natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Kingdom of Spain claims that Regulations Nos 1954/2003 and 1415/2004 are directly linked in law and that the judgment in Spain v Council constitutes a new matter of fact and of law which came to light in the course of the procedure, with the result that the plea of illegality which it has raised is admissible.
Konungariket Spanien har framhållit att förordningarna nr 1954/2003 och nr 1415/2004 har ett direkt rättsligt samband och att domen i det ovannämnda målet Spanien mot rådet utgör en ny rättslig eller faktisk omständighet som framkommit först under förfarandet, vilket innebär att dess invändning om rättsstridighet kan tas upp till prövning i sak.
It adds that the plea does not undermine the principle of legal certainty or the principle of res judicata because it was raised within the timelimits for bringing an action against the basic regulation and the implementing regulation, and the Court did not rule on the substance of the case in its earlier judgment.
Konungariket Spanien har tillagt att denna invändning om rättsstridighet varken undergräver rättssäkerhetsprincipen eller principen om rättskraft eftersom denna medlemsstat har väckt talan om ogiltigförklaring av grundförordningen och genomförandeförordningen inom fristen och domstolen inte har prövat det tidigare målet i sak.
Pursuant to Article 241 EC, ‘[n]otwithstanding the expiry of the period laid down in the fifth paragraph of Article 230, any party may, in proceedings in which a regulation
I artikel 241 EG föreskrivs följande: ”Utan hinder av att den frist som avses i artikel 230 femte stycket har löpt ut får parterna i en tvist om en förordning som
SPAIN v COUNCIL adopted jointly by the European Parliament and the Council, or a regulation of the Council, of the Commission, or of the [European Central Bank] is at issue, plead the grounds specified in the second paragraph of Article 230 in order to invoke before the Court of Justice the inapplicability of that regulation’.
Europaparlamentet och rådet gemensamt, rådet, kommissionen eller [Europeiska centralbanken] har antagit, med stöd av artikel 230 andra stycket inför domstolen göra gällande att förordningen inte ska tillämpas.”
It follows from that article that a Member State may, in the course of legal proceedings, challenge the legality of a regulation against which it has not brought an action for annulment before the expiry of the timelimits laid down in the fifth paragraph of Article 230 EC.
Det följer av denna artikel att en medlemsstat i en tvist får ifrågasätta lagenligheten av en förordning mot vilken den inte har väckt talan om ogiltigförklaring innan fristen som föreskrivs i artikel 230 femte stycket har löpt ut.
It should be pointed out in that regard that since the right of the Member States to bring an action for annulment of a regulation is not limited, the plea of inadmissibility raised by the Council and the Commission — to the effect, essentially, that a Member State may not plead the illegality of a regulation after the expiry of the abovementioned timelimits if it could have sought the annulment thereof within those timelimits — would mean, if accepted, that Member States do not have the right to query, in the course of legal proceedings, the legality of a regulation in order to invoke its inapplicability before the Court.
Medlemsstaternas rätt att väcka talan om ogiltigförklaring av en förordning är inte begränsad. Rådet och kommissionens invändning om rättegångshinder, enligt vilken en medlemsstat inte skulle kunna göra gällande att en förordning är rättsstridig efter det att den ovannämnda fristen har löpt ut, eftersom den skulle ha kunnat väcka talan om ogiltigförklaring inom denna frist, skulle, om den godtogs, innebära att medlemsstaterna fråntogs rätten att i en tvist ifrågasätta en förordnings lagenlighet när de inför domstolen gör gällande att denna förordning inte ska tillämpas.
As the Advocate General points out in paragraph 61 of his Opinion, since such an approach would constitute an infringement of the terms of Article 241 EC which gives that right to ‘any party’ (see Case C-11/00 Commission v ECB [2003] ECR I-7147, paragraph 76), the plea of inadmissibility must be rejected.
Eftersom en sådan lösning, såsom generaladvokaten har framhållit i punkt 61 i sitt förslag till avgörande, står i strid med själva ordalydelsen i artikel 241 EG, enligt vilken denna rätt tillkommer ”parterna” (se dom av den 10 juli 2003 i mål C-11/00, kommissionen mot ECB, REG 2003, s. I-7147, punkt 76), kan invändningen om rättegångshinder inte bifallas.
However, in the present case, it is clear from the application that the Kingdom of Spain is seeking annulment of Articles 1 to 6 of Regulation No 1415/2004 — that is to say, all the provisions contained in the regulation — on the sole ground that Regulation No 1415/2004 implements Articles 3, 4 and 6 of Regulation No 1954/2003, the legality of which it challenges on the basis that those articles infringe the principle of nondiscrimination and that the Council misused its powers when it adopted Article 6 of the latter regulation.
