natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To that end, it falls to the Commission to examine whether the grounds put forward by the Member State are well founded (Case C-512/99 Germany v Commission [2003] ECR I-845, paragraph 44).
Därvid ankommer det på kommissionen att undersöka om de skäl som medlemsstaten har anfört är välgrundade (domstolens dom av den 21 januari 2003, i mål C-512/99, Tyskland mot kommissionen, REG 2003, s. I-845, punkt 44).
Third, it is apparent from the caselaw that the national provisions referred to in Article 95(4) EC are provisions that predated the Community harmonisation measure and were therefore known to the Community legislature, but that the Community legislature could not or did not seek to be guided by them for the purpose of harmonisation .
För det tredje skall det framhållas, såsom framgår av rättspraxis, att de nationella bestämmelser som avses i artikel 95.4 EG existerade före harmoniseringsåtgärden. Gemenskapslagstiftaren kände således till dem, men kunde eller ville inte ta intryck av dem vid harmoniseringen.
It was therefore considered acceptable for the Member State to request that its own rules remain in force, on condition that such national provisions must be justified on grounds of the major needs referred to in Article 30 EC or relating to the protection of the environment or the working environment (Germany v Commission, cited in paragraph 57 above, paragraph 41, and Denmark v Commission, cited in paragraph 56 above, paragraph 58).
Det har således ansetts godtagbart att medlemsstaten får begära att dess egna bestämmelser skall fortsätta att gälla under förutsättning att sådana nationella bestämmelser motiveras av väsentliga behov enligt artikel 30 EG eller avser miljö- eller arbetsmiljöskydd (domarna i det ovan i punkt 57 nämnda målet Tyskland mot kommissionen, punkt 41, och det ovan i punkt 56 nämnda målet Danmark mot kommissionen, punkt 58).
The rationale behind Article 95(4) EC lies in the fact that the Community legislature was aware of the different national laws in place before the harmonisation measure was adopted, which means that the different levels of protection and the grounds for them had already been discussed and taken into consideration at the time that measure was adopted .
Att det är en underliggande förutsättning för artikel 95.4 EG att gemenskapslagstiftaren hade kännedom om olika befintliga nationella lagstiftningar innan harmoniseringsåtgärden antogs innebär att de olika skyddsgraderna och tillhörande lagstiftningar redan har diskuterats och beaktats vid den tidpunkt denna åtgärd antogs.
Therefore, having participated in the procedure for adoption of the measure, every Member State theoretically has all the information needed to determine whether it is necessary to initiate the procedure provided for in Article 95(4) and (6) EC, and, in particular, the information enabling it to decide whether its national provisions are incompatible with the harmonisation measure adopted .
Varje medlemsstat som har deltagit i förfarandet för att anta en sådan åtgärd förfogar följaktligen i princip över samtliga uppgifter som behövs för att kunna besluta om det är nödvändigt att inleda det förfarande som föreskrivs i artikel 95.4 EG och 95.6 EG och särskilt över sådana uppgifter som möjliggör för denna medlemsstat att fastslå om de nationella bestämmelserna är oförenliga med den antagna gemenskapsåtgärden.
It therefore emerges from the terms, the purpose and the broad logic of Article 95(4) and (6) EC that initiation of the procedure under that article presupposes that the Member State itself assesses whether national provisions are incompatible with a Community harmonisation measure and — if it deems it necessary — notifies those provisions to the Commission with a view to obtaining authorisation simply to maintain them in force.
Det följer således av ordalydelsen av, föremålet för och systematiken i artikel 95.4 EG och 95.6 EG att inledande av det förfarande som avses i artikeln förutsätter att medlemsstaten själv har bedömt att de nationella bestämmelserna eventuellt är oförenliga med en harmoniserande gemenskapsåtgärd och, om den bedömer det nödvändigt, att den anmäler dessa bestämmelser till kommissionen för att få ett godkännande att behålla dem.
In addition, it follows from the above that, in the context of the procedure provided for in Article 95(4) and (6) EC, it is for the Commission to examine the merits of the grounds put forward by the Member State concerned for maintaining the national measures in question.
Det följer vidare av det ovanstående att det inom ramen för det förfarande som föreskrivs i artikel 95.4 EG och 95.6 EG ankommer på kommissionen att undersöka om de skäl som den berörda medlemsstaten har uppgett för att behålla de berörda nationella åtgärderna är välgrundade.
Article 95(6) EC confers on the Commission the power only to decide, following such an examination, whether the request for authorisation must be approved or rejected.
