natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission correctly pointed out that the obligation of purchasers to supply the relevant information to the national authoritiesby 14 May each year was already introduced by Regulation No.536/93 in 1993.Regulation No.1001/98 only deals with the penaltieswhich accrue in cases where this deadline is not respected.It hadtherefore no impact on the ability of purchasers to comply with theobligation to provide information imposed on them by Regulation No.536/93, and the fact that it was published on 14 May was therefore ofno importance in this respect.
Som kommissionen påpekade hade uppköparnas skyldighet attlämna relevant information redan fastställts i förordning nr 536/93.Uppköparna var därför åtminstone sedan 1993 medvetna om dennaskyldighet.Den påstådda avsaknaden av instruktioner och formulärpå tyska påverkar inte denna slutsats.Under alla omständigheterskulle ansvaret för att tillhandahålla instruktioner och formulär vila påde italienska myndigheterna.Påståendet om att de italienska myndigheterna underlåtit att göra detta kunde alltså inte undersökas avombudsmannen, vars uppdrag är att undersöka möjliga administrativamissförhållanden inom gemenskapensinstitutioner och organ.
Decision no.94/262/ECSC, EC, Euratom of the European Parliament of 9 March 1994 on the regulations and general conditions governing the Ombudsman’s duties.
På grundval av ombudsmannens undersökningar av detta klagomål förefölldet inte föreligga några administrativa missförhållanden vid kommissionen.Ombudsmannen avslutade därför ärendet.
Lack of instructions and forms in German
KOMMISSIONENS HANDLÄGGNING AV ETT KONKURRENSÄRENDE
The complainant relied on the fact that the Italian authorities in chargeof matters relating to milk quotas had not made the necessary instructions and forms available in the German language before 14 May1998.The Commission retorted that Regulation No.1001/98 hadnothing to do with the deadline of 14 May which had already beenfixed by Regulation No.536/93 and that the instructions and formswere in any event to be provided by the Italian authorities.
Klaganden var nationellt ombud för mindre företag.Ett av de företag somhan företräder, Microwave Ovenware Ltd.(MOL), gjorde gällande att dettvingats upphöra med sin handel 1989 på grund av agerandet av ett annatföretag, Dynopack, med säte i Norge.MOL klagade i maj 1988 till kommmissionen med anledning av Dynopacks överträdelser av artiklarna 81 och82 i EG-fördraget (tidigare artiklarna 85 och 86).Kommissionen undersökteklagomålet men fann inte att någon överträdelse av EG:s konkurrenslagstiftning begåtts.År 1994 meddelade den slutligen MOL att ärendet hadelagts ner.
As the Commission pointed out, the obligation for purchasers to provide the relevant information was already set by Regulation No.536/93.Purchasers thus had to be aware of this obligation since 1993at least.The alleged lack of instructions and forms in the German language does not affect this conclusion.In any event, the responsibilityto provide such instructions and forms would appear to rest with the Italian authorities.The alleged failure of the Italian authorities couldthus not be examined by the Ombudsman whose mission consists ofinvestigating possible instances of maladministration on the part of Community institutions or bodies.
Klaganden hävdade att MOL i många år försökt få upplysningar om ochsvar på frågor som väckts i samband med det klagomål som framställts tillkommissionen.Klaganden uppgav att kommissonen vägrat att ge MOL debegärda upplysningarna och att den varken hade handlagt ärendet ellergjort någon ordentlig genomgång av de inlämnade handlingarna.Vidarehade kommissionen felaktigt uppgett att handeln mellan Norge och Förenade kungariket inte betraktades som handel mellan medlemsstaterenligt EG:s konkurrensregler.
On the basis of the European Ombudsman’s inquiries into this complaint,there appeared to have been no maladministration by the Commission. The Ombudsman therefore closed the case.
Kommissionen framhöll att den inte var något undersökningsorgan, utan attden förlitade sig på skriftliga inlagor och att den hade otillräckliga adminstrativa befogenheter.Enligt klaganden var detta inte sant, eftersom kommmissionens befogenheter att företa undersökningar är tydligt fastställda,särskilt när det gäller konkurrenslagstiftningen.
THE COMMISSION’S HANDLING OF A COMPETITION CASEDecision on complaint 75/99/ME against the European Commission
Dessutom besvarade kommissionen aldrig klagandens brev av den 21 juli1998.
