natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As the Court has already held, the fact that a limitation period begins to run as regards the tax authority at a date subsequent to the date from which the limitation period applicable to the right to deduct of a taxable person begins to run is not such as to infringe the principle of equality (see, to that effect, SFI, paragraph 33).
Såsom domstolen redan har fastställt strider det inte mot likhetsprincipen att skattemyndigheternas preklusionsfrist börjar löpa från ett datum som är senare än den tidpunkt då den skattskyldiga personens preklusionsfrist för utövandet av hans avdragsrätt börjar löpa (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet SFI, punkt 33).
Therefore, a limitation period, such as that the issue in the main proceedings does not render impossible or excessively difficult the exercise of the right to deduct merely because the tax authority has a longer period in which to recover unpaid VAT than that accorded to the taxable person for the exercise of such a right.
En sådan preklusionsfrist som den som är aktuell i målen vid den nationella domstolen innebär följaktligen inte att det blir omöjligt eller orimligt svårt att utnyttja avdragsrätten endast på grund av att skattemyndighetens frist för att uppbära obetald mervärdesskatt är längre än den skattskyldiga personens frist för att utnyttja en sådan rättighet.
That conclusion remains valid where, as in the cases in the main proceedings, the reverse charge procedure applies.
Den omständigheten att bestämmelserna om omvänd skattskyldighet är tillämpliga, såsom i målen vid den nationella domstolen, föranleder inte någon annan bedömning.
Article 18(2) and (3) of the Sixth Directive is also applicable to such a procedure.
Punkterna 2 och 3 i artikel 18 i sjätte direktivet är nämligen även tillämpliga på sådana bestämmelser.
That follows unequivocally from the wording of those provisions, both of which refer expressly to Article 18(1)(d), which covers the case of the reverse charge procedure.
Detta framgår tydligt av lydelsen i dessa punkter, i vilka det i båda fallen uttryckligen hänvisas till artikelns punkt 1 vars stycke d avser en situation med omvänd skattskyldighet.
In light of the foregoing, the answer to the national court must be that Articles 17, 18(2) and (3) and 21(1)(b) of the Sixth Directive do not preclude national legislation which lays down a limitation period for the exercise of the right to deduct, such as
Artiklarna 17, 18.2, 18.3 och 21.1 b i sjätte direktivet utgör inte hinder för nationella bestämmelser i vilka det föreskrivs en sådan preklusionsfrist för utnyttjandet av avdragsrätten som den som är aktuell i målen vid den nationella domstolen, under
The principle of effectiveness is not infringed merely because the tax authority has a longer period in which to recover unpaid VAT than the period granted to taxable persons for the exercise of their right to deduct.
Den omständigheten att skattemyndighetens frist för att uppbära obetald mervärdesskatt är längre än de skattskyldiga personernas frist för att utnyttja sin avdragsrätt innebär inte i sig att effektivitetsprincipen är åsidosatt.
The reassessment and recovery practice
Förfarandet för korrigering och uppbörd
It is appropriate to consider whether the Sixth Directive precludes a reassessment and recovery practice which penalises an accounting irregularity consisting, as described in paragraph 36 of this judgment, of the incorrect recording of the relevant transactions only in the register of purchases exempt from VAT, that irregularity also affecting the tax returns drawn up by Ecotrade, by denying the right to deduct where the reverse charge procedure applies.
Domstolen ska pröva huruvida sjätte direktivet utgör hinder för ett förfarande för korrigering och uppbörd som innebär att en felaktighet i bokföringen – som, såsom det anges i punkt 36 i förevarande dom, består i att de aktuella transaktionerna felaktigt endast har bokförts på kontot för inköp utan angivande av mervärdesskatt, vilken felaktighet även förekom i Ecotrades skattedeklarationer – medför att avdragsrätten upphör vid tillämpning av bestämmelserna om omvänd skattskyldighet.
It must be pointed out in that regard that, in accordance with the reverse charge procedure introduced by Article 21(1)(b) of the Sixth Directive, Ecotrade, as the recipient of services supplied by taxable persons established abroad, was liable for VAT on the transactions effected, that is to say the input tax, although it could, in principle, deduct exactly the same amount of tax so that no tax was due to the Exchequer.
