natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘This Directive shall not apply to contracts which the contracting entities award for purposes other than the pursuit of their activities as described in Articles 3 to 7 or for the pursuit of such activities in a third country, in conditions not involving the physical use of a network or geographical area within the Community.’
”Detta direktiv gäller inte kontrakt som den upphandlande enheten tilldelar för något annat än utövande av de typer av verksamhet som anges i artiklarna 3–7 eller för utövande av sådana verksamheter i tredje land när verksamheten bedrivs utan fysisk användning av något nät eller geografiskt område inom gemenskapen.”
Finally, Article 30 of Directive 2004/17, under the heading ‘Procedure for establishing whether a given activity is directly exposed to competition’, provides:
Slutligen har artikel 30 i direktiv 2004/17, med rubriken ”Förfarande för att fastställa om en viss verksamhet är direkt konkurrensutsatt”, följande lydelse:
Contracts intended to enable an activity mentioned in Articles 3 to 7 to be carried out shall not be subject to this Directive if, in the Member State in which it is performed, the activity is directly exposed to competition on markets to which access is not restricted.
Kontrakt som syftar till att medge utförandet av en verksamhet enligt artiklarna 3–7 omfattas inte av detta direktiv om den aktuella verksamheten i den medlemsstat där den utövas är direkt konkurrensutsatt på marknader med fritt tillträde.
For the purposes of paragraph 1, the question of whether an activity is directly exposed to competition shall be decided on the basis of criteria that are in conformity with the Treaty provisions on competition, such as the characteristics of the goods or services concerned, the existence of alternative goods or services, the prices and the actual or potential presence of more than one supplier of the goods or services in question.
Vid tillämpning av punkt 1 skall bedömningen av om en verksamhet är direkt konkurrensutsatt grundas på kriterier som överensstämmer med fördragets konkurrensbestämmelser, t.ex. vad varorna eller tjänsterna har för egenskaper, om det finns alternativa varor eller tjänster, hur de är prissatta samt om fler än en varu- eller tjänsteleverantör finns, reellt eller potentiellt, på marknaden.
Title II, Chapter II, Section 3 of Directive 2004/18 lists the contracts which are outside the scope of that directive.
I avdelning II kapitel II avsnitt 3 i direktiv 2004/18 räknas de kontrakt upp som inte omfattas av detta direktiv.
These include contracts in the water, energy, transport and postal services sectors.
Dessa är bland annat kontrakt som tilldelas inom vatten, energi, transport- och postsektorerna.
Article 12, dealing with those contracts, provides:
Artikel 12, i vilken dessa kontrakt behandlas, har följande lydelse:
‘This Directive shall not apply to public contracts which, under Directive 2004/17/EC, are awarded by contracting authorities exercising one or more of the activities referred to in Articles 3 to 7 of that Directive and are awarded for the pursuit of those activities, …
”Detta direktiv skall inte tillämpas på offentliga kontrakt inom ramen för direktiv 2004/17/EG som tilldelas av upphandlande myndigheter vilka utövar en eller flera av de verksamheter som anges i artiklarna 3–7 i det direktivet i syfte att utöva denna verksamhet, …
The abovementioned Community legislation was transposed into Austrian law by the Federal law on the award of public procurement contracts (Bundesvergabegesetz) 2006.
De ovannämnda gemenskapsbestämmelserna har införlivats med den österrikiska rättsordningen genom 2006 års federala lag om offentlig upphandling (Bundesvergabegesetz).
Fernwärme Wien was established by constituent instrument of 22 January 1969 for the purpose of supplying district heating to homes, public institutions, offices, undertakings etc. in the City of Vienna.
Fernwärme Wien grundades, genom stiftelseurkund av den 22 januari 1969, för att i staden Wien förse bostäder, offentliga lokaler, kontor och företag med fjärrvärme.
For that purpose it uses energy produced by the disposal of waste rather than energy from non-renewable sources.
I detta syfte använder företaget energi från avfall i stället för att använda energin från icke förnyelsebara källor.
Fernwärme Wien, which has legal personality, is wholly owned by the City of Vienna, which appoints and removes managers and the members of the company’s supervisory board and gives them a discharge from responsibility.
Fernwärme Wien är en juridisk person vars kapital till sin helhet ägs av staden Wien, som tillsätter och entledigar företagsledarna jämte ledamöterna i företagets styrelse och ger dem ansvarsfrihet.
In addition, through the Kontrollamt der Stadt Wien (Monitoring Office of the City of Vienna), the city is also authorised to monitor the economic and financial management of the company.
