natgillin/translations-raw huggingface dataset:
2008 — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P manner as any other question of interpretation relating to the application of the agreement in question in the Community (see, in particular, Case 104/81 Kupferberg [1982] ECR 3641, paragraph 17, and Portugal v Council, paragraph 34), on the basis in particular of the agreement’s spirit, general scheme or terms (see, to this effect, Case C-280/93 Germany v Council [1994] ECR I-4973, paragraph 110).
Domstolen ska härvid bland annat grunda sig på avtalets anda, systematik och lydelse (se, för ett liknande resonemang, dom av den 5 oktober 1994 i mål C-280/93, Tyskland mot rådet, REG 1994, s. I-4973, punkt 110).
As is apparent from its caselaw, the Court considers that it can examine the validity of secondary Community legislation in the light of an international treaty only where the nature and the broad logic of the latter do not preclude this and, in addition, the treaty’s provisions appear, as regards their content, to be unconditional and sufficiently precise (see, in particular, Case C-308/06 Intertanko and Others [2008] ECR I-4057, paragraph 45 and the caselaw cited).
Det framgår av rättspraxis att domstolen kan pröva giltigheten av gemenskapsrättslig sekundärlagstiftning i förhållande till ett internationellt avtal endast när det internationella avtalets systematik och beskaffenhet inte innebär hinder för detta och när bestämmelserna i detta till sitt innehåll framstår som ovillkorliga och tillräckligt precisa (se bland annat dom av den 3 juni 2008 i mål C-308/06, Intertanko m.fl., REG 2008, s. I-4057, punkt 45, och där angiven rättspraxis).
As regards, more specifically, the WTO agreements, it is settled caselaw that, given their nature and structure, those agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures adopted by the Community institutions (see, in particular, Portugal v Council, paragraph 47; Biret International v Council, paragraph 52; and Van Parys, paragraph 39).
Det är fast rättspraxis att WTO-avtalen, med hänsyn till deras beskaffenhet och systematik, i princip inte ingår bland de regler som domstolen ska beakta när den prövar lagenligheten av gemenskapsinstitutionernas rättsakter (se bland annat domarna i de ovannämnda målen Portugal mot rådet, punkt 47, Biret International mot rådet, punkt 52, och Van Parys, punkt 39).
It is only where the Community has intended to implement a particular obligation assumed in the context of the WTO, or where the Community measure refers expressly to the precise provisions of the WTO agreements, that it is for the Court to review the legality of the Community measure in question in the light of the WTO rules (see Biret International v Council, paragraph 53, and Van Parys, paragraph 40 and the caselaw cited).
Det är endast om gemenskapen avsett att fullgöra en särskild förpliktelse vilken den åtagit sig inom ramen för WTO, eller om en gemenskapsrättsakt uttryckligen hänvisar till särskilda bestämmelser i WTO-avtalen, som det åvilar domstolen att pröva lagenligheten av gemenskapsrättsakten i fråga med hänsyn till WTO:s regler (se domarna i de ovannämnda målen Biret International mot rådet, punkt 53, och Van Parys, punkt 40, och där angiven rättspraxis).
The Court has already held that the common organisation of the market in bananas, as introduced by Regulation No 404/93 and subsequently amended, is not designed to ensure the implementation in the Community legal order of a particular obligation assumed in the context of the GATT and does not refer expressly to specific provisions of the GATT either (order in OGT Fruchthandelsgesellschaft, paragraph 28).
Domstolen har redan funnit att den gemensamma organisationen av marknaden för bananer, såsom den infördes genom förordning nr 404/93 och såsom den senare ändrats, inte syftar till att i gemenskapens rättsordning fullgöra en särskild förpliktelse inom ramen för GATT och att den inte uttryckligen hänvisar till särskilda bestämmelser i det avtalet (beslutet i det ovannämnda målet OGT Fruchthandelsgesellschaft, punkt 28).
As regards, in particular, Regulation No 1637/98 and the regulations adopted to implement it, the Court stated in Van Parys, paragraph 52, that they do not expressly refer to specific provisions of the WTO agreements.
I punkt 52 i domen i det ovannämnda målet Van Parys fann domstolen att det i förordning nr 1637/98 och de tillämpningsförordningar som antagits till den förordningen inte uttryckligen hänvisas till några särskilda bestämmelser i WTO-avtalen.
