. 10
On the substance of the case, the Belgian Government submits that the difference in treatment as regards debts, according to whether it is the inheritance of a resident or a nonresident, does not constitute an infringement of the Treaty provisions invoked in the present case.
Den belgiska regeringen har i sak anfört att skillnaden i behandling vad gäller skulder, beroende på om arvet var efter en person som var bosatt i respektive utanför landet, inte utgör ett åsidosättande av de fördragsbestämmelser som åberopats i detta mål.
It emphasises that in relation to direct taxes, in particular as regards the tax -ation of acquisition through inheritance, the situations of residents and nonresidents are, as a rule, not comparable.
Regeringen i fråga har betonat att situationen för personer bosatta i respektive utanför landet som regel inte är jämförbara när det gäller direkt beskattning, särskilt inte när det gäller skatt på förvärv genom arv.
9 — In that regard, reference was made to Joined Cases C-181/04 to C-183/04 Elmeka [2006] ECR I-8167.
9 — De har därvid anfört dom av den 14 september 2006 i de förenade målen C-181/04–C-183/04, Elmeka (REG 2006, s. I-8167).
10 — With reference to Case 45/76 Comet [1976] ECR 2043, paragraph 19.
10 — Se dom av den 16 december 1976 i mål 45/76, Comet (REG 1976, s. 2043), punkt 19.
Opposing the argument put forward by the Belgian Government that the present reference for a preliminary ruling should be declared inadmissible, the heirs argued at the oral hearing that the debt at issue is — also according to Belgian law — sufficiently closely linked with the immovable property in question.
Arvingarna har vid förhandlingen bemött den belgiska regeringens påstående att förevarande begäran om förhandsavgörande skall avvisas med att skulden i fråga enligt belgisk rätt är tillräckligt nära förbunden med den aktuella fastigheten.
There is no relevant difference in that regard between a mortgage and the mortgage mandate at issue.
Det är därvid ingen relevant skillnad mellan en pantsättning och den fullmakt att upplåta panträtt som det är fråga om här.
They also emphasised that the debt of EUR 220 000 was not included in the declaration because, under Belgian law, it is prohibited to do so where the deceased was a nonresident and, what is more, because they had been told not to by the competent national authority (that being a source of information on which they
De har också betonat att skulden på 220 000 euro inte togs upp i bouppteckningen av den anledningen att detta enligt belgisk rätt är förbjudet när den avlidne inte var bosatt i landet. Dessutom hade de blivit tillsagda av den behöriga nationella myndigheten att inte göra det (vilket, när det gäller principen om skydd för berättigade förvänt-
In the event that the Member State in which the immovable property is situated should have to allow the deduction of debts attributable to that property, the Belgian Government contends that this should apply only if the debt is closely associated with the immovable property and if it is not also deductible in the Member State of residence of the deceased.
För det fall den medlemsstat där fastigheten är belägen medger avdrag för skulder som hör samman med den egendomen, anser den belgiska regeringen att detta skall gälla enbart om skulden är nära förbunden med fastigheten och om den inte även är avdragsgill i den medlemsstat där den avlidne var bosatt.
The Belgian Government contends that only the Member State in which the deceased was resident is in a position to assess his economic situation in its entirety and to take account of all assets and debts in the calculation of succession duties.
Den belgiska regeringen har anfört att endast den medlemsstat där den avlidne var bosatt har förutsättningar att bedöma dennes ekonomiska situation i sin helhet och beakta alla tillgångar och skulder vid beräkningen av arvsskatt.
A debt such as that at issue is thus, in principle, always taken into account by the Member State of residence of the deceased.
En skuld som den här aktuella beaktas således i princip alltid av medlemsstaten där den avlidne var bosatt.
However, there is no legal framework at Community level for the coordination of the powers of the Member States in the area of inheritance taxation.
Det finns dock inga rättsliga bestämmelser på gemenskapsnivå för att samordna medlemsstaternas befogenheter på arvsskatteområdet.
The deduction of a debt such as that in issue in the Member State where the immovable property is situated could in fact lead to double-deduction, which Member States are allowed to prevent.
Avdrag för en skuld som den här aktuella i den medlemsstat där fastigheten är belägen kan i själva verket leda till dubbla avdrag, vilket medlemsstaterna har rätt att förhindra.
In the present case, all debts forming part of the estate of the deceased are taken account of in Germany, the Member State where she resided.
I förevarande fall beaktas alla dödsboets skulder i Tyskland, den medlemsstat där hon var bosatt.
For similar reasons, the Belgian Government takes the view that the Belgian legislation in question is not contrary to Art -icles 12 EC, 17 EC and 18 EC.
Av liknande skäl anser den belgiska regeringen att den belgiska lagstiftningen i fråga inte strider mot artiklarna 12 EG, 17 EG och 18 EG.
The Commission submits that the distinction which is drawn, as regards the calculation of succession duties, between residents and nonresidents of Belgium — with the effect that the inheritance of immovable property from a nonresident is subject to transfer duty without deduction of debts — constitutes a prohibited restriction on the free movement of capital.
Kommissionen har anfört att den åtskillnad som görs vid beräkningen av arvsskatt mellan personer bosatta i respektive utanför Belgien, och som leder till att arv av fast egendom efter en person bosatt utanför landet omfattas av beskattning på egendomsövergången utan avdragsrätt för skulder, utgör en otillåten restriktion av den fria rörligheten för kapital.
Such a provision could be regarded as compatible with the free movement of capital only if the difference in treatment applied to situations which are not objectively comparable or if it were justified by overriding reasons in the general interest. 12
En sådan bestämmelse kan anses vara förenlig med den fria rörligheten för kapital bara om skillnaden i behandling avser situationer som inte är objektivt lika eller om skillnaden kan rättfärdigas av tvingande hänsyn till allmänintresset. 12
According to the Belgian Government, the present case must be distinguished from Barbier 11on the ground that in the latter case the debt that the heirs wanted to deduct constituted an inherent element of the immovable property taxable in the Member State where it was situated.
Enligt den belgiska regeringen är det nödvändigt att göra skillnad mellan förevarande mål och det ovannämnda målet Barbier 11, då den skuld som arvingarna i det sistnämnda målet ville dra av utgjorde en oskiljaktig del av den fasta egendom som var skattepliktig i den medlemsstat där denna var belägen.
In the present case, by contrast, there is no indication that the debt in question — which is only secured by a mortgage mandate and not a mortgage — would be sufficiently closely linked with the immovable property within the meaning of Barbier.
I förevarande mål finns det däremot ingen antydan om att skulden i fråga – för vilken den enda säkerheten är en fullmakt att upplåta panträtt, inte en faktisk pantsättning – är tillräckligt nära förbunden med den fasta egendomen i den mening som avses i domen i det ovannämnda målet Barbier.
That mortgage mandate relates in fact to all present and future estates of the person concerned.
Denna fullmakt att upplåta panträtt avser i själva verket den berörda personens all nutida och framtida fasta egendom.