natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Max Weber showed that democracy and parliamentarianism are not identical and that parliamentary structures do not on their own guarantee democratic substance. Weber. 'Parlamentarisierung und Demokratisierung', in Kluxen (pub.), Parlamentarismus. 27, ( 1969).
Redan Max Weber har visat att demokrati och parlamentarism inte är identiska begrepp och att parlamentariska strukturer i sig inte nödvändigtvis är någon garanti för demokrati - Weher Parlamentarisierung und Demokratisierung, i: Kluxen (utg.). Parlamentarismus. 27. (1969).
'A political system can (...) ensure that its decisions are always taken as binding; [...]
"Ett politiskt system kan [...] säkerställa att de beslut som fattas genomgående kommer att betraktas som bindande; [...].
This by no means requires universal consensus, or total standardisation or politicisation of society. _BAR_... _BAR_ Such a system has a good chance, as it exploits its own decisionmaking opportunities, to change public expectations.
För detta krävs inte något allmänt samförstånd, någon fullständig likriktning eller någon total politisering av samhället [...]. Genom att uttnyltja egna beslutsmöjligheter finns det i ett sådant system goda möjligheter att förändra omvärldens förväntningar.
Community law; only the latter two concern the implementation phase.
acceptans i hög grad påverkas av faktorer som deltagande, öppenhet och effektivitet.
These three factors also have the advantage that, on the one hand, they are considered to exhibit deficits and, on the other hand, that they are measurable.
De tre faktorerna har dessutom fördelen att de å ena sidan uppvisar brister och att de å andra sidan är mätbara.
These factors do not necessarily go hand in hand''.
De går inte nödvändigtvis hand i hand C).
This dissertation concentrates on the implementation process; within the trio of legitimacy factors referred to above it concentrates on efficiency in relation to the implementation phase.
Avhandlingens tyngdpunkt ligger på genomförandeprocessen, och vad gäller de tre nämnda legitimitetsfaktorerna är den koncentrerad till effektiviteten i genomförandefasen.
The weighting of legitimacy factors in the framework of the complex system of the European Union is necessarily different from that in the Member States; there would moreover be no point in using an (ideal) state model as a basis and point of comparison.
Legitimitetsfaktorerna har med nödvändighet en helt annan betydelse inom EU:s komplexa system än i medlemsstaterna, och det skulle inte heller vara meningsfullt eller ändamålsenligt att utgå ifrån eller jämföra med en (idealtypisk) statsmodell.
The weighting of the legitimacy factors can be undertaken in accordance with a mobile system '".
Legitimitetsfaktorernas betydelse kan ses mot bakgrund av ett flexibelt system("').
In such a system a minus rating for one factor must be balanced by a plus in another area.
I ett sådant system måste ett minus för en faktor vägas upp av ett plus på ett annat område.
The last two intergovernmental conferences (Amsterdam and Nice) have highlighted the limits to improvement in the fields of participation and transparency.
De båda senaste regeringskonferenserna (Amsterdam och Nice) har synliggjort gränserna för förbättringar när det gäller deltagande och insyn.
Expectations of an operational single market are high and will rise still further with the introduction of the euro.
Förväntningarna på en fungerande inre marknad är höga och kommer att stiga ännu mer när euron tas i bruk.
At the current stage of integration efficiency therefore (still) seems to be the decisive factor in determining the legitimacy of European integration.
Effektiviteten verkar därför (fortfarande) vara den avgörande faktorn för den europeiska integrationens legitimitet.
Whilst in Germany there is a long tradition of debate on the issue of the federal state and integration (a classic expression of this is Ipsen's concept of the Community's "countryblindness""), the focus of attention has been mainly on structures for participation and influence ':or on reform of the federal state ".
Aven om diskussionen om förbundsstats- och integrationsproblematiken har en lång tradition i Tyskland (Ipsens formulering om gemenskapens delstatsblindhet(") kan i detta sammanhang närmast betraktas som klassisk), har uppmärksamheten ändå i huvudsak koncentrerats till deltagande- eller inflytandestrukturerna('-) och till en förbundsstatsreform('■').
There does however seem to be a degree of "blindness" with regard to the implementation of Community law in federal states.
En viss "blindhet" verkar dock föreligga när det gäller genomförandet av gemenskapsrätten i förbundsstater.
In federal systems the federal Länder regions are closely involved in implementation.
I federala system är delstaterna eller regionerna i hög grad delaktiga i genomförandet.
