natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By decision dated 12 February 2004, the Commission found that the notified operation raised serious doubts as to its compatibility with the common market and the functioning of the Agreement on the European Economic Area (“the EEA Agreement”). It therefore initiated [the formal proceedings].
Genom beslut av den 12 februari 2004 fastställde kommissionen att den anmälda koncentrationen väckte allvarliga tvivel om dess förenlighet med den gemensamma marknaden och avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), och inledde ett [formellt] förfarande ….
On 24 May 2004 the Commission sent a statement of objections to the parties to the concentration, in which it provisionally concluded that the notified oper -ation was incompatible with the common market and the functioning of the EEA Agreement, since it would strengthen a collective dominant position in the recorded music market and in the wholesale market for licences for online music and would coordinate the parent companies’ behaviour in a way incompatible with Article 81 EC.
Den 24 maj 2004 skickade kommissionen ett meddelande om invändningar till parterna i koncentrationen, i vilket den preliminärt fastslagit att den anmälda koncentrationen var oförenlig med den gemensamma marknaden och EES-avta-lets funktion, eftersom den skulle stärka en kollektiv dominerande ställning på marknaden för inspelad musik och på grossistmarknaden för nätmusiklicenser och, eftersom den skulle samordna moderföretagens beteende på ett sätt som är oförenligt med artikel 81 EG.
10 The parties to the concentration replied to the statement of objections and a hearing took place before the Hearing Officer on 14 and 15 June 2004 in the presence of, among others, [Impala].
10 Parterna i koncentrationen svarade på meddelandet om invändningar och en utfrågning ägde rum inför förhörsombudet den 14 och den 15 juni 2004 i närvaro av bland annat [Impala].
11 By [the contested decision], the Commission declared the concentration compatible with the common market pursuant to Article 8(2) of [the Regulation] …’
11 Genom [det omtvistade beslutet] fann kommissionen att koncentrationen var förenlig med den gemensamma marknaden enligt artikel 8.2 i förordningen.…”
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 3 December 2004, Impala brought an action for the annulment of the contested decision.
Impala väckte, genom ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli den 3 december 2004, talan om ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet.
In support of that action, Impala put forward five pleas in law, divided into a number of parts.
Till stöd för sin talan åberopade Impala fem grunder, uppdelade i flera delgrunder.
As regards the first plea, relating to the strengthening of a pre-existing collective dominant position, the Court of First Instance, after having first set out a number of observations regarding the concept of a ‘collective dominant position’, examined the argument according to which, in essence, the contested decision did not explain to the requisite legal standard the reasons for which discounts, in particular campaign discounts, undermine the transparency necessary to allow the development of such a position.
När det gäller den första grunden, som avsåg en förstärkning av en redan befintlig kollektiv dominerande ställning, prövade förstainstansrätten, efter att först ha lämnat några allmänna synpunkter på begreppet kollektiv dominerande ställning, argumentet att det i det omtvistade beslutet inte med tillräcklig rättslig säkerhet förklaras varför rabatterna, särskilt kampanjrabatterna, utgör ett hinder för den insyn som är nödvändig för att en kollektiv dominerande ställning ska kunna utvecklas.
Having reached the conclusion set out in paragraph 325 of the judgment under appeal that, in essence, the contested decision should be annulled on the ground that it was inadequately reasoned, in paragraphs 327 to 458 of the judgment under appeal the Court of First Instance none the less examined, in the interest of completeness, Impala’s arguments that the elements put forward by the Commission in order to demonstrate insufficient transparency in the recorded music markets at issue were vitiated by manifest errors of assessment.
Efter att ha kommit fram till den slutsats som anges i punkt 325 i den överklagade domen, det vill säga att det omtvistade beslutet skulle ogiltigförklaras på grund av bristfällig motivering, prövade förstainstansrätten, i punkterna 327–458 i domen, i fullständighetens intresse Impalas argument, att de omständigheter som kommissionen anfört för att visa att det inte fanns tillräcklig insyn på marknaden för inspelad musik innehöll uppenbart oriktiga bedömningar.
In that regard, the Court of First Instance found in particular, in paragraph 373 of the judgment under appeal, that it followed both from the contested decision and from the arguments advanced by the Commission before it that the only alleged element of opacity of the market resulted from the lesser transparency of the campaign discounts.
