natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Ombudsman considered regarding the first claim regarding the Commission’s failureto react and to give explanations,that the delay was rather based on the Institution’s lackof reaction than on the dispute between the two parties.
Ombudsmannen ansåg när det gällde det första påståendet att kommissionen inte hadereagerat eller lämnat några förklaringar,att förseningen snarare baserades på institutionensuteblivna reaktion än på tvisten mellan de båda parterna.
The Ombudsman’s provisional conclusion,therefore,was that in view of the circum-stances,the Commission’s failure to react and to give explanations during 20 monthsmight establish an instance of maladministration.
Ombudsmannens preliminära slutsats blev därför att med tanke på omständigheternakunde kommissionens underlåtenhet när det gällde att reagera eller att avge en förklaringunder 20 månader utgöra ett fall av administrativt missförhållande.
Thus,the second allegation with regard to a compensation for the late payment of thegrant,raised the difficult issue to determine whether there has been a breach of contractby either party.
Det andra påståendet,som avsåg kravet på kompensation för den sena utbetalningen avbidraget,gjorde det därmed nödvändigt att avgöra huruvida detta hade inneburit ett avtalsbrott från någondera partens sida.
Since this issue ultimately had to be determined by a court that had jurisdiction in the matter,the Ombudsman limited his inquiry to examine whether the Community institution or body has provided him with a coherent and reasonable accountof the legal basis for its actions.
Eftersom denna fråga i sista hand måste avgöras av endomstol som hade behörighet att döma i frågan,begränsade ombudsmannen sin undersökning till att gälla huruvida gemenskapsinstitutionen eller organet hade försett honommed en sammanhängande och rimlig beskrivning av den rättsliga grunden för sinaåtgärder.
Although the Commission accepted the complainant’sclaim and paid the difference of ECU13438,there was a delay of 28 months in thepayment of this amount without any explanations provided by the Commission.
Trots att kommissionen godkände den klagandes krav och betalade skillnaden på13 438 ecu,så förelåg det en försening på 28 månader i samband med betalningen av dettabelopp,utan någon förklaring från kommissionens sida.
The Ombudsman’s provisional conclusion,therefore,was that in view of the circum-stances,the decision of the Commission to refuse to pay interests in a case of late paymentmight establish an instance of maladministration.
Ombudsmannens preliminära slutsats blev därför att med tanke på omständigheternakunde kommissionens vägran att betala ränta i samband med en försenad betalning utgöraett fall av administrativt missförhållande.
The possibility of a friendly solution
Möjligheten till en vänskaplig förlikning
On 7 December 2000,the Ombudsman submitted a proposal for a friendly solution to the Commission.
Den 7 december 2000 skickade ombudsmannen ett förslag om vänskaplig förlikning tillkommissionen.
In his letter,the Ombudsman invited the Commission to consider to pay dueinterest for late payment to the complainant.
I sin skrivelse uppmanade ombudsmannen kommissionen att betala enrimlig dröjsmålsränta till den klagande.
Even if in the contract no provision in the event of late payment was foreseen, the Commission took notice of its Communication of 10 June 1997 (SEC(97)1205),whichwas extended to standard grant contracts for external assistance25which feature standard provisions applicable to contract coming under the ECIP rule.
_BAR_ 2001 att även omfatta normala biståndsavtal för externt bistånd25med standardföreskrifter somär tillämpliga på avtal som lyder under ECIP-reglerna.
According to the Commission’s calculations the interests to be paid amounted to 3541,45. On 3 April
Enligt kommissionens beräkningaruppgick den dröjsmålsränta som skulle betalas till 3 541,45 euro.
2001,the complainant accepted the Commission’s proposal.
Den 3 april 2001 accepterade den klagande kommissionens förslag.
Compensation for the late payment of the grant
Ersättning för sen betalning av bidraget
1.1The complainant claimed in its observations that during 20 months the Commissiondid not react to the report of the ECIP action forwarded by the complainant and did notprovide any explanation for the delay.
1.1Den klagande hävdade i sina kommentarer att kommissionen under 20 månader intereagerade på den rapport om ECIP-projektet som skickats in av den klagande och inteheller gav någon förklaring på förseningen.
The complainant required compensation for thedelay in receiving the final payment of the grant from the Commission.
Den klagande krävde ersättning för förseningen när det gällde slutbetalning av bidraget från kommissionen.
Due to the delayedpayment,the complainant was forced to take a bank loan in order to cover the costs.Therefore,it claimed the amount of ECU13132 corresponding to the interests accumulated on the bank loan.