This increases the likelihood of unequal implementation.
Sannolikheten för att genomförandet skall bli ojämnt är därför stor.
Federal systems of government therefore constitute a challenge for European integration, even in the implementation phase.
Federala statssystem utgör därmed en utmaning för den europeiska integrationen även under genomförandefasen.
This paper highlights the connection between participation in the decisionmaking phase of European legislation and subsequent implementation.
I denna avhandling betonas sambandet mellan deltagande i den europeiska lagstiftningsprocessens beslutsfas och den därpå följande genomförandefasen.
The dividing line between the two phases proves to be a narrow one.
Det framkommer då att gränslinjen mellan dessa båda faser är tunn.
This hypothesis is developed and illustrated in the light of the conflict over the 'television without frontiers' directive.
Denna fråga utvecklas och belyses mot bakgrund av den konflikt som uppkom i samband med direktivet om television utan gränser.
Community and national instruments are analysed in terms of implementation deficits.
Såväl gemenskapsinstrument som nationella instrument analyseras i anslutning till brister i genomförandet.
The structural boundaries of national instruments are highlighted.
De nationella instrumentens strukturella gränser påvisas.
From this it follows that greater account has to be taken of Community instruments.
Av detta framkommer att man måste ta större hänsyn till gemenskapsinstrumenten.
A further possible development of the law would be to balance the proposed right of the regions to bring an action before the Court in the event of a breach of the Treaty with the right to bring an action against the regions themselves on the same grounds.
Som en rättspolitisk utvecklingspotential bör den möjlighet regionerna önskar få att väcka talan genom en process om fördragsbrott även motsvaras av en möjlighet att väcka talan mot dessa i ett sådant förfarande.
Only if a balance is struck between rights and obligations will the desired objective be achieved: a result which preserves autonomy and is compatible with the Treaty, whilst strengthening the legitimacy which European integration needs.
Endast om det finns balans mellan rättigheter och skyldigheter kan det eftersträvade målet uppnås: Att komma fram till resultat som främjar autonomi samtidigt som de är förenliga med gemenskapens intressen, samt att förstärka den legitimitet som är nödvändig för den europeiska integrationen.
The opposite of efficiency and démocratisation can be taken as read.
Motsättningen mellan effektivitet och demokratisering kan anses vara välkänd. Se till exempel Manti, Repräsentation und Identität. 320IÏ. (1975); Stejfani. Zur Problematik von Effizienz. Transparenz und Partizipation, i: Stejfani futg.). Parlamentarismus ohne Transparenz. 17IT. ( 1973).
The frequent debate on reform of the Austrian federal systems took on renewed topicality in the context of accession. See Pochmarski. 'Noch einige Anmerkungen zur Bundesstaalsreform'. Journal für Rechtspolitik 1995. 29.
Den regelbundet återkommande debatten om en reform av den österrikiska federalismen fick förnyad aktualitet i samband med anslutningsfrågan. Jämför Pochmarski, Noch einige Anmerkungen zur Bundesstaatsreform, Journal für Rechtspolitik 1995. 29.
Basic considerations concerning the implementation of Community law in the federal state
Principer vid genomförandet av EG-rätten i förbundsstater
This chapter sets out the basic considerations concerning — the mainly national — implementation of Community law.
I detta kapitel behandlas principerna för genomförandet av gemenskapsrätten, något som i huvudsak är en fråga för medlemsstaterna. EG-domstolen har slagit fast att det står medlemsstaterna fritt att fördela de nationella befogenheterna som de finner lämpligt och att direktiv kan genomföras genom åtgärder som beslutas av regionala respektive lokala myndigheter.
The EU's implementation standards are illustrated by the judgment of the Irish Supreme Court in the Meager15 case.
Genomförandenormerna belyses mot bakgrund av domen i Irlands högsta domstol i Meager-falletC5).
In Ireland implementation takes place mainly in the form of legislation amending the law with only "negative parliamentary supervision" and the possibility of ex nunc abrogation.
I Irland sker genomförandet i huvudsak genom förordningar som ändrar lagstiftningen, och det förekommer endast en "negativ parlamentarisk kontroll" där ett eventuellt upphävande gäller ex nunc.
The virtual exclusion of national parliaments from the development phase of Community law and the implementation of directives by means of executive legislation are relevant to the questions of the legitimacy and public acceptance of Community law.