I förevarande fall framgår emellertid av ansökan att Konungariket Spanien i denna har yrkat att artiklarna 1–6 i förordning nr 1415/2004, vilka är förordningens samtliga bestämmelser, ska ogiltigförklaras av det enda skälet att artiklarna 3, 4 och 6 i förordning nr 1954/2003 genomförs i denna förordning. Konungariket Spanien har i ansökan ifrågasatt huruvida dessa artiklar är lagenliga och framhållit att ickediskrimineringsprincipen åsidosätts i dessa och att rådet gjorde sig skyldigt till maktmissbruk när det antog artikel 6 i sistnämnda förordning.
However, although the Kingdom of Spain raised expressly in its reply a plea of illegality in regard to Regulation No 1954/2003 as a whole, it did not introduce in support thereof any pleas in law not already put forward in the application, in regard to which the Council was able to express its position in the defence.
Även om Konungariket Spanien i sin replik uttryckligen har anfört en invändning om rättsstridighet avseende förordning nr 1954/2003 i dess helhet, har Konungariket Spanien inte åberopat andra grunder till stöd för invändningen än de som redan har framlagts i ansökan.
It is thus apparent that the plea of illegality was implicitly but clearly contained in the application, with the result that the plea of inadmissibility based on the allegedly late submission of the plea of illegality must also be rejected.
Dessa grunder har rådet kunnat ta ställning till redan i svaromålet. Det framgår följaktligen att invändningen att förordning nr 1954/2003 är rättsstridig underförstått men tydligt innefattades av ansökan.
It should also be noted that the plea of illegality raised by the Kingdom of Spain in regard to Regulation No 1954/2003 does not infringe the principle of res judicata.
Konungariket Spaniens invändning om rättsstridighet avseende förordning nr 1954/2003 strider inte heller mot rättskraften.
That principle extends only to matters of fact and of law actually or necessarily settled by the judicial decision in question (Joined Cases C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P to C-252/99 P and C-254/99 P Limburgse Vinyl Maatschappij and Others v Commission [2002] ECR I-8375, paragraph 44 and the caselaw cited therein).
Rättskraften omfattar nämligen endast de sak- och rättsfrågor som faktiskt eller med nödvändighet har avgjorts genom det rättsliga avgörandet i fråga (dom av den 15 oktober 2002 i de förenade målen C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P–C-252/99 P och C-254/99 P, Limburgse Vinyl Maatschappij m.fl. mot kommissionen, REG 2002, s.
However, in its judgment in Spain v Council, the Court did not rule on the legality of Articles 3, 4 and 6 of Regulation No 1954/2003 — covered by the plea of illegality raised in the present case — but rejected the pleas on the basis of which annulment of those articles was sought, on the ground that the pleas were inadmissible.
I-8375, punkt 44 och där angiven rättspraxis). I domen i det ovannämnda målet Spanien mot kommissionen prövade domstolen emellertid inte lagenligheten av artiklarna 3, 4 och 6 i förordning nr 1954/2003 som avses med den invändning om rättsstridighet som anförts i förevarande mål, utan avvisade yrkandet om ogiltigförklaring av bestämmelserna.
The merits of the plea of illegality
Huruvida invändningen om rättsstridighet är välgrundad
Relying on Article 12 EC and Article 34(2) EC, the Kingdom of Spain claims that Articles 3, 4 and 6 of Regulation No 1954/2003, implemented by Regulation No 1415/2004, are discriminatory in regard to the Spanish fleet as compared with that of other Member States since the Council failed to take into account the specific situation of the Spanish fleet under the rules of the Act of Accession.
Konungariket Spanien har åberopat artiklarna 12 EG och 34.2 EG och framhållit att artiklarna 3, 4 och 6 i förordning nr 1954/2003, vilka genomfördes i förordning nr 1415/2004, till viss del diskriminerar den spanska flottan i förhållande till andra medlemsstaters flottor samt att rådet inte har beaktat den särskilda situation som den spanska flottan befinner sig i till följd av anslutningsakten.
That discrimination is to be found in the reference period used in those articles for the calculation of the fishing effort, and in the delimitation of the biologically sensitive area defined in Article 6(1) of Regulation No 1954/2003.