På grund av den försenade betalningen hade den klagande blivit tvungen att ta ett banklån för att klara sinaomkostnader. Den klagande krävde därför 13 132 ecu,vilket motsvarade den upplupnaräntan på banklånet.
1.2In its opinion,the Commission did only allude to this allegation with the term“lengthy dispute”.
1.2I sitt yttrande anspelade kommissionen endast på detta påstående genom att tala omen ”långvarig tvist”.
The Commission considered that it did not owe any further payment.The Commission put forward that,as a substantial difference existed between the estimates and the final accounts indicated by the complainant,the Commission applied thecustomary formula to each item of expenditure.
Kommissionen ansåg inte att den var skyldig att göra ytterligare betalningar. Kommissionen hävdade att eftersom det förelåg en avsevärd skillnad mellan depreliminära beräkningarna och den slutliga redovisning som presenterats av den klagande,så hade kommissionen tillämpat den vanliga beräkningsmodellen på varje utgiftspost.
Thus,the sum the Commission wouldagree to reimburse would amount to ECU78541.
Detbelopp som kommissionen kunde tänka sig att betala till den klagande uppgick därmed till78 541 ecu.
It followed a lengthy dispute with thecomplainant about the interpretation of the contract,especially as the Commission hadmade exceptions to the rule in the past.
Därefter följde en långvarig tvist med den klagande om tolkningen av avtalet,framför allt eftersom kommissionen hade gjort undantag tidigare.
In order to settle this dispute,the Commissionexceptionally conceded to pay further ECU13438 to the complainant,whilst underliningthe exceptional character of the payment.
För att lösa tvisten gickkommissionen undantagsvis med på att betala ytterligare 13 438 ecu till den klagande,samtidigt som kommissionen underströk att betalningen var ett undantag.
1.3It appeared that the Commission did not react till December 1996 when it claimed thedocuments again,which were already delivered by the complainant on 22 February 1996.Merely on 22 October 1997,the Commission expressed its disapproval with the invoices.The real “dispute”only started then and ended eight months later with the payment of thefinal amount.
1.3Det förefaller som om kommissionen inte reagerat förrän i december 1996 när denigen begärde in de handlingar som den klagande skickat in redan den 22 februari 1996.Först den 22 oktober 1997 meddelade kommissionen att den underkände fakturorna. Denverkliga ”tvisten”började först då och den avslutades åtta månader senare med att slutbeloppet betalades.
Therefore,the delay seemed to be based rather on the Institution’s lack ofreaction than on the dispute between the two parties.
Förseningen verkar därför snarare bero på den uteblivna reaktionen fråninstitutionens sida än på tvisten mellan de båda parterna.
The complainant further claimed thefailure of the Commission to explain its behaviour.
Den klagande påstod dessutomatt kommissionen inte hade förklarat sitt beteende.
1.4In his proposal for a friendly solution,in accordance with Article 3(5) of his Statute,the Ombudsman suggested that the Commission should consider to pay due interest forlate payment to the association.
I sittsvar accepterade kommissionen ombudsmannens förslag och erbjöd sig att som kompensation för den sena betalningen av ACIP-bidraget betala 3 541,45 euro. Den 3 april 2001accepterade den klagande kommissionens erbjudande.
On 3 April 2001,the complainant accepted the Commission’s proposal.
Ombudsmannen avslutar därför ärendet.
Annex II to the General conditions applicable to grant contracts awarded by the European Community in thecase of external aid,pp. 8-9.
Bilaga II till de allmänna villkoren för biståndsavtal som tilldelas av Europeiska gemenskapen i samband medyttre bistånd,s. 8-9.
The Ombudsman therefore closesthe case.
KOMMISSIONENBETALAR UTBELOPPSOMFÖRFÖLL TILLBETALNING 1995
COMMISSION PAYSAMOUNT DUESINCE 1995
Beslut i klagomål780/2000/GG mot Europeiska kommissionen
In 1994,a German consultancy firm represented by the complainant,a German national,entered into a contract with the Commission for the provision of consultancy serviceswithin the framework of the ‘Force’Programme (Project D/93B/1/3120/Q-FPC).
År 1994 ingick en tysk konsultfirma som företräddes av den klagande,en tysk medbor-gare,ett avtal med kommissionen om tillhandahållande av konsulttjänster inom ramen för Force-programmet (projekt D/93B/1/3120/Q-FPC).
According to the contract,the total cost of the project was 88000 and the maximum Community contribution was 65 000.