Såväl det faktum att de nationella parlamenten i hög grad utesluts från gemenskapsrättens utarbetandefas som att direktivens genomförande sker genom exekutivlagstiftning berör frågan om gemenskapsrättens legitimitet och acceptans.
The quasi "administrative role of national and regional parliaments is relevant both to the fundamental question of the separation of powers and to the relationship between Community and Member State.
Vidare berör de nationella och regionala parlamentens kvasi-administrativaC") roll - vid sidan av den grundläggande maktfördelningsfrågan - även förhållandet mellan gemenskapen och medlemsstaterna.
It would of course be wide off the mark to apply ideal concepts such as the separation of powers17, which even at national level are not fully realisable, to the Community15.
Visserligen förefaller det à ena sidan vara fel att förvänta sig att gemenskapen skall uppfylla idealtypiska föreställningar, exempelvis maktfördelningsprincipen ("), som har visat sig vara omöjliga att förverkliga fullt ut på nationell nivå(18).
On the other hand, a comparison should be drawn between the quasi- administrative role of parliaments in the downstream phase of the legislative process with their participation in the upstream process.
Å andra sidan måste man ställa parlamentens kvasi-administrativa roll i den nedåtriktade fasen mot deras deltagande i lagstiftningsprocessen i den uppåtriktade fasen.
The Meager case shows that, regardless of all the efficiency arguments, leaving implementation effectively to the executive and allowing the elected parliament only a negative supervisory power is highly problematic.
Meager-fallet visar att det, alla effektivitetsargument till trots, verkar vara synnerligen problematiskt att i realiteten överlåta genomförandet till de verkställande organen och att enbart tilldela de valda församlingarna en negativ kontrollbefogenhet.
Delegated legislation is necessary only within very narrow boundaries, e.g. as a result of European integration.
Delegerad lagstiftning kan endast krävas inom mycket snäva gränser - även i samband med den europeiska integrationen.
Ultimately, the administrative role of national parliaments in implementation would appear acceptable only if they had a meaningful share in the development of Community law.
De nationella parlamentens administrativa roll vid genomförandet verkar, när allt kommer omkring, endast vara motiverad när dessa ansvarar för en betydande andel av gemenskapsrättens tillkomst.
To set against the example of Ireland, with its practically non-existent parliamentary participation and mainly administrative implementation, is that of Member States with strong
Man kan jämföra Irland, där parlamentet praktiskt taget inte alls deltar, utan genomförandet i första hand sköts av förvaltningen, med medlemsstater som exempelv is Tyskland och Österrike, där parlamenten är mycket aktiva och lagstiftningen endast delegeras i begränsad omfattning.
Bernd-Christian Funk's statement that "in the long lerm the logical outcome of the current trend would be the end of the constitutional state" can, from this point of view, be fully supported. See Funk, 'Die Entwicklung des Verfassungsrechts', in Manti, Politik in Österreich, 706, 1992.
(1972): Del är svart att i detalj bedöma återverkningarna av gemenskapens organisations- och behörighelsmodell på de enskilda medlemsstaterna, i synnerhet som staterna själva inte lever upp till maktfördelningsidealet. Man kan ur denna synvinkel instämma i Bernd-Christian Funks konstaterade: "langfristiger Perspektive _BAR_isl_BAR_ das Ende des Verfasstingsstacites jedoch in der Logik der Entwicklung gelegen". Jämför Funk, Die Entwicklung des Verfassungsrechts, i: Manli. Politik in Österreich. 706. (1992).
parliamentary participation and limited delegated legislation — such as the Federal Republic of Germany and Austria. There are constitutional and legal arguments against a system which, as in Ireland, leaves integration law and thus also integration policy to the executive.
Författningsrättsliga och rättspolitiska argument talar mot en lösning som överlåter integrationsrätten och därigenom även integrationspolitiken till de verkställande organen, som fallet är i Irland.
The paper goes on to list the Community's minimum implementation standards: requirement for precision, legal clarity, publicity and legal protection, as well as the parallelism of the implementing act, all of which are developed on the basis of the European Court of Justice's case law.
Vidare presenteras gemenskapens minimivillkor beträffande genomförandenormer: Krav på tillförlitlighet, rättsklarhet, offentliggörande, rättssäkerhet samt på parallellitet i genomförandeakten utarbetas i anslutning till EG-domstolens rättsfall.
On this basis it is possible to assess individual cases to establish whether implementation by national bodies — and thus also by Länder or regions — has been satisfactory or not.
