natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where an employer treats an employee who is not himself disabled less favourably than another employee is, has been or would be treated in a comparable situation, and it is established that the less favourable treatment of that employee is based on the disability of his child, whose care is provided primarily by that employee, such treatment is contrary to the prohibition of direct discrimination laid down by Article 2(2)(a).
Om en arbetsgivare behandlar en anställd som inte själv har ett funktionshinder mindre förmånligt än en annan person behandlas, har behandlats eller skulle ha behandlats i en jämförbar situation och det är styrkt att den anställde behandlats ogynnsamt på grund av att denne har ett barn med funktionshinder, som han eller hon själv ger den huvudsakliga delen av den vård som barnet behöver, strider denna behandling mot förbudet mot direkt diskriminering i artikel 2.2 a i direktiv 2000/78.
The second part of Question 1, and Question 4
Den andra delen av den första frågan och den fjärde frågan
By these questions, which should be examined together, the referring tribunal asks, in essence, whether Directive 2000/78, and, in particular, Articles 1 and 2(1) and (3) thereof, must be interpreted as prohibiting harassment related to disability only in respect of an employee who is himself disabled, or whether the prohibition of harassment applies equally to an employee who is not himself disabled but who, as in the present case, is the victim of unwanted conduct amounting to harassment related to the disability of his child, for whom he is the primary provider of the care required by virtue of the child’s condition.
Den hänskjutande domstolen har ställt dessa frågor, som ska prövas tillsammans, för att få klarhet i huruvida direktiv 2000/78 och i synnerhet artiklarna 1, 2.1 och 2.3 i detta direktiv ska tolkas så, att trakasserier som har samband med funktionshinder är förbjudna endast då de riktas mot en anställd som själv har ett funktionshinder, eller om förbudet mot trakasserier även ska tillämpas på en anställd som inte själv har ett funktionshinder men som, såsom i målet vid den nationella domstolen, är föremål för ett oönskat beteende som utgör trakasserier som har samband med ett funktionshinder hos den anställdes barn, som han eller hon själv ger den huvudsakliga delen av den vård som är nödvändig med hänsyn till barnets hälsotillstånd.
Since, under Article 2(3) of Directive 2000/78, harassment is deemed to be a form of discrimination within the meaning of Article 2(1), it must be held that, for the same reasons as those set out in paragraphs 34 to 51 of this judgment, that directive, and, in particular, Articles 1 and 2(1) and (3) thereof, must be interpreted as not being limited to the prohibition of harassment of people who are themselves disabled.
Eftersom trakasserier enligt artikel 2.3 i direktiv 2000/78 ska anses vara diskriminering i den mening som avses i artikel 2.1 i samma direktiv, erinrar domstolen om att detta direktiv och i synnerhet artiklarna 1, 2.1 och 2.3 i detta direktiv av samma skäl som dem som angetts ovan i punkterna 34–51 i förevarande dom ska tolkas så att förbudet mot trakasserier inte är begränsat till personer som själva har ett funktionshinder.
Where it is established that the unwanted conduct amounting to harassment which is suffered by an employee who is not himself disabled is related to the disability of his child, whose care is provided primarily by that employee, such conduct is contrary to the principle of equal treatment enshrined in Directive 2000/78 and, in particular, to the prohibition of harassment laid down by Article 2(3) thereof.
När det är styrkt att det oönskade beteende som utgör trakasserier och som en anställd som inte själv har ett funktionshinder är föremål för har samband med funktionshinder hos den anställdes barn, som han eller hon själv ger den huvudsakliga delen av den vård som barnet behöver, strider detta beteende mot principen om likabehandling enligt direktiv 2000/78 och i synnerhet mot förbudet mot trakasserier i artikel 2.3 i detta direktiv.
In that regard, it must nevertheless be borne in mind that, according to the actual wording of Article 2(3) of the directive, the concept of harassment may be defined in accordance with the national laws and practice of the Member States.
Begreppet trakasserier får emellertid enligt lydelsen i artikel 2.3 i direktiv 2000/78 definieras i enlighet med medlemsstaternas nationella lagstiftning och praxis.
With regard to the burden of proof which applies in situations such as that in the main proceedings, it must be observed that, since harassment is deemed to be a form of discrimination within the meaning of Article 2(1) of Directive 2000/78, the same rules apply to harassment as those set out in paragraphs 52 to 55 of this judgment.