Denna diskriminering har sin grund i den referensperiod som fastslås i dessa artiklar för att beräkna fiskeansträngningen och i avgränsningen av det biologiskt känsliga område som föreskrivs i artikel 6.1 i förordning nr 1954/2003.
First of all, the reference period, running from 1998 to 2002, corresponds to a period in which — by reason of the transitional arrangements under the Act of Accession, which expired on 31 December 2002 — the Kingdom of Spain was subject to greater restrictions in regard to fishing than the other Member States.
För det första motsvarar den referensperiod som har använts, mellan åren 1998 och 2002, en period under vilken mer långtgående fiskerestriktioner gällde för Konungariket Spanien, på grund av den övergångsordning som föreskrevs i anslutningsakten och som upphörde att gälla den 31 december 2002, än för andra medlemsstater.
Since 1996, after the revision of the transitional arrangements in 1995 pursuant to Regulations Nos 685/95 and 2027/95, only the Spanish fleet was subject to rules which, on the one hand, restricted access to ICES areas V b, VI, VII and VIII a, b, d and e, as provided for in Article 158 of the Act of Accession, and, on the other, limited the number of ships that may be present at any one time in the sensitive area known as the ‘Irish Box’, which is now partially covered by the biologically sensitive area defined in Article 6(1) of Regulation No 1954/2003.
Sedan år 1996, efter översynen av den övergångsordning som infördes under år 1995 genom förordningarna nr 685/95 och nr 2027/95, gällde en särskild ordning för den spanska flottan. Denna ordning innebar dels att tillträdet till ICES-områdena Vb, VI, VII, VIIIa, b, d, och e som föreskrivs i artikel 158 i anslutningsakten begränsades, dels att rätten för flera fartyg att samtidigt uppehålla sig i det känsliga område som kallas ”Irish Box”, som hädanefter delvis omfattades av det biologiskt känsliga område som fastslås i artikel 6.1 i förordning nr 1954/2003, inskränktes.
Consequently, since the Member States were not in an identical position during the reference period, the use of that period to calculate the fishing effort has the effect of perpetuating the transitional measures and, in consequence, of discriminating on grounds of nationality.
Eftersom medlemsstaterna inte befann sig i samma situation under referensperioden får omständigheten att denna har valts för att beräkna fiskeansträngningen därför till följd att övergångsåtgärderna bibehålls, vilket innebär att en diskriminering på grund av nationalitet bibehålls.
Secondly, the establishment of the biologically sensitive area and the procedure for the calculation of the maximum permissible fishing effort in that area discriminate against the Spanish fleet and show an intention to continue to apply measures similar to those applied to the former Irish Box, which were also discriminatory in regard to the Spanish fleet.
För det andra är fastställandet av det biologiskt känsliga området och förfarandet för beräkningen av taket för den årliga fiskeansträngningen för detta område diskriminerande för den spanska flottan och utgör ett försök att tillämpa åtgärder som motsvarar dem som var tillämpliga avseende den tidigare ”Irish Box”, vilka också var diskriminerande för den spanska flottan.
The reason given in the seventh recital in the preamble to Regulation No 1954/2003 for the delimitation of that area — namely, the existence in the area of a high concentration of juvenile hake — in fact merely serves to justify the continuance of those discriminatory measures.
Skälet till att avgränsa detta område, som anges i skäl 7 i förordning nr 1954/2003, nämligen att det i detta område förekommer en hög koncentration av ungkummel, anförs i själva verket bara för att motivera att dessa diskriminerande åtgärder bibehålls.
The Council states that the limitation of the fishing effort is a measure intended to limit the number of days on which certain ships fish in particular waters, with a view to conserving fisheries resources and also to make more efficient the catch limitations laid down for certain stocks of fish.
Rådet har anfört att begränsningen av fiskeansträngningen är en åtgärd som syftar till att begränsa antalet fiskedagar för vissa fartyg i fastställda vatten för att bidra till att säkerställa fiskebeståndets varaktighet samtidigt som begränsningen av fångsterna av vissa fiskebestånd blir mer effektiv.
It argues that the limitation of the fishing effort on the basis of the effort carried out by each national fleet in each area and for each fishery in the period from 1998 to 2002, as laid down in Regulation No 1954/2003, applies to all Community fishing vessels regardless of nationality, with the result that there is no overt discrimination based on nationality.
Rådet har gjort gällande att begränsningen av fiskeansträngningen i förhållande till varje nationell flottas fiskeansträngning i varje område och under varje fiske under perioden mellan åren 1998 och 2002, som föreskrivs i förordning nr 1954/2003, är tillämplig för alla gemenskapsfartyg oavsett nationalitet.