Genom Kontrollamt der Stadt Wien (tillsynsmyndigheten i staden Wien) kan kommunen också utöva tillsyn över företagets ekonomiska och finansiella förvaltning.
In parallel to its district heating activities, Fernwärme Wien is engaged in the general planning of refrigeration plants for large real estate projects.
Vid sidan av sin verksamhet med fjärrvärme ägnar sig Fernwärme Wien även åt allmän planering av kylanläggningar för större fastighetsprojekt.
In carrying out that activity it competes with other undertakings.
Denna verksamhet utövas i konkurrens med andra företag.
On 1 March 2006, Fernwärme Wien instituted a public procurement tendering procedure for the installation of refrigeration plants in a future commercial office complex in Vienna, stating that the Austrian legislation relating to public procurement did not apply to the contract in question. Ing.
Den 1 mars 2006 inledde Fernwärme Wien ett upphandlingsförfarande avseende uppförandet av kylanläggningar för ett framtida kontors- och affärskomplex i Wien, och angav i samband med detta att den österrikiska lagstiftningen om offentlig upphandling inte var tillämplig på det berörda kontraktet. Ing.
Aigner participated in this proced- ure by submitting a tender.
Aigner deltog i förfarandet genom att lämna ett anbud. Ing.
Having been informed, on 18 May 2006, that its offer would no longer be considered because of negative references, it challenged that decision before the referring court, submitting that the Community rules on public procurement should be applied.
Aigner, som den 18 maj 2006 informerades om att dess anbud inte längre skulle komma att bedömas på grund av det framkommit negativa uppgifter, överklagade detta beslut vid den hänskjutande domstolen och gjorde gällande att de gemenskapsrättsliga bestämmelserna om offentlig upphandling skulle tillämpas.
The national court notes that the activities of Fernwärme Wien with regard to the operation of a fixed district heating network fall indisputably within the scope of Directive 2004/17.
Den hänskjutande domstolen påpekar att Fernwärme Wiens verksamhet beträffande ett fast fjärrvärmenät otvivelaktigt omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 2004/17.
However, its activities with regard to the refrigeration plants do not fall within the field of application of that directive.
Dess kylanläggningsverksamhet omfattas däremot inte av tillämpningsområdet för detta direktiv.
It therefore asks whether the latter activities are also covered by the provisions of that directive by application, mutatis mutandis, of the principles laid down in Case C-44/96 Mannesmann Anlagenbau Austria and Others [1998] ECR I-73, paragraphs 25 and 26, an approach commonly referred to in legal literature as the ‘contagion theory’.
Den hänskjutande domstolen ställer sig således frågan huruvida denna senare verksamhet även omfattas av bestämmelserna i det nämnda direktivet genom tillämpning i tillämpliga delar av de principer som lagts fast i dom av den 15 januari 1998 i mål C-44/96, Mannesmann Anlagenbau Austria m.fl. (REG 1998, s.
In accordance with the interpretation given by the referring court of that judgment, where one activity carried out by a body falls within the scope of the public procurement directives, all the other activities carried out by that body, irrespective of their possible industrial or commercial character, are also covered by those directives.
Enligt den hänskjutande domstolens tolkning av denna dom medför den omständigheten att en av verksamheterna i ett organ omfattas av upphandlingsdirektivens tillämpningsområden, att samtliga andra verksamheter i organet, oavsett om de eventuellt är av industriell eller kommersiell natur, också omfattas av upphandlingsdirektiven.
If the judgment in Mannesmann Anlagenbau Austria and Others refers only to contracting authorities and, more specifically, the concept of ‘bodies governed by public law’, in the sense that, where a body meets needs in the general interest, not having an industrial or commercial character, it must be considered a ‘body governed by public law’ within the meaning of the Community rules, irrespective of whether it carries out, in parallel, other activities of a different nature, the referring court asks whether Fernwärme Wien constitutes a body governed by public law, that is to say a contracting authority, within the meaning of Directives 2004/17 and 2004/18.
För det fall att det endast är upphandlande myndigheter som avses i domen i det ovannämnda målet Mannesmann Anlagenbau Austria m.fl., och i synnerhet begreppet offentligrättsligt organ, i det avseende att ett organ ska betraktas som ett ”offentligrättsligt organ” i den mening som avses i de gemenskapsrättsliga bestämmelserna om det tillgodoser behov i det allmännas intresse, förutsatt att behovet inte har industriell eller kommersiell karaktär, oavsett om det även utövar andra verksamheter som inte har denna karaktär, undrar den hänskjutande domstolen om Fernwärme Wien utgör ett offentligrättsligt organ, eller närmare bestämt en upphandlande myndighet, i den mening som avses i direktiven 2004/17 och 2004/18.