Beträffande den bevisbörderegel som ska tillämpas i en sådan situation som den som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, påminner domstolen om att, eftersom trakasserier ska anses vara diskriminering i den mening som avses i artikel 2.1 i direktiv 2000/78, ska samma bestämmelser som dem som angetts ovan i punkterna 52–55 i förevarande dom tillämpas på trakasserier.
Consequently, as is apparent from paragraph 54 of this judgment, in accordance with Article 10(1) of Directive 2000/78 and recital 31 in the preamble thereto, the rules on the burden of proof must be adapted when there is a prima facie case of discrimination.
Såsom framgår av punkt 54 i förevarande dom måste, i enlighet med artikel 10.1 i direktiv 2000/78 och i enlighet med skäl 31 i detta direktiv, reglerna om bevisbördan anpassas när ett antagande om diskriminering föreligger.
In the event that Ms Coleman establishes facts from which it may be presumed that there has been harassment, the effective application of the principle of equal treatment then requires that the burden of proof should fall on the respondents, who must prove that there has been no harassment in the circumstances of the present case.
Om Sharon Coleman styrker omständigheter som ger anledning att anta att trakasserier förekommit, måste bevisbördan åvila svarandena i målet vid den nationella domstolen för att principen om likabehandling ska kunna tillämpas effektivt. Dessa måste därmed styrka att trakasserier inte har förekommit i förevarande mål.
In the light of the foregoing considerations, the answer to the second part of Question 1 and to Question 4 must be that Directive 2000/78, and, in particular, Ar -ticles 1 and 2(1) and (3) thereof, must be interpreted as meaning that the prohibition of harassment laid down by those provisions is not limited only to people who are themselves disabled.
Med beaktande av vad ovan anförts ska den andra delen av den första frågan och den fjärde frågan besvaras med att direktiv 2000/78 och i synnerhet artiklarna 1, 2.1 och 2.3 i detta direktiv ska tolkas så att förbudet mot trakasserier i dessa bestämmelser inte är begränsat till personer som själva har ett funktionshinder.
Where it is established that the unwanted conduct amounting to harassment which is suffered by an employee who is not himself disabled is related to the disability of his child, whose care is provided primarily by that employee, such conduct is contrary to the prohibition of harassment laid down by Article 2(3).
När det är styrkt att det oönskade beteende som utgör trakasserier och som en anställd som inte själv har ett funktionshinder är föremål för har samband med ett funktionshinder hos den anställdes barn, som han eller hon själv ger den huvudsakliga delen av den vård som barnet behöver, strider detta beteende mot förbudet mot trakasserier i artikel 2.3 i direktiv 2000/78.
Where it is established that the unwanted conduct amounting to harassment which is suffered by an employee who is not himself disabled is related to the disability of his child, whose care is provided primarily by that employee, such conduct is contrary to the prohibition of harassment laid down by Article 2(3).
När det är styrkt att det oönskade beteende som utgör trakasserier och som en anställd som inte själv har ett funktionshinder är föremål för har samband med funktionshinder hos den anställdes barn, som han eller hon själv ger den huvudsakliga delen av den vård som barnet behöver, strider detta beteende mot förbudet mot trakasserier i artikel 2.3 i direktiv 2000/78.
Case C-347/06
Mål C-347/06
(Articles 43 EC, 49 EC and 86 EC — Concession for a public gas-distribution service — Directive 2003/55 — Early cessation at the end of a transitional period — Principles of the protection of legitimate expectations and legal certainty)
”Artiklarna 43 EG, 49 EG och 86 EG — Koncession avseende den allmännyttiga tjänsten att distribuera gas — Direktiv 2003/55 — Förtida hävande efter utgången av en övergångsperiod — Principen om skydd för berättigade förväntningar och rättssäkerhetsprincipen”
Opinion of Advocate General Poiares Maduro delivered on 24 April 2008 . . . Judgment of the Court (Second Chamber), 17 July 2008 . . . . . . . . . . .