Enligt de bestämmelser om omvänd skattskyldighet som har införts genom artikel 21.1 b i sjätte direktivet var Ecotrade, i egenskap av den person till vilken tjänster utförts av en skattskyldig person som är etablerad utomlands, betalningsskyldig för mervärdesskatten på de genomförda transaktionerna, det vill säga den ingående mervärdesskatten, samtidigt som bolaget i princip kunde dra av exakt samma skatt, varför inget belopp skulle betalas in till skattemyndigheten.
However, where the reverse charge procedure is applicable, as in the cases in the main proceedings, Article 18(1)(d) of the Sixth Directive authorises the Member States to establish the formalities with which the taxable person must comply in order to be able to exercise his right to deduct.
När bestämmelserna om omvänd skattskyldighet ska tillämpas såsom i målen vid den nationella domstolen innebär artikel 18.1 d i sjätte direktivet att medlemsstaterna kan fastställa formregler som en skattskyldig person ska iaktta för att kunna utnyttja sin avdragsrätt.
It follows from the application of such a formality, introduced into Italian law by Article 47(1) of Decree-Law No 331/93, that Ecotrade should have invoiced itself for the relevant transactions and recorded that invoice separately, together with the invoice issued by the supplier of the relevant services, in the register of invoices issued and in the register of purchases, so that it would have had a VAT credit corresponding precisely to the tax due.
Det följer av en sådan formregel, som införts i italiensk rätt genom artikel 47.1 i lagdekret nr 331/93, att Ecotrade självt borde ha utställt en faktura avseende de aktuella transaktionerna och ha bokfört denna faktura och den faktura som utställts av den aktuelle tjänsteleverantören, på kontot för utställda fakturor respektive på inköpskontot, vilket skulle ha inneburit att Ecotrade skulle ha haft rätt till avdrag för mervärdesskatt med ett belopp motsvarande just det skattebelopp som det var skyldigt att betala.
Furthermore, according to Article 22(2) and (4) of the Sixth Directive, every taxable person is to keep accounts in sufficient detail for VAT to be applied and inspected by the tax authority and to submit a return which must set out all the information needed to calculate the tax that has become chargeable and the deductions to be made.
Enligt artikel 22.2 och 22.4 i sjätte direktivet ska dessutom varje skattskyldig person föra tillräckligt detaljerade räkenskaper för att mervärdesskatt ska kunna tillämpas och kontrolleras av skattemyndigheten samt inge en deklaration som ska innehålla alla uppgifter som behövs för att beräkna den skatt som ska tas ut och de avdrag som ska göras.
In order to ensure that every taxable person complies with those obligations, Article 22(7) authorises Member States to take the necessary measures for that purpose, including in the case of the reverse charge procedure.
För att säkerställa att varje skattskyldig person uppfyller dessa skyldigheter kan medlemsstaterna enligt artikel 22.7 i samma direktiv vidta nödvändiga åtgärder i detta syfte, inbegripet i fall som avser omvänd skattskyldighet.
The cases in the main proceedings concern the fact that Ecotrade failed to comply with its obligations arising, first, from the formalities laid down by the national legislation pursuant to Article 18(1)(d) of the Sixth Directive, and, second, its obligations relating to accounts and tax returns under Article 22(2) and (4) respectively (‘failure to comply with accounting obligations’).
Målen vid den nationella domstolen rör emellertid Ecotrades åsidosättande av dels bolagets skyldigheter enligt de formregler som föreskrivs i de nationella bestämmelserna med tillämpning av artikel 18.1 d i sjätte direktivet, dels bolagets skyldigheter vad gäller bokföring och deklaration som följer av artikel 22.2 respektive 22.4 i samma direktiv (nedan kallat åsidosättandet av bokföringsskyldigheten).
It is therefore appropriate to consider whether such a failure may validly be penalised by denying the right to deduct in the case of a reverse charge procedure.
Domstolen ska följaktligen pröva huruvida det är tillåtet att neka avdragsrätt på grund av ett sådant åsidosättande, vid tillämpning av bestämmelserna om omvänd skattskyldighet.
As far as concerns the obligations arising from Article 18(1)(d) of the Sixth Directive, although it is true that that provision allows Member States to lay down the formal-
Vad gäller de skyldigheter som följer av artikel 18.1 d i sjätte direktivet föreskrivs visserligen i denna bestämmelse att medlemsstaterna får fastställa formregler för
Since the reverse charge procedure was indisputably applicable to the cases in the main proceedings, the principle of fiscal neutrality requires deduction of input tax to be allowed if the substantive requirements are satisfied, even if the taxable person has failed to comply with some of the formal requirements (see, by way of analogy, Case C-146/05 Collée [2007] ECR I-7861, paragraph 31).