Kommissionen har endast beslutanderätt enligt artikel 95.6 EG att till följd av en sådan undersökning fastslå om begäran om godkännande skall godtas eller förkastas.
It follows that a Member State cannot on the basis of Article 95(4) EC request the Commission to take a decision on the extent of harmonisation under a Community directive and/or on the compatibility of national legislation with such a directive .
Av detta följer att artikel 95.4 EG inte kan utgöra grund för en medlemsstats talan som syftar till att kommissionen skall fatta beslut om räckvidden av den harmonisering som föreskrivs i ett gemenskapsdirektiv och/eller huruvida nationella bestämmelser är förenliga med ett sådant direktiv.
In such circumstances, it is not the interpretation of the directive in issue proposed by the Commission which is capable of producing legal effects but, rather, its application to a given situation (Case T-81/97 Regione Toscana v Commission [1998] ECR II-2889, paragraph 23, and Alessandrini and Others v Commission, cited in paragraph 48 above, paragraph 61).
Under sådana förhållanden är det inte den av kommissionen föreslagna tolkningen av förordningen som är ägnad att ha några rättsverkningar, utan dess tillämpning i en given situation (förstainstansrättens dom av den 16 juli 1998 i mål T-81/97, Regione Toscana mot kommissionen, REG 1998, s.
It follows from the above that application of the SCCPs Directive — including as regards the need to obtain authorisation by way of
II-2889, punkt 23, och domen i de ovan i punkt 48 nämnda förenade målen Alessandrini m.fl. mot kommissionen, punkt 61).
In other words, while nothing precludes a Member State from asking the Commission for its opinion concerning the interpretation of a Community harmonisation measure, the fact remains that such an opinion does not bind the addressee in any way, in the sense that it does not oblige it to notify its national provisions in order to obtain approval by way of derogation, to abolish them or to amend them
Med andra ord, även om ingenting hindrar en medlemsstat att be kommissionen om ett yttrande avseende tolkningen av en harmoniserande gemenskapsåtgärd, är det inte desto mindre så att ett sådant yttrande inte på något sätt är bindande för mottagaren, i den meningen att det inte medför någon skyldighet vare sig att anmäla nationella bestämmelser för att få tillstånd att undantagsvis tillämpa dem eller att avskaffa eller ändra dem.
Any obligation for the Member State to abolish or to amend its national provisions results directly from the SCCPs Directive and not from the interpretation given by the Commission of the extent of harmonisation under that directive, which means that such an interpretation produces no legal effect.
En medlemsstats eventuella skyldighet att avskaffa eller ändra sina nationella bestämmelser följer direkt av direktivet och inte av den tolkning som kommissionen gör av den harmonisering som föreskrivs i det nämnda direktivet, vilket innebär att en sådan tolkning inte har några rättsverkningar.
That is supported by the fact that — in accordance with the relevant caselaw — a notification made for the purposes of Article 95 EC does not authorise the Member State concerned to apply its national provisions until after it has obtained a decision from the Commission approving them, so that a notification does not in the meantime relieve a Member State of the obligation to meet the requirements of the harmonisation directive (see, to that effect, Case C-319/97 Kortas [1999] ECR I-3143, paragraphs 28 and 38).
Detta bekräftas av omständigheten att, i enlighet med den rättspraxis som är tillämplig på området, en anmälan som görs i den mening som avses i artikel 95 EG innebär att den berörda medlemsstaten inte kan tillämpa sina nationella bestämmelser förrän kommissionen har fattat beslut om att godkänna dem, men undantar den inte från skyldigheten att under tiden uppfylla harmoniseringsdirektivets bestämmelser (se, för ett liknande resonemang, domstolens dom av den 1 juni 1999 i mål C-319/97, Kortas, REG 1999, s. I-3143, punkterna 28 och 38).
In the second place, it is necessary to examine whether, irrespective of the fact that the Kingdom of the Netherlands made a specific request for a formal response regarding the scope of the SCCPs Directive, the position which the Commission adopted in this respect — insofar as it is part of the assessment of the admissibility of the notification submitted by the Member State concerned — must be considered to be an integral part of the procedure at the end of which the Commission approves or rejects the request to maintain the notified national provisions and whether, accordingly, it constitutes a challengeable act.