Förslag till avgörande av generaladvokat M. Poiares Maduro föredraget den 24 april 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Preliminary rulings — Jurisdiction of the Court — Limits — Jurisdiction of the national court
Begäran om förhandsavgörande — Domstolens behörighet — Gränser — Den nationella domstolens behörighet
SUMMARY — CASE C-347/06
SAMMANFATTNING — MÅL C-347/06
Approximation of laws — Directives concerning approximation of law — Common rules for the internal market in natural gas — Directive 2003/55
Tillnärmning av lagstiftning — Åtgärder för tillnärmning av lagstiftning — Gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas — Direktiv 2003/55
(European Parliament and Council Directive 2003/55, Art. 23(1))
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/55, artikel 23.1)
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Freedom to provide ser -vices — Public service concession granted without a competitive tendering procedure
Fri rörlighet för personer — Etableringsfrihet — Frihet att tillhandahålla tjänster — Koncession avseende allmännyttig tjänst som beviljats utan föregående anbudsförfarande
(Arts 43 EC, 49 EC and 86(1) EC)
(Artiklarna 43 EG, 49 EG och 86.1 EG)
In the context of proceedings brought under Article 234 EC, the Court does not have jurisdiction to rule on the compatibility of a national measure with Community law.
Domstolen är inte vid tillämpningen av artikel 234 EG behörig att avgöra om en nationell bestämmelse är förenlig med gemenskapsrätten.
The Court may, however, extract from the wording of the questions formulated by the national court, and having regard to the facts stated by the latter, those elements which concern the interpretation of Community law for the purpose of enabling the national court to resolve the legal problems before it.
Domstolen kan dock, mot bakgrund av de uppgifter som den nationella domstolen har lämnat, av dess frågor utläsa vilka omständigheter som hör samman med tolkningen av gemenskapsrätten, för att ge den nationella domstolen möjlighet att lösa det juridiska problem som den ställts inför.
In the context of the cooperation between the Court of Justice and the national courts under Article 234 EC, it is solely for the national court, before which the dispute has been brought and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine, in the light of the particular circumstances of the case, both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court.
Inom ramen för det samarbete mellan domstolen och de nationella domstolarna som har inrättats genom artikel 234 EG ankommer det uteslutande på den nationella domstol vid vilken tvisten anhängiggjorts och som har ansvaret för det rättsliga avgörandet att, mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i målet som är anhängigt vid den domstolen, bedöma såväl om ett förhandsavgörande är nödvändigt för att döma i saken som om de frågor som ställs till domstolen är relevanta.
Consequently, where the questions submitted for a preliminary ruling concern the interpretation of Community law, the Court is, in principle, bound to give a ruling.
Om de frågor som ställts avser tolkningen av en gemenskapsrättslig bestämmelse, är domstolen således i princip skyldig att meddela ett förhandsavgörande.
On the other hand, it is not for the Court of Justice to rule on the inter -pretation and applicability of provisions of national law or to establish the facts relevant to the decision in the main proceedings.
Inte heller ankommer det på domstolen att uttala sig om tolkningen och tillämpligheten av nationella bestämmelser eller att fastställa de faktiska förhållanden vilka är relevanta för utgången i målet vid den nationella domstolen.
The Court must take account, under the division of jurisdiction between the Community Courts and the national courts, of the factual and legislative context, as described in the order for reference, in which the question put to it is set.
Det ankommer nämligen på domstolen att inom ramen för kompetensfördelningen mellan gemenskapsdomstolarna och nationella domstolar beakta det faktiska och rättsliga sammanhang i vilket tolkningsfrågan ställts, såsom det framställts i beslutet om hänskjutande.
Directive 2003/55 concerning common rules for the internal market in natural gas and repealing Directive 98/30 does not preclude legislation of a Member State from providing for the extension, on conditions which it lays down, of the length of the transitional period at the end of which the early cessation of a concession for the distribution of natural gas granted without a competitive tendering procedure must occur.
Direktiv 2003/55 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv 98/30, utgör inte hinder för en nationell lagstiftning, vari föreskrivs förlängning, på de villkor som fastställs däri, av den övergångsperiod vid vars utgång en koncession avseende distribution av naturgas, som beviljats utan föregående anbudsförfarande, hävs i förtid.
In those circumstances, it must also be held
Därför utgör inte heller vare sig
(see paras 25, 28)
(se punkterna 25 och 28)
ASM BRESCIA that neither Article 10 EC nor the principle of proportionality precludes such legislation.