The Court also held in that judgment that, by undertaking after the adoption of the DSB’s decision of 25 September 1997 to comply with the WTO rules and, in particular, with Articles I(1) and XIII of the GATT 1994, the Community did not intend to assume a particular obligation in the context of the WTO, capable of justifying an exception to the principle that WTO rules cannot be relied upon before the Community courts and enabling the Community courts to review the legality of Regulation No 1637/98 and the regulations adopted to implement it in the light of those rules (see, to this effect, Van Parys, paragraphs 41 and 52).
Domstolen fann i samma dom att gemenskapens åtagande, efter det att DSB meddelade sitt utslag den 25 september 1997, att rätta sig efter WTO:s bestämmelser, i synnerhet artiklarna I:1 och XIII i GATT 1994 inte innebar att gemenskapen hade för avsikt att fullgöra en särskild förpliktelse inom ramen för WTO som kan motivera ett undantag från principen att WTO:s bestämmelser inte får åberopas vid gemenskapsdomstolen och göra det möjligt för denna att kontrollera lagenligheten, i förhållande till dessa bestämmelser, av förordning nr 1637/98 och de tillämpningsförordningar som antagits till den förordningen (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Van Parys, punkterna 41 och 52).
It should be remembered that the decisive factor here is that the resolution of disputes concerning WTO law is based, in part, on negotiations between the contracting parties.
Av avgörande betydelse i detta sammanhang är att lösningen av tvister som gäller WTO-rätten delvis grundas på förhandlingar mellan avtalsparterna.
Withdrawal of unlawful measures is admittedly the solution recommended by WTO law, but other solutions are also authorised (Omega Air and Others, paragraph 89).
Tillbakadragande av rättsstridiga åtgärder är visserligen den lösning som förespråkas i WTO-rätten, men även andra lösningar medges (domen i det ovannämnda målet Omega Air m.fl., punkt 89).
The Court thus held in Van Parys, paragraph 51, that the expiry of the period granted by the DSB for implementation of its decision of 25 September 1997 does not imply that the Community had exhausted the possibilities under the DSU of finding a solution to the dispute between it and the other parties.
I punkt 51 i domen i det ovannämnda målet Van Parys fann domstolen att den omständigheten att den tidsfrist som beviljats av DSB för att efterkomma dess utslag av den 25 september 1997 hade löpt ut inte innebar att gemenskapen uttömt de möjligheter som föreskrivs i tvistlösningsöverenskommelsen för att finna en lösning på tvisten mellan den och andra parter.
In those circumstances, to require the Community courts, merely on the basis that that period has expired, to
Att under dessa omständigheter ålägga
Referring in particular to the memorandum of understanding concluded with the United States of America on 11 April 2001, the Court observed more specifically that such an outcome, by which the Community sought to reconcile its obligations under the WTO agreements with those in respect of the ACP States, and with the requirements inherent in the implementation of the common agricultural policy, could have been compromised if the Community courts had been entitled to review the legality of the Community measures in question in the light of the WTO rules upon the expiry of the reasonable period of time granted by the DSB (see, to this effect, Van Parys, paragraphs 49 and 50).
Domstolen påpekade, med hänvisning till bland annat den överenskommelse som ingicks med Amerikas förenta stater den 11 april 2001, att gemenskapen sökt förena sina åtaganden enligt WTO-avtalen med åtagandena gentemot AVS-staterna och med de krav som följer av genomförandet av den gemensamma jordbrukspolitiken. En sådan utgång hade kunnat äventyras om gemenskapsdomstolen gavs möjlighet att pröva huruvida de aktuella gemenskapsåtgärderna var lagenliga med hänsyn till WTO:s bestämmelser vid utgången av den rimliga tidsfrist som DSB beviljat (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Van Parys, punkterna 49 och 50).
The Court also pointed out that to accept that the Community courts have the direct responsibility for ensuring that Community law complies with the WTO rules would effectively deprive the Community’s legislative or executive organs of the scope for manoeuvre enjoyed by their counterparts in the Community’s trading partners.
Domstolen erinrade även om att om det ankom direkt på gemenskapsdomstolen att säkerställa gemenskapsrättens förenlighet med WTO:s bestämmelser skulle detta innebära att gemenskapens lagstiftande eller verkställande organ berövades den handlingsfrihet som motsvarande organ hos gemenskapens handelspartners åtnjuter.