However, the criterion used in the present case to limit the fishing effort — namely, the effort deployed in a recent earlier period — is fully justified, appropriate and proportionate to the objective sought.
Det kriterium som har använts i förevarande fall för att begränsa fiskeansträngningen, nämligen den ansträngning som föreskrevs för en tidigare, nära i tiden liggande, period är till fullo motiverat, lämpligt och proportionerligt i förhållande till det eftersträvade syftet.
In addition, in the Council’s view, the applicant does not show that the limitations on the fishing effort laid down in Regulations Nos 685/95 and 2027/95 were more strict than those imposed on the other Member States; nor does it show that, in the absence of those limitations, the effort exerted by the Spanish ships would have been greater than that actually exerted during the period from 1998 to 2002.
Enligt rådet har sökanden vidare varken visat att de begränsningar av fiskeansträngningen som föreskrevs i förordningarna nr 685/95 och nr 2027/95 var mer omfattande än de som föreskrevs för andra medlemsstater eller att, om dessa begränsningar inte hade tillämpats, de spanska fartygens ansträngningar skulle ha överstigit den verkliga fiskeansträngningen under perioden mellan åren 1998 och 2002.
With regard to the limitation of the fishing effort in the biologically sensitive area defined in Article 6 of Regulation No 1954/2003, the Council states that a specific restriction of the fishing effort in that area is intended to guard against the risk that, by reason of the restrictions applying to large areas such as the ICES areas and CECAF divisions, the fishing effort would be concentrated in specific areas, such as the area at issue, in which there is a high concentration of juvenile hake.
Avseende begränsningen av fiskeansträngningen i det biologiskt känsliga område som föreskrivs i artikel 6 i förordning nr 1954/2003, har rådet anfört att den särskilda begränsningen i detta område syftar till att förebygga risken att fiskeansträngningen, på grund av den begränsning som är tillämplig på stora områden såsom ICES- och CECAF-områdena, koncentreras till särskilda områden såsom det ifrågavarande, i vilket det förekommer en hög koncentration av ungkummel.
That biologically sensitive area is not to be confused with the Irish Box since it covers less than half of it, with the result that even supposing that the limitations imposed on the Kingdom of Spain in the Irish Box by Regulations Nos 685/95 and 2027/95 were more strict than those applied to other Member States and that the Spanish fleet’s effort had been higher in the Irish Box in the period from 1998 to 2002, it has not been shown that that has given rise to any negative consequences for the Spanish fleet.
Detta område sammanfaller inte helt med ”Irish Box” eftersom det omfattar mindre än hälften av ”Irish Box”. Även om det antas att begränsningarna som föreskrivs för Konungariket Spanien avseende ”Irish Box” i förordningarna nr 685/95 och nr 2027/95 var mer omfattande än de som gällde för andra medlemstater och den spanska flottans fiskeansträngning skulle ha varit större i detta område under perioden mellan åren 1998 och 2002 om dessa begränsningar inte hade föreskrivits, kan det därför inte anses visat att detta har fått negativa konsekvenser för den spanska flottan.
The Commission, pointing out that the method fixed by Regulation No 1954/2003 for calculating the fishing effort is identical for all the Member States, contends that the reference period from 1998 to 2002 involved no discrimination against the Spanish fleet.
Kommissionen har gjort gällande att den metod för beräkning av fiskeansträngningen som föreskrivs i förordning nr 1954/2003 är densamma för samtliga medlemsstater och har framhållit att referensperioden mellan åren 1998 och 2002 inte innebär någon diskriminering av den spanska flottan.
It states that whereas the maximum fishing effort limits had been fixed under the rules introduced in 1995 on the basis of theoretical data, the maximum fishing effort must now be calculated, pursuant to Regulation No 1954/2003, on the basis of an objective criterion, namely the fishing effort actually exerted during a recent, representative period.
Den har i detta avseende gjort gällande att medan taken för fiskeansträngningen i ordningen som infördes år 1995 fastslogs på grundval av teoretiska uppgifter, ska taket för fiskeansträngningarna numera, genom tillämpning av förordning nr 1954/2003, beräknas enligt ett objektivt kriterium, nämligen den verkliga fiskeansträngningen under en nära i tiden liggande representativ period.
With regard to the biologically sensitive area, the Commission is of the opinion that the period from 1998 to 2002 can validly serve as a reference period for calculating the fishing effort in that area, which does exactly coincide with the Irish Box, because it reflects the effort effectively deployed by the Spanish fleet and causes it no harm.
