natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As regards the alleged differences between Nestlé and the present case, (i) and (ii) do not appear to require any difference of approach, I have dealt with (iii) in the context of the previous argument and (iv) concerns an assessment of fact.
Beträffande de påstådda skillnaderna mellan domen i målet Nestlé och förevarande mål tycks det första och det andra argumentet inte kräva något annat synsätt. Det tredje argumentet har jag behandlat i samband med föregående argument och det fjärde gäller bedömningen av de faktiska omständigheterna.
— United Kingdom Patent Office guidelines
— Riktlinjerna från patentverket i Förenade kungariket
L & D claims that the Court of First Instance wrongly dismissed as irrelevant submissions based on the United Kingdom Patent Office’s guidelines on the assessment of descriptive character. Those guidelines merely confirmed that the shape of a fir tree was descriptive for the products in question, and could have been taken into account in the context of the overall assessment. 52.
L & D har gjort gällande att det var fel av förstainstansrätten att underkänna argumenten angående riktlinjerna från Förenade kungarikets patentverk om bedömningen av särskiljningsförmågan med hänvisning till att de var ovidkommande. I dessa riktlinjer bekräftades bara att formen av en gran var beskrivande i förhållande till den berörda produkten och att de kunde ha beaktats i samband med helhetsbedömningen. 52.
Next, L & D submits that the finding that the outline of a fir tree played a significant role in the ARBRE MAGIQUE mark and thus in a significant part of the silhouette mark disregarded caselaw 40to the effect that, in marks containing both graphic and verbal elements, the latter play the preponderant role where the former has little imaginative content — as is the case with the outline of a fir tree. 53.
Därefter har L & D hävdat att konstaterandet att konturen av en gran spelade en betydelsefull roll i varumärket ARBRE MAGIQUE och således utgjorde en betydelsefull del av siluettvarumärket stred mot rättspraxis, 40som säger att när varumärken innehåller både grafiska element och ordelement spelar de senare en dominerande roll när de förstnämnda är föga fantasirika, vilket är fallet i fråga om konturen av en gran. 53.
I cannot accept that the Court of First Instance erred in law in stating that the Board of Appeal’s decision could be assessed only on the basis of the Regulation as interpreted by the Community courts.
Jag anser inte att förstainstansrätten gjorde sig skyldig till en felaktig rättstillämpning genom att konstatera att överklagandenämndens beslut endast kunde bedömas mot bakgrund av förordningen såsom den tolkats av gemenskapens domstolar.
It made a finding of fact as to the descriptive character of the shape for the products in question, and not even OHIM’s own guidelines could invalidate that finding if it did not conflict with the Regulation or the case-law.
Den gjorde ett faktiskt konstaterande angående särskiljningsförmågan hos de berörda varornas form, och inte ens harmoniseringsbyråns egna riktlinjer kunde vederlägga detta konstaterande om det inte stred mot förordningen eller rättspraxis.
That must be all the more true where national guidelines are concerned, and L & D does not identify I - 5741
Detta gäller i ännu högre grad i fråga om nationella riktlinjer och L & D har inte pekat på något som strider mot lagstiftning eller rättspraxis. Det är inte heller (vilket L & D har gjort gällande) motsägelsefullt att I - 5741
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-488/06 P any inconsistency with the legislation or the case-law.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT SHARPSTON — MÅL C-488/06 P beskriva siluettvarumärket så, att det har formen av en gran samtidigt som det inte utgör en trogen avbildning av en gran.
Nor is there any contradiction (as L & D also claims) in describing the silhouette mark both as having the shape of a fir tree and as not being a faithful representation of a fir tree. derive no support from the caselaw it cites, whose tenor is simply that a colour applied to telecommunications equipment, or a surface pattern applied to glassware, are not necessarily perceived as identifying the trade origin of goods.
— Form på vara som krävs för att uppnå ett tekniskt resultat stöd i den rättspraxis som åberopats, vilken helt enkelt säger att en färg som används på telekommunikationsvaror eller ett motiv som anbringats på en varas yta inte nödvändigtvis uppfattas som utmärkande kännetecken för varans ursprung.
That caselaw still requires a factual assessment to determine whether a colour, pattern, shape or other aspect is in fact likely to be so perceived in each case.
