natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(1) Countries reporting studies carried out in the last fi ve years (1999–
De flesta europeiska länder (1) har lämnat uppgifter om narkotikamissbruk i fängelsepopulationen under de senaste fem åren (1999–2004).
2004) and providing data on drug use patterns in prison populations were Belgium, the Czech Republic, Denmark, Germany, Greece, France, Ireland, Italy, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, the Netherlands, Austria, Portugal, Slovenia, Slovakia, Finland, Sweden, the United Kingdom, Bulgaria and Norway.
Dessa uppgifter visar att narkotikamissbrukare är kraftigt överrepresenterade bland internerna i fängelserna om man jämför med befolkningen som helhet.
They show that, compared with the general population, drug users are overrepresented in prison.
Andelen intagna som uppger att de någon gång har använt en olaglig drog varierar mellan fängelser och häkten, men genomsnittet varierar mellan en tredjedel eller färre i Ungern och Bulgarien och två tredjedelar eller mer i Nederländerna, Storbritannien och Norge.
The proportion of detainees who report ever having used an illicit drug varies among prisons and detention centres, but average rates range from one third or less in Hungary and Bulgaria to two thirds or more in the Netherlands, the United Kingdom and Norway, with most countries reporting lifetime prevalence rates of around 50 % (Belgium, Greece, Latvia, Portugal, Finland).
De flesta länder redovisar livstidsprevalens på cirka 50 % (Belgien, Grekland, Lettland, Portugal, Finland).
Cannabis remains the most frequently used illicit drug, with lifetime prevalence rates among prisoners ranging between 4 % and 86 %, compared with lifetime prevalence rates of 3–57 % for cocaine, 2–59 % for amphetamines and 4–60 % for heroin (2).
Cannabis är fortfarande den olagliga drog som oftast används, med en livstidsprevalens bland fängelseintagna som varierar mellan 4 % och 86 %, jämfört med livstidsprevalens på 3–57 % för kokain, 2–59 % för amfetaminer och 4–60 % för heroin (2).
(4) See Tables DUP-3 and DUP-4 in the 2006 statistical bulletin.
Se tabell DUP-1 och figur DUP-1 i statistikbulletinen 2006.
(5) See Table DUP-5 in the 2006 statistical bulletin.
Se tabell DUP-2 och DUP-5 i statistikbulletinen 2006.
Figure 9: Trends in the prevalence of problem opioid use, 1995–2004 (rate per 1 000 population aged 15–64) available, have been reported by Luxembourg and Austria, with a rate of about six cases per 1 000 population aged 15–64.
Figur 9: Trender när det gäller det problematiska opiatmissbrukets omfattning 1995–2004 (fall per 1 000 invånare i åldern 15–64)
Estimates for the 18–64 age group.Computed from data for the 15–54 age group.
(1) Uppskattningar för åldersgruppen 18–64 år.(2) Beräknade från data för åldersgruppen 15–54 år. Observera: Tidsserierna har kombinerats när liknande metoder har använts under tidsperioden.
For more information see Tables PDU-1, PDU-2 and PDU-3 in the 2006 statistical bulletin.Sources: National focal points.
För mer information se tabell PDU-1, PDU-2 och PDU-3 i statistikbulletinen 2006.Källor: Nationella Reitox-kontaktpunkter.
Injecting drug users (IDUs) are at very high risk of experiencing adverse consequences such as serious infectious diseases or overdoses.
Kartläggning av injektionsmissbrukarnas andel av alla heroinmissbrukare som påbörjar behandling är ett viktigt komplement till kontroll av prevalensen av injektionsmissbruket i befolkningen.
It is therefore important to consider drug injection separately.
Det är samtidigt viktigt att hålla i minnet att de konstaterade andelarna inte nödvändigtvis speglar trender i prevalens av alla typer av injektionsmissbruk.
Despite their importance for public health, few countries provide estimates of injecting drug use at national
I länder med en hög andel användare av stimulantia (Tjeckien, Slovakien, Finland, Sverige) är det exempelvis möjligt att värdena för injicering bland heroinmissbrukare inte är representativa för den övergripande situationen.
The proportion of IDUs among primary heroin users entering drug treatment again suggests marked differences in levels of injecting drug use between countries as well as varying trends over time (173).
klienter som söker behandling håller problemmissbruket av opiater i allmänhet på att långsamt minska.
In some countries (Spain, the Netherlands and Portugal), a relatively small proportion of treated heroin users inject, whereas in other countries injection appears to be still the main form of heroin use.
Prevalensen av problemmissbruk av opiater kan därför förväntas minska i en nära framtid.