THE COMPLAINT
Ytterligare uppgifter
The complainant was a national representative for smaller businesses.Oneof the firms he represents, Microwave Ovenware Ltd.(MOL), claimed thatit had been forced to cease trading in 1989 because of the behaviour ofanother enterprise, Dynopack, situated in Norway.MOL complained to the Commission in May 1988 about breaches of Articles 81 and 82 of the EC-Treaty (former Articles 85 and 86) by Dynopack.The Commission examined the complaint but did not find any breach of EC competition law.In1994 it finally informed MOL that the file on its case was closed.
I mars 1999 skrev parlamentsledamoten Elliott till kommissionen medanledning av MOL:s ärende och skickade en kopia av sitt brev till ombuds-mannen.I brevet bad han kommissionen att kortfattat besvara följande fyrafrågor angående MOL:s ärende:
The complainant claimed that MOL tried for many years to get informationand answers to questions arising from the complaint lodged with the
Vilka undersökningar har kommissionen gjort av korrektheten hos deuppgifter som inlämnats, med tanke på att MOL hävdat att dessa uppgifter var falska?
In March 1999, Mr Elliott, MEP wrote to the Commission regarding MOL’scase at the Commission and he sent a copy of his letter to the Ombudsman. In his letter he asked the Commission in summary the following four questions in relation to MOL’s case:
Elliott ställde i mars 1991 en parlamentarisk fråga rörande den förstafrågan.Kommissionen uppgav i sitt svar att den av sekretesskäl varförhindrad att lämna några kommentarer.På vilka grunder fattadesbeslutet om att sekretess skulle gälla och vilka åtgärder avsåg man attvidta när det gällde anklagelserna om falska uppgifter?
What examination was carried out by the Commission of the accuracyof the statements submitted to the Commission, bearing in mind MOL’s claims that the evidence submitted was false?
Kommissionen uppgav att Dynopacks agerande inte föreföll hapåverkat handeln mellan medlemsstaterna.Några skäl för dennatolkning lämnades inte.På vilka grunder fattades beslutet och varförhade MOL inte fått besked om detta?
Mr Elliott sent a Parliamentary question in March 1991 concerningquestion number one.In its reply, the Commission stated that secrecyprevented any comment.On what grounds was the decision takenthat professional secrecy applied and what action would be taken inrelation to the allegations of false evidence?
Kommissionen uppgav att MOL inte hade kunnat framlägga någrabevis som styrkte den påstådda överträdelsen.MOL uppgav dock attden inte fått något svar i sak på sin begäran att tidpunkter ochexempel skulle redovisas i samband med dessa önskemål, ochkommissionens utlåtande var alltså ohållbart.Elliott bad kommisssionen att foga dessa svar till sitt svar till ombudsmannen.
The Commission stated that the behaviour of Dynopack did notappear to have any effect on trade between Member States.Noreason was given for this interpretation.On what grounds was thatdecision taken, and why was MOL not properly advised of this?
Klagomålet vidarebefordrades till kommissionen.Kommissionen uppgav isitt yttrande att Microwave Ovenware Ltd.(MOL) klagade till kommissionen1988 med påståendet att företaget lidit förlust på grund av agerandet från Dynopacks sida, ett företag som tidigare hade försett MOL med tillbehör tillmikrovågsugnar.Under åren 1998 till 1993 undersökte kommissionens GDIV klagomålet och hade ett stort antal kontakter med klaganden via brevoch informella diskussioner.Detta framgick av en sammanställning överkontakterna mellan kommissionen och MOL som bifogades yttrandet.År1993 skickade emellertid kommissionen till MOL ett brev i enlighet medartikel 6 i förordning 99/63 EEG för att meddela att kommissionen avsåg attavslå klagomålet.I detta brev underrättade kommissionen klaganden omatt kraven i artikel 85 i EG-fördraget (numera artikel 81) inte var uppfyllda:handeln mellan medlemsstaterna påverkades inte.Klaganden lämnadeefter detta brev inga ytterligare uppgifter till stöd för sitt klagomål, och 1994meddelade kommissionen MOL att ärendet betraktades som avslutat.