It is not in dispute that some of the contracting parties, including the Community’s most important trading partners, have concluded from the subjectmatter and purpose of the WTO agreements that they are not among the rules applicable by their courts when reviewing the legality of their rules of domestic law.
Det är utrett att vissa av avtalsparterna, däribland gemenskapens viktigaste handelspartners just har dragit slutsatsen, mot bakgrund av WTO-avtalens föremål och syfte, att dessa bestämmelser inte ingår bland de normer i förhållande till vilka deras dömande organ ska kontrollera lagenligheten av bestämmelser i deras nationella rätt.
Such lack of reciprocity, if accepted, would risk introducing an imbalance in the application of the WTO rules (Van Parys, paragraph 53).
En sådan bristande ömsesidighet skulle, om den tilläts, riskera att leda till obalans vid tillämpningen av WTO:s bestämmelser (domen i det ovannämnda målet Van Parys, punkt 53).
As is apparent from the Court’s caselaw, there is also no reason to draw a distinction in these various respects according to whether the legality of the Community action is to be reviewed in annulment proceedings or for the purpose of deciding an action for compensation (see to this effect, with regard to the period preceding the expiry of the reasonable period of time allowed for implementing a decision of the DSB, Biret International v Council, paragraph 62).
Det framgår dessutom av domstolens rättspraxis att det inte finns någon anledning att göra en distinktion mellan den kontroll av lagenligheten av gemenskapens åtgärder som ska göras vid en talan om ogiltigförklaring och den kontroll av lagenligheten av gemenskapens åtgärder som ska göras vid en skadeståndstalan (se, för ett liknande resonemang, beträffande den tid som föregår utgången av den rimliga tidsperiod som fastställts för att genomföra ett beslut från DSB, domen i det ovannämnda målet Biret International mot rådet, punkt 62).
Second, any determination by the Community courts that a Community measure is unlawful, even when not made in the exercise of their jurisdiction under Article 230 EC to annul measures, is inherently liable to have repercussions on the conduct required of the institution that adopted the measure in question.
Varje konstaterande av gemenskapsdomstolen att en gemenskapsrättsakt är rättsstridig kan ha följder för det förhållningssätt som den institution som utfärdat den aktuella rättsakten måste inta. Detta gäller även när gemenskapsdomstolen inte prövar rättsakten med stöd av dess behörighet enligt artikel 230 EG att ogiltigförklara rättsakter.
There is nothing to suggest that the position should be different in the case of a judgment delivered in an action for compensation in which it is found that a measure adopted by the Community or a failure by it to act is unlawful.
Det finns inget som gör det möjligt, a priori, att anse att det skulle förhålla sig annorlunda när rättsstridigheten av gemenskapens handlande eller underlåtenhet att handla konstateras i en dom i ett skadeståndsmål.
As the Advocate General has observed in point 49 of his Opinion, any determination by the Community courts that a measure is unlawful, even when made in an action for compensation, has the force of res judicata and accordingly compels the institution concerned to take the necessary measures to remedy that illegality.
Såsom generaladvokaten har konstaterat i punkt 49 i sitt förslag till avgörande har varje avgörande i vilken gemenskapsdomstolen konstaterar en rättsstridighet rättskraft, även ett avgörande i ett skadeståndsmål. Detta innebär således att den berörda institutionen är skyldig att vidta nödvändiga åtgärder för att komma till rätta med den konstaterade rättsstridigheten.
Even though the Court has not yet been required to rule expressly on such a distinction, it nevertheless necessarily follows from its caselaw mentioned above that there is no basis for the distinction.
Domstolen har ännu inte uttryckligen uttalat sig om en sådan distinktion. Det följer emellertid med nödvändighet av ovannämnd rättspraxis att det inte finns anledning att göra någon sådan distinktion.
In holding that the WTO rules which have been found by a decision of the DSB to have been infringed cannot, notwithstanding the expiry of the period of time laid down for implementing that decision, be relied upon before the Community courts for the purpose of having the legality of the conduct of the Community institutions reviewed by the Community courts in the light of those rules, the Court has necessarily excluded such a review in the light of the DSB decision itself.
Domstolen har funnit att WTO-regler, vars åsidosättande har konstaterats i ett utslag från DSB, inte kan åberopas inför gemenskapsdomstolen i syfte att lagenligheten av gemenskapsinstitutionernas handlande ska kontrolleras i förhållande till dessa regler. Domstolen har därmed med nödvändighet uteslutit att en sådan kontroll kan ske i förhållande till ett utslag från DSB.