In some EU-15 Member States from which data are available (Denmark, Greece, Spain, France, Italy and the United Kingdom), rates of injecting among heroin users in treatment have declined.
Injektionsmissbrukare löper mycket stor risk att drabbas av negativa konsekvenser och det är därför viktigt att ta upp injektionsmissbruket för sig, som en central kategori i det problematiska narkotikamissbruket.
However, in most of the new Member States, at least where data exist, a large proportion of heroin users entering treatment are injectors.
Trots injektionsmissbrukets inverkan på folkhälsan är det få länder som lämnar nationella eller lokala skattningar av
or subnational level (172
172 det (
In this section, IDU estimates
På grund av bristen på uppgifter är skattningarna
Treatment demand data (174) are not categorised by primary drug, given the scarcity of data, although the trends in the proportion of IDUs among treated heroin users (see below) are of course specific for heroin injecting.
Andelen injektionsmissbrukare av klienter som påbörjar behandling och som har heroin som primärdrog tyder på att länderna skiljer sig markant åt när det gäller injektionsmissbrukets omfattning och dessutom verkar trenderna variera över tiden (173).
In many countries, opioids (largely heroin) remain the principal drug for which clients seek treatment.
I några länder (Spanien, Nederländerna och Portugal) injicerar en liten andel av de heroinmissbrukare som genomgått behandling, medan injicering fortfarande förefaller vara den vanligaste formen för heroinanvändning i andra länder.
Of the total treatment requests reported for 2004 under the treatment demand indicator, opioids were recorded as the principal drug in about 60 % of cases — and just over half (53 %) of these clients reported injecting the drug (175). It should be
I några av de länder som har varit EU-medlemmar under en lång tid och som kan redovisa uppgifter (Danmark, Spanien, Frankrike, Grekland, Italien och Storbritannien), har injektionsmissbrukets andel bland heroinmissbrukare i behandling minskat.
Most available estimates of injecting drug use are derived from either fatal overdose rates or data on infectious diseases (such as HIV).
I de flesta nya medlemsstater är nästan alla heroinmissbrukare i behandling injektionsmissbrukare, åtminstone i de länder som redovisat uppgifter.
Since 2000, the highest national prevalence rates of injecting drug use, among the countries where estimates are noted that the treatment demand indicator does not cover all people in opioid treatment, which is a considerably greater number, only clients requesting treatment during the reported year.
Uppgifter om efterfrågan av injektionsmissbrukare i detta avsnitt inte indelade efter primärdrog, även om trenderna när det gäller andelen av injektionsmissbrukare bland heroinmissbrukare som genomgått behandling (se nedan) självfallet är specifika för injektionsmissbruk av heroin.
See footnote (70).)
Se fotnot 70.
Chapter 6: Opioid use and drug injection a small group of opioid users (less than 7 %) are younger
Uppgifter på europeisk nivå visar att endast en liten grupp opiatmissbrukare (mindre än 7 %) är yngre än
17 9 than 20 when they first seek help (
20 år när de första gången söker hjälp (
There are occasional reports of very young people (aged less than 15) seeking
Det finns spridda rapporter om mycket unga klienter (yngre än 15 år) som
18 0 treatment for heroin use (
1 80 söker behandling för heroinmissbruk (
), for example children aged
), exempelvis barn
The proportion of clients seeking treatment for heroin use varies between countries.
• Under 50 % – Tjeckien, Danmark, Ungern, Nederländerna, Polen, Slovakien, Finland, Sverige.
11–12 in Sofia, Bulgaria, but, in general, demand for treatment for heroin appears to be rare among the young.
i åldrarna 11–12 år i Sofia, Bulgarien, men i allmänhet tycks efterfrågan på behandling för heroinmissbruk bland unga vara sällsynt.
Most opioid clients report having used these drugs for the first time between the age of 15 and 24 years, with around
Opiatklienterna rapporteras tillhöra en marginaliserad grupp i samhället, ha låg utbildningsnivå, hög arbetslöshet och ofta vara utan fast boende.
50 % of clients first using the drug before the age of 20 (
Spanien rapporterar att 17–18 % av opiatklienterna är hemlösa.
Countries where a sizeable proportion of opioid clients are using substances other than heroin include Hungary, where the use of home-made opium poppy products is widespread, and Finland, where most opioid clients are misusing
Så är exempelvis fallet i Ungern där bruket av hemmagjorda opiumvallmoprodukter är vanlig, och i Finland där de flesta
Since the time lag between first use and first demand for treatment is generally between 5 and 10 years and the time between initiation and regular drug use is estimated to be 1.5–2.5 years (Finnish national report), it can be concluded that opioid clients typically experience 3–7 years of regular drug use before first seeking specialised treatment.