I andra hand skall undersökas om kommissionens beslut i detta avseende, oberoende av omständigheten att Konungariket Nederländerna framställde en särskild förfrågan för att få ett formellt svar avseende räckvidden av SCCP-direktivets tillämpningsområde, skall anses utgöra en väsentlig del i det förfarande som avslutas med att kommissionen godkänner eller förkastar förfrågan om att få behålla de anmälda nationella bestämmelserna, eftersom det avgavs inom ramen för undersökningen av huruvida den berörda medlemsstatens inlämnade anmälan kunde tas upp till prövning, och om det av denna anledning utgör en rättsakt mot vilken talan kan väckas.
It is clear from the Commission’s practice in this area that decisions adopted following the procedure provided for in Article 95(4) and (6) EC contain — as part
Såsom följer av kommissionens praxis inom detta område innehåller de beslut som fattats till följd av förfarandet i artikel 95.4 EG och 95.6 EG, inom ramen för
NETHERLANDS v COMMISSION of the assessment of admissibility — information on points in respect of which the notified national provisions differ from the Community harmonisation measure.
NEDERLÄNDERNA MOT KOMMISSIONEN undersökningen om upptagande till prövning, uppgifter om vilka delar av de anmälda nationella bestämmelserna som skiljer sig från de gemenskapsrättsliga harmoniseringsåtgärderna.
Such information, which is in no way the result of an analysis at the end of which the Commission finds that the national provisions are incompatible with the harmonisation measure at issue, constitutes a simple reminder of points in respect of which — in accordance with the notification by the Member State — those provisions differ from those provided for in the harmonisation directive .
Sådana upplysningar, som inte på något sätt är resultatet av en bedömning som avslutas med att kommissionen uttalar att de nationella bestämmelserna är oförenliga med den ifrågavarande harmoniseringsåtgärden, är endast en påminnelse om att vissa delar av dessa bestämmelser, i enlighet med anmälan, skiljer sig från de bestämmelser som föreskrivs i harmoniseringsdirektivet.
However, it is not impossible that the Commission may be led, as part of the assessment of admissibility, to take a view — at its own initiative or, as in the present case, at the request of the Member State concerned — on the interpretation of the scope of the harmonisation directive at issue.
Det kan emellertid inte uteslutas att kommissionen inom ramen för undersökningen om upptagande till prövning på eget initiativ eller, som i förevarande fall, på den berörda medlemsstatens begäran, kan föranledas att uttala sig om tolkningen av det ifrågavarande harmoniseringsdirektivets tillämpningsområde.
The prior assessment of admissibility of the notification, which may, where appropriate, contain its opinion on the extent of harmonisation under the directive in issue, allows the Commission to determine whether the conditions that must be present for it to adopt a decision on the basis of Article 95(6) EC have been fulfilled and, in this way, also to avoid an unnecessary and pointless examination of the grounds put forward by the Member State for maintaining in force the national legislation that it has notified .
Den inledande bedömningen avseende anmälans upptagande till prövning, som i förekommande fall kan innefatta kommissionens uppfattning avseende räckvidden av den harmonisering som föreskrivs i det ifrågavarande direktivet, möjliggör för kommissionen att kontrollera om de nödvändiga villkor för att ett beslut med artikel 95.6 EG som grund skall kunna fattas är uppfyllda. Den kan i och med detta även undvika en överflödig och onödig prövning av de skäl som medlemsstaten har framlagt för att få behålla den nationella lagstiftning som den har anmält.
Following such an assessment, the Commission may therefore reach the conclusion that no authorisation is necessary for the Member State to maintain in force the provisions that it has notified, precisely because those provisions do not fall within the scope of the harmonisation directive .
Vid en sådan bedömning kan kommissionen följaktligen komma till slutsatsen att ett godkännande inte behövs för att medlemsstaten skall kunna behålla de bestämmelser som den har anmält, just därför att de inte omfattas av harmoniseringsdirektivets tillämpningsområde.
The fact that, in such a situation, the Commission declares the request for authorisation by way of derogation to be inadmissible (see, to that effect, Commission Decision 2002/65/EC of 25 January 2002 on the national provisions concerning HIV testing kits notified under Article 95(4) [EC] by the United Kingdom as regards Directive 98/79/EC on in vitro diagnostic medical devices (OJ 2002 L 25, p.
Att kommissionen då, undantagsvis, inte tar upp begäran om godkännande till prövning (se, för ett liknande resonemang, kommissionens beslut 2002/65/EG av den 25 januari 2002 om de nationella bestämmelser rörande provtagningsutrustning för hiv-test vilka anmälts enligt artikel 95.4 i EG-fördraget av Förenade kungariket beträffande direktiv 98/79/EG om medicintekniska produkter för in-vitrodiagnostik (EGT L 25, s.
