natgillin/translations-raw huggingface dataset:
the German seaports, it has consistently been held that an association formed for the protection of the collective interests of a category of persons cannot be considered to be individually concerned, for the purposes of the fourth paragraph of Article 173 of the Treaty, by a measure affecting the general interests of that category, and is therefore not entitled to bring an action for annulment on behalf of its members where the latter cannot do so individually.
("tie agreements") — Möjlighet för en av parterna i ett sådant avtal att åberopa artikel 85 i EG-fördraget (nu artikel 81 EG) inom ramen för en skadeståndstalan vid en nationell domstol
Furthermore, the action brought by those associations cannot be regarded as admissible within the meaning of the judgments in Joined Cases 67/85, 68/85 and 70/85 Van der Kooy and Others ν Commission [1988] ECR 219 and Case C-313/90 CIRFS and Others ν Commission [1993] ECR 1-1125.
Fördragsbrott — Artikel 48 i EG-fördraget (nu artikel 39 EG) — Erkännande av rättigheter som förvärvats av tidigare lektorer i utländska språk
However, UVHH and ZDS have not demonstrated that they have such status.
Översättningen finns ännu inte tillgänglig på svenska.
With regard to the point made by the applicants that the present action is the only legal remedy available to them in order to challenge the aids at issue, that is also irrelevant.
Översättningen finns ännu inte tillgänglig på svenska.
The Court:
Mål C-84/00
Orders the applicants to bear their own costs and those incurred by the Commission.'
Fördragsbrott — Artikel 30 i EG-fördraget (nu artikel 28 EG i ändrad lydelse) — Nationellt förbud mot saluföring av från andra medlemsstater härrörande "999 promille" -haltiga ädelmetallarbeten
Community law does not preclude a rule of national law which provides that courts should not allow a person to plead and/or rely on his own illegal actions as a necessary step to recovery of damages, provided that it is established that this person bears more than negligible responsibility for the distortion of competition. The responsibility borne is negligible if the party is in a weaker position than the other party such that it was not genuinely free to choose the terms of the contract.'
1) disciplinpåföljd avseende nedflyttning — Överskridande av de tidsfrister som i artikel 7 i bilaga IX till tjänsteföreskrifterna föreskrivs för disciplinnämndens yttrande och tillsättningsmyndighetens beslut fastställa att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 30 i EG-fördraget (nu artikel 28 EG i ändrad lydelse), genom att inte tillåta att ädelmetallarbeten härrörande från andra medlemsstater som anges ha en halt på 999 promille saluförs i Frankrike, och
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 22 March 2001.
Generaladvokaten F.G. Jacobs har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 22 mars 2001.
Not available
förplikta Republiken Frankrike att ersätta rättegångskostnaderna.
Case C-270/99 Ρ Ζ ν European Parliament
Mål C-270/99 Ρ Ζ mot Europaparlamentet att ersätta
Appeal against the judgment delivered on 4 May 1999 in Case T-242/97, by which the Court of First Instance dismissed an action for annulment of a disciplinary measure downgrading the appellant — Non-compliance with the time-limits laid down in Article 7 of Annex IX to the Staff Regulations of officials for delivery of a reasoned opinion by the Disciplinary Board and for the adoption of a decision by the appointing authority
Överklagande av domen av den 4 maj 1999 i mål T-242/97genom vilken förstainstansrätten har ogillat en talan om ogiltigförklaring av en
Original version: French Completed on 13.06.2001 Catalogue No: QD-AC-Ol-009-EN-C
Originalspråk: franska Pressläggning den 30 mars 2001 Katalognr QD-AC-Ol-009-SV-C
Week of 26 to 30 March and 2 to 6 April 2001 n° 10/01
Veckan den 26^30 mars och den 2—6 april 2001 nr 10/01
Case C-100/00 12 Commission of the European Communities v Italian Republic Approximation of laws
Mål C-100/00 12 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Italien Tillnärmning av lagstiftning
Case C-494/99 14 Commission of the European Communities v Hellenic Republic Transport
Mål C-163/99 Republiken Portugal mot Europeiska gemenskapernas kommission Konkurrens
Case C-123/00 Christina Bellamy v English Shop Wholesale
Mål C-123/00 15 Christina Bellamy mot English Shop Wholesale SA Fri rörlighet för varor
Case C-201/99
Förstainstansrätten
Case C-277/98 French Republic v Commission of the European Communities
Mål T-87/00 24 Bank für Arbeit und Wirtschaft AG mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån) Immaterialrätt
Case C-374/99 Kingdom of Spain v Commission of the European Communities
Mål C-374/99 Konungariket Spanien mot Europeiska gemenskapernas kommission
Commission of the European Communities ν Republic of Austria
Mål C-119/00 34 Europeiska gemenskapernas kommission mot Storhertigdömet Luxemburg
Case C-368/00 39 Commission of the European Communities ν Kingdom of Sweden
Mål C-473/99 33 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Österrike
Commission of the European Communities ν Aiolika Parka Siteias
Mål C-368/00 34 Europeiska gemenskapernas kommission mot Konungariket Sverige
Case C-111/00 40 Commission of the European Communities ν Republic of Austria
Mål C-269/99 35 Carl Kühne KG, Rieh.
