natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It must be observed, first of all, that the 19% Decision does not refer to the fact that the 1998 Law imposes charges with retroactive effect.
Det skall inledningsvis påpekas att det i 1996 års beslut inte omnämns att avgifter påförs med retroaktiv verkan genom 1998 års lag.
In any event, even if the Commission did examine the compatibility with the common market of the charges imposed with retroactive effect, it does not have competence to decide that an aid scheme put into effect contrary to Article 93(3) of the Treaty is legal.
Även om kommissionen hade undersökt huruvida det var förenligt med den gemensamma marknaden att införa avgifter med retroaktiv verkan saknar den hur som helst behörighet att avgöra huruvida ett stödprogram som genomförts i strid med artikel 93.3 i fördraget är lagenligt.
Whilst assessment of the compatibility of aid measures with the common market falls within the exclusive competence of the Commission, subject to review by the Court, it is for the national courts to ensure that the rights of individuals are safeguarded where the obligation to give prior notification of State aids to the Commission pursuant to Article 93(3) of the Treaty is infringed.
Medan uppgiften att bedöma om stödåtgärder är förenliga med den gemensamma marknaden omfattas av den exklusiva behörighet som tillkommer kommissionen, vars beslut kan prövas av domstolen, säkerställer de nationella domstolarna skyddet för enskildas rättigheter vid åsidosättande av den skyldighet att i förväg anmäla statligt stöd till kommissionen som föreskrivs i artikel 93.3 i fördraget.
Advocate General F. G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 10 April 2003.
Generaladvokaten F. G. Jacobs har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 10 april 2003.
'(1) Where a tax or charge is levied specifically for the purpose of financing an aid, and the aid is illegal for lack of notification to the Commission pursuant to Article 88(3) EC, national courts must order reimbursement of the amounts levied.
I de fall då en skatt eller en avgift uttryckligen tas ut för ändamålet att finansiera ett stöd och stödet är olagligt på grund av att det inte har anmälts till kommissionen i enlighet med artikel 88.3 EG, skall de nationella domstolarna besluta om återbetalning av de belopp som tagits ut.
That is so even where a Member State introduces new legislation, notified to the Commission, in which the Member State purports to ratify retrospectively the imposition of the tax or charge.
Så är fallet även när en medlemsstat inför en ny lagstiftning, som anmälts till kommissionen, genom vilken medlemsstaten retroaktivt stadfäster införandet av skatten eller avgiften.
(2) The decision of the Commission of 9 August 1996, concerning aid No 366/96, did not approve the charges financing the aid regime or their retroactive effect.
Kommissionens beslut av den 9 augusti 1996 angående stöd nr 366/96 utgör inte något godkännande av avgifterna som finansierade stödsystemet eller av deras retroaktiva verkan.
(3) A natural or legal person is precluded from challenging before national courts a decision of the Commission declaring an aid regime compatible with the common market only when the decision is addressed to that person or is clearly of direct and individual concern to that person within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC and he can therefore challenge that decision directly before the Court of First Instance.
En fysisk eller juridisk person saknar möjlighet att vid nationella domstolar ifrågasätta ett beslut av kommissionen i vilket det fastslås att ett stödsystem är förenligt med den gemensamma marknaden endast i de fall då beslutet är riktat till den personen eller då det tydligt direkt och personligen berör den personen i den mening som avses i artikel 230 fjärde stycket EG och han kan därför väcka talan mot det beslutet direkt vid förstainstansrätten.
It is not clear beyond doubt that persons liable to pay the charges which partly finance an aid regime authorised by a Commission decision have standing under the fourth paragraph of Article 230 EC to challenge that decision.
Det är inte ställt utom allt tvivel att personer som är skyldiga att betala avgifter som delvis finansierar ett stödsystem som godkänts genom ett beslut av kommissionen har talerätt mot det beslutet enligt artikel 230 fjärde stycket EG.
(4) In the context of a procedure under Article 88(3) EC, the Commission does not have the power to authorise the method of financing an aid regime.
I samband med ett förfarande enligt artikel 88.3 EG har kommissionen inte befogenhet att godkänna finansieringsmetoden för ett stödsystem.
Any decision to that effect would therefore be invalid.'
Varje beslut med en sådan verkan är därför icke gällande.
