natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 10 of the regulation provides that the applicant for a subsidy is responsible for ensuring that the project is administered by its own project administration, in which all information to be verified is recorded at the right time, and also provides for supervision by the authorities.
I artikel 10 föreskrivs att den som ansöker om stöd skall tillse att projektet blir föremål för en separat administration genom att i god tid lämna samtliga uppgifter som måste kontrolleras och det föreskrivs även att förvaltningen skall genomföra kontroller.
Finally, Article 14 of the ESF Regulation provides that the amount of the subsidy is determined in accordance with the implementation of the project and Article 15 of the regulation provides for withdrawal of the subsidy if the conditions under which it was granted are not complied with.
Slutligen anges i artikel 14 att stödbeloppet skall betalas ut för genomförandet av projektet, och i artikel 15 stadgas att stödet skall upphävas om de villkor som är förenade med stödet inte iakttas.
In addition, Title 4.2 of the General Statute on administrative law (Algemene wet bestuursrecht, Stb.
För övrigt fastställs i rubrik 4.2 i den allmänna förvaltningslagen (Algemene wet bestuursrecht, Stb.
1995, No 315, hereinafter ‘AWB’) creates a legal framework for the grant, determination and recovery of subsidies.
1995, nr 315) (nedan kallad Awb) en rättslig ram för beviljande, utbetalning och återkrav av stöden.
Under that measure, the rules on subsidies are divided into stages, namely, the grant and the determination.
Enligt denna lag omfattar stödsystemet två faser, nämligen beviljande och utbetalning.
The decision to grant the subsidy must be adopted before the subsidised activity commences.
Beslutet avseende beviljande av stödet utgör det inledande beslut som föregår inledandet av den verksamhet som stödet avser.
The decision entitles the applicant to finance in order to carry out the subsidised activity in accordance with any obligations that may have been imposed upon him.
Genom detta beslut erhåller den som ansöker om ett stöd en rätt till ekonomiska medel för fullgörandet av det projekt som omfattas av stödet, förutsatt att han iakttar de skyligheter som eventuellt åvilar honom. Om verksamheten fullgörs och sökanden
It thus incurs a financial obligation right from that stage of the procedure.
Nämnda organ är följaktligen bundet av ett ekonomiskt åtagande från och med denna fas av förfarandet.
The provisions of the AWB concerning the determination and recovery of subsidies are as follows:
De bestämmelser i Awb som avser utbetalning och krav på återbetalning av stöd lyder som följer:
Where an order determining a subsidy is issued, the administrative authority shall determine the subsidy in accordance with the subsidy granted.
Om ett beslut att bevilja stöd har antagits skall förvaltningsorganet fastställa stödbeloppet till det belopp som angetts i beslutet att bevilja stöd.
The subsidy may be determined at a lower level where: a. the activities in respect of which the subsidy was granted have not, or not fully, occurred; b. the subsidy recipient has failed to fulfil the obligations attached to the subsidy;
Stödbeloppet kan nedsättas om a. den verksamhet för vilken stödet har beviljats helt eller delvis inte har genomförts, b. stödmottagaren inte har uppfyllt de skyldigheter som är knutna till stödet,
VERENIGING NATIONAAL OVERLEGORGAAN SOCIALE WERKVOORZIENING AND OTHERS c. the subsidy recipient has provided incorrect or incomplete information and the provision of correct or complete information would have resulted in a different decision in response to the application for the grant of a subsidy, or d. the subsidy granted was otherwise incorrect and the subsidy recipient was, or ought to have been, aware thereof.
c. stödmottagaren har lämnat felaktiga eller ofullständiga uppgifter och lämnandet av korrekta eller fullständiga uppgifter skulle ha lett till ett annat beslut avseende ansökan om stöd, eller d. det av något annat skäl var fel att bevilja stödet och stödmottagaren kände till eller borde ha känt till detta.
(a) there are facts or circumstances of which it could not reasonably have been aware at the time the subsidy was determined and which would have resulted in a lower subsidy being determined than that in the order on the granting of the subsidy;
Förvaltningsorganet kan upphäva ett beslut om att fastställa stöd eller ändra detta till nackdel för stödmottagaren a. på grundval av omständigheter som förvaltningsorganet rimligtvis inte kunde ha känt till vid fastställandet och som skulle ha föranlett att ett lägre stödbelopp hade fastställts än det belopp som anges i beslutet om att bevilja stödet, b. om beslutet att fastställa stödet var felaktigt och stödmottagaren kände till eller borde ha känt till detta, eller
Save as otherwise provided, withdrawal or alteration has effect retroactively to the date on which the subsidy was determined.