Enligt avtalet var den totala kostnadenför projektet 88 000 euro och det maximala bidraget från gemenskapen var 65 000 euro.
The contract further provided that 80% of the
Iavtalet angavs dessutom att 80 procent av gemenskapens bidrag skulle betalas inom 30dagar från mottagandet av det i vederbörlig ordning undertecknade avtalet.
The remaining 20% were to be paid after the Commission had received andaccepted the report and the financial statement that were to be submitted by the contractorby 14 November 1994 at the latest.
Återstående 20procent skulle betalas efter att kommissionen mottagit och godkänt den rapport och denekonomiska redovisning som skulle lämnas in av uppdragstagaren senast den 14november 1994.
The complainant claimed the Commission had failed to pay the last instalment due to herfirm.
Den klagande hävdade att kommissionen hade underlåtit att betala den sista andelen tillhennes företag.
She further claimed that the Commission had failed to react to various inquiries shehad made by telephone,fax and registered letter.
Hon hävdade dessutom att kommissionen hade underlåtit att svara på olikaförfrågningar via telefon,fax och rekommenderat brev.
According to the complainant,she hadbeen assured by Mr. P. Louis from the Commission’s services,on the occasion of a visitto the Commission on 5 November 1999,that payment appeared to have been made,thatthis had to be ascertained by electronic means in the ‘Force’files and that she would beinformed.
Enligt den klagande hade honunder ett besök på kommissionen den 5 november 1999 fått försäkringar från P. Louis frånkommissionen om att betalningen uppenbarligen hade blivit utförd,att detta måstebekräftas elektroniskt i Force-registren och att hon skulle informeras.
The complainant alleges,however,that she was subsequently only informed thatthe ‘Force’files were not accessible by electronic means.
Den klagandehävdar emellertid att hon därefter endast informerats om att Force-registren inte varåtkomliga på elektronisk väg.
She then asked for a copy of thetransfer form.
Hon bad därefter om att få en kopia på överföringsblanketten.
No reply was received by her.
Hon fick inget svar.
– the Commission should send her a copy of the transfer form;
Kommissionen borde skicka henne en kopia på överföringsblanketten.
– the Commission should pay the relevant sum if it had yet not done so.
Kommissionen borde betala det aktuella beloppet om detta ännu inte hade gjorts.
In its opinion,the Commission made the following comments:
I sitt yttrande gjorde kommissionen följande påpekanden:
The files relating to thisprogramme had then been entrusted to S.A. Agenor,the technical assistance office of the Commission for the implementation of the ‘Leonardo da Vinci’programme (1995-1999)with a view to closing the remaining projects.
Akterna som gällde detta program överlämnades därefter till S.A. Agenor,kommissionens kontor för tekniskt stöd för tillämpning av Leonardoprogrammet (1995-1999),som fick i uppdrag att avsluta de återståendeprojekten.
However,by the time this technical assistance office was closed in February 1999,a certain number of files including thecomplainant’s had still not been closed.
När detta kontor för teknisk hjälp stängdes i februari 1999 hade emellertid ettantal ärenden,inklusive den klagandes,ännu inte avslutats.
Unfortunately the Commission was not in possession of the relevant files which had beensealed by the Belgian judiciary in February 1999 and had still not been returned.
Tyvärr var kommissionen ännu inte i besittning av de aktuella akterna som hade plomberats av det belgiska rättsväsendet i februari 1999 och som ännu inte hade återlämnats.Kommissionen hade därför inte tillgång till dessa akter och kunde därför inte omedelbartuppfylla den klagandes önskemål.
The Commission did thus not have access to these files at the moment and was therefore unableimmediately to comply with the complainant’s requests.
Kommissionen hade också skrivit till denklagande den 20 oktober 2000 för att fråga om hon kunde skicka en kopia på sina egnahandlingar i ärendet till kommissionen.
On 6 September 2000,the Commission had written to the Belgian juge d’instructioninorder to ask for access to the files relating to the complainant’s case.
I sina kommentarer (som skickades till ombudsmannen efter det att den klagande hademottagit kommissionens skrivelse av den 20 oktober 2000) hävdade den klagande att honredan vid flera tillfällen hade försett kommissionen med kopior av sina handlingar.
_BAR_ 2001 unable to give a real explanation as to what had happened in the present case before havinghad access to these files.
_BAR_ 2001 upptäckt att handlingarna redan fanns hos kommissionen.
The Commission had also written to the complainant,on 20October 2000,in order to ask her to supply the Commission with a copy of her own documents relevant to the case.