A DSB decision, which has no object other than to rule on whether a WTO member’s conduct is consistent with the obligations entered into by it within the context of the WTO, cannot in principle be fundamentally distinguished from the substantive rules which convey such obligations and by reference to which such a review is carried out, at least when it is a question of determining whether or not an infringement of those rules or that decision can be relied upon before the Community courts for the purpose of reviewing the legality of the conduct of the Community institutions.
Ett utslag från DSB har endast till syfte att avgöra huruvida en WTO-medlems handlande är i överensstämmelse med de förpliktelser som medlemmen åtagit sig enligt WTO. Det finns därför i princip inte någon grundläggande skillnad mellan ett utslag från DSB och de materiella bestämmelser som uttrycker dessa förpliktelser och i förhållande till vilka en legalitetskontroll sker, i vart fall inte när det är fråga om att avgöra huruvida ett åsidosättande av de materiella bestämmelserna eller av ett utslag kan åberopas inför gemenskapsdomstolen i syfte att kontrollera lagenligheten av gemenskapsinstitutionernas handlande.
A recommendation or a ruling of the DSB finding that the substantive rules contained in the WTO agreements have not been complied with is, whatever the precise legal effect attaching to such a recommendation or ruling, no more capable than those rules of conferring upon individuals a right to rely thereon before the Community courts for the purpose of having the legality of the conduct of the Community institutions reviewed.
En rekommendation eller ett utslag från DSB där det konstateras att de materiella bestämmelserna i WTO-avtalen inte iakttagits är, lika lite som dessa bestämmelser i WTO-avtalen, av sådan beskaffenhet att de – oberoende av den exakta rättsliga innebörd som sådana rekommendationer och utslag har – ger enskilda rätt att åberopa dem inför gemenskapsdomstolen i syfte att kontrollera lagenligheten av gemenskapsinstitutionernas handlande.
First, as is apparent from paragraphs 113 to 124 of the present judgment, the considerations linked to the nature of the WTO agreements and to the reciprocity and flexibility characterising them continue to obtain after such a ruling or recommendation has been adopted and after the reasonable period of time allowed for its implementation has expired.
Såsom det framgår av punkterna 113–124 i förevarande dom gör sig de överväganden hänförliga till WTO-avtalens beskaffenhet och den ömsesidighet och flexibilitet som kännetecknar dessa avtal alltjämt gällande efter det att en rekommendation eller ett utslag har antagits och den rimliga tidsperioden för att efterkomma dessa har löpt ut.
Second, as is apparent from Article 3(2) of the DSU, recommendations and rulings of the DSB cannot add to or diminish the rights and obligations provided in the agreements concerned.
Det framgår av artikel 3.2 i tvistlösningsöverenskommelsen att rekommendationer och utslag från DSB inte kan öka eller minska de rättigheter och skyldigheter som föreskrivs i de berörda avtalen.
It should, in particular, be recalled in this regard that the Court has already held in relation to the provisions of the GATT 1994, which have been found by the DSB to have been infringed in the present case, that those provisions are not such as to create rights upon which individuals may rely directly before the courts by virtue of Community law (see, to this effect, the order in OGT Fruchthandelsgesellschaft, paragraphs 25 and 26).
Domstolen har redan funnit beträffande bestämmelserna i GATT 1994, vars åsidosättande i det fallet hade slagits fast i ett utslag från DSB, att dessa inte är av sådan beskaffenhet att de medför rättigheter för enskilda som dessa kan göra gällande direkt vid domstol i enlighet med gemenskapsrätten (se, för ett liknande resonemang, beslutet i det ovannämnda målet OGT Fruchthandelsgesellschaft, punkterna 25 och 26).
It follows from all of the foregoing considerations that the Court of First Instance rightly decided that, notwithstanding the expiry of the period of time allowed for implementing a decision of the DSB, the Community courts could not, in the circumstances of the case in point, review the legality of the conduct of the Community institutions in the light of WTO rules.
Av ovan anförda skäl framgår att förstainstansrätten gjorde en riktig bedömning när den fann att gemenskapsdomstolen, med hänsyn till omständigheterna i målet, inte kunde kontrollera lagenligheten av gemenskapsinstitutionernas handlande i förhållande till WTO-reglerna, oaktat det förhållandet att tidsfristen för att genomföra ett utslag från DSB hade löpt ut.