Denna rättspraxis förutsätter fortfarande en faktisk bedömning för att fastställa om det är troligt att en färg, ett mönster, en form eller en annan aspekt faktiskt uppfattas på så sätt i det enskilda fallet.
In any event, it cannot plausibly be maintained that a trade mark whose shape has distinctive character is automatically likely to lose its distinctiveness when products are manufactured in that shape.
Det kan i alla händelser inte på ett övertygande sätt hävdas att det är troligt att ett varumärke vars form har särskiljningsförmåga automatiskt förlorar denna om varorna tillverkas med den formen.
As regards the second aspect, the question for this Court is not whether the shape of a fir tree is in fact necessary to obtain the desired technical result of gradual release of deodorant from an air freshener but whether the Court of First Instance was correct to exclude that argument from consideration, as relating to an absolute ground for refusal and thus as extraneous to the subjectmatter of opposition proceedings.
Beträffande den andra aspekten ankommer det inte på domstolen att bedöma om granformen faktiskt är nödvändig för att uppnå det eftersträvade tekniska resultatet att successivt avge doft från en luftfräschare, utan om förstainstansrätten gjorde rätt när den avstod från att pröva det argumentet, därför att det gällde ett absolut registreringshinder och därför inte hörde hemma i ett invändningsförfarande.
In L & D’s view, the Court of First Instance should have considered, as a matter of law, that the silhouette mark was insufficiently distinctive because it merely reproduced part of the appearance of the products sold under it, 41namely their shape. That shape was, moreover, necessary to obtain the technical result required of an air freshener and could not be registered under Article 7(1)(e) of the Regulation. The Court should not have refused to allow the latter argument because it concerned an absolute ground for refusal whereas the action concerned opposition proceedings — it could have been taken into account as part of the overall assessment of distinctive character. 57.
L & D anser att förstainstansrätten, som en rättsfråga, skulle ha tagit hänsyn till att siluettvarumärket inte hade tillräcklig särskiljningsförmåga, därför att det endast återgav en del av utseendet hos den vara som såldes under detsamma, 41nämligen formen. Formen var dessutom nödvändig för att erhålla det tekniska resultat som krävs av en luftfräschare och kunde inte registreras enligt artikel 7.1 e i förordningen. Förstainstansrätten borde inte ha underkänt det senare argumentet med hänvisning till att det gällde ett absolut registreringshinder, medan talan gällde ett invändningsförfarande. Det kunde ha beaktats inom ramen för helhetsbedömningen av särskiljningsförmågan. 57.
As regards the first aspect of that submission, it seems to me that L & D can 59.
I fråga om den första delen av detta påstående anser jag inte att L & D kan hitta något 59.
The Court of First Instance had already considered that issue on two previous occasions.
Förstainstansrätten hade redan prövat den frågan vid två tidigare tillfällen.
The first case in which it did so was Durferrit.
Den första gången detta skedde var i domen i målet Durferrit.
42 A party opposing registration of a trade mark had included among the grounds for challenging the Board of Appeal’s decision rejecting the opposition an allegation
42 En part som invände mot registreringen av ett varumärke hade bland grunderna för att ifrågasätta överklagandenämndens beslut att avslå invändningen gjort
L & D v OHIM that the mark was contrary to public policy and accepted principles of morality within the meaning of Article 7(1)(f) of the Regulation. The Court dismissed the plea as immaterial on the ground that Article 7(1)(f) ‘is not one of the provisions in relation to which the legality of the contested decision must be appraised’. It reasoned as follows. 61.
L & D MOT HARMONISERINGSBYRÅN gällande att varumärket stred mot allmän ordning och mot allmän moral, i den mening som avses i artikel 7.1 f i förordningen. Förstainstansrätten biföll inte talan på den grunden med hänvisning till att artikel 7.1 f ”inte ingår bland de bestämmelser mot bakgrund av vilka det överklagade beslutet skall prövas”. Den resonerade på följande sätt. 61.
Furthermore, pursuant to Article 58 of the Regulation, an action may be brought before the Board of Appeal only by a party to a proceeding before OHIM and, under Article 63(4), an action before the Community courts is available only to parties to the proceedings before the Board of Appeal.