ASM BRESCIA artikel 10 EG eller proportionalitetsprincipen hinder för en sådan lagstiftning.
being necessary to enable the contracting parties to untie their contractual relations on acceptable terms both from the point of view of the requirements of the public service and from the economic point of view.
avtalsparterna ska kunna lösa sina avtalsförhållanden under acceptabla villkor, med hänsyn till såväl de krav som ställs på allmännyttiga tjänster som de ekonomiska aspekterna.
Article 23(1) of that directive sets out the calendar for the opening of the market for the supply of natural gas and provides, in particular, that the Member States must ensure that the eligible customers, that is to say those who are entitled to approach a supplier of their choice, are, from 1 July 2007, all customers.
I artikel 23.1 i nämnda direktiv fastställs nämligen tidsschemat för öppnandet av marknaden för leverans av naturgas och föreskrivs bland annat att medlemsstaterna ska se till att samtliga kunder från och med den 1 juli 2007 är berättigade kunder, det vill säga kunder som fritt kan välja leverantör.
That provision concerns the supply of natural gas and not its distribution.
Bestämmelsen rör leverans av naturgas och inte dess distribution.
Therefore, no obligation can be inferred from it for the Member States to put an end to distribution contracts granted without any competitive tendering procedure.
Det går därför inte att utifrån denna bestämmelse sluta sig till att medlemsstater är skyldiga att häva distributionsavtal som tilldelats utan föregående anbudsförfarande.
Directive 2003/55 contains, moreover, no provision on current concessions for the distribution of natural gas.
Direktiv 2003/55 innehåller i övrigt inte någon bestämmelse som rör befintliga koncessioner avseende distribution av naturgas.
Articles 43 EC, 49 EC and 86(1) EC do not preclude legislation of a Member State to implement the common rules for the internal market in natural gas by means of the early cessation, at the end of a transitional period, of concessions for the distribution of natural gas granted without a competitive tendering procedure, from providing for the extension, on certain conditions, of the length of that transitional period, provided that such an extension can be regarded as
Artiklarna 43 EG, 49 EG och 86.1 EG utgör inte hinder för en nationell lagstiftning vars syfte är att genomföra de gemensamma reglerna för den interna marknaden för naturgas, genom förlängning, på vissa villkor, av den övergångsperiod vid vars utgång en koncession avseende distribution av naturgas, som beviljats utan föregående anbudsförfarande hävs i förtid, i den mån förlängningen är nödvändig för att
Notwithstanding the fact that such a public service concession is outside the scope of the directives on the different categories of public contracts, public authorities are nonetheless bound, when they envisage granting such a concession, to comply with the fundamental rules of the Treaty, in general, and the principle of nondiscrimination on the grounds of nationality, in particular.
Trots att en koncession avseende en allmännyttig tjänst inte omfattas av tillämpningsområdet för något av de direktiv genom vilka gemenskapslagstiftaren har reglerat området för offentlig upphandling är myndigheter som avser att ingå avtal om sådana koncessioner skyldiga att beakta fördragets grundläggande regler i allmänhet och principen om förbud mot diskriminering på grund av nationalitet i synnerhet.
More particularly, since such a concession is of a certain crossborder interest, its award, in the absence of any transparency, to an undertaking located in the Member State to which the contracting authority belongs, amounts to a difference in treatment to the detriment of undertakings which might be interested in that concession but which are located in other Member States.
När en sådan koncession har ett bestämt gränsöverskridande intresse, innebär – i avsaknad av insyn – det faktum att avtalet tilldelas ett företag i den medlemsstat där den upphandlande myndigheten finns, en särbehandling till förfång för företag i en annan medlemsstat, som kunde ha ett intresse av denna upphandling.
Unless it is justified by objective circumstances, such a difference in treatment, which, by excluding all undertakings located in another Member State, operates mainly to the detriment of the latter undertakings, amounts to indirect discrimination on the basis of nationality, prohibited under Articles 43 EC and 49 EC.
En sådan särbehandling, vilken, genom att samtliga företag i en annan medlemsstat utesluts, i princip är till förfång för dessa företag, utgör indirekt diskriminering på grund av nationalitet, vilken är förbjuden enligt artiklarna 43 EG och 49 EG, om det inte föreligger sakliga skäl för särbehandlingen.