Since, therefore, neither part of the first plea in the appeals is well founded, this plea must be dismissed.
Talan kan således inte vinna bifall, såvitt avser den första grunden.
The second plea in the main appeals, the crossappeals and the claims seeking the substitution of grounds
Den andra grunden för huvudöverklagandena; anslutningsöverklagandena och yrkandena om fastställelse av att domskälen är felaktiga
By a second plea, FIAMM and Fedon submit that, in holding when it examined their claims expressed in terms of no-fault Community liability that the damage suffered by them was not unusual in nature, the Court of First Instance adopted illogical reasoning and infringed certain principles that are well established in the case-law.
FIAMM och Fedon har som andra grund gjort gällande att förstainstansrättens resonemang var ologiskt och åsidosatte principer som slagits fast i rättspraxis, när den, i samband med prövningen av deras yrkanden om skadeståndsansvar för gemenskapen oberoende av vållande (rent strikt ansvar), fann att deras skada inte var onormal.
According to FIAMM and Fedon, in the judgments under appeal the Court of First Instance in particular misapplied the dual requirement that damage must be, first, foreseeable and, second, inherent in operating in the sector concerned if it is to be classifiable as usual.
Förstainstansrätten gjorde, enligt dem, i de överklagade domarna en felaktig tillämpning av de två rekvisiten för att en skada ska anses som normal, nämligen att den kan förutses och att den ingår som en del av verksamheten i den aktuella branschen.
Damage caused by customs penalties imposed by a nonmember State in the indus-trial-battery or spectacle-case sector following a dispute in the banana sector is not inherent in the first two of those sectors, as is attested in particular by Article 22(3)(a) of the DSU.
Enligt FIAMM och Fedon ingår inte en skada, som orsakas av strafftullar som införts av ett tredjeland mot stationära ackumulatorer och glasögonfodral som en följd av en konflikt i fråga om bananer, som en del av verksamheten i dessa två branscher. Detta framgår särskilt av artikel 22.3 a i tvistlösningsöverenskommelsen.
Such damage is all the less foreseeable because of its novel punitive nature and because it is unprecedented in GATT and WTO history and in relations between the Community and the United States of America.
En sådan skada kan än mindre förutses, eftersom den har karaktären av bestraffning. Något sådant har inte tidigare inträffat i GATT:s eller WTO:s historia eller i förbindelserna mellan gemenskapen och Amerikas förenta stater.
The Court of First Instance’s reasoning that, as Article 22(3) of the DSU authorises the adoption of retaliatory measures, the damage incurred is not unusual is contradictory.
Förstainstansrättens resonemang att skadan inte kan anses onormal, eftersom vidtagandet av motåtgärder är tillåtet enligt artikel 22.3 i tvistlösningsöverenskommelsen, är motsägelsefullt.
To take the view that damage is usual because it is the consequence of an act permitted by the applicable law is tantamount to denying that damage caused by a
Att anse att en skada är normal på grund av att den är följden av en handling som är tillåten enligt tillämplig rätt innebär nämligen att det inte finns
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION lawful act can give rise to liability, but this possibility is accepted by the judgments under appeal.
FIAMM M.FL. MOT RÅDET OCH KOMMISSIONEN någon möjlighet att en skada som orsakats av en lagenlig handling kan ge upphov till skadestånd. I de överklagade domarna medges emellertid att det finns en sådan möjlighet.
The Council contends that the Court of First Instance was right in holding that the alleged damage falls within the normal risks which an exporter must assume given the current arrangements for world trade.
Rådet anser att förstainstansrätten gjorde en riktig bedömning när den fann att de påstådda skadorna utgjorde normala risker som en exportör måste godta, så som den internationella handeln för närvarande är organiserad.
However, it contests some of the grounds of the judgments under appeal and asks the Court either to substitute various grounds in those respects or, ruling on the crossappeals brought by it in this regard, to set aside those judgments in part.
Rådet har emellertid ifrågasatt riktigheten av delar av skälen i de överklagade domarna. Rådet har därför yrkat att domstolen antingen ska fastställa att skälen är felaktiga i dessa delar, eller pröva rådets anslutningsöverklaganden och delvis upphäva de överklagade domarna.