Med utgångspunkt i detta kan man i de enskilda fallen bedöma om medlemsstaterna - och därmed även delstaterna och regionerna - har utfört genomförandet på ett bristfälligt eller tillfredsställande sätt.
Implementation shortcomings — a constitutional problem
Genomförandebrister — ett konstitutionellt problem
In order to realise a constitution — and in this sense the Community treaties are a constitution — "standards must", as Konrad Hesse put it, "apply not only hypothetically but also in reality" ".
För att en författning skall kunna förverkligas - och i detta sammanhang utgör gemenskapsfördragen en författning - krävs det, som Konrad Hesse har konstaterat, att "regler inte bara har hypotetisk, utan reell giltighet"(").
In relation to the effective realisation of the single market, 1 January 1993 was merely the beginning of the process — all the more so in the light of each subsequent enlargement.
Framför allt för den inre marknadens förverkligande utgör den 1 januari 1993 endast inledningen på en process - och detta gäller naturligtvis i ännu högre grad för efterföljande utvidgningsprocesser.
The option of selective implementation therefore becomes a real challenge for integration.
Ett selektivt genomförande utgör därmed en verklig utmaning för integrationen.
This should on the one hand be distinguished from protective clauses: the protective clauses introduced by the Single European Act as compensation for the extension of majority voting in the Council are quite different in character from selective implementation.
Man måste skilja mellan selektivt genomförande och skyddsklausuler. De skyddsklausuler som infördes i samband med Europeiska enhetsakten som kompensatoriska åtgärder för de utvidgade möjligheterna till majoritetsbeslut i rådet har en helt annan karaktär än ett selektivt genomförande.
The derogations for economies with a low level of development contained in Article 15 of the EC Treaty and the integrated protective clause provided in Article 95(5) of the EC Treaty which is open to all Member States are a component of the Community legal act itself.
För det första är undantagsbestämmelserna för ekonomier med lägre utvecklingsnivå i enlighet med artikel 15 i EG-fördraget, och den integrerade skyddsklausul i artikel 95.5 som alla medlemsstater kan tillämpa, en beståndsdel i gemenskapsrätten.
They, like the individual protective clause laid down in Article 95(4) of the EC Treaty, are part of the process of the development of law itself.
För det andra gäller, liksom för den individuella skyddsklausulen i artikel 95.4 i EG-fördraget. att de omfattas av lagstiftningsprocessen.
Thus problems are highlighted during the development phase of the Community legal act.
Därigenom behandlas problemen redan under gemenskapsrättens utarbetandefas.
The measures adopted in application of the integrated protection clause of Article 95(5) of the EC Treaty are thus subject to a Community scrutiny procedure designed to prevent abuse.
De åtgärder som vidtas vid tillämpningen av den skyddsklausul som anges i artikel 95.5 i EG-fördraget skall underställas ett kontrollförfarande från gemenskapens sida för att förhindra missbruk.
The national provisions applied in application of Article 95(4) of the EC Treaty are subject to a Community approval procedure.
De nationella bestämmelser som skall tillämpas i enlighet med artikel 95.4 är i sin tur underställda ett tillståndsförfarande från gemenskapens sida.
In both cases involvement of the European Court of Justice is possible.
I båda fallen är det möjligt att vända sig till EG-domstolen.
The three provisions referred to above are all cases of the application of the concept of phased integration2".
I de tre behandlade bestämmelserna handlar det om att tillämpa flexibel integrering(2°).
Whilst as a pragmatic approach phased integration pursues the objective of progress on integration, it results however in disintegration.
Medan flexibel integrering som pragmatiskt koncept syftar till ytterligare framsteg när det gäller integration. leder ett flexibelt genomförande emellertid alltid till desintegration.
Whilst it may be the second best solution, it is from a Community point of view not an acceptable one.
Medan flexibel integrering kanske är den näst bästa lösningen, är ett flexibelt genomförande ur gemenskapsperspektiv alltid helt oacceptabelt.
A clear distinction must also be drawn between selective implementation and ultra vires acts and their consequences.
Man måste också göra en tydlig åtskillnad mellan selektivt genomförande och ultra vires-ekter och deras konsekvenser.