I detta sammanhang påpekade förstainstansrätten bland annat, i punkt 373 i den överklagade domen, att det både av det omtvistade beslutet och av kommissionens argumentation vid förstainstansrätten framgick att den enda faktor som det hänvisats till som grumlar insynen på marknaden var att kampanjrabatterna var mindre genomsynliga.
In paragraphs 377 and 378 of the judgment under appeal, it held, first, that the evidence, as mentioned in the contested decision, did not support the conclusions drawn from it by the Commission and, secondly, that those conclusions were also markedly different from the findings made in the statement of objections.
Förstainstansrätten konstaterade i punkterna 377 och 378 i den överklagade domen dels att bevisningen, på det sätt som den tagits upp i det omtvistade beslutet, inte styrkte de slutsatser som kommissionen dragit av den, dels att dessa slutsatser också skiljde sig markant från konstaterandena i meddelandet om invändningar.
In paragraphs 475 and 476 of the judgment under appeal, the Court of First Instance set out its conclusions relating to the first plea as follows:
I punkterna 475 och 476 i den överklagade domen kom förstainstansrätten fram till följande slutsatser avseende den första av de anförda grunderna:
… the assertion that the markets for recorded music are not sufficiently transparent to permit a collective dominant position is not supported by a statement of reasons of the requisite legal standard and is vitiated by a manifest error of assessment in that the elements on which it is based are incomplete
… påståendet att det inte finns tillräcklig insyn i marknaderna för inspelad musik för att möjliggöra en kollektiv dominerande ställning [är] inte … tillräckligt motiverat och innehåller en uppenbart oriktig bedömning, genom att de uppgifter det grundar sig på är ofullständiga och inte inbegriper samtliga
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA and do not include all the relevant data that ought to have been taken into consideration by the Commission and are not capable of supporting the conclusions which are drawn from them.
BERTELSMANN OCH SONY CORPORATION OF AMERICA MOT IMPALA relevanta fakta som borde ha beaktats av kommissionen, och inte är av sådant slag att de kan ligga till grund för de slutsatser som dragits av dem.
As that assertion constitutes … an essential ground on which the Commission concluded … that there was no collective dominant position, the [contested decision] must be annulled on that ground alone.
Eftersom påståendet utgör ett huvudsakligt motiv,… utifrån vilket kommissionen drog slutsatsen… att det inte förelåg någon kollektiv dominerande ställning, skall [det omtvistade] beslutet ogiltigförklaras av denna anledning.
Likewise, as the analysis in respect of retaliation is vitiated by an error of law, or at the very least by a manifest error of assessment, and as that analysis constitutes the other essential ground on which the Commission concluded in the [contested decision] that there was no collective dominant position, that defect also provides a ground for annulment of the [contested decision].’
I analysen angående repressalier har kommissionen gjort sig skyldig till en felaktig rättstillämpning, eller i varje fall en uppenbart oriktig bedömning, och eftersom denna analys utgör det andra huvudsakliga motivet utifrån vilket kommissionen dragit slutsatsen i [det omtvistade] beslutet att det inte förelåg någon kollektiv dominerande ställning motiverar även denna felaktighet en ogiltigförklaring av [det omtvistade] beslutet.”
By its second plea raised before the Court of First Instance, Impala claimed that, by not taking the view that the proposed concentration would create a collective dom -inant position on the market for recorded music, the Commission had infringed Article 253 EC and made a manifest error of assessment and an error of law.
Som andra grund vid förstainstansrätten anförde Impala att kommissionen hade åsidosatt artikel 253 EG, gjort en uppenbart oriktig bedömning och gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att inte finna att den planerade sammanslagningen skulle skapa en kollektiv dominerande ställning på marknaden för inspelad musik.
In paragraph 527 of the judgment under appeal, the Court of First Instance set out the terms of the analysis in the contested decision as regards the risk that a collective dominant position might be created and went on to hold as follows in paragraph 528 of the judgment:
I punkt 527 i den överklagade domen återgav förstainstansrätten kommissionens analys i det omtvistade beslutet av vilka riskerna var för att det skulle skapas en kollektiv dominerande ställning och konstaterade därefter, i punkt 528 i domen, följande:
‘… these few observations, which are so superficial, indeed purely formal, cannot satisfy the Commission’s obligation to carry out a prospective analysis … particularly where, as in the present case, the concentration raises serious problems.