47)) confirms that, irrespective of a request by the Member State to that effect, the Commission undertakes a prior examination in order to establish whether the conditions for adopting a decision on the basis of Article 95(6) EC have been fulfilled.
47)) bekräftar att kommissionen gör en inledande prövning för att fastställa om villkoren för att fatta ett beslut som grundar sig på artikel 95.6 EG är uppfyllda oberoende av om en medlemsstat har begärt det.
However, where the Commission restricts itself, in the context of the assessment of the admissibility of the notification, to recalling the extent of harmonisation by the directive in issue and to confirming the assessment made by the Member State which caused the latter to notify the national provision concerned — as in the present case in respect of the Netherlands Government’s second request —, the outcome of such an examination must be regarded as not capable of changing the legal position of the Member State concerned, given that it is the notification by the Member State which initiated the procedure provided for in Article 95(4) and (6) EC and not the Commission’s opinion on the interpretation of the harmonisation directive in issue.
När kommissionen inom ramen för bedömningen av om anmälan kan tas upp till sakprövning begränsar sig till att erinra om räckvidden av den harmonisering som föreskrivs i det förevarande direktivet och att bekräfta den bedömning som föranledde medlemsstaten att anmäla de berörda nationella bestämmelserna, såsom är fallet i förevarande mål avseende den nederländska regeringens andra begäran, finns det emellertid skäl för att anse att resultatet av en sådan undersökning inte kan förändra den berörda medlemsstatens rättsliga läge. Detta beror på att det var den anmälan som medlemsstaten har ingett som utlöste förfarandet som föreskrivs i artikel 95.4 EG och 95.6 EG, inte kommissionens uppfattning avseende tolkningen av det ifrågavarande harmoniseringsdirektivet.
Given that, in the present case, the Commission has exercised the decisionmaking powers conferred upon it by Article 95(6) EC by examining the merits of the grounds put forward by the Kingdom of the Netherlands, in order to establish whether the conditions for granting an authorisation by way of derogation were fulfilled, and by deciding to grant that Member State the authorisation requested — even though that authorisation is partial and for a limited period —, it must be concluded that the position adopted by the Commission which that Member State challenges has not changed its legal position and therefore is not capable of being the subject of an application for annulment .
Eftersom kommissionen i det förevarande fallet har utövat sin behörighet att fatta beslut som ankommer på den enligt artikel 95.6 EG genom att pröva om de skäl som Konungariket Nederländerna framlade för att fastställa om villkoren för att undantagsvis bevilja ett tillstånd om undantag var uppfyllda och genom att bevilja nämnda medlemsstat det begärda tillståndet, även om det beviljades delvis och begränsades i tiden, skall fastslås att kommissionens beslut som har ifrågasatts av denna medlemsstat inte har ändrat medlemsstatens rättsliga läge och följaktligen inte kan bli föremål för en ogiltighetstalan.
Moreover, it cannot be accepted that a Member State is at liberty to notify national provisions on the basis of Article 95(4) EC and then to challenge the final decision only if it rejects — either fully or in part — the derogation requested, by claiming that the Commission’s approval was not required and that the latter therefore should not have assessed the notified provisions by following the procedure provided for in Article 95(4) and (6) EC.
För övrigt kan det inte tillåtas att det står en medlemsstat fritt att anmäla nationella bestämmelser i enlighet med artikel 95.4 EG och sedan ifrågasätta det slutgiltiga beslutet endast om det innebär ett förkastande delvis eller helt av det begärda undantaget, genom att göra gällande att kommissionens godkännande inte behövdes och att denna inte skulle ha bedömt de anmälda bestämmelserna i enlighet med förfarandet som föreskrivs i artikel 95.4 EG och 95.6 EG.
This would effectively allow that State to obtain — by way of notification — a declaration from the Commission on the compatibility of the Member State’s provisions with the Community harmonisation measure, which is not the purpose of that procedure.
Detta skulle nämligen komma att innebära att denna stat genom anmälan ges möjlighet att få en förklaring från kommissionen avseende huruvida dess bestämmelser överensstämmer med den gemenskapsrättsliga åtgärden, vilket inte är syftet med detta förfarande.
It follows from all the foregoing that the action, insofar as it seeks the annulment of the alleged Commission decision regarding the interpretation of the extent of harmonisation under the SCCPs Directive, is inadmissible.
