natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The sign ‘…’ in recitals 37, 42, 50 and 55 and in Table I of the Decision corresponds to a passage concealed by the Commission for reasons of confidentiality, according to the explanation given in the Decision.
Symbolen ”[…]” i skälen 37, 42, 50 och 55 och i tabell I i beslutet motsvarar en del som kommissionen dolde av konfidentialitetsskäl, enligt de förklaringar som ges i beslutet.
Hoechst contends that in a final decision in which a fine is imposed, at the latest in the version notified to the persons concerned, there must no longer be any deleted passages containing evidence or assessments of fact or of law.
Hoechst har gjort gällande att ett slutligt beslut som innebär åläggande av böter ska, senast vad avser den version som delges parterna, vara fritt från dolda delar som innehåller bevisning eller bedömningar av faktiska eller rättsliga omständigheter.
Otherwise, there is a breach of the rights of the defence.
I annat fall åsidosätts rätten till försvar.
Hoechst submits that the obligation to communicate the reasoning on which the Decision is based applies to the addressee of the decision.
Hoechst har anfört att skyldigheten att motivera beslutet gäller gentemot dess adressat.
The situation is fundamentally different from any general interest which the parties to the proceedings may have in maintaining the confidentiality of the evidence vis-à-vis third parties.
Denna situation är helt annorlunda än den då parterna i förfarandet har ett allmänt intresse av att hålla uppgifter konfidentiella i förhållande till tredje man.
In this case, recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision contain deleted passages.
I förevarande fall innehåller skälen 37, 42, 50 och 55 i beslutet dolda delar.
In particular, in Table I of the Decision the market shares for the determining year (1995) are concealed in such a way that Hoechst can reconstruct only its own market
Särskilt i tabell I i beslutet har uppgifterna om marknadsandelar avseende det relevanta året (1995) dolts så att Hoechst enbart kunde rekonstruera sin egen marknadsandel, och inte andra företags marknadsvillkor.
Furthermore, data relating to 1995 are historical data which can no longer be confidential, even in the public version of the decision appearing in the Official Journal of the European Union.
Uppgifterna avseende år 1995 är historiska uppgifter som inte längre kan hållas konfidentiella, inte ens i den offentliga versionen av beslutet som förekommer i Europeiska unionens officiella tidning.
The fact that confidential treatment was requested and granted during the administrative procedure has no effect on the question whether the concealed passages in question are still justified in the context of the Decision adopted and notified, as the Commission appears to consider in its letter of 30 October 2003.
Den omständigheten att konfidentiell behandling begärdes och beviljades under det administrativa förfarandet saknar betydelse med avseende på frågan om det fortfarande kan rättfärdigas att delarna doldes i det antagna och delgivna beslutet, såsom kommis -sionen verkar anse i sin skrivelse av den 30 oktober 2003.
Hoechst wonders what justification there can be for keeping such data confidential, specifically vis-à-vis Hoechst, when it transferred its sorbates business long ago and has withdrawn from the market in question.
Hoechst undrar hur det kan motiveras att sådana uppgifter hålls konfidentiella gentemot företaget, eftersom det sedan länge överlåtit sin verksamhet inom sorbatsektorn och upphört att vara verksamt på marknaden i fråga.
Even if the Commission is under no obligation to carry out an arithmetical calculation of the amount of the fines, that does not mean that it does not have the option to do so.
Att kommissionen inte är skyldig att tillämpa en enkel beräkningskalkyl vid beräkning av bötesbeloppet innebär inte att den inte får göra detta.
On the other hand, where the Commission does carry out such calculations, it is required to communicate them to the addressees of the decision.
Om kommissionen däremot tillämpar en sådan beräkningskalkyl ska den informera dem till vilka beslutet riktas om resultatet därav.
Referring to the judgment of 29 April 2004 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above (paragraphs 219 and 227 et seq.), Hoechst contends that any addressee of a decision imposing a fine is entitled to non-discriminatory treatment which complies with the principle of equal treatment in the context of a calculation of fines based on categories determined by reference to market shares.
