natgillin/translations-raw huggingface dataset:
'Article 12(l)(e) of Council Directive 69/335/EEC of 17 Jufy 1969 concerning indirect taxes on the raising of capital, as amended by Councu Directive 85/303/EEC of 10 June 1985, is to interpreted as meaning that charges for recording an increase in the share capital of a capital company in a commercial register, which increase without upper limit in direct proportion to the nominal capital subscribed and are not calculated on the basis of the cost of the service rendered, such as those at issue in lhe main proceedings, are not duties paid by way of fees or dues.
"Artikel 12.1 e i rådets direktiv 69/335/EEG av den 17 juli 1969 om indirekta skatter på kapitalanskafthing, i dess lydelse enligt rådets direktiv 85/303/EEG av den 10 juni 1985, skall tolkas så, att avgifter pr inskrivning i ett handelsregister av en ökning av kapitalet i en kapitalassociation, vilka ökar direkt och utan begränsningar ißrhäüande till det tecknade kapùaletoch inte beräknas på grundval av kostnaden för den tillhandahållna tjänsten, såsom de avgifter som ärifråga i målet vid den nationella domstolen, inte är av vederlagskaraktär.
The existence of a maximum which those charges cannot exceed is not sufficient to make them duties paid by way of fees or dues if that maximum is not established reasonably by reference to the cost of the service in respect of which the charges are levied
Förekomsten av en övre gräns som dessa avgifter inte får överstiga medför inte i sig att dessa avgifter är av vederlagskaraktär, om denna gräns inte fastställs på en rimlignivå i förhållande tia kostnaden för den tjänst som avgifterna utgör ersättningför. för.
Furthermore, a Member State cannot, without making the charges in question cease to be duties paid by way of fees or dues, introduce into the scale of charges payable for a service rendered an element of solidarity between large and small companies, by establishing, for one and the same service, a higher charge for capital companies with significant share capital than for those with less share capital, where that difference in the charge bears no relation to the cost of the service.'
Vidare kan inte en medlemsstat, utan att avgifterna förlorar sin vederlagskaraktär, i skalorna pr avgifter som tas ut som ersättning pr en tillhandahållen tjänst inpra ett moment av solidaritet mellan stora och små bolag genom att pr en och samma tjänst införa en högre avgift pr kapitalassociationer med ett högt kapital än pr dem som har ett mindre kapital, utan att denna skïïtnad i avgifternas storlek har något samband med kostnaden pr tjänsten."
Advocate General P. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 20 February 2001.
Generaladvokaten D. Ruiz-Jarabo Colomer har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför andra avdelningen den 20 februari 2001.
He proposed that the Court should reply as follows:
Han föreslog att domstolen skall besvara tolkningsfrågorna på följande sätt:
For the purposes of Article 12(l)(e) of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 concerning indirect taxes on the raising of capital, as amended by Council Directive 85/303/EEC of 10 June 1985, charges, such as those at issue in the main proceedings, the amount of which increases directly and without limit in proportion to the share capital raised, for recording in a commercial register an amendment to a company's statutes (demerger-merger and increase of capital), do not constitute duties paid by way of fees or dues.
Enligt artikel 12.1 e i rådets direktiv 69/335/EEG av den 17 juli 1969 om indirekta skatter på kapitalanskaffning, i dess lydelse enligt rådets direktiv 85/303/EEG av den 10 juni 1985, är avgifter som tas ut för registrering i ett handelsregister av en urkund om ändring av bolagsordning, om fusion och klyvning och om ökning av kapital — såsom de avgifter som det är fråga om i målet vid den nationella domstolen — vars belopp ökar direkt och utan gräns i förhållande till det tecknade aktiekapitalet, inte av vederlagskaraktär.
Article 12(l)(e) of Directive 69/335, as amended by Directive 85/303, must be construed as meaning that for charges to constitute duties paid by way of fees or dues, the amount of the charge levied for registration of capital companies and increases in the share capital thereof must be calculated only by reference to the cost of the necessary formalities, taking account of the fact that this amount may also reflect the costs of minor services performed without charge.