The Commission stated that MOL had not been able to supply evidence of the alleged infringement.However, MOL stated that no substantive reply had been received to the request by MOL to providedates and instances of these requests, in consequence, the Commission’s statement was flawed.Mr Elliott asked the Commissionto include the answers to these questions in the reply by the Commission to the Ombudsman.
År 1997, alltså mer än tre och ett halvt år senare, begärde MOL att ärendetskulle tas upp på nytt.MOL påstod i sin begäran att dess ärende hadehandlagts på ett felaktigt sätt och ifrågasatte de skäl som angetts, nämligenatt det inte skulle ha förekommit någon påverkan på handeln mellan medlemsstaterna.Vid denna kontakt stod det också klart att MOL hade upphörtmed sin handel under 1989.I brev av den 16 juli 1998 informerade kommmissionen MOL i detalj om varför det ursprungliga ärendet inte kunde tasupp på nytt.I detta brev hänvisade kommissionen till det s.k.artikel 6-brevetoch sitt brev från 1994, i vilket MOL meddelades att ärendet var avslutat.Kommissionen påpekade att MOL efter denna brevväxling inte hade ageratoch inte begärt att få ett formellt avslag på sitt klagomål för att kunna väckatalan vid förstainstansrätten.När det gällde begäran om att på nytt ta uppärendet påpekade kommissionen att det skulle innebära att man än engång undersökte omständigheter som förelegat mellan 1988 och 1993rörande ett företag som under tiden hade upphört med varje form av eko-
THE INQUIRYThe Commission’s opinion
Kommissionen påpekade att den inte har samma möjligheter som en nationell domstol att höra vittnen och att den därför inte kunde fastställa sannningshalten i de uppgifter som övriga parter lämnat.
However in 1993, the Commission sent MOL a letter under Article 6of Regulation 99/63/EEC to advise them that the Commission envisagedrejecting the complaint.In this letter the Commission informed the complainant that the requirement of Article 85 of the EC-Treaty (now Article 81)was not met:trade between Member States was not affected.Followingthat letter, the complainant did not add any further evidence in support ofhis complaint and in 1994 the Commission informed MOL that the casewas considered closed.
Det var inte möjligt att i dess helhet kommentera kommissionens förteckning över brev och svar som var bifogad yttrandet, eftersom sidan tre i förteckningen saknades.Det hade inte förekommit något stort antal informelladiskussioner mellan MOL och kommissionen, och det fanns ingenting somtydde på att ärendet faktiskt hade behandlats.
In 1997, more than three and a half years later, MOL asked for the case tobe reopened.In doing this, MOL alleged mismanagement regarding thehandling of its file and questioned the given reasons of lack of effect ontrade between Member States.During this contact it also became clear that MOL had ceased trading in 1989.The Commission informed MOL by letterof 16 July 1998 in detail why the original case could not be reopened.Inthis letter the Commission referred to the so-called Article 6 letter and itsletter from 1994 informing MOL that the case was closed.The Commissionpointed out that following this correspondence MOL did not act and did notask for a formal decision rejecting the complaint, so that MOL could havebrought the matter before the Court of First Instance.As regards therequest to reopen the case, the Commission pointed out that it would meanre-examining facts occurred between 1988 and 1993 concerning a firm thatin the meantime had ceased any economical activity.The Commissionpointed out that in accordance with the caselaw of the Court of First Instance (T-77/95, SFEI and others v Commission, [1997] ECR II-1, para.57) the Commission is not required to take action on complaintsdenouncing practices which have ceased.The Commission concluded thatthe reopening of the case would involve use of the Commission’s resourceswhich would be out of proportion to the importance of the alleged infringement for the functioning of the common market.It did, therefore, not findsufficient Community interest to justify the reopening of the investigation of MOL’s complaint.
Vad gällde frågan huruvida handeln mellan medlemsstaterna hade påverkats uppgav kommissionen att detta krav inte föreföll ha uppfyllts.Kommissionen förklarade emellertid aldrig varför den ändrat ståndpunktoch besvarade inte förrän vid mötet i september 1997 MOL:s begäran omett klargörande på denna punkt.Kommissionen höll slutligen under 1998med om att handeln mellan Norge och Förenade kungariket var att betraktasom handel mellan medlemsstaterna.Kommissionen borde vidare ha förklarat varför ärendet först prövats enligt artikel 86 i EG-fördraget (numeraartikel 82) och hur det var möjligt att sedan pröva det på nytt enligt artikel85 i EG-fördraget (numera artikel 81), om det inte förekom någon handelav detta slag.