Avseende det biologiskt känsliga området har kommissionen framfört att det är befogat att använda perioden mellan åren 1998 och 2002 som referensperiod för beräkningen av fiskeansträngningen i detta område, vilket inte helt sammanfaller med ”Irish Box”, eftersom denna period visar den spanska flottans verkliga fiskeansträngning och inte är till men för denna flotta.
The Spanish fleet developed an intense fishing activity in certain areas adjacent to the Irish Box which today are part of the biologically sensitive area and the fishing effort thus exerted is taken into account in the fishing effort it can deploy in the whole of that area today.
Denna flotta har bedrivit ett intensivt fiske i vissa till ”Irish Box” angränsande områden som i dagsläget omfattas av det biologiskt känsliga området, och denna fiskeansträngning kommer således hädanefter att beaktas inom ramen för den fiskeansträngning som är tillåten i hela detta område.
Moreover, the Kingdom of Spain produces nothing to show that the limit in force in the Irish Box has reduced the activity of its fleet or even that the Spanish fishing fleet has reached that limit.
Konungariket Spanien har vidare inte i något avseende visat att den tillämpliga begränsningen i ”Irish Box” har fått till följd att den spanska flottans verksamhet har minskat eller ens att den sistnämnda har nått upp till det tak som denna begränsning innebär.
In the present case, the provisions of Articles 3, 4 and 6 of Regulation No 1954/2003, the illegality of which is pleaded by the Kingdom of Spain, are applicable in an identical manner to all Member States.
I förevarande fall är bestämmelserna i artiklarna 3, 4 och 6 i förordning nr 1954/2003, vilka Konungariket Spaniens invändning om rättsstridighet gäller, tillämpliga på samma sätt på samtliga medlemsstater.
In particular, the reference period from 1998 to 2002, which serves, pursuant to those provisions, for the assessment and then for the allocation of levels of fishing effort for the fisheries and areas covered by them is the same for the whole European Community.
Särskilt kan nämnas att referensperioden mellan åren 1998 och 2002, som i enlighet med dessa bestämmelser används för att bedöma och sedan för att bestämma nivåer för fiskeansträngningar avseende fiskevatten och de områden som avses i dessa bestämmelser, är densamma för hela Europeiska gemenskapen.
Therefore, the measures contained in those provisions cannot be regarded as discriminating against the Kingdom of Spain unless, on the one hand, that Member State was, as it claims, in a different position from the other Member States when those provisions were adopted and, on the other, it is not objectively justified that the Kingdom of Spain should be subject, in some circumstances, to the same fishing effort management regime as the other Member States.
Åtgärderna som föreskrivs i dessa bestämmelser kan endast anses vara diskriminerande i förhållande till Konungariket Spanien om, för det första, denna medlemsstat, såsom den har gjort gällande, befann sig i en situation som var olik de andra medlemsstaternas när åtgärderna antogs och, för det andra, det inte finns sakliga skäl, i förekommande fall, för att Konungariket Spanien ska omfattas av samma ordning avseende förvaltningen av fiskeansträngningen som den som är tillämplig på andra medlemsstater.
It should be noted, as Advocate General Léger pointed out in points 61 and 62 of his Opinion in Spain v Council, cited above, to which the Advocate General in the present case refers in point 95 of his Opinion, that the Kingdom of Spain was subject from the time of its accession to the European Union until 31 December 2002 to a number of restrictions relating to access to certain fishing areas and resources and
Såsom har framhållits i punkterna 61 och 62 i generaladvokaten Légers förslag till avgörande i det ovannämnda målet Spanien mot rådet, i vilket dom meddelades den 30 mars 2006, vilka generaladvokaten i förevarande mål har hänvisat till i punkt 95 i sitt förslag till avgörande, var Konungariket Spanien från sin anslutning fram till den 31 december 2002 underställd vissa restriktioner i fråga om tillträdet till vissa fiskeområden och fiskeresurser. Det framgår vidare att Konungariket Spaniens situation,
SPAIN v COUNCIL that, although its situation gradually came into line with that of the other Member States, it retained certain particular features until the end of that period, hence during the 1998-2002 reference period used in the provisions at issue for determining the fishing effort.
SPANIEN MOT RÅDET trots att den gradvis har anpassats till de andra medlemsstaternas situation, även har företett vissa särdrag till dess att denna period upphörde och följaktligen gjorde det under referensperioden mellan åren 1998 och 2002 som i de ifrågavarande bestämmelserna används för att fastställa fiskeansträngningen.