Enligt artikel 58 i förordningen får dessutom endast en part i förfarandet vid harmoniseringsbyrån överklaga till överklagandenämnden och enligt artikel 63.4 har endast parter i förfarandet vid överklagandenämnden rätt att väcka talan vid gemenskapsdomstolen.
Persons submitting observations in the context of Article 41(1), whether they have filed a notice of opposition or not, are not parties to the proceedings; they may not appeal to the Board of Appeal or, a fortiori, to the Community courts against a decision by OHIM on the absolute ground of refusal relied on.
Personer som ingett anmärkningar med stöd av artikel 41.1 är, oberoende av om de framställt en invändning eller inte, inte parter i förfarandet. De kan inte överklaga beslut fattade av harmoniseringsbyrån angående det absoluta registreringshinder till vilket hänvisats till överklagandenämnden eller, a fortiori, till gemenskapsdomstolen.
The Court of First Instance later cited Durferrit as a precedent in BMI Bertollo, 44
Förstainstansrätten hänvisade senare till domen i målet Durferrit i domen i målet BMI Bertollo, 44där en person som ansökte
The way in which the examination of applications is organised under Articles 36 to 43 of the Regulation, and in particular the wording and structure of Articles 42 and 43 governing opposition procedures, make it clear that the absolute grounds for refusal in Article 7 do not fall to be examined as part of an opposition procedure, which may be based only on the relative grounds in Article 8.
Det sätt på vilket prövningen av ansökningar är organiserad enligt artiklarna 36–43 i förordningen, och i synnerhet lydelsen av artiklarna 42 och 43 om invändningsförfarandet, visar tydligt att de absoluta registreringshinder som avses i artikel 7 inte skall prövas inom ramen för ett invändningsförfarande, som endast kan grunda sig på de relativa registreringshinder som avses i artikel 8.
Although under Article 41(1) third parties may submit observations to OHIM concerning absolute grounds, the effect is simply that OHIM must consider reopening the examination procedure to check whether registration is precluded.
Även om det är så att tredje man enligt artikel 41.1 kan ge in anmärkningar till harmoniseringsbyrån avseende absoluta registreringshinder, är effekten endast att harmoniseringsbyrån skall pröva om det finns anledning att återuppta granskningsförfarandet, för att kontrollera huruvida ansökan om varumärke skall avslås.
It is thus not in the context of opposition proceedings that OHIM must take account of such observations, even if they are in fact submitted in the course of such proceedings.
Det är alltså inte inom ramen för invändningsförfaranden som harmoniseringsbyrån skall beakta sådana anmärkningar, även om de faktiskt inges under ett sådant.
If appropriate, OHIM may suspend the opposition procedure.
Harmoniseringsbyrån kan i tillämpliga fall vilandeförklara invändningsförfarandet.
43 where an applicant to register a Community trade mark objected to an opposing party’s reliance on an earlier mark on the ground that the earlier mark should not have been registered.
43 om registrering av ett gemenskapsvarumärke invände mot att den part som framställde en invändning åberopat ett äldre varumärke, med hänvisning till att det äldre varumärket inte borde ha registrerats.
It did not provide detailed justification for transposing the approach in Durferrit to that rather different situation, stating simply that if the applicant was of the view that the earlier mark had been registered in breach of Article 7, it ought to have applied for its cancellation under Article 51. On a slightly different point, it added that the
Den gav inte en ingående motivering för att överföra synsättet i domen i målet Durferrit till den tämligen annorlunda situationen, utan konstaterade helt enkelt att om sökanden ansåg att det äldre varumärket hade registrerats i strid med artikel 7 så borde denne ha begärt att det skulle ogiltigförklaras enligt artikel 51.
43 — Pursuant to what is now Rule 20(7) of Commission Regulation (EC) No 2868/95 of 13 December 1995 implementing Council Regulation (EC) No 40/94 on the Community trade mark (OJ 1995 L 303, p.
43 — Enligt nuvarande regel 20.7 i kommissionens förordning (EG) nr 2868/95 av den 13 december 1995 om genomförande av rådets förordning (EG) nr 40/94 om gemenskapsvarumärke (EGT L 303, s.
1), as amended.