”… dessa få synpunkter, som är alldeles för ytliga, och faktiskt av rent formellt slag, [kan] inte … anses vara tillräckliga för att uppfylla kommissionens skyldighet att göra en analys av den kommande utvecklingen…, särskilt som koncentrationen i förevarande fall vållar allvarliga problem.
Independently of the Court’s findings in respect of the first plea in law, it follows both from the fact that the Commission had to engage in lengthy discussion in the [contested decision] in order to conclude that there was no collective dominant position before the concentration and from the fact that it had concluded in the statement of objections, after an investigation lasting five months, that such a position did exist before the concentration, that the question whether the fusion between two of the five [major record companies (‘the majors’)] might create a collective dominant position raises,
Oberoende av förstainstansrättens bedömning av den första grunden, framgår det både av den omständigheten att kommissionen har tvingats till utförliga redogörelser i [det omtvistade] beslutet för att kunna dra slutsatsen att det inte förelåg någon kollektiv dominerande ställning före sammanslagningen och av det faktum att den i meddelandet om invändningar, efter fem månaders utredning, drog slutsatsen att det redan fanns en sådan ställning, att frågan huruvida det föreligger en risk för att sammanslagningen mellan två av de fem [stora skivbolagen, nedan kallade de stora företagen] skapar en kollektiv dominerande
As that examination was not carried out, it follows, on that ground alone, that the second plea in law is well founded.’
Eftersom en sådan undersökning inte har gjorts följer det redan av detta enda skäl att den andra grunden är berättigad.”
In the interest of completeness, the Court of First Instance held in paragraph 539 of the judgment under appeal that the Commission could not, without making an error, rely on the fact that there was no evidence that retaliatory measures had been used in the past to conclude that the concentration in question was not likely to give rise to a collective dominant position.
I fullständighetens intresse slog förstainstansrätten, i punkt 539 i den överklagade domen, fast att kommissionen inte, utan att göra något fel, kunde grunda sig på att det inte fanns några bevis på att det förekommit motåtgärder tidigare för att fastslå att den aktuella koncentrationen inte medförde en risk för att en kollektiv dominerande ställning skapades.
In those circumstances, the Court of First Instance held that the first and second pleas in law were well founded and annulled the contested decision without examining the third to fifth pleas raised before it.
Förstainstansrätten konstaterade under dessa omständigheter att talan kunde vinna bifall på den första och den andra grunden, och ogiltigförklarade det omtvistade beslutet utan att pröva den tredje, den fjärde och den femte grunden.
By their appeal, the appellants request that the Court of Justice should:
Klagandena har i sitt överklagande yrkat att domstolen ska
— dismiss Impala’s application for annulment of the contested decision or, alternatively, refer the case back to the Court of First Instance for reconsideration; and
— ogilla Impalas talan om ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet eller i andra hand återförvisa målet till förstainstansrätten, och
By the seven grounds of appeal put forward by the appellants, some of which are divided into a number of parts, the appellants allege errors of law in that in the judgment under appeal the Court of First Instance:
Genom de sju grunderna för överklagandet, varav vissa är uppdelade i flera delgrunder, har klagandena gjort gällande att förstainstansrätten i den överklagade domen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning, när den
— relied on the statement of objections as a benchmark for its review of the substance of the contested decision;
— grundade sig på meddelandet om invändningar för att bedöma innehållet i det omtvistade beslutet,
— required the Commission to undertake new market investigations following the response to the statement of objections;
— ansåg att kommissionen borde ha gjort nya kontroller till följd av svaret på meddelandet om invändningar,
— applied an excessive and incorrect standard of proof for decisions approving a concentration;
— tillämpade för höga och felaktiga beviskrav i fråga om beslut om godkännande av företagskoncentrationer,
— exceeded the scope of its role in carrying out judicial review;
— överskred gränserna för den domstolsprövning som den har rätt att företa,
— misconstrued the relevant legal criteria applying to the creation or strengthening of a collective dominant position;
— inte beaktade de relevanta rättsliga kriterier som är tillämpliga i fråga om skapande eller förstärkning av en kollektiv dominerande ställning,
— applied an incorrect standard of reasoning as regards decisions approving a concentration; and
— tillämpade ett felaktigt krav avseende motiveringen av beslut om godkännande av företagskoncentrationer, och som inte lämnats ut till parterna i
— relied on evidence that was not disclosed to the parties to the concentration.