Eftersom det är obestridligt att bestämmelserna om omvänd skattskyldighet var tillämpliga i målen vid den nationella domstolen, ska nämligen den ingående mervärdesskatten få dras av, enligt principen om skatteneutralitet, när de materiella kraven är uppfyllda, även om de skattskyldiga personerna har underlåtit att uppfylla vissa formella krav (se analogt dom av den 27 september 2007 i mål C-146/05, Collée, REG 2007, s. I-7861, punkt 31).
Therefore, where the tax authority has the information necessary to establish that the taxable person is, as the recipient of the supply of services in question, liable to VAT, it cannot, in relation to the right of that taxable person to deduct that tax, impose additional conditions which may have the effect of rendering that right ineffective for practical purposes (see Bockemühl, paragraph 51).
Om skatteförvaltningen förfogar över de uppgifter som behövs för att fastställa att den skattskyldiga personen är betalningsskyldig för mervärdesskatt i egenskap av mottagare av den aktuella tjänsten, kan den följaktligen inte uppställa sådana ytterligare villkor för den skattskyldiga personens rätt att göra avdrag för denna skatt som kan leda till att denna rätt över huvud taget inte blir utnyttjad (se domen i det ovannämnda målet Bockemühl, punkt 51).
The same is true of Article 22(7) and (8) of the Sixth Directive, pursuant to which the Member States are to take the necessary measures to ensure that taxable persons comply with their obligations relating to declaration and payment or impose other obligations which they deem necessary for the correct collection of the tax and for the prevention of evasion.
Detsamma gäller i fråga om artikel 22.7 och 22.8 i sjätte direktivet enligt vilken medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att skattskyldiga personer uppfyller sina skyldigheter vad gäller deklaration och betalning eller införa andra skyldigheter som de finner nödvändiga för en riktig uppbörd av skatten och för förebyggande av undandragande av skatt.
Although those provisions allow Member States to take certain measures, they must not however go further than is necessary to attain the objectives mentioned in the preceding paragraph.
Enligt dessa bestämmelser får nämligen medlemsstaterna visserligen vidta vissa åtgärder, men dessa får inte gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de syften som anges i föregående punkt.
Such measures may not therefore be used in such a way that they would have the effect of systematically undermining the right to deduct VAT, which is a fundamental principle of the common system of VAT established by the
Sådana åtgärder får därför inte tillämpas på ett sådant sätt att rätten till avdrag för mervärdesskatten – som är en grundläggande princip i det gemensamma system för mervärdesskatt som har inrättats genom
ECOTRADE relevant Community legislation (see Joined Cases C-286/94, C-340/95, C-401/95 and C-47/96 Molenheide and Others [1997] ECR I-7281, paragraph 47, and Gabalfrisa and Others, paragraph 52).
ECOTRADE gemenskapslagstiftningen på området – systematiskt äventyras (se dom av den 18 december 1997 i de förenade målen C-286/94, C-340/95, C-401/95 och C-47/96, Molenheide m.fl., REG 1997, s.
A reassessment and recovery practice, such as that at issue in the main proceedings, which penalises noncompliance on the part of the taxable person with the obligations relating to accounts and tax returns by a denial of the right to deduct, clearly goes further than is necessary to attain the objective of ensuring the correct application of such obligations within the meaning of Article 22(7) of the Sixth Directive, since Community law does not prevent Member States from imposing, where necessary, a fine or a financial penalty proportionate to the seriousness of the offence in order to sanction a failure to comply with those obligations.
Ett sådant förfarande för korrigering och uppbörd, som är aktuellt i målen vid den nationella domstolen och som innebär att en skattskyldig persons åsidosättande av skyldigheterna avseende bokföring och deklaration medför att avdragsrätten förfaller, går klart utöver vad som är nödvändigt för att uppnå syftet att säkerställa ett korrekt fullgörande av sådana skyldigheter i den mening som avses i artikel 22.7 i sjätte direktivet, då gemenskapsrätten inte utgör hinder för att medlemsstaterna för åsidosättande av nämnda skyldigheter, i förekommande fall, föreskriver sanktioner i form av böter eller sanktionsavgifter som står i proportion till överträdelsens svårighetsgrad.