I likhet med användare av andra droger söker de flesta opiatmissbrukare behandling i öppenvården.
Most opioid users, like users of other drugs, seek treatment in an outpatient setting; however, in comparison with cocaine and cannabis clients, a higher proportion of opioid clients are treated in inpatient centres.
Jämfört med kokain- och cannabisklienter behandlas dock en större del av opiatklienterna i slutenvården.
Across Europe, among new opioid clients seeking treatment in outpatient centres and for whom the route of administration is known, just over half are injecting the drug.
De flesta opiatklienterna uppger att de var mellan 15 och 24 år första gången de använde dessa droger och omkring 50 % av klienterna var under 20 år första gången de använde drogen (181).
In general, levels of injecting are higher among opioid users seeking treatment in the new Member States (above 60 %) than in the EU-15 Member States (below 60 %), with the exception of Italy and Finland, where the proportion of opioid injectors among clients is 74 % and 79.3 % respectively.
En jämförelse mellan debutåldern och den ålder då klienten första gången begär behandling visar att tidsintervallet mellan dessa vanligen är 5–10 år.
The proportion of injectors among opioid clients is lowest in the Netherlands (13 %) and highest in Latvia (86 %) (182).
Samtidigt uppskattas tidsintervallet mellan debut och regelbunden användning av drogen till 1,5–2,5 år (finska nationella rapporten).
Most countries with significant numbers of new heroin clients each year (except Germany, where the reporting base has been extended) report that there has been a decrease in the last 4–5 years, although not among clients who have previously been in treatment.
De flesta länder som har ett större antal nya heroinklienter varje år (förutom Tyskland, där rapporteringsbasen har breddats) rapporterar att en minskning av antalet har skett under de senaste 4–5 åren, förutom när det gäller klienter som redan har varit i behandling.
The number of repeat requests has generally not declined, and in most countries the total number of treatment demands for heroin has remained roughly stable.
Antalet klienter som kommer tillbaka till vården för att söka förnyad behandling har i allmänhet inte minskat och i de flesta länder är det totala antalet klienter som söker behandling för heroinmissbruk mer eller mindre oförändrat.
Notable exceptions are Germany and the United Kingdom, where total reported requests have increased.
Markanta undantag är Tyskland och Storbritannien, där det totala antalet rapporterade behandlingsansökningar har ökat.
Overall, however, the percentage of treatment demands accounted for by heroin (all and new requests) has fallen; in the case of new demands it has declined from about two thirds to around 40 % between 1999 and 2004 in the face of increases in demands for cannabis and cocaine treatment (178).
Totalt sett har emellertid heroinmissbrukarnas (alla gamla och nya klienter som söker behandling)
The EU drug strategy 2005–12 places a high priority on improving the availability of and access to treatment and it calls on Member States to provide a comprehensive range of effective treatments. Historically, residential treatment represented an important setting for the treatment of problem opioid users.
Bland nya klienter som söker behandling i öppenvården i Europa för sitt opiatmissbruk och där det är känt hur de använder drogen, beräknas drygt hälften injicera.
Data on the relative availability of different types of treatment for opioid problems in Europe are currently
Lägsta andelen opiatklienter som är injektionsmissbrukare finns i Nederländerna (13 %) och den högsta i Lettland (86 %) (182).
In response to an EMCDDA questionnaire, experts in most (16) Member States indicated that substitution treatment is the principal form of treatment available.
Som svar på ett frågeformulär som ECNN sänt ut konstaterade experter i de flesta (16) medlemsstater att substitutionsbehandling är den vanligaste behandlingsformen.
However, in four countries (the Czech Republic, Hungary, Poland and Slovakia), drug-free treatment is reported to be more common, and in two countries, Spain and Sweden, a balance between medically assisted treatment and drug-free treatment options is reported.
I fyra länder (Tjeckien, Ungern, Polen och Slovakien) rapporteras drogfri behandling vara vanligare och i två länder, Spanien och Sverige, redovisas alternativ som bygger på parallell behandling med läkemedel och drogfri behandling.
Long-term drug substitution is not the only purpose of opioid pharmacotherapy.
Långvarig substitution av narkotika är inte det enda syftet med farmakologisk opiatbehandling.
Methadone and buprenorphine are also used to treat opioid withdrawal, when the therapeutic goal is to help the individual achieve abstinence by giving a reducing dose over a fixed period to help minimise the distress of withdrawal.