Artikel 12.1 e i direktiv 69/335, i dess lydelse enligt direktiv 85/303, skall tolkas så, att storleken på de avgifter som tas ut vid registrering av kapitalassociationer och av ökningar av kapitalet i dessa skall, för att de skall vara av vederlagskaraktär, beräknas endast på grundval av kostnaderna för den erhållna tjänsten, med beaktande av att detta belopp även kan täcka kostnaderna för små transaktioner som utförts gratis.
In calculating the amount of the charges, Member States may take into consideration all costs relating to registration, including the proportion of the overheads which can be attributed to it.
Vid beräkningen av avgiftsbeloppet får medlemsstaterna beakta den sammantagna kostnad som är hänförlig till registreringsförfarandet, inklusive den del av de allmänna kostnaderna som är att hänföra till dessa transaktioner.
Otherwise, Member States are entitled to fix standard charges and to set the amount of such charges for a fixed period, provided that they check at regular intervals that they continue not to exceed the average registration costs in question.
Medlemsstaterna har dessutom rätt att fastställa schablonavgifter och deras storlek för en obegränsad period, under förutsättning att de regelbundet kontrollerar att avgiften fortfarande inte överstiger genomsnittskostnaden för de berörda transaktionerna.
The economic benefit which the user obtains from the service is not a criterion which may be taken into account when calculating the amount of the charges.
Den ekonomiska nyttan för den som mottar tjänsten utgör inte ett kriterium som skall beaktas vid fastställandet av avgifternas storlek.
The second question is inadmissible.'
Den andra tolkningsfrågan skall avvisas.
(Failure by a Member State tofulfü its obligations - Faüure to implement Directive 97/36/EC amending Directive 891 5521 EEC — Coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities) (Fourth Chamber)
"Fördragsbrott — Underlåtenhet att införliva direktiv 97/36/EG om ändring av direktiv 89/552/EEG — Samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television" (fjärde avdelningen)
By application lodged at the Registry of the Court on 29 March 2000, the Commission of the European Communities brought this action for a declaration that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Directive 97/36/EC of the European Parliament and of the Council of 30 June 1997 amending Council Directive 89/552/EEC on the coordination of certain
Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997 om ändring av rådets direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av
Arguments of the parties provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities and/or by failing to inform the Commission thereof, the Grand Duchy of Luxembourg has failed to fulfil its obligations under that directive.
Parternas argument sändningsverksamhet för television (EGT L 202, s. 60), genom att inte anta och/eller genom att inte meddela de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv.
It is not disputed that under Article 2(1) of Directive 97/36, the Grand Duchy of Luxembourg was required to adopt by 31 December 1998 the necessary measures at national level to comply with that directive, and immediately to inform the Commission thereof.
Det är ostridigt att Storhertigdömet Luxemburg i enlighet med artikel 2.1 i direktiv 97/36 var skyldigt att senast den 30 december 1998 vidta nödvändiga nationella åtgärder för att följa nämnda direktiv samt att genast underrätta kommissionen om detta.
The Luxembourg Government does not deny that it has not implemented Directive 97/36 within the prescribed period.
Den luxemburgska regeringen har inte bestridit att direktiv 97/36 inte har införlivats inom den föreskrivna fristen.
It notes that it is being implemented and points out that draft law No 4584 amending the Law of 27 July 1991 on the electronic media, which should bring about the implementation, was submitted to the Conseil d'Etat and the Chambre des députés on 30 June 1997.
Den har understrukit att införlivandet av direktivet fortfarande pågår och påpekat att lagförslag nr 4584 med ändringar av lagen av den 27 juli 1991 om elektroniska medier, som enligt den luxemburgska regeringen skall säkerställa nämnda införlivande, inlämnades den 30 juni 1997 till Conseil d'État och deputeradekammaren.
It is clear from the documents before the Court that the draft law was not adopted before the expiry of the period prescribed by the reasoned opinion.
Eftersom de upplysningar som den luxemburgska regeringen lämnade till kommissionen med anledning av nämnda yttrande gav vid handen att direktiv 97/36 ännu inte hade införlivats med luxemburgsk rätt, beslutade kommissionen att väcka förevarande talan.