In add -ition, Article 86(1) EC precludes Member States, in the case of public undertakings and undertakings to which they grant special or exclusive rights, from maintaining in force national legislation contrary to Articles 43 EC and 49 EC.
Artikel 86.1 EG utgör inte heller hinder för att medlemsstaterna, beträffande offentliga företag och företag som de beviljar särskilda eller exklusiva rättigheter, bibehåller åtgärder som strider mot artiklarna 43 EG och 49 EG.
SUMMARY — CASE C-347/06 not only permits but also requires that the termination of such a concession be coupled with a transitional period which enables the contracting parties to untie their contractual relations on acceptable terms both from the point of view of the requirements of the public service and from the economic point of view.
SAMMANFATTNING — MÅL C-347/06 klar och exakt att det går att förutse hur den kommer att tillämpas – inte bara möjliggör utan även kräver att hävandet av en sådan koncession ska åtföljas av en övergångsperiod som gör det möjligt för avtalsparterna att lösa sina avtalsförhållanden under acceptabla villkor med hänsyn till såväl de krav som ställs på allmännyttiga tjänster som de ekonomiska aspekterna.
It is for the referring court to determine whether, in particular, the extension of the length of the transitional period brought about by national legislation can be regarded as being necessary to comply with the principle of legal certainty.
Det åligger den nationella domstolen att avgöra huruvida särskilt förlängningen av övergångsperioden, som genomförts genom nationell lagstiftning, kan anses nödvändig i syfte att iaktta rättssäkerhetsprincipen.
Such a difference in treatment can however be justified by the necessity of complying with the principle of legal certainty, which forms part of the Community legal order and is binding on every national authority responsible for implementing Community law.
Det kan emellertid finnas sakliga skäl för en sådan särbehandling, såsom behovet av att iaktta rättssäkerhetsprincipen, vilken ingår i gemenskapens rättsordning och måste beaktas av varje nationell myndighet som tillämpar gemenskapsrätten.
Since Directive 2003/55 concerning common rules for the internal market in natural gas and repealing Direct- ive 98/30 requires existing concessions for the distribution of gas to be called in question only in cases of longstanding concessions not expiring for decades which were granted at a time when the Court had not yet held that contracts with a crossborder interest might be subject to duties of transparency arising from primary law, the principle of legal certainty, which requires, particularly, that rules of law be clear, precise and predictable in their effects,
I den mån det i direktiv 2003/55 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv 98/30 inte föreskrivs att befintliga koncessioner ska ifrågasättas, och det i förevarande fall rör sig om en gammal koncession som har verkningar i flera decennier och som har tilldelats vid en tidpunkt då domstolen ännu inte hade slagit fast att det framgår av primärrätten att avtal med ett bestämt gränsöverskridande intresse är underställda krav på insyn, kan det konstateras att rättssäkerhetsprincipen – som innebär krav på att en reglering som innebär negativa konsekvenser i förhållande till enskilda och företag ska vara så
(see paras 57-61, 64, 65, 67-73, operative part 2)
(se punkterna 57–61, 64, 65 och 67–73, samt punkt 2 i domslutet)
OPINION OF ADVOCATE GENERALPOIARES MADURO delivered on 24 April 2008 1 and transparency arising from Articles 43 EC and 49 EC as well as those of Direct- ive 2003/55/EC of the European Parliament and of the Council of 26 June 2003 concerning common rules for the internal market in natural gas and repealing Directive 98/30/EC 2(‘Directive 2003/55’), in the light of concessions for the distribution of natural gas originally granted without any competitive tendering procedure.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKATM. POIARES MADURO föredraget den 24 april 2008 1 samt om konsekvenserna av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/55/EG av den 26 juni 2003 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv 98/30/EG 2(nedan kallat direktiv 2003/55), med avseende på de koncessioner avseende distribution av naturgas vilka ursprungligen tilldelats utan något som helst förfarande för anbudsinfordran.
More specifically, the main proceedings concern national legislation establishing a transitional period, twice rescheduled, intended to bring the concessions to an end early, in order to comply with the supposed requirements of Community law.
Målet vid den nationella domstolen rör närmare bestämt en nationell lagstiftning, i vilken det föreskrivs en övergångsperiod, som kan förlängas två gånger och som syftar till att dessa koncessionsavtal sägs upp i förtid, för att anpassas till kraven i gemenskapsrätten.