Metadon och buprenorfin används också för att behandla avvänjning från opiater, när målet är att hjälpa klienten att helt sluta använda drogen genom att under en viss period ge allt mindre doser för att lindra abstinenssymptomen.
The opioid antagonist naltrexone, an aversive pharmacotherapy option for opioid dependence, is also sometimes used as an aid to prevent relapse, as it blocks the effects of heroin, although the evidence base for the use of this drug is still inconclusive.
Opiatantagonisten naltrexon som är ett läkemedel som används i aversionsbehandling av opiatberoende, används också ibland som hjälpmedel för att förhindra återfall, eftersom det blockerar heroinets effekter. Bevisgrunden för användandet av detta läkemedel är dock fortfarande inte övertygande.
Some countries (Germany, Spain, the Netherlands and the United Kingdom) also have heroin prescription programmes, although the number of patients receiving this kind of treatment is very small compared with other forms of drug substitution (probably constituting less than 1 % of the total).
I några länder (Tyskland, Spanien, Nederländerna och Storbritannien) finns också program för heroinförskrivning, även om det fortfarande är ett mycket litet antal patienter som får denna typ av behandling jämfört med andra typer av läkemedelssubstitution (förmodligen utgör denna grupp mindre än 1 % av alla patienter).
This form of treatment remains controversial and is generally provided on a scientific trial basis for long-term users in whom other therapeutic options have failed.
Denna behandlingsform är omtvistad och den erbjuds vanligen på vetenskaplig försöksbasis till klienter med ett långvarigt missbruk där andra behandlingsalternativ har misslyckats.
The role of substitution treatment is becoming less controversial internationally; the UN system came to a joint position on substitution maintenance therapy in 2004 (WHO/UNODC/UNAIDS, 2004), and in June 2006 WHO included both methadone and buprenorphine in its model list of essential medicines.
FN-systemet antog 2004 en gemensam ståndpunkt om underhållsbehandling med substitutionsämnen (WHO/UNODC/UNAIDS, 2004), och i juni 2006 förde WHO upp både metadon och buprenorfin i sin modellförteckning över föreslagna centrala läkemedel.
A recent review of the effectiveness of drug dependence treatment in preventing HIV transmission found that behavioural interventions can enhance the positive effects of substitution treatment on HIV prevention, whereas the effectiveness of psychological therapy alone is variable.
En nyligen genomförd studie av hur effektiva behandlingsprogram mot narkotikaberoende är när det gäller att förebygga spridandet av HIV fann att insatser inriktade på beteendeträning kan förstärka substitutionsbehandlingens positiva effekter på förebyggandet av HIV, medan enbart psykologisk behandling har varierad effekt.
Abstinence-based treatment showed good outcomes with regard to HIV prevention for those who remain in treatment for three months or more (Farrell et al., 2005).
Abstinensbaserad behandling visade goda resultat när det gällde förebyggandet av HIV för de patienter som fortsatte behandlingen under tre månader eller längre (Farrell m.fl., 2005).
Monitoring methadone provision
Kartläggning av användningen avmetadon
Methadone is a controlled drug according to Schedule I of the 1961 Single Convention on Narcotic Drugs, and levels of domestic consumption are monitored annually by the INCB.
Metadon är en narkotikaklassad drog enligt förteckning i Allmänna narkotikakonventionen från 1961, och den nationella konsumtionen övervakas årligen av INCB.
There is now a robust evidence base for the value of substitution programmes using drugs such as methadone or buprenorphine.
Det finns nu starka bevis för att substitutionsprogram med läkemedel som metadon eller buprenorfin ger resultat.
Studies have shown that substitution therapy is associated with decreased use of illicit drugs, reduced rates of injecting, a reduction in behaviours associated with a high risk of spread of HIV or other infectious diseases, such as sharing of equipment, and improvements in both social functioning and general health.
Studier har visat att substitutionsbehandling kan knytas till minskad användning av olagliga droger, minskat bruk av injicering, minskade beteenden förenade med hög risk för spridning av HIV eller andra smittsamma sjukdomar som delad utrustning, större förmåga att delta i samhället samt till förbättringar av den allmänna hälsan.
Research has also suggested that levels of criminal activity may be reduced and that sufficient provision of substitution treatment may have an impact on the number of drugrelated deaths.
Forskning tyder också på att de kriminella verksamheterna kan minska och att tillräcklig kapacitet för substitutionsbehandling kan leda till färre narkotikarelaterade dödsfall.