Since the information sent to the Commission by the Luxembourg Government following the opinion showed that Directive 97/36 had still not been implemented in Luxembourg law, the Commission decided to bring this action.
Av handlingarna i målet framgår klart att lagförslaget inte hade antagits före utgången av den frist som angivits i det motiverade yttrandet.
Declares that by not implementing within the prescribed period the laws, regulations and administrative measures necessary to comply with Directive 97/36/EC of the European Parliament and of the Council of 30 June 1997 amending Council Directive 89/552/EEC on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities, the Grand Duchy of Luxembourg has failed to fulfil its obligations under that directive;
"1) Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997 om ändring av rådets direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra prfattningar om utförandet av sändningsverksamhet pr television, genom att inte inom den preskrivna fristen anta de lagar och andra prfattningar som är nödvändiga pr att pija detta direktiv.
Orders the Grand Duchy of Luxembourg to pay the costs.'
2) Storhertigdömet Luxemburg skall ersätta rättegångskostnaderna."
Advocate General L.A Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 5 April 2001.
Generaladvokaten LA Geelhoed har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför fjärde avdelningen den 5 april 2001.
declare that: by not adopting the necessary laws, regulations and administrative measures to comply with Directive 97/36/EC of the European Parliament and of the Council of 30 June 1997 amending Directive 89/552/EEC of the Council on the coordination of certain provisions laid down by
1) fastställa att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997 om ändring av rådets direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television,
law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities,
— eller, i vart fall, genom att inte underrätta kommissionen om dessa åtgärder.
— or, in any event, by not informing the Commission of them, the Grand Duchy of Luxembourg has failed to fulfil its obligations under that directive; order the Grand Duchy of Luxembourg to pay the costs, in accordance with Article 69(2) of the Rules of Procedure.'
2) förplikta Storhertigdömet Luxemburg att i enlighet med artikel 69.2 i rättegångsreglerna ersätta rättegångskostnaderna.
Case C-439/00 Commission of the European Communities ν French Republic Company law
Mål C-439/00
(Failure by Member State to fulfil its obligations — Directive 98/4/EC Failure to transpose within the prescribed period) (Fourth Chamber)
"Fördragsbrott - Direktiv 98/4/EG — Underlåtenhet att införliva direktivet inom föreskriven tidsfrist" (fjärde avdelningen) som är nödvändiga för att följa detta direktiv och omedelbart underrätta kommissionen om detta.
Taking the view that Directive 98/4 had not been transposed into French law within the prescribed period, the Commission started the procedure in respect of failure to fulfil Treaty obligations.
Kommissionen, som ansåg att direktiv 98/4 inte införlivats med den franska rättsordningen inom föreskriven tid, inledde ett fördragsbrottsförfarande.
Having given the French Republic formal notice to submit its observations, the Commission, on 18 February 2000, sent a reasoned opinion to the French Republic requesting it to adopt the measures necessary to comply with it within two months from the date of notification of the opinion.
Sedan Republiken Frankrike bereits tillfälle att inkomma med sina synpunkter avgav kommissionen den 18 februari 2000 ett motiverat yttrande och uppmanade denna medlemsstat att inom två månader från delgivningen vidta nödvändiga åtgärder.
Since it received no information as to whether the transposition of the directive had been completed, the Commission brought the present action.
Eftersom kommissionen inte erhöll någon underrättelse om att arbetet med införlivandet av direktivet var avslutat väckte den förevarande talan.
The French Republic, which does not deny the failure, states that Directive 98/4 is in the course of transposition.
I artikel 2.1 i direktiv 98/4 föreskrivs att medlemsstaterna senast den 16 februari 1999 skall sätta i kraft de lagar och andra författningar
Under Article 2(1) of Directive 98/4 Member States were to bring into force the laws, regulations and administrative measures necessary to comply with the directive by 16 February 1999 and to inform the Commission thereof forthwith.
Republiken Frankrike, som inte bestritt det påstådda fördragsbrottet, har meddelatatt arbetet med att införliva direktiv 98/4 pågår.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 2 May 2001.
