natgillin/translations-raw huggingface dataset:
First, the appellant, invoking the judgment in Case C-291/98 Ρ Sarrio ν Commission [2000], criticises the Court of First Instance for having failed clearly to indicate why it departed from the criteria chosen by the Commission for setting the level of the fine.
Förstainstansrätten framhöll sedan att överträdelsens mycket allvarliga beskaffenhet, det vill säga avskärmningen av den italienska marknaden, förutsätter böter som är konkret avskräckande.
Second, it argues that the Court of First Instance should not have taken account of the relationship between the fine and the turnover of the Volkswagen group in view of the fact that this element had been introduced during the proceedings before the Court of First Instance and that, in accordance with Article 15(2) of Regulation No 17, turnover is relevant only in regard to the maximum amount of the fine and not as a criterion for calculating that amount.
Därefter konstaterade rätten att det bötesbelopp som kommissionen hade ålagt klaganden inte var onormalt högt, med hänsyn till Volkswagen-koncernens omsättning år 1997 i de tre stater som berördes av överträdelsen, nämligen Italien, Tyskland och Österrike, och till dess omsättning inom Europeiska unionen.
Third, the appellant contends that, at the end of paragraph 347 of the judgment under appeal, the Court of First Instance used imprecise wording which did not make it possible to determine the degree of seriousness which it attributed to the various types of conduct and that it took practically no account, when fixing the amount of the fine, of its rejection of the Commission's analysis of the split margin system and of the termination of the dealership contracts, or of its own limitation of the duration of the infringement.
Förstainstansrätten bedömde slutligen att underkännandet av kommissionens slutsatser avseende systemet med en delad handlarmarginal och hävningen av vissa återförsäljaravtal inte minskar den ifrågavarande överträdelsens mycket allvarliga beskaffenhet, vilket vederbörligen hade kunnat fastställas genom bevisningen avseende övriga påtalade ageranden.
From this the appellant concludes that the Court of First Instance failed adequately to set out the reasons why it formed the view that a fine in the amount of EUR 90 million was justified.
Förstainstansrätten bedömde i punkt 348 i den överklagade domen att det, med beaktande av alla de omständigheter och överväganden som det har erinrats om i föregående punkt, var befogat att sätta ned böterna till 90 000 000 euro.
With regard to the second head of complaint, suffice it to hold that, when it is itself examining the circumstances of a case in the exercise of its unlimited jurisdiction, the Court of First Instance may take into consideration, in accordance with Article 15(2) of Regulation No 17, the relationship between the amount of the fine imposed by the Commission and the turnover of the undertaking in question.
För det andra har klaganden gjort gällande att rätten inte skulle ha beaktat förhållandet mellan böterna och Volkswagen-koncernens omsättning, eftersom det var först vid förfarandet inför rätten, och inte i det omtvistade beslutet, som detta förhållande nämndes. Vidare är omsättningen, enligt artikel 15.2 i förordning nr 17, endast relevant såvitt avser böternas maximibelopp och inte såsom ett kriterium för beräkningen av detta belopp.
In any event, in the present case, the Court of First Instance used the turnover of the Volkswagen group, not as a criterion for calculating the amount of the fine imposed on the appellant, but rather to support the finding in paragraph 347 of the judgment under appeal that that amount was not abnormally high.
För det tredje har klaganden hävdat att rätten, i slutet av punkt 347 i den överklagade domen, använde sig av en oprecis formulering som inte gör det möjligt att kontrollera hur allvarliga den ansåg att de olika agerandena var och att den i praktiken inte lät de böter som den fastställde påverkas av vare sig den omständigheten att kommissionens bedömning av systemet med delad handlarmarginal och av uppsägningen av återförsäljaravtalen underkänts eller den omständigheten att förstainstansrätten själv minskade den period under vilken överträdelsen skulle anses ha varat.
In its third head of complaint, the appellant essentially disputes the proportionate nature of the amount of the fine fixed by the Court of First Instance in the light of the findings which it had made, which led it to reject two of the Commission's complaints, and of the gravity and duration of the infringement. However, it is not for the Court, when ruling on questions of law in the context of an appeal, to substitute, on grounds of fairness, its own assessment for that of the Court of First Instance exercising its unlimited jurisdiction to rule on the amount of fines imposed on undertakings for infringements of Community law.