Joined Cases C-317/01 and C-369/01 Eran Abatay and Others, Nadi Sahin ν Bundesanstalt für Arbeit External relations
Förenade målen C-317/01 och C-369/01 Eran Abatay m.fl., Nadi Sahin och Bundesanstalt fur Arbeit Yttre förbindelser
Preliminary ruling (EEC-Turkey Association — Interpretation of Article 41(1) of the Additional Protocol and Article 13 of Decision No 1/80 —Abolition of restrictions on the freedom of movement for workers, on the freedom of establishment and on the freedom to provide services — Standstill clauses — Direct effect — Scope — Legislation of a Member State requiring a work permit in the international road haulage sector) (Full Court)
Förhandsavgörande "Associering EEG/Turkiet — Tolkning av artikel 41.1 i tilläggsprotokollet och artikel 13 i associeringsrådets beslut nr 1/80 — Undanröjande av begränsningar i rätten till fri rörlighet för arbetstagare, etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster — Standstill-klausul — Direkt effekt — Räckvidd — En medlemsstats lagstiftning innehåller krav på arbetstillstånd på området för internationella godstransporter på väg" (domstolen i plenum)
By orders of 20 June and 2 August 2001, the Bundessozialgericht referred to the Court for a preliminary ruling several questions on the interpretation of Article 41(1) of the Additional Protocol signed at Brussels on 23 November 1970 and concluded, approved and confirmed on behalf of the Community by Council Regulation (EEC) No 2760/72 of 19 December 1972 and of Article 13 of Decision No 1/80 of 19 September 1980 on the development of the Association ('Decision No 1/80').
Bundessozialgericht har, genom beslut av den 20 juni och av den 2 augusti 2001, ställt flera frågor om tolkningen av artikel 41.1 i tilläggsprotokollet, som undertecknades den 23 november 1970 i Bryssel och som ingicks, godkändes och bekräftades för gemenskapens räkning genom rådets förordning (EEG) nr 2760/72 av den 19 december 1972 och av artikel 13 i associeringsrådets beslut nr 1/80 av den 19 september 1980 om utveckling av associeringen (nedan kallat beslut nr 1/80).
The main proceedings and the questions referred
Målen vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Case C-317/01
Mål C-317/01
According to the order for reference Mr Abatay and Others are Turkish nationals residing in Turkey and working as drivers engaged mainly in international haulage.
Eran Abatay m.fl. är turkiska medborgare som bor i Turkiet och är verksamma som långtradarchaufförer som huvudsakligen kör internationella godstransporter.
They are employed by Baqir Dis Tic. Ve Paz.
De är anställda vid Baqir Dis Tic. Ve Paz.
Ltd St ('Baquir Dis'), established in Mersin, Turkey, which is a subsidiary of Baqir GmbH, a company with its registered office in Stuttgart, Germany.
Ltd St (nedan kallat Baqir Dis), Mersin (Turkiet), vilket är en filial till Baqir GmbH, Stuttgart (Tyskland).
Baqir Dis and Baqir GmbH import fruit and vegetables, mostly self-grown in Turkey, into Germany.
Baqir Dis och Baqir GmbH transporterar frukt och grönsaker till Tyskland, vilka huvudsakligen kommer från deras egna odlingar i Turkiet.
The goods are transported from Turkey to Germany in lorries registered in Germany in the name of Baqir GmbH and driven by, among others, Mr Abatay and Others.
Varorna transporteras från Turkiet till Tyskland med lastbilar som är registrerade där på Baqir GmbH och som bland annat körs av Eran Abatay m.fl.
The Bundesanstalt had issued a work permit valid until 30 September 1996 to each of those drivers.
Bundesanstalt utfärdade arbetstillstånd för var och en av förarna med giltighet till den 30 september 1996.
However, after that date, it refused to issue further permits.
När dessa löpte ut vägrade myndigheten emellertid att utfärda nya arbetstillstånd för dem.
In proceedings brought by Mr Abatay and Others, the Sozialgericht Nuremberg (Germany) held, by judgments of 27 October 1998, that the plaintiffs did not require work permits.
Efter att Eran Abatay m.fl. hade väckt talan fastslog Sozialgericht Nürnberg (Tyskland) i domar av den 27 oktober 1998 att sökandena inte behövde något arbetstillstånd.
Decision No 1/80 expressly relates only to Turkish workers who are already legally resident in the territory of a Member State and therefore does not apply in the present case.
Artikel 13 i beslut nr 1/80 gäller enligt sin lydelse endast turkiska arbetstagare som redan har sin stadigvarande bostad inom en medlemsstats territorium och kan således inte tillämpas i förevarande fall.