— grundade sig på bevisning företagskoncentrationen.
Sony BMG Music Entertainment BV adopts in full both the appeal and the forms of order sought by the appellants.
Sony BMG Music Entertainment BV har fullt ut anslutit sig till överklagandet och klagandenas yrkanden.
The forms of order sought by the Commission are, in substance, the same as those of the appellants.
Kommissionens yrkanden sammanfaller i huvudsak med klagandenas yrkanden.
The Commission supports the first, second and fourth grounds of appeal, together with the first part of the third ground.
Kommissionen stöder den första, den andra och den fjärde grunden samt den tredje grundens första del.
Impala requests the Court to dismiss the appeal and to order the appellants to pay the costs.
Impala har yrkat att domstolen ska ogilla överklagandet och förplikta klagandena att ersätta rättegångskostnaderna.
As a preliminary point, it pleads that the appeal is inadmissible in whole or in part.
Impala har inledningsvis gjort gällande att överklagandet, delvis eller i sin helhet, inte kan tas upp till sakprövning.
It also argues that the appeal could not in any event lead to the setting aside of the judgment under appeal, since the appellants have failed to challenge paragraph 528 of the judgment, which is itself sufficient justification for the annulment of the contested decision.
Impala anser vidare att överklagandet under inga omständigheter kan medföra att den överklagade domen upphävs, eftersom klagandena inte har invänt mot punkt 528 i den överklagade domen, vilken i sig är tillräcklig för att motivera en ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet.
The appellants and the Commission claim that both the plea of inadmissibility and the line of argument relating to paragraph 528 of the judgment under appeal sum -marised in the preceding paragraph of this judgment should be rejected.
Klagandena och kommissionen har yrkat att invändningen om rättegångshinder ska ogillas och att argumentationen ovan i punkt 25 beträffande punkt 528 i den överklagade domen ska underkännas.
At the end of its response, the Commission made some ‘additional observations on the “essential grounds” of the [contested] decision’.
I slutet av sin svarsskrivelse har kommissionen lagt fram ”kompletterande synpunkter” avseende de ”huvudsakliga motiven” till det omtvistade beslutet.
Those observations are challenged by Impala, relying on Article 117(2) of the Rules of Procedure of the Court of Justice.
Impala har invänt mot dessa synpunkter och har hänvisat till artikel 117.2 i domstolens rättegångsregler.
The appellants support those observations.
Synpunkterna i fråga stöds av klagandena.
The general plea of inadmissibility
Den allmänna invändningen om rättegångshinder
As a preliminary point, Impala pleads that the appeal is inadmissible in that it constitutes an attempt to reopen questions of fact relating to the inadequacy of reasoning in the contested decision and to the manifest error of assessment vitiating the contested decision, which were settled by the Court of First Instance.
Impala har inledningsvis gjort gällande att överklagandet inte kan tas upp till sakprövning, eftersom det utgör ett försök att på nytt få till stånd en prövning av faktiska omständigheter som rör den bristfälliga motiveringen av det omtvistade beslutet och en uppenbart oriktig bedömning i detta, vilka redan har prövats av förstainstansrätten.
The appeal seeks, to a very large extent, to re-examine questions of fact which are beyond the jurisdiction of the Court of Justice.
Överklagandet syftar i betydande utsträckning till att försöka få till stånd en ny prövning av de faktiska omständigheterna, vilket faller utanför domstolens behörighetsområde.
Impala also submits in this respect that the question whether a decision is sufficiently reasoned is a question of fact.
I detta sammanhang har Impala vidare hävdat att frågan om huruvida ett beslut är tillräckligt motiverat utgör en faktisk omständighet.
Lastly, it adds that its individual replies to the grounds of appeal raised by the appellants should be understood as being in the alternative.