In its Maastricht judgment the Federal Constitutional Court described the situation with regard to ultra vires acts by Community institutions as follows: if European bodies or institutions were to implement or develop the Union Treaty in a way which was incompatible with the Treaty as implemented in German law, the resulting legal acts would not
I sin Maastrichtdom definierade den tyska författningsdomstolen gemenskaps-institutionernas ultra vires-aktex på följande sätt: Om europeiska institutioner eller organ skulle behandla eller utveckla EG-fördraget på ett sätt som inte har täckning i fördraget, enligt den tyska samtyckeslagen, har de rättsakter som därvid utarbetats ingen bindande verkan
The German state bodies would, for constitutional reasons, be prevented from enforcing those legal acts in Germany.
Tyska statliga organ skulle av författningsrättsliga skäl vara förhindrade att tillämpa dessa rättsakter i Tyskland(:l).
The Federal Constitutional Court ruled that the decision as to whether ultra vires acts have been carried out lay within its exclusive jurisdiction.
Författningsdomstolen fastslog att det endast tillkom den själv att avgöra om sådana ultra Wres-akter föreligger.
Whilst in the case of suspected ultra vires acts there may be dispute as to whether only the European Court of Justice is empowered to declare the action null and void in the context of an action under Article 230 of the EC Treaty, or whether national constitutional courts" or even other national bodies are entitled not to apply the legal act, this question does not arise in the case of selective implementation.
När det gäller påstådda ultra viresakter kan det diskuteras om det enbart är EG-domstolen som har rätt att förklara en åtgärd i samband med ett förfarande enligt artikel 230 i EG-fördraget för ogiltig, eller om även nationella författningsdomstolar(-) eller andra medlemssatsorgan har rätt att lämna akten utan avseende, men när det gäller selektivt genomförande är detta inte fallet.
Selective implementation is the "new challenge of compliance"21 or "safety net"24 by which the negotiating phase is extended.
Selektivt genomförande är en "new challenge of compliance"(25), eller ett "safety net"(24) som innebär en funktionell förlängning av förhandlingsfasen.
Extending this period for as long as possible can consequently be interpreted as maximising the benefit.
I enlighet med detta kan man tolka ett så långvarigt bibehållande av detta tillstånd som möjligt som nyttomaximering.
The new challenge of selective implementation gives rise to sanctions, Community standards (the financial sanctions of Article 228 of the EC Treaty; Francovich judgment; sanctions under Article 280 of the EC Treaty) and participation in decisionmaking by the Member States and regions.
Denna "nya utmaning" genom selektivt genomförande ställs sedan dels mot sanktionering av gemenskapsnonnerna (ekonomiska sanktionerenligt artikel 228 i EG-fördraget; Francovich-målet; straff enligt artikel 280 i EG-fördraget). dels mot medlemsstaternas och regionernas deltagande i beslutsprocessen.
It may be concluded that participation in policymaking — regardless of the extent to which the outcome is influenced — excludes the possibility of invoking technical difficulties (in the broader sense).
Man kan konstatera att ett deltagande i den politiska utformningsprocessen, oavsett inflytande på slutresultaten, utesluter möjligheten att åberopa tekniska svårigheter (i vid bemärkelse).
If there are political or (real) technical difficulties, these have to be highlighted during the policymaking phase. Moreover, they must be contained in the Community legal act itself or in a national standard confirmed by the Commission.
Om det föreligger politiska eller (reella) tekniska problem måste dessa lyftas fram under den politiska utvecklingsprocessen, och dessutom måste de behandlas i gemenskapens rättsakt eller i en av kommissionen godkänd nationell bestämmelse.
They are to be allocated to the legislative phase and not the implementation phase.
De hör hemma i lagstiftningsfasen, inte i genomförandefasen.
The paper analyses the extent to which vital interests and fundamental constitutional principles must be taken into account during the process of drawing up Community law.
Frågan om i vilken utsträckning man måste ta hänsyn till vitala intressen och grundläggande författningsprinciper under gemenskapsrättens tillkomstfas analyseras.
If Community legislation fails to take account of the core area of a national constitutional principle, the same applies in relation to the consequences as in the case of ultra vires acts; such acts must, however, be complied with by state bodies until their inapplicability or nullity have been established in legal proceedings.
Om man inte har beaktat en central nationell författningsprincip i samband med gemenskapslagstiftningens utarbetande blir konsekvenserna desamma som de som beskrivits för ultra vires-akler. Sådana akter skall emellertid beaktas av de statliga myndigheterna till dess att det i ett rättsligt förfarande har fastslagits att de inte är tillämpliga, eller att de är ogiltiga.