Taking the view that, in the circumstances, the dispute turned on the interpretation of Community law, the 11th Chamber of the Bundessozialgericht decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Med beaktande av att lösningen av den tvist som anhängiggjorts vid Bundessozialgericht är beroende av en tolkning av gemenskapsrätten, beslutade Bundessozialgericht, elfte avdelningen, att vilandeförklara målen och ställa följande frågor till domstolen:
Is Article 13 of Decision No 1/80 ... to be interpreted as prohibiting a Member State of the Community from introducing national provisions which, in comparison with the position under national law on 1 December 1980, lay down new restrictions on access to the employment market for Turkish workers generally, or does the prohibition on introducing new restrictions under Article 13 of Decision No 1/80 relate only to the time when a worker is first legally resident and employed?
Skall artikel 13 i... beslut nr 1/80 ... tolkas på så sätt att det enligt denna artikel är förbjudet för en medlemsstat i unionen att införa nationella bestämmelser som i jämförelse med de bestämmelser som var i kraft den 1 december 1980 allmänt medför nya begränsningar för turkiska arbetstagares tillträde till arbetsmarknaden eller avser förbudet mot att införa nya begränsningar enligt artikel 13 i beslut nr 1/80 endast den tidpunkt då en arbetstagare för första gången beviljas uppehållstillstånd och arbetstillstånd?
Is Article 13 of Decision No 1/80 ... also to be applied to workers employed in Turkey, who, as long-distance lorry drivers engaged in international haulage, regularly pass through a Member State of the Community without belonging to the legitimate labour force of that Member State?
Skall artikel 13 i ... beslut nr 1/80 ... även tillämpas på arbetstagare som är anställda i Turkiet som i egenskap av lastbilschaufförer genomför internationella godstransporter och regelbundet kör genom en medlemsstat i unionen, utan att tillhöra den reguljära arbetsmarknaden i denna medlemsstat?
(a) a Turkish worker is entitled to plead a restriction on the freedom to provide services which is contrary to the Additional Protocol and, if so, that
en turkisk arbetstagare har rätt att åberopa en begränsning av friheten att tillhandahålla tjänster som strider mot protokollet, och om så är fallet att b.
(b) a new restriction on the freedom to provide services also exists where a Member State of the Community, from the entry into force of the Additional Protocol, restricts the access of Turkish workers to the employment market and thereby impedes the freedom to provide services of businessmen employing the workers?'
en ny begränsning av friheten att tillhandahålla tjänster också föreligger när en medlemsstat i unionen efter det att tilläggsprotokollet trädde i kraft begränsar tillträdet för turkiska arbetstagare till arbetsmarknaden och därigenom gör friheten att tillhandahålla tjänster mer svårtillgänglig för de företag som sysselsätter dessa arbetstagare?
Case C-369/01
Mål C-369/01
According to the order for reference, Mr Sahin, who was originally a Turkish citizen but who acquired German nationality in 1991, runs the transport undertaking Sahin Internationale Transporte, established in Göppingen (Germany).
Det framgår av beslutet om hänskjutande att Nadi Sahin, som ursprungligen var turkisk medborgare men som erhöll tyskt medborgarskap år 1991, driver det internationella transportföretaget Sahin Internationale Transporte i Göppingen (Tyskland).
He also runs a subsidiary of that undertaking, Anadolu Dis Ticaret AS ('Anadolu Dis'), which has its registered office in Istanbul (Turkey).
Han driver även en filial till detta företag, Anadolu Dis Ticaret AS (nedan kallat Anadolu Dis), med säte i Istambul Turkiet).
Sahin Internationale Transporte owns several lorries which it uses for international haulage between Germany and third countries such as Turkey, Iran and Iraq.
Sahin Internationale Transporte äger flera lastbilar som används i internationell trafik mellan Tyskland och tredje länder som Turkiet, Iran och Irak.
All the lorries are registered in Germany.
Samtliga lastbilar är registrerade i Tyskland.
There is an 'agency agreement' between Sahin Internationale Transporte and Anadolu Dis under which Anadolu Dis uses the plaintiff's lorries for international haulage operations.
Det finns ett agenturavtal mellan Internationale Transporte och Anadolu Dis, enligt vilket detta företag använder moderbolagets lastbilar i internationell godstrafik.
Even before 1 September 1993, Mr Sahin used as drivers of the lorries registered in Germany 17 Turkish nationals who live in Turkey and had concluded their contracts of employment with Anadolu Dis before that date.
Nadi Sahin använde redan före den 1 september 1993 17 turkiska arbetstagare som chaufförer för lastbilar som var registrerade i Tyskland. Dessa arbetstagare som var boende i Turkiet hade ingått anställningsavtal med Andolu Dis före nämnda datum.
They were granted a German visa by the appropriate German consulate general on each occasion when they worked in Germany.
Vid varje transporttillfälle till Tyskland erhöll de ett tyskt visum från behörigt tyskt generalkonsulat.