1), i ändrad lydelse.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-488/06 P validity of a national trade mark may not be called into question in proceedings for registration of a Community trade mark, but only in cancellation proceedings brought in the Member State concerned.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT SHARPSTON — MÅL C-488/06 P ramen för ett ogiltighetsförfarande som inletts i den berörda medlemsstaten. 45
In the present case, the Court of First Instance stated at paragraph 105 of its judgment, citing BMI Bertollo as a precedent: ‘The applicant cannot, in any event, in opposition proceedings, rely on an absolute ground for refusal precluding valid registration of a sign by a national office or by OHIM.
I förevarande mål förklarade förstainstansrätten i punkt 105 i sin dom, med hänvisning till domen i målet BMI Bertollo följande: ”Sökanden i ett invändningsförfarande kan nämligen inte under några omständigheter åberopa ett absolut registreringshinder för att bestrida giltigheten av ett kännetecken som en nationell myndighet eller harmoniseringsbyrån har registrerat.
The absolute grounds for refusal contained in Article 7 of Regulation No 40/94 do not fall to be examined as part of opposition proceedings and that article is not one of the provisions in relation to which the legality of the contested decision must be appraised’.
Sedan ett varumärke registrerats föreskrivs i artikel 51 respektive 52 att de absoluta och relativa registreringshindren skall tas upp genom en ansökan till harmoniseringsbyrån eller på grundval av ett genkäromål.
It may be helpful to recapitulate at this point the relevant provisions of the Regulation.
Det kan i detta skede vara värdefullt att rekapitulera de relevanta bestämmelserna i förordningen.
Whereas Article 7 lists absolute grounds for refusal of registration without reference
Artikel 7 innehåller en förteckning över absoluta registreringshinder utan hänvisning
Looking at those provisions, I find the reasoning in Durferrit entirely cogent in a situation in which a party seeks to oppose registration of a mark on a ground going to the essential registrability of the mark.
Mot bakgrund av dessa bestämmelser finner jag resonemanget i domen i målet Durferrit helt övertygande i en situation där en part invänder mot registreringen av ett varumärke på en grund som avser den grundläggande möjligheten att registrera varumärket.
On the one hand, such grounds are not among those exhaustively laid down in the provisions governing the opposition proced- ure and, on the other hand, other more appropriate procedures are available under different provisions, either in parallel with the opportunity to bring opposition proceedings or following registration.
Däremot hör sådana grunder inte till de som uttömmande anges i bestämmelserna om invändningsförfarandet och dessutom står andra lämpligare förfaranden till buds enligt andra bestämmelser, antingen parallellt med möjligheten att inleda ett invändningsförfarande eller efter registreringen.
However, I am not convinced that such reasoning is equally applicable where a party seeking to register a Community trade mark wishes, as a defence in opposition proceedings, to argue that the mark on which the opposition is based should not have been registered.
Jag är dock inte säker på att den typen av resonemang på samma sätt kan tillämpas när en part som ansöker om registrering av ett gemenskapsvarumärke till sitt försvar gör gällande att det varumärke som invändningen grundar sig på inte borde ha registrerats.
Consistently with that approach, there is in my view no reason to refuse to examine an argument relating to the distinctiveness of the earlier mark — which is the basis on which L & D submitted its argument concerning the shape necessary to obtain a technical result — simply because it relates also to an absolute ground for refusal under Article 7. If it is permissible to argue that the earlier mark has only limited distinctiveness, an argument that it lacks distinctiveness to the extent of not being capable of registration should not be excluded from consider ation. Where it is alleged that the earlier mark consists exclusively of a shape necessary to obtain a technical result, examination of that argument might lead to the conclusion that the mark does not consist exclusively of such a shape but none the less, because of its similarity to such a shape, lacks sufficient distinctiveness for likelihood of confusion to be established in the circumstances of the case. 68.