Vad beträffar den åttonde grundens första del skall det erinras om att domstolen, i punkterna 97 och 98 i domen i det ovannämnda målet Sarrió mot kommissionen, har slagit fast att vid fastställelse av böter får utövande av full prövningsrätt inte medföra diskriminering mellan de företag som har deltagit i ett avtal som strider mot artikel 85.1 i fördraget, och om förstainstansrätten har för avsikt att, med avseende på ett av dessa företag, särskilt avvika från den beräkningsmetod som har tillämpats av kommissionen, och som förstainstansrätten inte har ifrågasatt, är den skyldig att härvid ge en förklaring i den överklagade domen.
The Court cannot therefore, at the appeal stage, examine whether the amount of the fine fixed by the Court of First Instance, in the exercise of its unlimited jurisdiction, is proportionate in relation to the gravity and duration of the infringement as established by the Court of First Instance on completion of its appraisal of the facts.
Vad beträffar den åttonde grundens andra del räcker det att konstatera att förstainstansrätten, när den själv bedömer omständigheterna i målet inom ramen för sin fulla prövningsrätt, enligt artikel 15.2 i förordning nr 17 kan beakta förhållandet mellan de böter som ålagts av kommissionen och det berörda företagets omsättning.
In any event, it does not appear that the reasoning set out in paragraph 347 of the judgment under appeal was unreasonable or contradictory.
I vilket fall som helst har rätten i detta fall inte använt Volkswagen-koncernens omsättning
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 17 October 2002.
Genom den åttonde grundens tredje del har klaganden i realiteten bestritt att de böter som fastställts av förstainstansrätten är proportionerliga med hänsyn till rättens konstateranden som ledde till att kommissionens anmärkningar, beträffande såväl överträdelsens svårighetsgrad som dess varaktighet, underkändes.
He proposed that the Court dismiss both the appeal brought by Volkswagen and the cross-appeal brought by the Commission against the judgment of the Court of First Instance of 6 July 2000 in Volkswagen ν Commission and order each party to bear its own costs.
Det har under alla omständigheter inte framkommit att motiveringen i punkt 347 i den överklagade domen är orimlig eller motsägelsefull.
Case T-137/01 Stadtsportverband Neuss eV ν Commission of the European Communities Research, information, education, statistics
"1) Det huvudsakliga överklagandet och anslutningsöverklagandet ogillas.
By decision of 10 June 1994 ('the decision to grant the subsidy*) the Commission granted the applicant, under the Eurathlon programme, financial assistance of ECU 20 000 which comes under the general budget of the European Communities (financial aid charged against Chapter B3, Article 3050,11).
Han föreslog att domstolen skulle ogilla såväl Volkswagens överklagande som kommissionens anslutningsöverklagande av förstainstansrättens dom av den 6 juli 2000 i målet Volkswagen mot kommissionen och fastställa att vardera parten skall bära sin rättegångskostnad.
The sixth indent of paragraph 2 of the declaration states that 'the financial aid may not in any event result in a profit'.
Mål T-137/01 Stadtsportverband Neuss eV mot Europeiska gemenskapernas kommission Forskning, information, utbildning, statistik
On 12 December 1996, Mr Grahl, sports coordinator with the applicant, sent a letter to the Commission pointing out certain anomalies relating to the payments in connection with ISO 94 and reporting an estimated surplus of DEM 40 000.
"Talan om ogiltigförklaring — Eurathlon-program — Finansiellt gemenskapsstöd Delvis återbetalning — Motiveringsskyldighet — Beräkningsmetod — Preskription — Utgifter för vilka stöd inte kan ges" (fjärde avdelningen)
The Kreis Neuss audit concluded that there was an accounting surplus of at least DEM 19 905.03.
Översättningen finns ännu inte tillgänglig på svenska
'Taking account of all the anomalies recorded, the final account is as follows: corrected total of eligible expenditure
"Bokföring av importtullar i efterhand — Villkor Artikel 220.2 b iförordning (EG) nr 219/92 — Misstag som kan upptäckas —Ansträngning — Förordning (EG) nr 774/94 - Kombinerade nomenklaturen — WTO-tullkvoter" (fjärde avdelningen)
DEM 149 291 corrected total income
Bakgrund och förfarande
DEM 143 609 (excluding Community subsidy)
Sökandena är bland de största importörerna av kycklingkött i Tyskland.
By application lodged at the registry of the Court of First Instance on 19 June 2001, the applicant brought this action.
Under perioden från den 13 juli till den 18 juli 1995 och från den 4 september till den 22 september 1995 deklarerade Biegi import, i ett flertal försändelser, av frysta styckningsdelar av kyckling (KN-nummer 0207 41 10) från Thailand.