That practice also goes further than is necessary for the correct collection of the tax and for the prevention of evasion within the meaning of Article 22(8) of the Sixth Directive, since it may even lead to the loss of the right to deduct if the reassessment of the tax return by the tax authorities is made after the expiry of the limitation period available to the taxable person in which to make the deduction (see, by analogy, Gabalfrisa and Others, paragraphs 53 and 54).
Nämnda förfarande går även utöver vad som är nödvändigt för att säkerställa en riktig uppbörd av mervärdesskatten och för förebyggande av undandragande av skatt i den mening som avses i artikel 22.8 i sjätte direktivet, eftersom förfarandet kan medföra att avdragsrätten förfaller om skattemyndigheten korrigerar en deklaration först efter det att den skattskyldiga personens frist för att göra avdrag löpt ut (se analogt domen i det ovannämnda målet Gabalfrisa m.fl., punkterna 53 och 54).
Nor can such a reassessment and recovery practice be justified under Article 17(6) and (7) of the Sixth Directive.
Ett sådant förfarande för korrigering och uppbörd kan inte heller berättigas med stöd av artikel 17.6 och 17.7 i sjätte direktivet.
Those two provisions are not applicable to a situation such as that at issue in the cases in the main proceedings, since they govern the existence of the right to deduct itself and not the procedure for exercising it.
Dessa två bestämmelser ska nämligen inte tillämpas i en sådan situation som den som är aktuell i målen vid den nationella domstolen, eftersom de rör själva förekomsten av avdragsrätten och inte reglerna om utnyttjandet av denna rättighet.
Moreover, Article 17(6) applies only to expenditure which is not strictly business expenditure, such as luxuries, amusements or entertainment, whereas it is common ground that no such expenditure is involved in the cases in the main proceedings.
Nämnda artikel 17.6 ska endast tillämpas på utgifter som inte strikt är rörelseutgifter, till exempel sådana som hänför sig till lyxartiklar, nöjen eller representation, och det står klart att det inte är fråga om sådana utgifter i målen vid den nationella domstolen.
As to the possibility open to the Member States under Article 17(7), it need merely be pointed out that they cannot avail themselves of it unless they have first used the consultation
Vad gäller medlemsstaternas möjlighet enligt nämnda artikel 17.7, är det tillräckligt att konstatera att medlemsstaterna kan åberopa denna bestämmelse endast efter sådant föregående samråd som föreskrivs i artikel 29
Furthermore, it is not apparent from the orders for reference, nor indeed was it alleged before the Court, that Ecotrade’s failure to comply with its accounting obligations was the result of bad faith or evasion.
Vidare framgår det inte av besluten om att begära förhandsavgörande att Ecotrades åsidosättande av sin bokföringsskyldighet beror på att bolaget agerade i ond tro eller i syfte att undandra skatt, vilket inte heller har gjorts gällande vid domstolen.
In any event, the good faith of a taxable person is relevant for the answer to be given to the national court only in so far as there is, on account of the conduct of that taxable person, a risk of a loss of tax revenues for the Member State concerned (see, to that effect, Collée, paragraphs 35 and 36).
Under alla omständigheter är en skattskyldig persons goda tro av betydelse för svaret till den nationella domstolen endast såvida den skattskyldiga personens agerande medför en risk för att den berörda medlemsstaten förlorar skatteintäkter (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Collée, punkterna 35 och 36).
However, a failure to comply with accounting obligations, such as that at issue in the main proceedings, cannot be regarded as giving rise to a risk of loss of tax revenues, since, as stated in paragraph 56 of this judgment, in the context of the application of the reverse charge procedure, no tax is due in principle to the Exchequer.
Ett sådant åsidosättande av bokföringsskyldigheten som det som är aktuellt i målen vid den nationella domstolen kan emellertid inte anses medföra en risk för förlust av skatteintäkter, eftersom, såsom det erinrats om i punkt 56 i förevarande dom, det vid tillämpningen av bestämmelserna om omvänd skattskyldighet i princip inte ska betalas in något belopp till skattemyndigheten.
For those reasons, such a failure also cannot be treated as a transaction designed to evade tax or as a misuse of Community rules, since it was not intended to obtain a tax advantage to which there was no entitlement (see, to that effect, Collée, paragraph 39).
Ett sådant åsidosättande kan därför inte heller likställas vare sig med en transaktion som innebär skatteundandragande eller ett missbruk av gemenskapsbestämmelser, eftersom åsidosättandet inte har skett i syfte att erhålla en otillbörlig fördel i skattehänseende (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Collée, punkt 39).