Originally, in the opinion of the Bundesanstalt, those drivers did not need work permits.
Enligt Bundesanstalt behövde dessa chaufförer tidigare inte något arbetstillstånd.
However, from the middle of 1995 onwards, it took the view that foreign drivers used to drive vehicles registered in Germany no longer had work permit exemption, even if those drivers were engaged by foreign undertakings.
Från och med mitten av år 1995 ansåg Bundesanstalt emellertid att utländska lastbilschaufförer inte längre var undantagna från kravet på arbetstillstånd för att föra fordon registrerade i Tyskland, även om chaufförerna var anställda av utländska företag.
By application of 29 May 1996, Mr Sahin sought a declaration from the Sozialgericht Ulm (Germany) that the workers in question did not require work permits for their activities in Germany.
I talan som väcktes den 29 maj 1996 begärde Nadi Sahin att Sozialgericht Ulm skulle fastställa att arbetstagarna i fråga var undantagna från kravet på arbetstillstånd för sin verksamhet i Tyskland.
He obtained an interim ruling from that court on 9 December 1996, that required the Bundesanstalt für Arbeit to issue work permits to the drivers concerned pending a final decision on the substance of the case.
Denna domstol meddelade den 9 december 1996 ett interimistiskt beslut där den förordnade att Bundesanstalt skulle bevilja arbetstillstånd för lastbilschaufförerna i avvaktan på att målet avgjordes i sak.
By judgment issued on 10 February 1998, the Sozialgericht Ulm held that the 17 drivers in question were exempt from the requirement for a work permit.
I dom av den 10 februari 1998 konstaterade Sozialgericht Ulm att de 17 chaufförerna i fråga var undantagna från kravet på arbetstillstånd.
That provision prohibited the adoption of new restrictions on the freedom to provide services between the Member States of the Community and Turkey.
Denna domstol stödde sig i huvudsak på artikel 41.1 i tilläggsprotokollet när den fann att det rättsläge som gällde den 1 januari 1973 fortfarande var relevant.
As at 1 January 1973 no work permit was required for workers such as the lorry drivers at issue.
Den 1 januari 1973 krävdes inte arbetstillstånd för sådana arbetstagare som de berörda lastbilschaufförerna.
The Bundesanstalt brought an appeal on a point of law against that judgment, claiming in particular that there had been a breach of Article 9(2) of the Verordnung über die Arbeitserlaubnis für nichtdeutsche Arbeitnehmer (work permit regulation for non-German workers), of 2 March 1971 ('the AEVO').
Bundesanstalt överklagade denna dom och anförde bland annat att § 9.2 i Verordnung über die Arbeitserlaubnis für nichtdeutsche Arbeitnehmer (förordning angående arbetstillstånd för icke-tyska arbetstagare, nedan kallad AEVO) hade överträtts.
Taking the view that the dispute turned on the interpretation of Community law, the seventh Chamber of the Bundessozialgericht decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Med beaktande av att en tolkning av gemenskapsrätten således är nödvändig för att lösa den tvist som anhängiggjorts vid Bundessozialgericht beslutade Bundessozialgericht, sjunde avdelningen, att vilandeförklara målen och ställa följande frågor till domstolen:
(b) that there is also a restriction on the freedom to provide services where a Member State of the Community abolishes an existing work permit exemption for Turkish drivers engaged in international haulage who are employed by a (Turkish) employer with its seat in Turkey?
Skall artikel 41.1 i tilläggsprotokollet... tolkas så, a) att en turkisk arbetstagare har rätt att åberopa en begränsning av friheten att tillhandahålla tjänster som strider mot protokollet och om så är fallet, b) att en begränsning av friheten att tillhandahålla tjänster föreligger även när en medlemsstat i gemenskapen upphäver ett tidigare undantag från kravet på arbetstillstånd för turkiska chaufförer verksamma med internationella godstransporter som är anställda av en (turkisk) arbetsgivare med säte i Turkiet?
Does such a restriction concern exclusively the freedom to provide services or does it also or solely concern conditions of access to employment within the meaning of Article 13 of Decision No 1/80 ... ?
Avser en sådan begränsning endast friheten att tillhandahålla tjänster, eller avser den även, och eventuellt uteslutande, tillträde till anställning i den mening som avses i artikel 13 i... beslut nr 1/80 ... ?
Is Article 13 of Decision No 1/80 ... also to be applied to Turkish employees of an employer with its seat in Turkey who, as long-distance lorry drivers engaged in international haulage, regularly pass through a Member State of the Community without belonging to the (legitimate) labour force of that Member State?'