Hoechst har i övrigt hänvisat till domen av den 29 april 2004 i de ovan i punkt 165 nämnda förenade målen Tokai Carbon m.fl. mot kommissionen (punkterna 219, 227 och följande punkter), och har anfört att varje person till vilken ett beslut, i vilket böter åläggs, riktas har rätt till en icke-diskriminerande behandling enligt principen om likabehandling vid en beräkning av böter på grundval av en indelning i kategorier efter marknadsandelar.
It is clear that errors in the process are of concern not only to the undertakings which, being in the second category, were ordered to pay excessive fines, but also to those in the first category on which excessive fines were perhaps imposed.
Det är uppenbart att de felaktigheter som uppstod vid denna beräkning är intressanta inte enbart för de företag som, i den andra kategorin, ålades att betala för höga böter, utan även för dem som ingår i den första kategorin som kanske också ålades för höga böter.
The disproportionate nature of the bases for calculation for undertakings which were placed in the first category of fines might be the direct consequence of the relatively low amount of the bases for calculation used in the second category, and vice versa.
Att beräkningsgrunderna var oproportionerliga för de företag som placerades i den första kategorin skulle kunna vara en direkt följd av att beräkningsgrunderna i den andra kategorin utgjordes av relativt låga belopp, eller tvärtom.
Hoechst emphasises, moreover, that none of the deleted passages was replaced by summaries or by sufficiently precise figures that would have enabled the grounds of the Decision to be understood precisely.
Hoechst har i övrigt gjort gällande att inte någon av de delar som doldes ersattes med en sammanfattning eller en tillräckligt precis beskrivning som skulle ha möjliggjort för företaget att till fullo förstå motiveringen i beslutet.
Hoechst also states that, by letter of 10 October 2003 to the hearing officer and to the Commission, it challenged the fact that the passages of the Decision referred to above were wrongly deleted.
Hoechst har även påpekat att det, genom skrivelse av den 10 oktober 2003 till förhörs -ombudet och till kommissionen, invände mot att de nämnda delarna av beslutet felaktigt doldes.
The Commission responded to that request by a letter of refusal received by Hoechst on 10 November 2003.
Kommissionen besvarade denna begäran genom en skrivelse om avslag som Hoechst mottog den 10 november 2003.
Hoechst replied by letter of 11 November 2003 and the Commission, by letter of 17 November 2003, informed Hoechst that the decision as notified was complete.
Hoechst besvarade denna genom skrivelse av den 11 november 2003, och kommissionen meddelade Hoechst, genom skrivelse av den 17 november 2003, att det delgivna beslutet var fullständigt.
Should the Commission maintain that it adopted a decision addressed solely to Hoechst, it would be appropriate to request the minutes of the meeting of the Commission of 1 October 2003 in order to ascertain the number and the form of the decisions adopted on that date in the present case.
Om kommissionen skulle vidhålla att den antog ett beslut som enbart var riktat mot Hoechst, bör förstainstansrätten begära tillgång till protokollet från kommissionens möte av den 1 oktober 2003 för att erhålla vetskap om antalet beslut som i förevarande ärende antogs detta datum, och i vilken form.
That is particularly appropriate, since the Commission has departed from its normal procedure in comparable proceedings, which affects the formal regularity of the Decision.
Detta vore lämpligt särskilt med hänsyn till att kommissionen i så fall har frångått sitt vanliga tillvägagångssätt i liknande förfaranden, vilket påverkar beslutets formella giltighet.
Even in that case, however, the deletion of the recitals cited above would have been unjustified.
Det vore emellertid inte heller i ett sådant fall rättfärdigat att dölja de ovannämnda skälen.
Hoechst concludes that the Decision is vitiated by a serious failure to state reasons, which also constitutes a breach of the rights of the defence in the context of the calculation of its fine, in so far as it is impossible to reconstruct the factual premisses on which the Commission relied.
Hoechst har mot denna bakgrund dragit slutsatsen att beslutet innehåller en allvarlig brist i motiveringen, vilket även innebär ett åsidosättande av rätten till försvar med avseende på beräkningen av de böter som företaget ålades, eftersom det inte är möjligt att rekonstruera de faktiska förutsättningar som låg till grund för kommissionens beräkning.
Hoechst emphasises in that regard that the Court, in its judgment of 29 April 2004 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above, carried out a thorough check of the method which the Commission used in order to place the undertakings in categories and corrected numerous errors in its calculations.