Finally, the referring court asks whether, when a body carries out activities not having an industrial or commercial character and, in parallel, activities in competitive conditions, whether it is possible to distinguish the latter activities and not to include them in the scope of the Community rules on public procurement, it is possible to establish a separation between those two types of activities and, accordingly, the absence of economic interference between them.
Den hänskjutande domstolen har slutligen frågat sig huruvida det, när ett organ samtidigt som det utövar en verksamhet som inte har industriell eller kommersiell karaktär också utövar en verksamhet i konkurrens med andra, är möjligt att särskilja sistnämnda verksamhet och att inte inbegripa den i tillämpningsområdet för de gemenskapsrättsliga bestämmelserna om offentlig upphandling, för det fall det är möjligt att göra en åtskillnad mellan dessa båda typer av verksamheter och således konstatera att någon ömsesidig ekonomisk påverkan dem emellan saknas.
In that regard, the referring court refers to
Den hänskjutande domstolen hänvisar i detta avseende till punkt 68 i generaladvokat Jacobs förslag till avgörande av den 21 april 2005 i det mål som, på grund av att begäran om förhandsavgörande återkallades, gav upphov till avskrivningsbeslutet
AIGNER point 68 of the Opinion of Advocate General Jacobs of 21 April 2005 in the case which gave rise, following the withdrawal of the reference for a preliminary ruling, to the order for removal from the register of 23 March 2006 (Case C-174/03 Impresa Portuale di Cagliari), where it is proposed that the principle arising from the judgment in Mannesmann Anlagenbau Austria and Others be tempered in that manner.
AIGNER av den 23 mars 2006 i mål C-174/03, Impresa Portuale di Cagliari, i vilket förslag det föreslogs att principen från domen i det ovannämnda målet Mannesmann Anlagenbau Austria m.fl. skulle mildras i detta avseende.
Having regard to the foregoing, the Vergabekontrollsenat des Landes Wien (Public Procurement Review Chamber of the Province of Vienna) decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Mot bakgrund av det ovanstående beslutade Vergabekontrollsenat des Landes Wien att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
‘(1) Must Directive 2004/17 … be interpreted as meaning that a contracting entity which pursues one of the sectoral activities referred to in Article 3 of that directive also falls within the scope of that directive in relation to an activity pursued in parallel under competitive conditions?
”1) Ska direktiv 2004/17 … tolkas så, att en upphandlande enhet som bedriver en verksamhet som ingår i en sådan sektor som avses i artikel 3 i detta direktiv också omfattas av direktivets tillämpningsområde avseende en annan verksamhet som den upphandlande enheten bedriver i konkurrens med andra?
(2) In the event that this is the case only in respect of contracting authorities: must an undertaking such as [Fernwärme Wien] be characterised as a body governed by public law within the meaning of Directive 2004/17 or Directive 2004/18 … if it provides district heating in a given area without any real competition, or must the market for domestic heating, which also includes energy sources such as gas, oil, coal etc., be taken into account?
2) För det fall att detta endast gäller upphandlande myndigheter: Ska ett företag som [Fernwärme Wien] betecknas som ett offentligrättsligt organ i den mening som avses i direktiv 2004/17 eller direktiv 2004/18 … om företaget utan någon egentlig konkurrens tillhandahåller fjärrvärme inom ett visst område, eller ska bestämningen ske på grundval av marknaden för hushållsuppvärmning, som även innefattar bränslen som exempelvis gas, olja och kol?
(3) Must an activity pursued under competitive conditions by a company which also pursues activities of a non industrial or non commercial nature be included within the scope of Directive 2004/17 or Directive 2004/18 if, through effective precautions such as separate balance sheets and accounts, cross financing of the activities pursued under competitive conditions can be excluded?’
3) Ska en verksamhet, som ett företag – som också bedriver verksamhet som inte anses ha industriell eller kommersiell karaktär – bedriver i konkurrens med andra, omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 2004/17 eller direktiv 2004/18, om det genom effektiva åtgärder i form av redovisnings- och bokföringsmässigt åtskilda räkenskaper kan visas att den verksamhet som bedrivs i konkurrens med andra inte har korssubventionerats?”