The complainant’s letter of 21 July 1998 was regarded by the Commissionas an acknowledgement of receipt of its own letter of 16 July 1998 sincethe same arguments were being repeated.The Commission felt that noreply was called for.
MOL hade inte agerat mellan åren 1994 och 1997 eftersom det stod klartför dem att kommissionen inte avsåg bemöta dem.Det var först när vänneroch advokater påpekade att kommissionen borde ha svarat MOL som deåterupptog kontakten med kommissionen genom sitt företagsombud.
The Commission pointed out that it does not possess the same means asa national court to hear witnesses and it can therefore not establish theveracity of information provided by other parties.
Till skillnad från vad kommissionen uppgett har den befogenhet att göraundersökningar enligt artikel 14 i rådets förordning nr 17.Klagandengodtog därför inte kommissionens uttalande om att den, eftersom denenbart är ett administrativt organ, inte kunde fastställa sanningshalten i deuppgifter som inlämnats till den.
Moreover, this was the subject of two written questions by Mr Elliott, MEPto the Commission.Mr Elliott also wrote directly to and received an answerfrom Sir Leon Brittan in 1991.
Vad gällde kommissionen uttalande om att den förgäves försökt finna hållbara bevis till stöd för MOL:s påståenden anförde klaganden att den försettkommissionen med bl.a.kopior av fakturor och undertecknade order,under ed gjorda försäkringar, import- och exporthandlingar och bankbe-sked.Om detta inte var bevis nog bad klaganden kommissionen att specificera vad den betecknade som bevis.
It was not possible to comment fully on the Commission’s list of letters andreplies annexed to its opinion, because page three of the list was lacking.There were no numerous informal discussions between MOL and the Commission.
Klaganden tog i sina kommentarer upp nya frågor i förhållande till detursprungliga klagomålet.Dessa avsåg information och klargörandenfrån kommissionens sida och svar på de fyra frågor som Elliott ställt.Ombudsmannen ansåg det inte motiverat att inleda en undersökningav dessa nya frågor i klagandens kommentarer, eftersom de gickutöver det ursprungliga klagomålet och snarast endast innebar enbegäran om information.
There was no evidence to show that the file was in fact examined.
Kommissionens handläggning av ärendet
MOL did not act between 1994 and 1997 because it was clear to them thatthe Commission had no intention to respond to them.It was only whenfriends and lawyers advised MOL that the Commission should haveanswered MOL, that it resumed contact with the Commission through itsbusiness representative.
Klaganden hävdade att kommissionen inte hade handlagt eller gåttigenom ärendet.Inte heller hade den besvarat klagandens brev avden 21 juli 1998.
The Commission did not answer the letter of 21 July 1998, which, contraryto what the Commission stated, raised new points.
Kommissionen uppgav att den undersökt klagomålet under åren 1988- 1993 och att den hade haft ett stort antal kontakter med klagandenenligt den sammanställning som bifogats dess yttrande.Den hadevidare inte ansett att det krävdes något svar på brevet av den 21 juli1998, eftersom inga nya frågor ställts i brevet.
As regards the Commission’s statement that it tried in vain to find solid evidence to support MOL’s allegations, the complainant put forward that it supplied the Commission with, amongst other things, with copies of invoicesand signed orders, sworn affidavits, import/export documents and bank
När det gällde handläggningen av ärendet bifogade kommissionen ensammanställning av kontakterna med MOL, men som klaganden heltkorrekt påpekade fattades sidan tre i sammanställningen.Av sammmanställningen framgick dock endast de viktigaste handlingarna iärendet.De handlingar som skickats både av kommissionen och klaganden (t.ex.kopior av brevväxlingen) möjliggjorde dock fortfarandeen grundlig bedömning av handläggningen av ärendet.Det framgickav handlingarna att det förekommit en omfattande brevväxling mellan
109 statements.If this was not evidence enough, the complainant asked the Commission to specify what it classed as evidence.