Hoechst har i detta hänseende påpekat att förstainstansrätten, i domen av den 29 april 2004 i de ovan i punkt 165 nämnda förenade målen Tokai Carbon m.fl. mot kommissionen, noggrant granskade kommissionens indelning i kategorier och rättade flera beräkningsfel.
In doing so, the Court considered that the market share differentiations of 2% constituted sufficient ground to annul the Commission’s initial decisions relating to the division into categories and the starting amount of the fines.
Förstainstansrätten fann i det målet att skillnaden i marknadsandelar med 2 procent utgjorde en tillräcklig motivering för att ogiltigförklara kommissionens ursprungliga beslut avseende indelningen i kategorier och avseende utgångsbeloppet för böterna.
The Commission is therefore strictly bound by the criteria for fixing the amount of fines used during the administrative procedure, the non-discriminatory application of which is subject to unlimited individual judicial review.
Kommissionen är således strikt bunden av kriterierna för fastställelse av bötesbeloppen under det administrativa förfarandet, vars tillämpning på ett icke-diskriminerande sätt är föremål för en fullständig individuell domstolsprövning.
In the Commission’s submission, the legitimate interests of the undertakings concerned in the protection of their business secrets must be taken into account not only during the administrative procedure and at the time of publication of the decision pursuant to Article 21(2) of Regulation No 17, but also when it is notified.
Enligt kommissionen ska de berörda företagens berättigade intresse av att deras affärshemligheter skyddas beaktas inte enbart under det administrativa förfarandet och vid beslutets offentliggörande enligt artikel 21.2 i förordning nr 17, utan även vid dess delgivande.
Notification of the decision does not constitute a derogation.
Det kan i detta hänseende inte göras undantag för beslutets delgivande.
The passages deleted from recitals 37, 42, 50 and 55 and in Table I of the Decision contain information relating to the undertakings involved in the proceedings; those undertakings had requested confidential treatment, which was granted by the Commission during the administrative procedure.
De dolda delarna i skälen 37, 42, 50 och 55 och i tabell I i beslutet innehåller information avseende de företag som är parter i förfarandet och som begärde konfidentiell behandling, vilket kommissionen beviljade under det administrativa förfarandet.
The fact that Hoechst is an addressee of the Decision does not deprive the other addressees of their legitimate interest in the maintenance of confidentiality.
Den omständigheten att beslutet riktades till Hoechst fråntar inte de andra företagen som beslutet riktades till deras berättigade intresse av att den konfidentiella behandlingen består.
The Commission emphasises that Hoechst itself, by letter of 16 December 2003, requested that the turnover and market shares relating to it be deleted from the version of the Decision intended for publication and, if necessary, that they be replaced by a sufficiently wide turnover bracket.
Kommissionen har betonat att Hoechst själv, genom skrivelse av den 16 december 2003, begärde att dess omsättning och marknadsandelar skulle döljas i den version av beslutet som var avsedd att offentliggöras och, vid behov, ersättas med en angivning av omsättningen i en tillräckligt stor intervall.
It is irrelevant that the Commission could have challenged that position when preparing for the adoption of the Decision, on the ground that the information in question no longer constituted business secrets.
Det är oväsentligt huruvida kommissionen skulle ha kunnat ifrågasätta denna ståndpunkt inom ramen för beslutets förberedande, med motiveringen att informationen i fråga inte längre utgjorde affärshemligheter.
In the Commission’s submission, the Decision, as adopted and notified to Hoechst, satisfied the requirements of Article 253 EC as regards a statement of the reasons on which it was based.
Enligt kommissionen uppfyllde beslutet, i den version det antogs och delgavs Hoechst, villkoren i artikel 253 EG avseende motivering.
First of all, referring to the judgment of 15 October 2002 in Limburgse Vinyl Maatschappij and Others v Commission, paragraph 208 above (paragraphs 463 and 464), and to Atlantic Container Line and Others v Commission, paragraph 70 above (paragraph 1558), the Commission submits that the obligation to state the reasons on which a decision imposing a fine is based is fulfilled when the Commission indicates the factors which enabled it to determine the gravity and duration of the infringement.