By this question, the referring court asks whether a contracting entity within the meaning of Directive 2004/17, which carries on activities in one of the sectors listed in Articles 3 to 7 of that directive, is required to apply the procedure laid down in that directive for the award of contracts to the activities carried out by that entity in parallel, under competitive conditions, in sectors not governed by those provisions.
Den hänskjutande domstolen har ställt denna fråga för att få klarhet i huruvida en upphandlande enhet, i den mening som avses i direktiv 2004/17, som bedriver verksamhet som ingår i någon av de sektorer som avses i artiklarna 3–7 i detta direktiv, är skyldig att tillämpa det förfarande som föreskrivs i nämnda direktiv när den tilldelar kontrakt avseende verksamheter som denna enhet samtidigt och på konkurrensmässiga villkor bedriver inom sektorer som inte omfattas av de ovannämnda bestämmelserna.
In order to answer that question, it must be noted that Directives 2004/17 and 2004/18 have noteworthy differences with regard both to the entities subject to the rules laid down in those respective directives and to their nature and scope.
Domstolen påpekar att direktiven 2004/17 och 2004/18 innehåller märkbara olikheter sinsemellan vad gäller såväl de enheter som berörs av bestämmelserna i dessa direktiv som deras natur och tillämpningsområden.
With regard, firstly, to the entities to which the rules of those directives apply, it should be noted that, unlike Directive 2004/18 which, by virtue of the first subparagraph of Article 1(9) thereof, applies to ‘contracting authorities’, Directive 2004/17 refers, in Article 2 thereof, to ‘contracting entities’.
Vad för det första gäller de enheter på vilka direktivens respektive bestämmelser är tillämpliga, konstaterar domstolen att de enheter som avses i direktiv 2004/17 i artikel 2 kallas ”upphandlande enheter”, till skillnad från direktiv 2004/18 som enligt artikel 1.9 första stycket är tillämpligt på ”upphandlande myndigheter”.
It is apparent from Article 2(2)(a) and (b) that Directive 2004/17 applies not only to contracting entities which are ‘contracting authorities’, but also to those which are ‘public undertakings’ or undertakings which operate on the basis of ‘special or exclusive rights granted by a competent authority of a Member State’, in so far as all those entities pursue one of the activities listed in Articles 3 to 7 thereof.
Det framgår av artikel 2.2 a och b i detta senare direktiv att detta inte enbart är tillämpligt på upphandlande enheter som är ”upphandlande myndigheter”, utan också på de enheter som är ”offentliga företag” eller företag vilkas verksamhet bygger på ”särskilda rättigheter eller ensamrätt, som beviljats av en behörig myndighet i en medlemsstat”, i den mån som dessa enheter bedriver någon av de verksamheter som avses i artiklarna 3–7 i detta direktiv.
Secondly, it follows from Articles 2 to 7 of Directive 2004/17 that the coordination for which it provides does not extend to all spheres of economic activity, but relates to specifically defined sectors, which, moreover, is confirmed by the fact that that directive is commonly referred to as the ‘sectoral directive’.
För det andra framgår det av artiklarna 2–7 i direktiv 2004/17 att den samordning som gjorts genom detta direktiv inte omfattar alla ekonomiska verksamhetsområden, utan avser särskilt definierade områden, vilket för övrigt visar sig genom att detta direktiv allmänt kallas ”sektorsdirektivet”.
However, the scope of Directive 2004/18 includes almost all sectors of economic life, thus justifying its being commonly known as the ‘general directive’.
Tillämpningsområdet för direktiv 2004/18 omfattar däremot i princip alla sektorer av det ekonomiska livet, vilket således ger skäl för den allmänna benämningen ”det allmänna direktivet”.
In such circumstances, it must be stated at this early stage that the general scope of Directive 2004/18 and the restricted scope of Directive 2004/17 require the provisions of the latter to be interpreted narrowly.
Mot denna bakgrund kan det redan här konstateras att den omständigheten att direktiv 2004/18 har en allmän räckvidd och direktiv 2004/17 en begränsad räckvidd medför att bestämmelserna i detta senare ska tolkas restriktivt.
The boundaries between the fields of application of those two directives are also drawn by explicit provisions.
Gränserna mellan dessa båda direktivs tillämpningsområden är också dragna med hjälp av uttryckliga bestämmelser.
Thus, Article 20(1) of Directive 2004/17 provides that the latter does not apply to contracts which the contracting entities award for purposes other than the pursuit of their activities as described in Articles 3 to 7 thereof.