Jag anser att enligt det synsättet saknas anledning att vägra att pröva ett argument angående det äldre varumärkets särskiljningsförmåga – vilket är grunden för L & D:s argument angående den form som krävs för att uppnå ett tekniskt resultat – enbart därför att det även berör ett absolut registreringshinder enligt artikel 7. Om det är tillåtet att hävda att det äldre varumärket endast har en begränsad särskiljningsförmåga, bör ett argument om att det saknar tillräcklig särskiljningsförmåga för att kunna registreras inte uteslutas från prövningen. Om det påstås att det äldre varumärket endast består av den form som krävs för att uppnå ett tekniskt resultat, kan prövningen av det argumentet leda till slutsatsen att det varumärket inte består uteslutande av en sådan form, men att det trots detta, på grund av sin likhet med en sådan form, saknar tillräcklig särskiljningsförmåga för att en risk för förväxling skall fastställas under omständigheterna i det enskilda fallet. 68.
First, while the Regulation specifies exhaustively the grounds on which registration may be opposed, it lays down no explicit conditions as to the counter-arguments which may be used in defence to opposition.
För det första anges grunderna för att invända mot en registrering uttömmande i förordningen, men uttryckliga villkor angående de motargument som kan användas vid försvaret mot invändningen saknas.
Since similarity and likelihood of confusion can only be assessed by comparing the allegedly conflicting marks, such arguments may clearly concern the earlier mark as well as the mark whose registration is sought.
Eftersom likheten och risken för förväxling endast kan bedömas på grundval av en jämförelse mellan de varumärken som påstås konkurrera, kan dessa argument naturligtvis gälla äldre varumärken såväl som det varumärke som avses i ansökan om registrering.
Second, I agree that it is not possible in opposition proceedings to declare an earlier mark invalid — which was the basis of the decision in Durferrit — and that, if a party to such proceedings seeks such a declaration, the proper course of action is for that party to initiate invalidity proceedings and for the opposition division (or Board of Appeal, as the case may be) to consider whether it is appropriate to suspend the opposition procedure.
För det andra delar jag uppfattningen att det inte är möjligt att ogiltigförklara ett äldre varumärke inom ramen för ett invändningsförfarande – vilket var grunden för beslutet i målet Durferrit – och att om en part i ett sådant förfarande önskar att så skall ske skall parten i vederbörlig ordning begära en ogiltighetsförklaring, och invändningsenheten (eller, beroende på omständigheterna, överklagandenämnden) skall överväga om det är lämpligt att vilandeförklara invändningsförfarandet.
However, that course of action seems cumbersome and procedurally inefficient if no such declaration is sought and if examination of the submission could lead to a finding such as the one I have outlined
Det tillvägagångssättet framstår dock som betungande och förfarandemässigt ineffektivt om en sådan förklaring inte eftersträvas och om granskningen av påståendet kan leda till ett sådant konstaterande som jag beskrev i föregående punkt. Det är särskilt betungande när äldre nationella
Thus, in the present case, the argument has focused largely on the degree of distinctiveness of the earlier mark.
I förevarande mål har resonemanget således huvudsakligen inriktats på graden av särskiljningsförmåga hos det äldre varumärket.
That argument was, quite rightly, taken into consideration by the opposition division, the Board of Appeal and the Court of First Instance, because that degree of distinctiveness is an aspect of the assessment of likelihood of confusion.
Det argumentet beaktades helt korrekt av invändningsenheten, överklagandenämnden och förstainstansrätten, eftersom graden av särskiljningsförmåga utgör en del av bedömningen av risken för förväxling.
However, absence of distinctiveness is also an absolute ground for refusal under Article 7(1)(a) and (b), yet the Court of First Instance — again quite rightly, in my view — did not dismiss the argument as inadmissible on that ground.
Frånvaron av särskiljningsförmåga är dock också ett absolut registreringshinder enligt artikel 7.1 a och 7.1 b, och ändå underkände inte förstainstansrätten – enligt min uppfattning helt korrekt – det argumentet med hänvisning till att det inte kunde tas upp till sakprövning av det skälet.
— Evidence concerning the use of the earlier mark in the preceding paragraph. It is particularly cumbersome where earlier national marks are relied upon and even more problematic where, as in the present case, there is some confusion as to the identity of the earlier mark on whose distinctive character the finding of likelihood of confusion is based.
— Bevis angående användningen av det äldre varumärket varumärken åberopas och ännu mer problematiskt när det, som i förevarande mål, råder viss osäkerhet om vilket som är det äldre varumärke vars särskiljningsförmåga ligger till grund för konstaterandet att en risk för förväxling föreligger.