Kommissionen har först hänvisat till domen av den 15 oktober 2002 i de ovan i punkt 208 nämnda förenade målen Limburgse Vinyl Maatschappij m.fl. mot kommissionen (punkterna 463 och 464), och domen i de ovan i punkt 70 nämnda förenade målen Atlantic Container Line m.fl. mot kommissionen (punkt 1 558), och har betonat att skyldigheten att motivera ett beslut om åläggande av böter är uppfylld då kommissionen anger de uppgifter som har möjliggjort för den att bedöma en överträdelses allvar och varaktighet.
It is not even necessary to indicate in the decision any calculations which may have been carried out for the purpose of applying those factors.
Det är inte nödvändigt att i beslutet ange eventuella beräkningar genom vilka dessa uppgifter har tillämpats.
In any event, even if it were necessary to provide that type of information, the Commission fully complied with that requirement.
Kommissionen har i vilket fall som helst, även om den var skyldig att ange denna typ av uppgifter, till fullo iakttagit detta krav.
In this case, the Commission began by making general findings on the gravity of the infringement and presenting the particular aspects of the cartel from which it was apparent that this was a very serious infringement (recital 344 to the Decision), for which the likely fine was at least EUR 20 million (recital 354 to the Decision).
Kommissionen gjorde i förevarande fall inledningsvis allmänna konstateranden om överträdelsens allvar och redovisade särskilda aspekter av kartellen, av vilka det framgår att det var fråga om en mycket allvarlig överträdelse (skäl 344 i beslutet), med avseende på vilken bötesbeloppet uppgår till minst 20 miljoner euro (skäl 354 i beslutet).
Next, emphasising the considerable differences between the undertakings’ market positions, the Commission explained that it was necessary to adjust that amount by reference to the relative importance of the undertakings concerned on the relevant market and therefore by reference to their capacity to cause serious harm to competition (recitals 345 and 346 to the Decision). The factors which it took into account for the purpose of making
Kommissionen påpekade därefter att det förelåg avsevärda skillnader mellan respektive företags ställning på marknaden och förklarade att det var nödvändigt att anpassa beloppet i förhållande till de berörda företagens ställning på marknaden i fråga och således i förhållande till deras möjlighet att i betydande utsträckning påverka konkurrensen negativt (skälen 345 och 346 i beslutet).
HOECHST v COMMISSION that adjustment, in particular for dividing the undertakings into two groups, are set out in the Decision at recitals 349 to 353.
De uppgifter som kommissionen beaktade vid denna anpassning, bland annat för att indela företagen i två kategorier, anges i i skälen 349–353 i beslutet.
It follows, in light of the data in Table I of the Decision, that Hoechst’s market share was considerably higher than that of the other parties to the proceedings.
Av detta framgår, med avseende på uppgifterna i tabell I i beslutet, att Hoechsts marknadsandel var klart större än de marknadsandelar som de andra parterna i förfarandet innehade.
That difference led to Hoechst being placed in the first group.
Denna skillnad medförde att Hoechst placerades i den första kategorin.
In that regard, it follows from recital 352 et seq. to the Decision that, on account of Hoechst’s position on the market, the Commission began with that undertaking when it calculated the starting amount of the fines for each undertaking.
Det framgår i detta hänseende av skäl 352 och följande skäl i beslutet att kommissionen, med anledning av Hoechsts ställning på marknaden, först beräknade utgångsbeloppet för böterna avseende Hoechst.
The starting amount of the fines for the other undertakings was then determined.
Utgångsbeloppet avseende böterna för de andra företagen fastställdes därefter, och var lägre eftersom dessa företag innehade en svagare ställning på marknaden än Hoechst.
That amount is lower, since the undertakings were in a less strong position on the market than Hoechst.
Hoechst har inte bestritt påståendet att det med stor marginal var det mest betydelsefulla företaget på marknaden.
As Hoechst does not dispute that it was by far the most important undertaking on the market, the precise data relating to the other undertakings’ market shares play no part in justifying the starting amount of the fine imposed on Hoechst.
Exakta uppgifter avseende de andra företagens marknadsandelar utgör inte en motivering för utgångsbeloppet för de böter som ålades Hoechst.
They can be of importance solely from the point of view of the other undertakings, since they enable them to know exactly where they stand in relation to Hoechst.
Dessa uppgifter var enbart av betydelse för de andra företagen, eftersom de möjliggjorde för dem att fastställa deras exakta ställning på marknaden i förhållande till Hoechst.