Upphävandet av beslutet har retroaktiv verkan till den tidpunkt då stödet fastställdes, såvida annat inte beslutas.
The decision determining the subsidy may not be withdrawn or altered to the detriment of the recipient once five years have elapsed from the date on which the decision was made known or, in the case referred to in paragraph 1(c), from the date of the infringement of the obligation or the date on which that obligation should have been fulfilled.
Beslutet om fastställande av stödet kan inte längre upphävas eller ändras till nackdel för stödmottagaren när fem år förflutit från och med den dag då beslutet meddelades eller, i det fall som avses i 1 c, från och med den dag då skyldigheten åsidosattes eller den dag då denna skyldighet skulle ha verkställts.
Any amounts of subsidy or advances unduly paid may be recovered in so far as five years have not elapsed from the day on which the subsidy was fixed or an act as referred to in paragraph 1(c) of Article 4.49 took place.
Felaktigt utbetalade stödbelopp och förskott kan återkrävas inom fem år från den dag stödet fastställdes, respektive från den dag då den omständighet som avses i artikel 4.49.1 c inträffade.
The facts at issue in the main proceedings, as they appear in the national court’s decision, are as follows.
De omständigheter som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, sådana de framgår av besluten om hänskjutande, är följande:
Case C­383/06
Mål C-383/06
In the course of 1998, the Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening applied for a subsidy for a project entitled ‘Training of sheltered employment partners’ in the framework of the ESF’s apprenticeship and training programmes.
Under år 1998 ansökte Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening om ett stöd för ett projekt med beteckningen ”Utbildning av SW-medarbe-tare” inom ramen för FSE-skolning och FSE-utbildning.
That project was provided for in Annex 1 to the ESF Regulation, which deals with the return to the labour market by providing training for unemployed persons who were excluded from it.
Detta projekt omfattades av bilaga 1 till ESF Regeling som avser tillhandahållande av en utbildning som syftar till att arbetslösa personer som befinner sig långt från arbetsmarknaden skall återetablera sig på denna.
By decision of 8 December 1998 the Directorate General granted subsidies of a maximum of NLG 3 000 000 for 1998 and of a maximum of NLG 4 140 849 for 1999.
Genom beslut av den 8 december 1998 beviljade därför centralstyrelsen ett stöd på högst 3 000 000 NLG för år 1998 och ett stöd på högst 4 140 849 NLG för år 1999.
By decision of 3 December 1999, the amount of the subsidy for 1999 was amended and increased to NLG 6 686 850.
I beslut av den 3 december 1999 ändrades stödbeloppet för år 1999 varvid det höjdes till 6 686 850 NLG.
Finally, by decision of 16 June 2000, the amount of the subsidy was fixed at NLG 2 900 000 for 1999 and at NLG 3 786 850 for 2000 on the basis that the activities for which the subsidy had been granted continued during 2000.
Slutligen fastställdes i beslut av den 16 juni 2000 stödbeloppen till 2 900 000 NLG för år 1999 och till 3 786 850 NLG för år 2000 med hänvisning till att den verksamhet som omfattas av stödet även hade bedrivits under år 2000.
The three decisions specified that the subsidies were granted subject to an obligation to implement the abovementioned project in accordance with the application and in compliance with the rules laid down in the ESF Regulation.
I de tre besluten preciserades att beviljandet av stöden var förenade med skyldigheten att genomföra ovannämnda projekt i enlighet med ansökan och med iakttagande av föreskrifterna i ESF Regeling.
By decision of 28 January 2002, adopted on the basis of Article 4.46(2) of the AWB, the Ministry determined the subsidy in respect of the years 1998, 1999 and 2000 at zero and claimed back the amount of NLG 6 434 469.80.
I beslut av den 28 januari 2002 som fattades på grundval av artikel 4:46 punkt 2 Awb fastställde ministeriet stöden för år 1998, 1999 och 2000 till 0 NLG och krävde återbetalning av ett belopp på 6 434 469,80 NLG.
The Ministry considered that no precise and consistent final declaration summarising the data for 1998, 1999 and 2000 had been submitted, contrary to Article 11(2) of the ESF Regulation.