Therefore the answer to be given to the national court must be that Articles 18(1)(d) and 22 of the Sixth Directive do preclude a reassessment and recovery practice which penalises a failure to comply, first, with obligations arising from formalities laid down in national legislation pursuant to Article 18(1)(d) and, second, with the obligations
Av vad som anförts följer att den nationella domstolen ska ges följande svar. Artiklarna 18.1 d och 22 i sjätte direktivet utgör hinder för ett förfarande för korrigering och uppbörd som innebär att ett åsidosättande, som det som är aktuellt i målen vid den nationella domstolen, av dels skyldigheter enligt de formregler som föreskrivs i de nationella bestämmelserna med tillämpning av nämnda artikel 18.1 d, dels de
ECOTRADE relating to accounts and tax returns under Article 22(2) and (4) respectively, such as that at issue in the main proceedings, by denying the right to deduct in the case of a reverse charge procedure.
ECOTRADE skyldigheter vad gäller bokföring och deklaration som följer av nämnda artikel 22.2 respektive 22.4, medför att avdragsrätten förfaller vid tillämpning av bestämmelserna om omvänd skattskyldighet.
Having regard to the answer given in paragraph 54 of this judgment, there is no need to give a ruling on the Cypriot Government’s proposal to limit the temporal effects of this judgment.
Med hänsyn till svaret i punkt 54 i förevarande dom saknas anledning att pröva den cypriotiska regeringens yrkande om att begränsa domens rättsverkningar i tiden.
The principle of effectiveness is not infringed merely because the tax authority has a longer period in which to recover unpaid value added tax than the period granted to taxable persons for the exercise of their right to deduct.
Den omständigheten att skattemyndighetens frist för att uppbära obetald mervärdesskatt är längre än de skattskyldiga personernas frist för att utnyttja sin avdragsrätt innebär inte i sig att effektivitetsprincipen är åsidosatt.
Case C-109/07
Mål C-109/07
(Reference for a preliminary ruling from the Prud’homie de pêche de Martigues)
(begäran om förhandsavgörande från Prud’homie de pêche de Martigues)
(Meaning of court or tribunal of a Member State — Lack of jurisdiction of the Court of Justice)
”Begreppet nationell domstol — Domstolen saknar behörighet”
Order of the Court (First Chamber), 14 May 2008 . . . . . . . . . . .
Domstolens beslut (första avdelningen) av den 14 maj 2008 . . . . . . . . . .
Summary of the Order
Sammanfattning av beslutet
Preliminary rulings — Reference to the Court — National court or tribunal for the purposes of Article 234 EC — Meaning
Begäran om förhandsavgörande — Anhängiggörande vid domstolen — Nationell domstol i den mening som avses i artikel 234 EG — Begrepp
SUMMARY — CASE C-109/07 it.
SAMMANFATTNING — MÅL C-109/07 de motstående intressena.
In that regard, in order to consider the condition regarding the independence of the body making the reference as met, the caselaw requires, inter alia, that dismissals of members of that body should be determined by express legislative provisions.
För att villkoret i fråga om det hänskjutande organets oberoende ska anses vara uppfyllt, krävs det att de fall i vilka organets ledamöter kan avsättas är fastställda i uttryckliga bestämmelser i lag.
In order to determine whether a body making a reference is a court or tribunal for the purposes of Article 234 EC, which is a question governed by Community law alone, the Court takes account of a number of factors, such as whether the body is established by law, whether it is permanent, whether its jurisdiction is compulsory, whether its procedure is inter partes, whether it applies rules of law and whether it is independent
Vid bedömningen av huruvida det hänskjutande organet är en domstol i den mening som avses i artikel 234 EG, vilket är en rent gemenskapsrättslig fråga, beaktar domstolen ett antal omständigheter, nämligen om organet är upprättat enligt lag, om det är av stadigvarande karaktär, om dess jurisdiktion är av tvingande art, om förfarandet är kontradiktoriskt, om organet tillämpar rättsregler samt om det har en oberoende ställning.
The Prud’homie de pêche de Martigues (France) cannot be regarded as meeting the condition as to the independence of the body making a reference and, therefore, it is not a court or tribunal within the meaning of Article 234 EC.
Prud’homie de pêche de Martigues (Frankrike) kan inte anses uppfylla villkoret att det hänskjutande organet ska vara oberoende och utgör således inte en domstol i den mening som avses i artikel 234 EG.