The applicant essentially relies on five pleas in law in support of its application.
Som en följd av ändringen av den tyska tulltaxan, genom Eilverteiler, utnyttjade det behöriga tullkontoret emellertid ovannämnda gemenskapstullkvot och beviljade sökandena tullbefrielse.
The first is that there was no legal basis, the second, that the obligation to state reasons was disregarded, the third, that there was a manifest error of assessment, the fourth, that the action was time-barred and the fifth, that there was a breach of the principle of sound administration and the duty of care.
Eftersom sökandena ifrågasatte de tullar som tillämpades vid tullklareringen i juli 1995, kontaktade de under augusti 1995, genom den ansvarige för förvaltningen av importlicenserna, finansministeriet och den centrala tillsynsmyndigheten för tullkvoter per telefon för att erhålla närmare upplysningar om vilka bestämmelser som är tillämpliga avseende importerna av de ifrågavarande varorna.
At the hearing the applicant withdrew its plea concerning the alleged error in the serving of the contested decision.
Sökandena begärde då en skriftlig bekräftelse av de upplysningar som hade lämnats.
The applicant cannot claim that there was no obligation to repay incumbent upon it.
Samma dag ändrade finansministeriet den tyska tulltaxan med retroaktiv verkan.
In the event of breach of the rules contained in the declaration by the recipient of the subsidy, the Commission was entitled to require the partial or full repayment of the financial assistance granted.
Denna ändring fick till följd att det från och med den 1 juli 1995 är nödvändigt att visa upp en importlicens vid utnyttjande av den ifrågavarande tullkvoten.
Given that the Commission refers, in the contested decision, to the audit carried out at the offices of the applicant's lawyer, and to the letter of 3 April 2001 attached to that decision, it must be held that, in the light of the case-law cited, sufficient reasons were given for the contested decision.
Genom två skattebeslut om ändring som antogs den 12 augusti och den 13 augusti 1996 inledde det behöriga tullkontoret, det vill säga Hauptzollamt Bremen-Freihafen, uppbörden i efterhand av importtullarna, det vill säga, vad beträffar Commonfoods importer totalt ett belopp på 222 116,06 tyska mark (DEM) (beslut av den 12 augusti 1996) och vad avser Biegis importer totalt ett belopp på 259 270,23 DEM, varav 218 605,64 DEM avseende importerna under juli 1995 och 40 664,59 DEM avseende importerna under september 1995 (beslut av den 13 augusti 1996).
If the applicant is not able to provide either supporting documents or any other evidence to establish that the information and findings relied on by the Commission were incorrect, the Commission cannot be accused of making a manifest error of appreciation.
Sökandena anförde att importtullar inte skulle bokföras i efterhand, eftersom de var i god tro, de tyska myndigheterna hade begått ett misstag och detta inte kunde upptäckas.
Dismisses the application.
Eftersom sökandenas ansökningar avslogs den 30 juli 1997 av det behöriga tullkontoret, väckte sökandena talan vid Finanzgericht Bremen (Tyskland).
Joined Cases T-309/01 and T-239/02 Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH Commonfood Handelsgesellschaft fur Agrar-Produkte mbH ν Commission of the European Communities Customs union
Sökandena har, genom ansökningar som inkom till förstainstansrättens kansli den 12 december 2001 och den 8 augusti 2002, väckt talan som registrerats under målnummer T-309/01 respektive under målnummer T-239/02.
17 September 2003
Rättslig bedömning
(Subsequent accounting for import duties — Conditions —Article 220(2) (b) of Regulation (EC) No 2193/92 - Detectable error - Duty of care - Regulation (EC) No 774/94 -Combined nomenclature — WTO tariff quotas) (Fourth Chamber)
Den första grunden: åsidosättande av artikel 220.2 b i tullkodexen
Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH and Commonfood Handelsgesellschaft für Agrar-Produkte mbH (hereinafter referred to as 'Biegi' and 'Commonfood' respectively, and together as 'the applicants') are German companies, linked with one another, operating in the poultrymeat trade.
Sökandena anser att villkoren för tillämpning av artikel 220.2 b i tullkodexen är uppfyllda i förevarande fall vad beträffar de omtvistade importerna i juli 1995.
The applicants are among the main importers of poultrymeat in Germany.
Det är följaktligen inte motiverat att bokföra importtullar avseende dessa i efterhand och de omtvistade besluten skall därför ogiltigförklaras.