Det följer av det ovanstående att talan, såvitt den avser ogiltigförklaring av det påstådda kommissionsbeslutet avseende tolkningen av räckvidden av den harmonisering som föreskrivs i SCCP-direktivet, inte kan tas upp till prövning.
Since the Kingdom of the Netherlands has been unsuccessful, it must be ordered to pay the Commission’s costs, in accordance with the form of order sought by the Commission .
Kommissionen har yrkat att Konungariket Nederländerna skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Konungariket Nederländerna har tappat målet, skall kommissionens yrkande bifallas.
Under the first subparagraph of Article 87(4) of the Rules of Procedure, Member States which have intervened in the proceedings are to bear their own costs.
Enligt artikel 87.4 första stycket i rättegångsreglerna skall medlemsstater som har intervenerat i ett mål bära sina rättegångskostnader.
The Kingdom of Denmark will accordingly bear its own costs.
Av detta följer att Konungariket Danmark skall bära sina egna kostnader.
THE COURT OF FIRST INSTANCE (Fifth Chamber, Extended Composition) hereby:
FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (femte avdelningen i utökad sammansättning) följande:
Orders the Kingdom of the Netherlands to bear its own costs and to pay those incurred by the Commission;
2) Konungariket Nederländerna skall bära sina rättegångskostnader och ersätta kommissionens rättegångskostnader.
Orders the Kingdom of Denmark to bear its own costs.
3) Konungariket Danmark skall bära sina rättegångskostnader.
Case T-310/06
Mål T-310/06
Republic of Hungary v Commission of the European Communities
Republiken Ungern mot Europeiska gemenskapernas kommission
(Agriculture — Common organisation of the markets in cereals — Taking-over of cereals by intervention agencies — Upgrading of the quality criteria for maize — Introduction of a new criterion of specific weight for maize — Breach of the principle of protection of legitimate expectations—Manifest error of assessment)
”Jordbruk — Gemensamma organisationen av marknaden för spannmål — Interventionsorganens övertagande av spannmål — Skärpning av kvalitetskraven för majs — Införande av ett nytt kriterium avseende rymdvikten för majs — Åsidosättande av de berättigade förväntningarna — Uppenbart oriktig bedömning”
Judgment of the Court of First Instance (Third Chamber, Extended Composition), 15 November 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . .
Förstainstansrättens dom (tredje avdelningen i utökad sammansättning) av den 15 november 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . II - 4622
Actions for annulment — Subjectmatter — Partial annulment (Art. 230 EC; Commission Regulation No 1572/2006)
Talan om ogiltigförklaring — Föremål — Delvis ogiltigförklaring (Artikel 230 EG; kommissionens förordning nr 1572/2006)
SUMMARY — CASE T-310/06
SAMMANFATTNING — MÅL T-310/06
Agriculture — Common organisation of the markets — Cereals — Taking-over by intervention agencies — Upgrading of the quality criteria for maize
Jordbruk — Gemensam organisation av marknaden — Spannmål — Interventionsorganens övertagande av spannmål — Skärpning av kvalitetskraven för majs
(Art. 253 EC; Commission Regulation No 1572/2006)
(Artikel 253 EG; kommissionens förordning nr 1572/2006)
Annulment in part of a Community measure is possible only if the elements of which annulment is sought may be severed from the remainder of the measure.
En ogiltigförklaring av en del av en gemenskapsrättsakt är endast möjlig under förutsättning att de delar beträffande vilka det yrkas en ogiltigförklaring kan avskiljas från rättsakten i övrigt.
That requirement of severability is not satisfied when partial annulment of a measure would have the effect of altering its substance.
Detta krav på avskiljbarhet är inte uppfyllt om rättsaktens kärninnehåll skulle ändras om en del av den ogiltigförklarades.
In that regard, unlike the new criterion of specific weight for maize, the quality criteria for maize upgrading of which is provided for by the regulation, namely, the maximum moisture content of maize, the maximum percentage of broken grains and the percentage of grains overheated during drying, unlike the new criterion of specific weight for maize, are those already in existence under the former rules, save the criterion of specific weight.
Härvid, till skillnad från det nya rymdviktskriteriet för majs, fanns de kvalitetskriterier för majs som skärps genom förordningen (det vill säga den maximala vattenhalten för majs och den maximala andelen sönderslagna kärnor och kärnor som värmeskadats vid torkning) redan i den tidigare förordningen, i avsaknad av rymdviktskriteriet.
(see paras 39-41)
(se punkterna 39–41)