Generaladvokaten J. Mischo har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför fjärde avdelningen den 2 maj 2001.
He proposed the Court allow the Commission's application and, as a result:
Han föreslog domstolen att bifalla kommissionens talan och följaktligen
Ί) declare that, by not adopting all the necessary laws, regulations and administrative measures necessary to comply with Directive 98/4/EC of the European Parliament and of the Council of 16 February 1998 amending Directive 93/38/EEC coordinating the procurement procedures of entities operating in the water, energy, transport and telecommunications sectors, the French Republic has failed to fulfil its obligations under that directive;
1) fastställa att Republiken Frankrike, genom att inte anta de lagar och andra författningar som krävs för att följa Europaparlamentets och rådets direktiv 98/4/EG av den 16 februari 1998 om ändring av direktiv 93/38/EEG om samordning av upphandlingsförfarandet för enheter som har verksamhet inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna, har underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt detta direktiv,
2) order the French Republic to pay the costs.'
2) förplikta Republiken Frankrike att ersätta rättegångskostnaderna.
Case C-30/99 Commission of the European Communities ν Ireland Free movement of goods
Mål C-30/99
(Free movement of goods — Precious metals — Compulsory hallmark) (Fifth Chamber)
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 5 februari 1999, med stöd av artikel 169 i
By application lodged at the Court Registry on 5 February 1999, the Commission of the European Communities brought an action under Article 169 of the EC Treaty (now Article 226 EC) for a declaration that: by prohibiting the marketing in Ireland with the description and indication of fineness which they bear in their country of origin, of articles made from precious metals (gold, silver or platinum) lawfully manufactured and marketed in other Member States but not complying with
EG-fördraget (nu artikel 226 EG) väckt talan om fastställelse av att Irland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 30 i EG- förbjuda att ädelmetallarbeten (i guld, silver eller platina), vilka lagligen tillverkas och saluförs i andra
replied to that letter of formal notice by letter of 13 October 1993.
den formella underrättelsen genom skrivelse av den 13 oktober 1993.
the Irish provisions concerning standards of fineness, or by obliging these imports to replace their hallmarks with those for the appropriate lower official Irish standard of fineness;
medlemsstater men som inte uppfyller kraven i de irländska bestämmelserna om finhalter, saluförs i Irland med den benämning och finhaltsangivelse som de försetts med i ursprungslandet, eller genom att fordra att de kontrollstämplar som anbringats på sådana importerade arbeten skall ersättas med stämplar som motsvarar lämplig lägre finhalt enligt irländsk officiell standard,
As it was not satisfied with that reply, the Commission sent Ireland a reasoned opinion on 11 November 1996 allowing it a period of two months to comply with it.
Kommissionen fann inte detta svar tillfredsställande, och riktade därför den 11 november 1996 ett motiverat yttrande till Irland och gav denna stat en frist om två månader för att följa yttrandet.
In its reply of 3 April 1997 the Irish authorities disputed that the current Irish legislation was restricting the free movement of articles made from precious metal in a manner other than that permitted by Article 36 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 30 EC).
I svaret av den 3 april 1997 bestred de irländska myndigheterna att den gällande irländska lagstiftningen begränsar den fria rörligheten för ädelmetallarbeten på ett sätt som strider mot artikel 36 i EG-fördraget (nu artikel 30 EG i ändrad lydelse).
As the correspondence between the services of the Commission and the Irish authorities did not achieve a satisfactory outcome, the Commission decided to bring this action.
Eftersom kontakterna mellan kommissionen och de irländska myndigheterna inte ledde till ett för kommissionen tillfredsställande resultat, beslutade den att väcka förevarande talan.