Skall artikel 13 i... beslut nr 1/80 ... tillämpas även på turkiska arbetstagare som är anställda av en arbetsgivare med säte i Turkiet och som i egenskap av lastbilschaufförer genomför internationella godstransporter och regelbundet kör genom en medlemsstat i gemenskapen, utan att tillhöra den (reguljära) arbetsmarknaden i denna medlemsstat?
Given the connection between Cases C-317/01 and C-369/01, the President of the Court decided, by order of 5 November 2001, to join them for the purposes of the written procedure, the oral procedure and judgment, pursuant to Article 43 of the Rules of Procedure of the Court.
På grund av sambandet mellan mål C-317/01 och C-369/01 har domstolens ordförande, genom beslut av den 5 november 2001, beslutat att de skall förenas vad gäller det skriftliga förfarandet, det muntliga förfarandet och domen, i enlighet med artikel 43 i domstolens rättegångsregler.
The direct effect of Article 41(1) of the Additional Protocol and Article 13 of Decision No 1/80
Huruvida artikel 41.1 i tilläggsprotokollet och artikel 13 i beslut nr 11180 har direkt effekt
The direct effect of both Article 41(1) of the Additional Protocol and Article 13 of Decision No 1/80 is clear from the case-law of the Court of Justice.
Det är härvid tillräckligt att erinra om att det framgår redan av domstolens rättspraxis att både artikel 41.1 i tilläggsprotokollet och artikel 13 i beslut m 1/80 har direkt effekt.
The scope of Article 41(1) of the Additional Protocol and Article 13 of Decision No 1/80
Räckvidden av artikel 41.1 i tilläggsprotokollet och artikel 13 i beslut nr 1/80
The "standstill' clause in Article 41(1) of the Additional Protocol precludes a Member State from adopting any new measure having the object or effect of making the establishment and, as a corollary, the residence
Innebörden av standstill-klausulerna i artikel 41.1 i tilläggsprotokollet och artikel 13 i beslut nr 1/80
of a Turkish national in its territory subject to stricter conditions than those which applied at the time when the Additional Protocol entered into force with regard to the Member State concerned.
Den standstill-klausul som föreskrivs i artikel 41.1 i tilläggsprotokollet utgör hinder för att en medlemsstat antar nya bestämmelser som syftar till eller har till verkan att föreskriva mer restriktiva villkor för en turkisk medborgares etablering och, följaktligen, vistelse i denna stat, än de som gällde när tilläggsprotokollet trädde i kraft i förhållande till den berörda medlemsstaten.
Given that Article 41(1) applies both to the right of establishment and to the freedom to provide services, the same interpretation must also be valid as regards that latter freedom.
Med hänsyn till att artikel 41.1 i tilläggsprotokollet är tillämplig både på etableringsrätten och friheten att tillhandahålla tjänster skall bestämmelsen tolkas på samma sätt avseende den sistnämnda friheten.
Article 41(1) of the Additional Protocol thus appears to be the necessary corollary to Articles 13 and 14 of the Association Agreement, and constitutes the indispensable means of achieving the gradual abolition of national obstacles to the freedom of establishment and the freedom to provide services.
Artikel 41.1 i tilläggsprotokollet framstår således som den nödvändiga följden av artiklarna 13 och 14 i associeringsavtalet och är nödvändig för att nationella hinder för etableringsrätten och friheten att tillhandahålla tjänster skall kunna avskaffas gradvis.
Second, as regards Article 13 of Decision No 1/80, it must be observed that its wording is not identical in all respects to that of Article 41(1) of the Additional Protocol.
Domstolen konstaterar för det andra beträffande artikel 13 i beslut nr 1/80 att denna artikels ordalydelse förvisso inte är helt identisk med lydelsen av artikel 41.1 i tilläggsprotokollet.
None the less the 'standstill' clauses contained in each of those two provisions must be acknowledged to have the same meaning.
Standstill-klausulerna i de båda bestämmelserna måste inte desto mindre anses ha samma innebörd.
The interpretation by the Court set out in paragraph 69 of Joined Cases C-37/98 Savas [2000] regarding Article 41(1) of the Additional Protocol must also be valid for Article 13 of Decision No 1/80, which therefore prevents Member States generally from treating Turkish nationals less favourably than they were treated at the time of the entry into force of the 'standstill' clause, that is to say, 1 December 1980.
Domstolens tolkning av artikel 41.1 i tilläggsprotokollet i punkt 69 i dom av den 11 maj 2000 i mål C-37/98, Savas, skall därför anses gälla även artikel 13 i beslut nr 1/80.