Case C-493/99 41 Commission of the European Communities ν Federal Republic of Germany
Mål C-111/00 34 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Österrike
Case C-404/99 Commission of the European Communities ν French Republic Taxation
Mål C-404/99 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Frankrike Skatterätt
Sixth VAT Directive — Taxable amount
— Beskattningsunderlag
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Exclusion — Service charges) (Fifth Chamber) within two months from the date of its notification.
"Fördragsbrott — Sjätte mervärdesskattedirektivet Serveringsavgiftef (femte avdelningen) yttrandet vidta nödvändiga åtgärder för att rätta sig efter yttrandet.
No response was sent to the Commission by the French Government following the despatch of that reasoned opinion. In those circumstances, the Commission considered that the conditions for bringing proceedings before the Court under the second paragraph of Article 226 EC were satisfied, and therefore decided to bring the present action against the French Republic.
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 22 oktober 1999, väckt talan om fastställelse av att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 2.1 och 11 A 1 a i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 genom att tillåta att den "serveringsavgift" som vissa skattskyldiga tar ut, under vissa förutsättningar, undantas från beskattningsunderlaget för mervärdesskatt.
By application lodged at the Court Registry on 22 October 1999, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by authorising, under certain conditions, the exclusion from the taxable amount for the purposes of value added tax of the "service charges' claimed by certain taxable persons, the French Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 2(1) and HA(l)(a) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977.
Den franska regeringen svarade inte kommissionen till följd av det motiverade yttrandet. Eftersom kommissionen under dessa omständigheter ansåg att villkoren enligt artikel 226 andra stycket EG var uppfyllda, beslutade kommissionen att väcka förevarande talan mot Republiken Frankrike.
The pre-litigation procedure
Prövning i sak
The Commission claims in its application that, although Articles 266(l)(a) and 267-1 of the Code correctly transpose Articles 2(1) and HA(l)(a) of the Sixth Directive, that is not the case as regards the administrative concession confirmed by the 1976 instruction, which preserves a system of exemption from VAT that is contrary to Community law.
Kommissionen har i sin ansökan hävdat att även om artiklarna 2.1 och 11 A 1 a i sjätte direktivet på ett korrekt sätt har införlivats med nationell rätt genom artiklarna 266.1 a och 267-1 i allmänna skattelagen, medför undantaget enligt förvaltningspraxis, som har bekräftats av 1976 års instruktion, att en möjlighet att begära undantag från skyldigheten att erlägga mervärdesskatt behålls i strid med gemenskapsrätten.
The Commission took the view that the exemption from VAT resulting, with respect to service charges, from the administrative concession confirmed by the 1976 instruction was contrary to Articles 2(1) and HA(l)(a) of the Sixth Directive, and therefore communicated its complaints in that regard to the French Government by letter of 15 April 1998, requesting it to submit its observations within two months from receipt of that letter.
Eftersom kommissionen ansåg att förfarandet att undanta serveringsavgifter från mervärdesskatteplikt med stöd av den förvaltningspraxis som bekräftats genom 1976 års instruktion stred mot bestämmelserna i artiklarna 2.1 och 11A1 a i sjätte direktivet, framförde den i en skrivelse av den 15 april 1998 sina anmärkningar häremot till den franska regeringen, och anmodade den att inkomma med ett yttrande inom två månader från mottagandet av denna skrivelse.