Furthermore, Hoechst is perfectly capable of determining for itself the difference between its position and that of the undertakings in the second group, on the basis of the presentation of Table I of the Decision.
Hoechst var dessutom fullständigt i stånd att självt avgöra skillnaden mellan sin ställning och den ställning som företagen i den andra kategorin intog med beaktande av redovisningen i tabell I i beslutet.
The precise market shares of the undertakings in the second group are of interest solely from the aspect of any further distinction within the second category, which the Commission decided against, as explained at recital 353 to the Decision.
Det är enbart av intresse att känna till de exakta marknadsandelarna för företag i den andra kategorin för det fall en andra uppdelning görs inom den andra kategorin, vilken enligt skäl 353 i beslutet emellertid inte gjordes i förevarande fall.
The Commission submits that that has no adverse effect on Hoechst.
Kommissionen har påpekat att denna omständighet inte är till nackdel för Hoechst.
As regards the reference to the judgment of 29 April 2004 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above, the Commission contends that Hoechst seeks to infer from a possible error in treatment concerning the undertakings placed in the second category that it was itself the victim of discrimination.
Kommissionen har påpekat, med avseende på hänvisningen till domen av den 29 april 2004 i de ovan i punkt 165 nämnda förenade målen Tokai Carbon m.fl. mot kommissionen, att Hoechst försökte göra gällande att företaget självt var föremål för diskriminering, på grundval av en möjlig felaktig behandling av företagen i den andra kategorin.
The Commission submits in that regard that the Court concluded in that case that one undertaking ought to be placed in a different category and confined itself to placing it in a different category, while maintaining the categories established in the Commission decision.
Kommissionen har i detta hänseende betonat att förstainstansrätten, i det målet, kom fram till att ett företag borde placeras i en annan kategori och begränsade sig till att omplacera det företaget, medan den bevarade övriga kategorier som hade fastställts i kommissionens beslut.
An error consisting in placing an undertaking in one category therefore entails solely the reclassification of that undertaking in a different category and not annulment of the classification of all the undertakings.
En felaktig placering av ett företag i en kategori medför således enbart att företaget omplaceras i en annan kategori och inte att placeringen av samtliga företag ogiltigförklaras.
The Commission therefore maintains that any discrimination within the second category cannot constitute discrimination against Hoechst as an undertaking in the first category.
Kommissionen har alltså vidhållit att en möjlig diskriminering inom den andra kategorin inte kan medföra en diskriminering av Hoechst som ingår i den första kategorin.
The Court considers, first of all, in the light of the terms used by Hoechst in its pleadings, that the present plea seeks, in substance, to establish a failure to state reasons as regards recitals 37, 42, 50 and 55 and Table I of the Decision.
Förstainstansrätten anser inledningsvis, med beaktande av Hoechsts formuleringar i sina skrivelser, att företaget genom förevarande grund har åberopat att motiveringen var bristfällig i skälen 37, 42, 50 och 55 och i tabell I i beslutet.
Thus, Hoechst states that the fact that certain passages in the Decision were deleted constitutes a breach of the Commission’s duty to provide its decisions with comprehensible reasoning. That, it contends, makes it impossible for Hoechst and the Court to understand sufficiently an essential point of the Decision.
Hoechst har således gjort gällande att den omständigheten att vissa delar av beslutet hade dolts utgör en överträdelse av kommissionens skyldighet att på ett begripligt sätt motivera sina beslut, vilket skulle medföra att Hoechst och förstainstansrätten saknar möjlighet att i tillräcklig utsträckning förstå en avgörande del av beslutet.
That failure to state reasons must be analysed, in Hoechst’s submission, by reference to recital 352 to the Decision, which deals with the classification of the undertakings concerned in different categories for the purposes of determining the starting amount of the fine.
Denna bristfälliga motivering ska enligt Hoechst bedömas mot bakgrund av skäl 352 i beslutet, i vilket de berörda företagen placerades i olika kategorier med avseende på fastställelsen av böternas utgångsbelopp.
Consequently, Hoechst maintains that the failure to state reasons referred to above led to a breach of the rights of the defence.
Hoechst har följaktligen gjort gällande att den ovan nämnda bristfälliga motiveringen medförde att dess rätt till försvar åsidosattes.