While methadone continues to be the most commonly prescribed substitution treatment in Europe, treatment options are still expanding, and buprenorphine is now available in 19 EU countries, Bulgaria and Norway, although it is not clear whether it is officially approved for maintenance treatment in all countries where it is reported to be used.
De bästa resultaten uppnås om klienterna förs in i tid i programmet, att behandlingen pågår under tillräckligt lång tid och att den upprätthålls och att läkemedlen doseras korrekt.
) In Cyprus, the use of methadone in detoxification treatment is reported since 2004 and the beginning of a methadone maintenance treatment pilot project has been announced, but no cases in treatment have been reported.
) I Cypern rapporteras metadon användas i avgiftningsbehandling sedan 2004 och ett pilotprojekt för underhållsbehandling med metadon ska inledas, men inga fall under behandling har ännu redovisats.
In Turkey, methadone is officially registered for the treatment of opioid dependency, but no treatment cases have been reported.
I Turkiet är metadon officiellt registrerat för behandling av opiatberoende, men inga behandlade fall har rapporterats.
Chapter 6: Opioid use and drug injection sharp increase in the United States since then.
Kapitel 6: Användning av opiater och injicering
As a rule, noticeable increases in consumption figures follow the introduction of this treatment option at national level.
EU och USA tillsammans står för 85 % av världens metadonkonsumtion, och denna siffra har stadigt ökat under de senaste tio åren.
For example, in France, the widespread implementation of methadone substitution treatment in 1995
De konsumerade mängderna var oförändrade i båda regionerna mellan 1997 och 2000, men därefter har en kraftig ökning skett i USA.
Recently, signs of a stabilisation in levels of methadone consumption can be observed in the statistics for Denmark, Spain, Malta, the Netherlands, and possibly Germany.
Helt nyligen har tecken på en stabilisering av metadonkonsumtionen konstaterats i statistiken från Danmark, Spanien, Malta, Nederländerna och möjligen Tyskland.
This matches reported trends in the number of clients in treatment (see Chapter 2).
Detta motsvarar rapporterade trender för antalet klienter i behandling (se kapitel 2).
Chapter 7Drug-related infectious diseases and drugrelated deaths
Kapitel 7Narkotikarelaterade smittsamma sjukdomar och dödsfall
In Portugal, an apparent decline in newly diagnosed cases of HIV among IDUs recorded previously is called into question by the 2004 data, which reveal an incidence of HIV infection of
Portugal rapporterar antalet HIV-smittade till 98,5 fall per en miljon invånare 2004, den högsta siffran i EU (186), vilket medför att den synbara nedgång av nydiagnostiserade HIV-fall bland injektionsmissbrukare som tidigare rapporterats måste ifrågasättas.
In the United Kingdom, the incidence of HIV among IDUs has slowly increased but is now stable at just under 2.5 cases per million population per year.
I Storbritannien har antalet HIV-smittade bland injektionsmissbrukarna sakta ökat för att nu ligga oförändrat vid just under 2,5 fall per en miljon invånare per år.
In Ireland, the incidence increased during the late 1990s to a peak of 18.3 cases per million per year in 2000, fell to 9.8 per million in 2001, and subsequently increased to 17.8 cases per million in 2004.
I Irland ökade antalet HIV-fall under slutet av 1990-talet och nådde en topp på 18,3 fall per en miljon invånare per år 2000 varefter antalet minskade till 9,8 fall per en miljon invånare 2001, och därefter återigen ökade till 17,8 fall per en miljon invånare 2004.
One of the more serious health consequences of the use of illicit drugs, and in particular of drug injection, is the transmission of HIV and other infectious diseases, notably hepatitis C and B. The relationship between drug injecting and the transmission of infection is well established.
En av de mer allvarliga hälsoriskerna förenade med användning av olagliga droger, och i synnerhet med injektionsmissbruk, är överföring av HIV och andra smittsamma sjukdomar, bland annat hepatit C och B. Kopplingen mellan injektionsmissbruk och överföring av smitta är väl känd.
Reducing drug injecting and the sharing of injecting equipment has therefore become a primary goal of public health interventions in this area.
Ett viktigt mål för folkhälsoåtgärderna på detta område är därför att minska injektionsmissbruket och vanan att dela sprutor och nålar.
Studies also point to a relationship between drug use and high-risk sexual activity; this suggests a growing importance in linking drug use interventions with public health strategies aimed at sexual health.
Studier visar också på ett samband mellan narkotikamissbruk och sexuell högriskaktivitet. Därmed blir det allt viktigare att knyta insatser för att bekämpa narkotikamissbruk till folkhälsostrategier inriktade på sexuell hälsa.