On 17 November 1998 the Commission, having received no reply, issued a reasoned opinion calling upon the French Government to take the requisite measures to comply with that opinion
Då något svar inte erhölls, avgav kommissionen den 17 november 1998 ett motiverat yttrande och uppmanade Republiken Frankrike att inom två månader från delgivningen av det motiverade
In that regard, the Commission argues, first, that, according to settled case-law (see Case C-16/93 Tolsma and the cases cited therein), the taxable amount in respect of a supply of services is everything received by way of consideration for the service provided, and the taxable amount as defined in Article HA(l)(a) of the Sixth
Kommissionen har inledningsvis gjort gällande att det av domstolens fasta rättspraxis framgår (se dom av den 3 mars 1994 i mål C-16/93, Tolsma, punkt 13, och där nämnd rättspraxis) dels att beskattningsunderlaget för tillhandahållande av tjänster skall utgöras av allt som erhålls som motprestation för tjänsten, dels att
Government, the whole of the price paid by the customer constitutes in principle the taxable amount for VAT purposes of supplies made by undertakings, but it has been accepted, in relation to certain undertakings only, that the price element constituting remuneration for the service provided should not be liable to VAT.
Enligt den franska regeringen skall följaktligen det totalpris som kunderna betalar i princip utgöra beskattningsunderlaget för mervärdesskatt avseende utförda transaktioner, men för vissa företag har det godtagits att ersättningen för den personliga betjäningen inte omfattas av mervärdesskatteplikt.
In the Commission's view, a service charge undeniably forms an integral part of the total price paid by the customer for the service rendered by the supplier.
Den franska regeringen har tillagt att denna förvaltningspraxis är gammal och har sitt ursprung i ett ministeriebeslut av den 8 augusti 1923.
The French Government adds that the concession in question has been in existence for a long time, since it dates back to a ministerial decision of 8 August 1923.
Kommissionen anser det vara ostridigt att serveringsavgiften ingår i det totalpris som kunden erlägger som vederlag för den tjänst som har tillhandahållits.
It is clear that the system of exemption from VAT allowed by the French tax authorities in the context of an administrative concession which is confirmed by the 1976 instruction, and which derogates from the rules laid down by Articles 2(1) and HA(l)(a) of the Sixth Directive, does not fall within any of the situations covered by Article 11A(3) of that directive.
Domstolen konstaterar att den möjlighet att erhålla undantag från skyldigheten att betala mervärdesskatt som godtas av den franska skattemyndigheten, på grund av den förvaltningspraxis som har bekräftats genom 1976 års instruktion och som avviker från bestämmelserna i artiklarna 2.1 och 11 A 1 a i sjätte direktivet, omfattas inte av de undantag som anges i artikel 11 A 3 i detta direktiv.
The Commission states that its application is solely concerned with service charges, which are paid on a compulsory basis by the customer and the amount of which is determined in advance, and not with tips paid spontaneously and without compulsion by the customer to a given employee.
Kommissionen har preciserat att talan enbart avser den obligatoriska serveringsavgift som i förväg är känd till sitt belopp och som kunden är tvungen att erlägga, i motsats till den dricks som kunden spontant och frivilligt erlägger till någon anställd.
In its view, the latter type of tip, which is purely optional, is comparable to a donation given by a passer-by to a barrel-organ player, in that it likewise involves a payment which is entirely voluntary and uncertain, the amount of which is practically impossible to determine and which, according to the judgment in Tolsma (paragraph 19), is not liable to VAT.
Kommissionen anser att dricks som är helt frivillig är jämförbar med sådana småpengar som förbipasserande ger till positivspelare, i den meningen att det också rör sig om betalningar som är helt frivilliga och slumpmässiga och praktiskt taget omöjliga att fastställa beloppsmässigt och som, i enlighet med domen i det ovannämnda målet Tolsma (punkt 19), inte omfattas av mervärdesskatteplikt.
It follows that the service charge element must be included in the taxable amount for VAT purposes attributable to the service provider concerned, and that there are no circumstances in which a supplier may be permitted to exclude such charges from his taxable amount for VAT purposes.
Härav följer att den procentsats av priset som utgör serveringsavgift skall innefattas i beskattningsunderlaget för den mervärdesskatt som tjänsteföretagen skall erlägga, och det kan inte under några förhållanden godtas att dessa avgifter undantas från tjänsteföretagens beskattningsunderlag för mervärdesskatt.