by requiring articles made from precious metals (gold, silver or platinum) imported from another Member State, and marketed in Ireland, to bear a sponsor's mark indicative of the maker, worker or dealer in such articles, registered by the Wardens and Commonalty of Goldsmiths of the city of Dublin which appoints the Assay Master by which these articles are intended to be struck with the approved hallmark, when these articles already bear a sponsor's mark conforming to the legislation of the Member State of origin;
Prövning i sak fordra att ädelmetallarbeten (i guld, silver eller platina), som importeras från en annan medlemsstat och saluförs i Irland, förses med en ansvarsstämpel som anger vem som tillverkat, bearbetat eller salufört dessa arbeten och som skall registreras hos Wardens and Commonalty of Goldsmiths of the City of Dublin (sammanslutning för guldsmeder i Dublin), som utser den Assay Master (ädelmetallkontrollant) som skall förse varorna med godkänd kontrollstämpel, när dessa varor redan har försetts med en ansvarsstämpel i överensstämmelse med lagstiftningen i ursprungsmedlemsstaten,
According to settled case-law, any measure of the Member States which is capable, directly or indirectly, actually or potentially, of hindering intra-Community trade must be considered to be a measure having equivalent effect to quantitative restrictions (Case 8/74 Dassonville).
Enligt fast rättspraxis utgör alla handelsregler antagna av medlemsstaterna som direkt eller indirekt, faktiskt eller potentiellt kan hindra handeln inom gemenskapen en åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ restriktion (dom av den 11 juli 1974 i mål 8/74, Dassonville).
by requiring articles made from precious metals (gold, silver or platinum) imported from another Member State, and marketed in Ireland, which have been lawfully struck in another Member State with a hallmark stamped by a body which offers guarantees of independence, and which offers appropriate information to consumers, to bear an approved hallmark struck by the Assay Master which is appointed by the Wardens and Commonalty of Goldsmiths of the city of Dublin;
fordra att ädelmetallarbeten (i guld, silver, platina) som importeras från en annan medlemsstat och saluförs i Irland, vilka lagligen försetts med kontrollstämpel i en annan medlemsstat av ett organ som ger tillräckliga garantier för oberoende och som tillhandahåller lämplig konsumentinformation, skall förses med godkänd kontrollstämpel av en Assay Master, utsedd av Wardens and Commonalty of Goldsmiths of the City of Dublin, och
— by establishing differences between approved hallmarks struck on articles manufactured in Ireland and those hallmarks of the same type struck on articles imported from other Member States,
— göra åtskillnad mellan de godkända kontrollstämplar som anbringas på irländsktillverkade arbeten och de kontrollstämplar av samma sort som anbringas på arbeten importerade från andra medlemsstater.
Taking the view that the Irish legislation on hallmarking was contrary to Article 30 of the Treaty, the Commission, by letter of 28 June 1993, gave Ireland formal notice that it should submit its observations within two months in accordance with the procedure laid down in Article 169 of the Treaty.
Eftersom kommissionen ansåg att den irländska lagstiftningen om kontrollstämpling stred mot artikel 30 i fördraget, sände den en formell underrättelse till Irland den 28 juni 1993 och uppmanade denna stat att inkomma med yttrande inom två månader i enlighet med artikel 169 i fördraget.
The Irish authorities
De irländska myndigheterna besvarade
The Court has already held that national legislation which requires articles of precious metal imported from other Member States, in which they are lawfully traded and hallmarked in accordance with the legislation of those States, to be given an additional hallmark in the importing
I enlighet med domen av den 20 februari 1979 i mål 120/78, Rewe-Zentral, (kallat Cassis de Dijon) (REG 1979, s. 649; svensk specialutgåva, volym 4, s.
considerations only if the articles of precious metal from other Member States do not already bear hallmarks which fulfil the same purpose, that is to say, in this case, the identification of the person who is responsible.
i Irland är emellertid motiverat av sådana överväganden endast om ädelmetallarbetena från andra medlemsstater inte redan har försetts med stämplar som fyller samma syfte, nämligen att identifiera en ansvarig person.
This is true of the Irish legislation on standards of fineness for articles of precious metal. Where such articles do not comply with its provisions they can be imported into and marketed in Ireland only after having a new hallmark affixed indicating the lower standard of fineness provided for by the Irish legislation.
Domstolen har redan fastslagit att nationella regler om ädelmetallarbeten försvårar och fördyrar import när det uppställs krav på att arbeten som importeras från andra medlemsstater, där de lagligen tillverkas och säljs i enlighet med lagstiftningen i dessa stater, på nytt skall kontrollstämplas i den importerande medlemsstaten.