Impala har slutligen påpekat att sammanslutningens svar avseende de grunder som klagandena anfört endast är av subsidiär karaktär.
In this regard, it is clear from Article 225 EC and the first paragraph of Article 58 of the Statute of the Court of Justice that an appeal lies on points of law only.
Domstolen erinrar härvid om att det framgår av artikel 225 EG och artikel 58 första stycket i domstolens stadga att ett överklagande ska begränsas till rättsfrågor.
The Court of First Instance accordingly has exclusive jurisdiction, first, to find the facts, except where the substantive inaccuracy of its findings is apparent from the documents submitted to it and, second, to assess those facts.
Förstainstansrätten är således ensam behörig dels att fastställa de faktiska omständigheterna, utom då det av handlingarna i målet framgår att de fastställda omständigheterna är materiellt oriktiga, dels att bedöma dessa faktiska omständigheter.
When the Court of First Instance has found or assessed the facts, the Court of Justice has jurisdiction under Article 225 EC to review the legal characterisation of those facts by the Court of First Instance and the legal conclusions it has drawn from them.
När förstainstansrätten har fastställt eller bedömt de faktiska omständigheterna, är domstolen enligt artikel 225 EG behörig att pröva förstainstansrättens rättsliga bedömning av dessa omständigheter och de rättsliga följderna därav.
The Court of Justice thus has no jurisdiction to establish the facts or, in principle, to examine the evidence which the Court of First Instance accepted in support of those facts.
Domstolen är således varken behörig att fastställa vilka faktiska omständigheter som är relevanta eller, i princip, att bedöma den bevisning som förstainstansrätten har godtagit till stöd för dessa omständigheter.
Provided that the evidence has been properly obtained and the general principles of law and the rules of procedure in relation to the burden of proof and the taking of evidence have been observed, it is for the Court of First Instance alone to assess the value which should be attached to the evidence produced to it.
När bevisningen har förebringats på rätt sätt och när de allmänna rättsgrundsatser och processuella regler som är tillämpliga i fråga om bevisbördan och bevisningen har iakttagits, är det endast förstainstansrätten som ska bedöma vilket värde som uppgifterna i målet ska tillmätas.
Save where the clear sense of the evidence has been distorted, that appraisal does not therefore constitute a point of law which is subject as such to review by the Court of Justice (see, inter alia, Case C-185/95 P
Med förbehåll för det fall bevisningen har missuppfattats utgör denna bedömning således inte en rättsfråga som i sig är underställd domstolens prövning i mål om överklagande (se bland annat dom av den 17 december 1998 i mål C-185/95 P, Baustahlgewebe mot kommissionen, REG 1998, s. I-8417, punkterna 23 och 24, av den 6 april 2006 i mål
As regards the present case, as is apparent from, among other things, paragraph 22 of this judgment and contrary to what Impala contends, the appellants do not, by their appeal, seek generally to call into question the findings of fact made by the Court of First Instance, as such.
I förevarande mål har klagandena, såsom framgår särskilt av punkt 22 ovan, och tvärtemot vad Impala har hävdat, inte avsett att genom sitt överklagande ifrågasätta förstainstansrättens bedömning av de faktiska omständigheterna i sig.
By contrast, they raise for the most part questions of law which can form a valid basis for an appeal.
De har däremot i huvudsak gjort gällande rättsfrågor som lagenligen kan vara föremål för ett överklagande.
Impala’s general plea of inadmissibility should therefore be rejected.
Impalas allmänna invändning om rättegångshinder ska således ogillas.
That being said, to the extent that Impala puts forward more detailed objections of inadmissibility in relation to a number of specific parts of the appeal, those objections fall to be addressed in the context of the grounds of appeal concerned.
I den mån Impala mer precist har gjort gällande att vissa särskilda delar i överklagandet inte kan tas upp till sakprövning, ska dessa påståenden behandlas inom ramen för prövningen av respektive grund.
The plea of inadmissibility based on the appellants having omitted to challenge a critical passage of the judgment under appeal
Invändning om rättegångshinder med hänvisning till att klagandena har underlåtit att ifrågasätta ett avgörande avsnitt i den överklagade domen