Under alla omständigheterborde handlingar som avsåg betalningen befinna sig hos den enhet hos kommissionen somhade ansvar för att betala ut sådana medel.
Request for further information
Begäran om ytterligare upplysningar
Having received the complainant’s observations,the Ombudsman considered that heneeded further information in order to deal with the complaint.
Efter att ha mottagit klagandens kommentarer ansåg ombudsmannen att han behövdeytterligare information för att kunna behandla klagomålet.
He therefore asked the Commission to inform him (1) whether allthe relevant documents were presently in thehands of the Belgian judiciary and (2) whether the Belgian judiciary had replied to itsletter of 6 September 2000 and,if not,what measures the Commission proposed to take inorder to deal with the complainant’s case.
Han bad därför kommissionenatt informera honom om (1) huruvida allarelevanta handlingar för närvarande befann sighos det belgiska rättsväsendet och (2) huruvida det belgiska rättsväsendet hade svarat pådess skrivelse av den 6 september 2000 och,om detta ej var fallet,vilka åtgärder somkommissionen tänkte vidta för att reda ut den klagandes ärende.
In its reply,the Commission made the following comments:
I sitt svar gjorde kommissionen följande påpekanden:
The Commission had in the meantime re-established a copy of the relevant file in thearchives of the Directorate-General Education and Culture.
Kommissionen hade under tiden återskapat en kopia av den aktuella akten i arkivet vidgeneraldirektoratet för utbildning och kultur.
No proof of payment for therelevant sum had been found there.
Inga bevis för att det aktuella beloppet hadebetalats ut hade påträffats där.
Neither was there any trace in the Commission’sinternal accounting system of a payment made by the technical assistance office.
Inte heller fanns det några spår i kommissionens internredovisning av utbetalningar som gjorts av kontoret för tekniskt stöd.
The Commission’s services had thus proceeded to a new evaluation of the file.
Kommissionen hadedärefter gjort en ny granskning av akten.
However,thisevaluation had not permitted to close the file and it had turned out to be necessary to askthe complainant for further information notably in relation to questions raised by the auditors of the Commission as a result of a control mission concerning another ‘Force’projectfor which the complainant had also been the co-ordinator.
Denna undersökning hade emellertid inte gjortdet möjligt att avsluta ärendet och det hade visat sig nödvändigt att begära ytterligareinformation från den klagande,framför allt i samband med frågor som ställts av kommissionens revisorer efter en kontroll av ett annat Force-projekt för vilket den klagande ocksåhade varit samordnare.
The Commission had thereforewritten to the complainant on 29 January 2001.
Kommissionen hade därför skrivit till den klagande den 29 januari2001.
The file would be dealt with on the basisof the supplementary information that had been requested.
Ärendet skulle behandlas på grundval av den ytterligare information som hade efterfrågats. Kommissionen skulle prioritera ärendet.
The Belgian authorities had replied on 24 January 2001,allowing the Commission to haveaccess to the files concerned.
De belgiska myndigheterna svarade den 24 januari 2001 och gav kommissionen tillgångtill de aktuella handlingarna.
The Commission was actually in the process of crosschecking the information in its possession with that contained in the original file.
Kommissionen var i själva verket i färd med att jämföra deninformation den hade med den information som fanns i den ursprungliga akten.
In her observations,the complainant stressed that she had already sent her documents to Mr Louis on several occasions.
I sina kommentarer underströk klaganden att hon redan hade skickat sina handlingar till Louis vid flera tillfällen.
Regarding the other project mentioned by the Commission(project E/92/2/1608),the complainant claimed that she had never received the evaluationreport that the Commission had announced it would send to her.
När det gällde det andra projekt som kommissionen nämnde(projekt E/92/2/1608),hävdade den klagande att hon aldrig mottagit den granskningsrapport som kommissionen sagt att den skulle skicka till henne.
The complainant submitted a copy of the Commission’s letter to her of 29 January 2001in which she was asked to provide various items of information within 30 days.
Den klagande skickade in en kopia av kommissionens skrivelse till henne av den 29januari 2001 i vilken hon uppmanades att lämna olika upplysningar inom 30 dagar.
After careful consideration of the opinion and observations and the results of the furtherinquiries,the Ombudsman was not satisfied that the Commission had respondedadequately to the complainant’s claims.
Efter en noggrann behandling av yttrandet och av kommentarerna och av resultatet av deytterligare undersökningarna ansåg inte ombudsmannen att kommissionen hade gett ettadekvat svar på den klagandes påståenden.