Enligt ministeriet hade det inte getts in någon exakt och överensstämmande slutredovisning med sammanställning av uppgifter för åren 1998, 1999 och 2000, vilket var i strid med bestämmelserna i artikel 11.2 i ESF Regeling.
Moreover, no summary of the effects of the activity carried out had been made, contrary to the rules laid down in that regulation.
Dessutom saknades en sammanställning över verkningarna av projektet, något som även det stred mot bestämmelserna i nämnda förordning.
Finally, the Ministry considered that the project was not directed at the movement from sheltered employment to the normal labour market, contrary to the terms of the application for the subsidy, and that the
Slutligen fann ministeriet att projektet inte avsåg en övergång från det sociala
The Ministry declared unfounded the complaint lodged by Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening against the decision of 28 January 2002.
Ministeriet slog fast att Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening saknade grund för sin begäran om omprövning av beslutet av den 28 januari 2002.
The Ministry indicated, in particular, that the failure to fulfil the obligation to implement the project in accordance with the application was not rectified by the subsequent regularisation of the rules relating to form.
Ministeriet angav bland annat att underlåtenheten att iaktta skyldigheten att genomföra projektet i enlighet med ansökan inte kunde läkas i efterhand som om det rört sig om ett formfel.
Since the appeal lodged against that decision was dismissed by the Rechtbank te’s-Gravenhage (The Hague District Court), Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening lodged an appeal with the court making the reference.
Omprövningsbeslutet överklagades till Rechtbank te’sGravenhage som ogillade talan, varpå Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening överklagade domen till den hänskjutande domstolen.
The Raad van State states that, under Article 4.46 of the AWB, the administrative authority ascertains, generally at the time that the subsidy is determined, whether the subsidised activity has been correctly carried out and whether the obligations linked to the subsidy have been fulfilled.
Raad van State har uppgivit att förvaltningsorganet med tillämpning av artikel 4:46 Awb kontrollerar huruvida den verksamhet för vilken stödet beviljats bedrivs korrekt och huruvida de skyldigheter som stödet är förenat med iakttas. Kontrollen sker vanligtvis sker under den fas då stöden betalas ut.
In the case of subsidies granted under the ESF Regulation, the national court considers that Article 4.46(2) of the AWB does not give the administrative authority any discretion and that the subsidy must be determined at zero if it appears that the provisions of the ESF Regulation have not been complied with.
När det gäller de stöd som beviljats inom ramen för ESF Regeling anser Raad van State att artikel 4:46 punkt 2 Awb inte ger förvaltningsorganet något handlingsutrymme och att stödet skall nedsättas till 0 NLG om det visar sig att föreskrifterna i ESF Regeling inte har iakttagits.
The Raad van State considers that that is so in this case because the objective set out in the project has not been achieved.
Raad van State bedömer att detta är fallet i förevarande mål eftersom det angivna målet för projektet aldrig uppnåddes.
However, the national court considers that Article 4.46 of the AWB merely authorises determination of the subsidy and not the recovery of an amount already paid.
Enligt den hänskjutande domstolen tillåter emellertid artikel 4:46 Awb endast utbetalning och nedsättning av stöd men inte att ett redan utbetalat belopp återkrävs.
Similarly, it considers that only Article 4.57 of the AWB permits such recovery by conferring on the administrative authority which is to do so a discretionary power in that regard, and therefore, a discretion to balance the interests of the administration and the recipient of the subsidy.
Den är också av den uppfattningen att endast artikel 4:57 Awb tillåter ett sådant återkrav genom att det förvaltningsorgan som återkräver stödet tilldelas en befogenhet att göra en skönsmässig bedömning för detta ändamål och alltså ett handlingsutrymme för att väga förvaltningens och stödmottagarens intressen mot varandra.
However, in the view of the Raad van State, no rule of national law prohibits the decision fixing the subsidy at zero and the decision recovering amounts already paid from being incorporated into a single decision. The
Enligt Raad van State finns emellertid inga bestämmelser i nationell rätt som förbjuder att beslutet om nedsättning av stödet till 0 NLG och beslutet om återkrav
It concludes that in the light of the national law principle of the protection of legitimate expectations, the Ministry should not have sought to claim back the unduly paid amounts in full and that, consequently, in the present case, national law provides no basis for recovery.
Nämnda domstol drar härav slutsatsen att ministeriet med hänsyn till principen i nationell rätt om skydd för berättigade förväntningar borde ha avstått från att återkräva hela stödet och, följaktligen, att den inhemska rättsordningen inte i det aktuella fallet ger något stöd för ett återkrav.