By a decree of 29 June 1995 (known as 'Eilverteiler'), the German Federal Minister of Finance amended the working tariff of the German customs authorities by inserting, inter alia, the tariff quota Κ 4047 (chicken meat) at zero duty as from 1 July 1995.
Enligt förstainstansrätten skall sökandena inte anses ha gjort vederbörliga ansträngningar såsom de är skyldiga att göra i egenskap av erfarna aktörer på området för import av de ifrågavarande varorna.
That quota corresponds to CN codes 0207 41 10, 0207 41 41 and 0207 41 71 referred to above.
Den andra grunden: Åsidosättande av proportionalitetsprincipen
The Eilverteiler did not contain any indication as to the requirement of an import licence for the importation of products falling within the tariff quota abovementioned.
Eftersom villkoren för tillämpning av artikel 220.2 b i tullkodexen inte var uppfyllda i förevarande fall, utgör inte bokföring, genom de omtvistade besluten, av tullar i efterhand avseende de omtvistade importerna i sig ett åsidosättande av proportionalitetsprincipen.
The applicants did not attach import licences to their customs declarations.
"1) Talan i de båda målen ogillas.
On the same day, the Federal Minister for Finance amended the working tariff
Sökandena förpliktas att ersätta
That amendment had the effect of making it necessary, as from 1 July 1995, to present an import licence when using the tariff quota in question.
Mål T-71/02 Classen Holding KG mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) Immaterialrätt
Relying on their good faith, the error on the part of the German authorities and the fact that the latter was undiscoverable, the applicants claimed that the import duties should not be taken into account postclearance.
"Gemenskapsvarumärke — Talans upptagande till sakprövning vid överklagandenämnden — Formföreskrifter — Angivande av grunderna för överklagandet — Tidsfrist för ingivande av ansökan om återställande av försutten tid — Artiklarna 59 och 78 i förordning (EG) nr 40/94" (fjärde avdelningen)
Pursuant to Article 871 of Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993, the Federal Republic of Germany asked the Commission, by letters of 2 August 2000 and 17 April 2001, to decide under Article 220(2)(b) of the CCC whether it would be justifiable to waive retrospective accounting for the import duties in the administration's disputes with Biegi and Commonfood.
International Paper Co. (nedan kallad intervenienten) lämnade den 1 april 1996 med stöd av förordning nr 40/94 in en ansökan till Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån) om registrering av ett gemenskapsvarumärke.
By applications lodged at the Registry of the Court of First instance on 12 December 2001 and 8 August 2002, the applicants brought the present actions, registered, respectively, under case numbers T-309/01 and T-239/02.
De varor som omfattades av ansökan ingick i klass 16 enligt Niceöverenskommelsen av den 15 juli 1957 om internationell klassificering av varor och tjänster för varumärkesregistrering, med ändringar och tillägg. Varorna svarade mot följande beskrivning:
The first plea, claiming infringement of Article 220(2) (b) of the CCC
"Papper, kartong och varor tillverkade av sådana material ..."
The applicants maintain that the conditions for applying Article 220(2)(b) are fulfilled in this case, as regards the disputed imports in July 1995.
Den 23 december 1997 framställde sökanden en invändning med stöd av artikel 42.1 i förordning nr 40/94. Sökanden agerade under sitt tidigare namn, Classen-Papier KG.
There was therefore no justification for taking subsequent account of the import duties relating thereto, and the contested decisions should therefore be annulled.
Sökanden grundade invändningen på att ordmärket Expression hade registrerats i Tyskland för varor som ingick i klass 16 enligt Niceöverenskommelsen och som svarade mot följande beskrivning: "Papper, kartong och varor av något av dessa material."
The second plea in law, alleging infringement of the principle of proportionality
Den 30 november 1999 väckte sökanden talan om ogiltigförklaring av invändningsenhetens beslut.
In this case, since the conditions for applying Article 220(2) (b) of the CCC are not met, the fact that the contested decisions take subsequent account of the duties in respect of the disputed imports cannot, in itself, constitute an infringement of the principle of proportionality.
Den 26 april 2000 informerade harmoniseringsbyråns överklagandenämnders kansli sökanden per e-post om att de skriftliga grunderna för överklagandet skulle ha varit harmoniseringsbyrån till hända inom fyra månader från den dag då invändningsenhetens beslut meddelades sökanden, det vill säga senast den 8 februari 2000.
Dismisses the applications;
Förfallet upphörde i och med att företrädaren återvände till arbetet den 10 februari.
Orders the applicants to pay the costs.'