The Ombudsman noted that according to Article 5.1 of the contract payment of theremaining 20% were to be made within 60 days of the submission of the report and thefinancial statement by the contractor “subject to acceptance”by the Commission.
Ombudsmannen konstaterade att återbetalning av de återstående 20 procenten enligtartikel 5.1 i avtalet skulle göras inom 60 dagar från det att rapporten och den ekonomiskaredovisningen lämnats in av uppdragstagaren,”under förutsättning att de accepterades”avkommissionen.
Itappeared that in the present case the Commission had not yet been able to assure itself thatthe financial statement could be accepted.
Det föreföll som om kommissionen i det aktuella fallet ännu inte hadekunnat försäkra sig om att den ekonomiska redovisningen kunde accepteras.
Since the complainant’s claim for payment wassubject to this acceptance,it appeared that the Commission was not yet bound to make afurther payment.
Eftersom denklagandes krav på betalning var beroende av detta godkännande,verkar det som omkommissionen ännu inte skulle vara skyldig att göra en ytterligare betalning.
However,according to the contract the contractor had to hand in the report and the financial statement by 14 November 1994 at the latest.
Enligt avtalet var emellertid uppdragstagaren skyldig att lämna in rapporten och denekonomiska redovisningen senast den 14 november 1994.
The Commission had not claimed thatthis duty had not been complied with.
Kommissionen hade inte hävdatatt denna skyldighet inte hade blivit uppfylld.
It followed that more than six years after that datethe Commission was still not able to deal with the complainant’s claim.
Följaktligen kunde kommissionen sex årefter detta datum fortfarande inte behandla den klagandes krav.
The Ombudsmanconsidered that even taking into account the need to verify certain issues or ask for furtherinformation this delay was manifestly excessive.
Ombudsmannen ansåg attäven om man tog hänsyn till behovet av att verifiera vissa frågor eller efterfråga ytterligareinformation,så var denna försening uppenbarligen oskälig.
The fact that part of this delay might bedue to a failure to proceed with the matter on the part of Agenor could not exonerate the Commission.
Att en del av denna förseningkunde bero på Agenors misslyckande när det gällde att gå vidare med ärendet kunde intefrita kommissionen från ansvar.
The Ombudsman further noted that whilst the Commission had argued at thebeginning that it was unable to deal with the case since the relevant documents had beensealed by the Belgian judiciary,in its reply to his request for further information it hadstated that it had in the meantime re-established a copy of the relevant file in the archivesof the Directorate-General Education and Culture.
Ombudsmannen konstaterade vidare att även om kommissionen i början hade argumenterat att den inte kunde behandla ärendet eftersom de aktuella handlingarna hade plomberats av det belgiska rättsväsendet,så hade den i sitt svar påombudsmannens begäran om ytterligare upplysningar uppgivit att den under tiden hadeåterskapat en kopia av den relevanta akten i arkivet vid generaldirektoratet för utbildningoch kultur.
The Ombudsman’s provisional conclusion from these considerations,therefore,was thatthe failure by the Commission to deal with this matter within a reasonable period could bean instance of maladministration.
Ombudsmannens preliminära bedömning av dessa förhållanden blev därför att kommissionens underlåtenhet att hantera ärendet inom en rimlig tidsperiod kunde utgöra ett fallav administrativt missförhållande.
On 10 April 2001,the Ombudsman submitted a proposal for a friendly solution to the Commission.
Den 10 april 2001 skickade ombudsmannen ett förslag till vänskaplig förlikning tillkommissionen.
In his letter,the Ombudsman suggested that the Commission should finaliseits assessment of the complainant’s claim as quickly as possible and pay out the relevantamount (to the extent that it was finally recognised by the Commission).
I sin skrivelse föreslog ombudsmannen att kommissionen skulle avslutabedömningen av den klagandes krav så snart som möjligt och betala ut det relevantabeloppet (under förutsättning att det slutligen godkändes av kommissionen).
In its reply of 28 June 2001,the Commission informed the Ombudsman that on the basisof the documents submitted by the complainant it appeared that the latter’s claims inrespect of staff costs were appropriate and conclusive.
I sitt svar av den 28 juni 2001 informerade kommissionen ombudsmannen om att pågrundval av de handlingar som lämnats in av den klagande föreföll den klagandes krav isamband med kostnaderna för anställda rimliga och slutgiltiga. Ombudsmannen skulleinformeras om när det utestående beloppet skulle betalas till den klagande.