In its defence, the French Government observes, first of all, that the Commission acknowledges in point 7 of its application that Article 266(l)(a) of the Code correctly transposes Articles 2(1) and HA(l)(a) of the Sixth Directive. It contends that the exclusion of service charges from the taxable amount for VAT purposes does not constitute a rule modifying Article 266(l)(a) of the Code, being instead a mere administrative concession which undertakings are free to apply or not as they think fit.
Även om det ovanstående räcker för att bifalla den ifrågavarande talan, kan det dessutom erinras om att enligt domstolens fasta rättspraxis utgör principen om skatteneutralitet, till vilken även kommissionen har hänvisat, hinder för att ekonomiska aktörer som tillhandahåller samma varor och tjänster behandlas olika i mervärdesskattehänseende (domen i det ovannämnda målet Gregg, punkt 20).
Consequently, according to the French
I svaromålet har den franska regeringen i första hand hävdat att kommissionen i punkt 7 i ansökan har medgivit att artikel 266.1 a i allmänna skattelagen på ett korrekt sätt har införlivat artiklarna 2.1 och 11 A 1 a i sjätte direktivet med nationell rätt.
Furthermore, whilst the foregoing is sufficient for the present action to succeed, it should be recalled that, according to settled case-law, the principle of fiscal neutrality, to which the Commission has also referred, precludes, inter alia, economic operators carrying on the same activities from being treated differently as far as the levying of VAT is concerned {Gregg, cited above, paragraph 20).
Den franska regeringen har påpekat att undantaget från beskattningsunderlaget för mervärdesskatt avseende serveringsavgifter inte utgör en regel som ändrar artikel 266.1 a i allmänna skattelagen utan enbart följer av förvaltningspraxis som företagen kan välja huruvida de vill tillämpa eller ej·
harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment;
vissa förutsättningar, undantas från betjäningen (serveringsavgift), under beskattningsunderlaget för mervärdesskatt.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 23 November 2000. ' ^
Generaladvokaten J. Mischo har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 23 november 2000.
Order the French Republic to pay the costs.'
Översättningen finns ännu inte tillgänglig på svenska.
Preliminary ruling (Reference for a preliminary ruling — Article 11(1) and (2) of Directive 94/45'/EC — Information to be made available by undertakings on request — Information intended to establish the existence of a controlling undertaking within a Community-scale group of undertakings) (Sixth Chamber) the purposes of informing and consulting employees.
Förhandsavgörande "Begäran om förhandsavgörande —Artikel 11.1 och 11.2 i direktiv 94/45/EG — information som företag skall tillhandahålla på begäran — Information som syftar till att fastställa att det finns ett kontrollerande företag inom en grupp av gemenskapsföretag* (sjätte avdelningen) bofrost*-koncernen, vari företaget ingår, i syfte att inrätta ett europeiskt företagsråd.
Those questions were raised in proceedings between the Betriebsrat der bofrost* Josef H. Boquoi Deutschland West GmbH & Co. KG (the Works Council') and bofrost* Josef H. Boquoi Deutschland West GmbH & Co. KG ('the employer'), concerning the latter's refusal By order of 21 January 1999, the Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Düsseldorf Higher Labour Court) referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Article 11(1) and (2) of Council Directive 94/45/EC of 22 September 1994 on the establishment of a European Works Council or a procedure in Community-scale undertakings and Community-scale groups of undertakings for
Landesarbeitsgericht Düsseldorf har, genom beslut av den 21 januari 1999, ställt tre frågor om tolkningen av artikel 11.1 och 11.2 i rådets direktiv 94/45/EG av den 22 september 1994 om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare.
to give the former information relating to the number of employees and the structure of the undertakings within the bofrost* group to which it belongs.
Bofrost*-koncernen, som arbetsgivaren ingår i, består av flera företag som är etablerade både i Tyskland och i andra medlemsstater.
had been satisfied, since Mr Boquoi held a majority shareholding such as to give rise to the presumption under Paragraph 6(1) and (2), at least in the bofrost* group companies having their seat in Germany.
Företagsrådet är ett företagsråd vid ett av de företag som ingår i bofrost*-koncernen.
The bofrost* group, to which the employer belongs, consists of several companies, some established in Germany and some in other Member States.