The Raad van State considers that there has been negligence within the meaning of Article 23(1) of Regulation No 4253/88.
Enligt Raad van State rör det sig emellertid om en försummelse i den mening som avses i artikel 23.1 i förordning nr 4253/88.
After noting that the Kingdom of the Netherlands has adopted no measure to recover amounts lost within the meaning of Article 23(1), the national court states that it is uncertain whether that provision of Community law confers a direct power on a Member State or an administrative authority to recover such losses.
Efter att ha konstaterat att Konungariket Nederländerna inte vidtagit några åtgärder för att återkräva medel som förlorats i den mening som avses i artikel 23.1, frågade sig nämnda domstol om denna gemenskapsrättsliga bestämmelse kan ge direkt behörighet för medlemsstaten eller ett förvaltningsorgan att återkräva nämnda medel.
In addition, it is uncertain whether the principle of the protection of legitimate expectations in national law can go further than the same principle as understood in Community law.
Den hänskjutande domstolen ansåg det även vara oklart huruvida principen om skydd för berättigade förväntningar i den mening som avses i den nationella rätten kan gå längre än samma princip i dess gemenskapsrättsliga tappning.
Case C­384/06
Mål C-384/06
In 1998, Gemeente Rotterdam applied for a subsidy for a training project under the ESF Regulation.
Under år 1998 ansökte Gemeente Rotterdam om ett stöd för utbildning enligt ESF Regeling.
A subsidy of NLG 483 108 was granted and was subject to an obligation that the project be administered by its own project administration.
Stödet beviljades med ett belopp på 483 108 NLG och villkorades av ett krav på att projektet skulle omfattas av en separat administration.
By decision of 28 May 1999, the subsidy for 1998 was determined in the amount of NLG 122 612.81, subject to the condition that the project was administered in accordance with the provisions of the ESF Regulation. Gemeente Rotterdam lodged
Genom beslut av den 28 maj 1999 betalades stödet för år 1998 ut med ett belopp på 122 612,81 NLG, dock med det villkoret att administrationen för projektet måste uppfylla kraven enligt föreskrifterna i ESF Regeling.
The Ministry declared unfounded the complaint lodged by Gemeente Rotterdam against the decisions of 28 May 1999 and 18 July 2001.
Ministeriet slog fast att Gemeente Rotterdams begäran om omprövning av besluten av den 28 maj 1999 och av den 18 juli 2001 inte föranledde någon ändring.
Since the appeal against the latter decision was dismissed by the Rechtbank te Rotterdam, Gemeente Rotterdam appealed to the court making the reference.
Sistnämnda omprövningsbeslut överklagades till Rechtbank te Rotterdam som ogillade talan, varpå domen överklagades till den hänskjutande domstolen.
The Raad van State considers, first, that the determination of the subsidy cannot be conditional and that failure to fulfil such a condition cannot constitute the basis for the withdrawal.
Enligt Raad van State kunde för det första utbetalningen av stödet inte förenas med några villkor och underlåtenheten att iaktta villkoret i fråga kunde inte utgöra grund för det upphävande som skett.
Secondly, it finds that Gemeente Rotterdam did not have the project administered by its own project administration, as required by the provisions of the ESF Regulation.
Den har för det andra konstaterat att Gemeente Rotterdam inte underställde projektet någon separat administration enligt föreskrifterna i ESF Regeling.
The national court considers that the administration deliberately failed to carry out close supervision and considers, consequently, that there are no facts or circumstances of which the Ministry was unaware before it adopted the decision determining the subsidy within the meaning of Article 4.49(1)(a) of the AWB.
Den hänskjutande domstolen har konstaterat att förvaltningen avsiktligen underlät att genomföra några fördjupade kontroller och den har till följd härav slutit sig till att det inte föreligger några fakta eller omständigheter som förvaltningen inte kände till innan den fattade beslutet om att betala ut eller nedsätta stödet i den mening som avses i artikel 4:49 punkt 1a Awb.
The Raad van State considers that the withdrawal decision cannot therefore be based on Article 4.49(1)(a) of the AWB nor on any of the other cases falling under paragraph 1 of that article.
Enligt Raad van State kunde alltså inte beslutet om upphävande grundas på bestämmelserna i artikel 4:49 punkt 1a Awb eller på något annat av de fall som anges i punkt 1 i denna artikel.
Case C­385/06
Mål C-385/06
In the course of 1998, Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant applied for a subsidy under the ESF Regulation for a project for the integration of the longterm unemployed.