Företrädaren skrev under inlagan i vilken grunderna för överklagandet angavs samma dag.
(Community trade mark — Admissibility of appeal before the Board of Appeal — Formal requirements — Filing of a written statement setting out the grounds of appeal — Timelimit for applying for restitutio in integrum —Articles 59 and 78 of Regulation No 40/94) (Fourth Chamber)
Sökanden har hävdat att åsidosättandet av den i artikel 59 i förordning nr 40/94 angivna tidsfristen för ingivande av grunderna för överklagandet föranleddes av en alltför tung arbetsbörda och av att den för akten ansvariga personen var frånvarande. En av juristerna med ansvar för patent, D, hade den 3 februari 2000 dikterat ett första utkast till inlaga.
On 1 April 1996 International Paper Co. (hereinafter 'the intervener') filed an application for a Community trade mark at the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) under Regulation No 40/94.
Det var därmed med rätta som överklagandenämnden bedömde att nämnda ansökan hade ingivits efter utgången av den i artikel 78 i förordning nr 40/94 föreskrivna tidsfristen på två månader.
The trade mark in respect of which registration was sought is the word mark BECKETT EXPRESSION.
Förstainstansrätten har beslutat följande dom:
By letter of 29 May 2000, received at OHLM on 30 May 2000, the applicant filed an application for restitutio in integrum.
Mål T-233/02 ('haris Alexandratos och Maria Panagiotou mot Europeiska unionens råd Tjänsteföreskrifterna
By an application drawn up in English and lodged at the Registry of the Court on 14 March 2002, the applicant brought this action.
Mål T-76/02 Mara Messina mot Europeiska gemenskapernas kommission Institutionell rätt
On 3 February 2000 a first draft statement was dictated by one of the patent attorneys, Mr D. That draft was typed the following day and put in the outgoing post by Mr D.'s secretary, Ms S., together with all correspondence to be posted on Monday 7 February 2000.
"Förordning (EG) nr 1049/2001 — Tillgång till handlingar — Inget utlämnande av en handling som härrör från en medlemsstat utan dennas godkännande i förväg" (fjärde avdelningen i utökad sammansättning)
The Court finds that the application for restitutio in integrum should have been filed by 10 April 2000.
Omständigheterna i målet och förfarandet
Dismisses the application;
Sökanden är lärare vid de juridiska fakulteterna vid universiteten i Salerno och Neapel (Italien).
Case T-233/02 Charts Alexandratos and Maria Panagiotou ν Council of the European Union Staff Regulations of Officials
Som skäl för avslaget hänvisade kommissionen till domskälen i två domar som avkunnats av förstainstansrätten, närmare bestämt till punkterna 86-90 i dom av den 14 december 2000 i mål T-613/97, Ufex m.fl. mot kommissionen, och till punkterna 67 och 68 i dom av den 11 december 2001 i mål T-191/99, Petrie m.fl. mot kommissionen.
(Officials — Action for annulment — Open competition — Decision of the selection board refusing admission to the oral tests — Scope of the obligation to state reasons — Scope of judicial review — Compliance with the rules governing the deliberations of the selection board) (Fourth Chamber)
Efter att genom skrivelse av den 1 februari 2002 ha informerat sökanden om att tidsfristen för behandling av hennes ansökan hade förlängts med femton arbetsdagar, gav kommissionen slutligen inget uttryckligt svar på den bekräftande ansökan, vilket jämställs med ett avslag på ansökan i enlighet med artikel 8.3 i förordning nr 1049/2001.
Case T-76/02 Mara Messina ν Commission of the European Communities Law governing the institutions
Sökanden har väckt förevarande talan, genom ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli den 18 mars 2002.
(Regulation (EC) No 1049/2001 — Access to documents — Non-disclosure of a document originating from a Member State without the prior agreement of that State) (Fourth Chamber, Extended Composition)
Kommissionen uppgav, genom skrivelse som inkom till förstainstansrättens kansli den 21 mars 2003, att den i skrivelse av den 20 mars 2003 hade tillsänt sökanden de handlingar som den hade upprättat i samband med undersökningen av de ifrågavarande stödåtgärderna.
Facts and procedure
Rättslig bedömning
The applicant is a lecturer in the law faculties of the Universities of Salerno and of Naples (Italy).
Förstainstansrätten konstaterar att kommissionen under förevarande förfarande har tillställt sökanden de ovan angivna handlingarna, vilket har inneburit att de ursprungliga uppgifterna i målet har ändrats.