I april 1997 ingick de företag inom bofrost *-koncernen som är etablerade på europeiskt territorium ett "Gleichordnungskonzernvertrag", det vill säga ett särskilt avtal som syftar till att likställa olika företag inom koncernen, så att inget företag har inflytande över ett annat och
The Works Council maintained that the employer could not rebut that presumption by relying on the international agreement concluded within the group. In its view, Mr Boquoi, in his capacity as president of the shareholders' advisory council, exercised a dominant influence over the European group steering committee and, in practice, over all the companies in the group established in Europe.
Dessa frågor har uppkommit i en tvist mellan Betriebsrat der bofrost* Josef H. Boquoi Deutschland GmbH & Co. KG (företagsråd vid företaget bofrost* Josef H. Boquoi Deutschland GmbH & Co. KG, nedan kallat företagsrådet) och företaget bofrost* Josef H. Boquoi Deutschland GmbH & Co. KG, (nedan kallat arbetsgivaren), angående arbetsgivarens vägran att lämna information till företagsrådet om antalet anställda och om företagsstrukturer i Page 8
The Works Council is the works council of one of the companies belonging to the bofrost* group.
inget företag intar en underordnad ställning gentemot ett annat företag.
According to the employer, Paragraph 5 of the EBRG presupposes that the conditions laid down in Paragraph 2(1) of that Law are satisfied, namely, that there is a European-scale group of undertakings and that the controlling undertaking has its seat in Germany, which is not the case in this instance.
Enligt arbetsgivaren förutsätter 5 § EBRG att villkoren i 2 § första stycket i samma lag är uppfyllda, det vill säga att det finns en grupp av gemenskapsföretag och att det kontrollerande företaget har säte i Tyskland, vilket inte är fallet i förevarande mål.
In its view, neither Mr Boquoi nor any undertaking is able to exercise legal or actual control within the group.
Enligt arbetsgivaren kan varken Josef H. Boquoi eller något företag utöva rättslig eller faktisk kontroll inom koncernen.
Under that international agreement, they entrusted the management of the group in Europe to a 'Lenkungsausschuß' (steering committee).
Genom detta internationella avtal anförtrodde företagen ledningen för koncernen i Europa till en "Lenkungsausschuß" (ledningskommitté).
They also set up a shareholders' advisory council, presided over by Josef H. Boquoi, whose agreement is necessary for the adoption of certain business-related decisions and of those which do not form part of the normal pattern of commercial activity.
Företagen inrättade även en rådgivande delägarkommitté med Josef H. Boquoi som ordförande.
By judgment of 5 August 1998 the Arbeitsgericht granted the Works Council's request for information.
Den rådgivande delägarkommitténs samtycke är nödvändigt för antagandet av vissa affärsbeslut samt för beslut som faller utanför den normala affärsverksamheten.
The undertakings in the bofrost* group established in Germany had concluded such an agreement as long ago as April 1993.
Redan i april 1993 hade företagen inom bofrost*koncernen i Tyskland ingått ett liknande avtal.
On 23 November 1998 the employer brought an appeal against that judgment before the Landesarbeitsgericht Düsseldorf.
Den 23 november 1998 överklagade arbetsgivaren denna dom till Landesarbeitsgericht Düsseldorf.
None the less, the national court decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Efter det att företagsrådet, i syfte att förbereda inrättandet av ett europeiskt företagsråd i enlighet med direktivet, vid flera tillfällen uppmanat arbetsgivaren att lämna information om antalet anställda och om företagsstrukturen inom bofrost*-koncernen, avvisade arbetsgivaren slutligen denna begäran genom en skrivelse av den 9 januari 1997.
In response to several requests made by the Works Council to the employer, seeking information on the number of employees and the structure of the undertakings in the bofrost* group in order to prepare for the setting-up of a European Works Council, as provided for by the Directive, the employer by letter of 9 January 1997 definitively refused to supply that information.
Domstolen erinrar inledningsvis om att direktivet, i enlighet med vad som framgår av elfte övervägandet i ingressen till detta direktiv, har till syfte att säkerställa att arbetstagarna i gemenskapsföretag eller grupper av gemenskapsföretag informeras och att samråd med dessa äger rum på rätt sätt då beslut som berör dessa arbetstagare fattas i en annan medlemsstat än den där de är anställda.