Under år 1998 ansökte Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant om ett stöd enligt ESF Regeling för ett projekt i syfte att långtidsarbetslösa personer skall komma in på arbetsmarknaden igen.
A subsidy was granted in the amount of NLG 410 772 and was
Stödet beviljades med ett belopp på 410 772 NLG och var förenat med en skyldighet att projektet skulle omfattas av en
The Directorate General also claimed back the amounts already paid.
Centralstyrelsen krävde dessutom att redan utbetalda belopp skulle återbetalas.
By decision of 23 November 2001, the Directorate General dismissed as unfounded the complaint lodged by Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant, although it stated that the decision to determine the subsidy at zero was no longer based on Article 4.46 of the AWB but on Article 4.49 thereof.
I beslut av den 23 november 2001 valde centralstyrelsen efter omprövning på begäran av Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant att stå fast vid sitt tidigare beslut, med det tillägget att beslutet att nedsätta stödet till 0 NLG hädanefter grundades på artikel 4:49 Awb och inte på artikel 4:46 i den lagen.
The decision of 23 November 2001 is based on the fact that, at the date of the decision of 22 July 1999, the Directorate General was unaware that the rules in the ESF Regulation had not been complied with.
Beslutet av den 23 november 2001 motiverades med att centralstyrelsen inte per den 22 juli 1999 kände till att reglerna i ESF Regeling hade åsidosatts.
Since the appeal against the decision of 23 November 2001 was dismissed by the Rechtbank Breda, Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant appealed to the court making the reference.
Efter det att ett överklagande av beslutet av den 23 november 2001 ogillats av Rechtbank Breda, överklagade Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant domen till den hänskjutande domstolen.
However, that court considers that the Directorate General could not have been unaware that the abovementioned obligation had not been fulfilled at the time of the determination decision.
Enligt nämnda domstol kunde centralstyrelsen emellertid inte ha undgått att vid tidpunkten för beslutet att betala ut stödet känna till underlåtenheten att iaktta denna skyldighet.
In fact, the Directorate General deliberately determined the subsidy without examining the documents supplied by Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant.
Centralstyrelsen betalade nämligen avsiktligen ut stödet utan att kontrollera de handlingar som Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant tillhandahållit.
The Raad van State concludes that the Directorate General cannot base its withdrawal decision either on one of the cases referred to in Article 4.49 of the AWB or on Article 15 of the ESF Regulation.
Raad van State har av detta dragit slutsatsen att centralstyrelsen inte kunde grunda sitt beslut om upphävande vare sig på något av de fall som avses i artikel 4:49 Awb, eller på artikel 15 i ESF Regeling.
Consequently, it considers that national law does not contain any basis for withdrawing the subsidy after it had been determined.
Enligt nämnda domstol fanns därmed ingen möjlighet enligt nationell rätt att upphäva stödet efter det att det betalats ut.
Those limitations on recovery laid down in national law flow from the domestic law principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations.
Dessa begränsningar som den nationella rätten innebär för möjligheterna att återkräva stöd följer av principerna i nationell rätt om rättssäkerhet och skydd för berättigade förväntningar.
However, the Raad van State considers failure to comply with the rules in the ESF Regulation constitutes negligence within the meaning of Article 23(1) of Regulation No 4253/88.
Raad van State anser emellertid att underlåtenheten att iaktta reglerna i ESF Regeling utgör en försummelse i den mening som avses i artikel 23.1 i förordning nr 4253/88.
That court also points out that the Kingdom of the Netherlands has
Den har också påpekat att Konungariket Nederländerna inte vidtagit någon åtgärd
The national court is unsure, on the one hand, whether a Member State can derive a power directly from the abovementioned Community regulation and, on the other, whether any such power permits a Member State or one of its administrative authorities to recover amounts already paid.
Enligt nämnda domstol är frågan dels huruvida denna medlemsstat har direkt behörighet enligt denna gemenskapsförordning, dels huruvida den eventuella behörighet som förlänas möjliggör för medlemsstaten eller något av dess förvaltningsorgan att återkräva redan utbetalda medel.
Finally, it is unsure as to whether the principle of the protection of legitimate expectations in national law can go further that the same principle in Community law.
Raad van State anser slutligen att det är oklart huruvida principen om skydd för berättigade förväntningar i den nationella rätten kan gå längre än samma princip i dess gemenskapsrättsliga tappning.