Enligt artikel 20.1 i direktiv 2004/17 gäller således direktivet inte kontrakt som den upphandlande enheten tilldelar för något annat än utövande av de typer av verksamhet som anges i artiklarna 3–7 i samma direktiv.
The equivalent of that provision in Directive 2004/18 is the first paragraph of Article 12, which provides that that directive does not apply to public contracts which are awarded by contracting authorities exercising one or more of the activities referred to in Articles 3 to 7 of Directive 2004/17.
Motsvarigheten till denna bestämmelse är i direktiv 2004/18 artikel 12 första stycket, enligt vilken direktivet inte ska tillämpas på offentliga kontrakt som tilldelas av upphandlande myndigheter vilka utövar en eller flera av de verksamheter som anges i artiklarna 3–7 i direktiv 2004/17, i syfte att utöva denna verksamhet.
Consequently, the abovementioned provisions leave no room for application, in the context of Directive 2004/17, of the approach known as ‘contagion theory’ which was
Enligt de ovannämnda bestämmelserna är det således inte möjligt att inom ramen för direktiv 2004/17 tillämpa det tillvägagångssätt som kallas ”kontaminations-
That judgment was given by the Court in the context of Council Directive 93/37/EEC of 14 June 1993 concerning the coordination of procedures for the award of public works contracts (OJ 1993 L 199, p.
Domstolen meddelade denna dom inom ramen för rådets direktiv 93/37/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandena vid tilldelning av offentliga upphandlingskontrakt för bygg- och anläggningsarbeten (EGT L 199, s.
54), that is to say in an area which at present falls within the ambit of Directive 2004/18.
54), närmare bestämt avseende en sektor som numera omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 2004/18.
Accordingly, as rightly observed by, inter alia, the Hungarian, Austrian and Finnish Governments and by the Commission of the European Communities, only those contracts awarded by an entity which is a ‘contracting entity’ within the meaning of Directive 2004/17, in connection with and for the exercise of activities in the sectors listed in Articles 3 to 7 of that directive, fall within the field of application thereof.
Såsom bland annat den österrikiska, den ungerska och den finländska regeringen samt Europeiska gemenskapernas kommission med rätta har gjort gällande är det endast de kontrakt som en enhet, vilken kan betraktas som en ”upphandlande enhet” i den mening som avses i direktivet, tilldelar avseende, och för utövandet av, verksamheter som anges i artiklarna 3–7 i detta direktiv, som omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 2004/17.
Moreover, that is the conclusion which emerges also from Joined Cases C-462/03 and C-463/03 Strabag and Kostmann [2005] ECR I-5397, paragraph 37).
Detta motsvarar dessutom domstolens slutsats i domen av den 16 juni 2005 i de förenade målen C-462/03 och C-463/03, Strabag och Kostmann (REG 2005, s. I-5397), punkt 37.
Having regard to the foregoing, the answer to the first question must be that a contracting entity, within the meaning of Directive 2004/17, is required to apply the procedure laid down in that directive only for the award of contracts which relate to activities carried out by that entity in one or more of the sectors listed in Articles 3 to 7 of that directive.
Mot bakgrund av det ovanstående ska den första frågan besvaras enligt följande: En upphandlande enhet, i den mening som avses i direktiv 2004/17, är skyldig att tillämpa det förfarande som föreskrivs i detta direktiv endast när den tilldelar kontrakt som har samband med de verksamheter som denna enhet bedriver inom en eller flera av de sektorer som avses i artiklarna 3–7 i detta direktiv.
By its second question, the referring court asks whether an entity such as Fernwärme Wien is to be regarded as a body governed by public law within the meaning of Direct- ive 2004/17 or of Directive 2004/18.
Den hänskjutande domstolen har ställt sin andra fråga för att få klarhet i huruvida en enhet som Fernwärme Wien ska betraktas som ett offentligrättsligt organ i den mening som avses i direktiv 2004/17 eller i direktiv 2004/18.
In that regard, it should be borne in mind that, as is apparent from paragraph 5 of this judgment, the provisions of the second subparagraph of Article 2(1)(a) of Direct- ive 2004/17 and the second subparagraph of Article 1(9) of Directive 2004/18 contain identical definitions of the concept of ‘body governed by public law’.
I detta avseende påpekar domstolen att begreppet ”offentligrättsligt organ”, såsom framgår av punkt 5 ovan, definieras på samma sätt i såväl artikel 2.1 a andra stycket i direktiv 2004/17 som i artikel 1.9 andra stycket i direktiv 2004/18.