109 kommissionen och MOL under flera år.Under denna period besvarade kommissionen regelbundet breven från klaganden.Även omkommissionen, ibland på grund av att klaganden skrev så ofta, intebesvarade eller bekräftade mottagandet av varje enskilt brev, besvarade den alltid breven då den ansåg detta vara lämpligt, och det stodklart att brevväxlingen var regelbunden.Dessutom kan man i dettaslag av konkurrensärenden inte kräva att klaganden, om brevväxlingen är så frekvent och pågår under så lång tid, skall få en reaktionpå alla de handlingar som skickas in till kommissionen.Ombudsmannen konstaterade också att det framgick av akten attkommissionen, även om det fanns missförstånd mellan kommisssionen och klaganden och vissa praktiska problem, hade gett klaganden möjlighet att på ett korrekt sätt ta del av förfarandet.Dessutom iakttog kommissionen det förfarande som föreskrivs närdet gäller konkurrensärenden, t.ex.när det gäller att skicka ett s.k.artikel 6-brev.Det fanns därför ingenting som tydde på attkommiss-sionen inte hade handlagt ärendet på ett korrekt sätt.
Finally, the complainant hoped for the Commission to give full answersregarding both the complaint and the four questions submitted to the Commission by Mr.Elliott, MEP.
Vad gäller klagandens påstående att akten inte hade gåtts igenom bördet erinras om att kommissionen i sitt artikel 6-brev av den 5 februari1993 uppgav att den gjort en noggrann genomgång av ärendet och attden var fullt medveten om ärendet.Det fanns ingenting i akten somtydde på att kommissionen inte hade täckning för sitt påstående elleratt den inte hade granskat ärendet ordentligt.
In the observations, the complainant raised new points in relation tothe original complaint.These points concerned requests for information and clarification from the Commission including receivinganswers to the four questions put forward by Mr Elliott. The Ombudsman did not find it justified to start inquiries into the newpoints raised in the complainant’s observations as they went beyondthe scope of the original complaint and rather only constituted arequest for information.
När det gällde klagandens brev av den 21 juli 1998 konstateradeombudsmannen att brev i allmänhet bör besvaras.Ombudsmannensbedömning av breven visade att det brev som klaganden skickadeden 21 juli 1998 innehöll frågor som gällde vilken grund kommisssionen hade för att avsluta ärendet och kommissionens skyldighet attklart redovisa hur förfarandet förlöpte.När det gällde kommissionensbeslut att avsluta ärendet, hänvisade kommissionen i sitt brev av den16 juli 1998 till artikel 6-brevet av den 5 februari 1993, som grundligttog upp denna fråga.Vad gällde kommissionens skyldighet att klartredovisa förfarandet konstaterade ombudsmannen att kommissionenverkligen följt de föreskrivna förfarandena i fråga om konkurrensärenden och fann det därför inte motiverat att driva denna punkt av klagomålet vidare.
The complainant claimed that the file was not handled or examined bythe Commission.Furthermore it had not answered to the complainant’s letter of 21 July 1998.
Ombudsmannen fann därför att det inte förelåg något administrativtmissförhållande när det gällde denna aspekt av ärendet.
The Commission stated that it examined the complaint during theyears 1988 through 1993 and that it had had numerous contacts withthe complainant as shown in the table enclosed to its opinion.Furthermore it felt that no reply was needed regarding the letter of 21July 1998, as no new points were raised in the letter.
Kommissionens yttrande om huruvida handeln mellan Norgeoch Förenade kungariket skall anses vara handel mellan medlemsstater
As regards the handling of the case, the Commission enclosed a tableconcerning the communications and contacts with MOL but, as thecomplainant had correctly pointed out, page three of this table wasmissing.The table showed however, only the main documents of thefile.Moreover, the documents submitted by both the Commission andthe complainant (such as copies of correspondence) still permitted aproper evaluation of the handling of the case.The documents showedthat there was a large amount of correspondence between the Commission and MOL during a period of several years.During thisperiod the Commission regularly answered the complainant.Although, the Commission did not answer or acknowledge everysingle letter, sometimes because the complainant wrote so frequently,it always replied when it found it appropriate and it was clear that correspondence took place on a regular basis.Further, in competitioncases like this, it cannot be required that the complainant receives areaction on all the material handed in to the Commission when correspondence is taking place so frequently and over such a long periodof time.The Ombudsman also noted that, although there were misunderstandings between the Commission and the complainant, alongwith the occurrence of some practical problems, the file showed thatthe Commission gave the complainant the opportunity to properly
Klaganden hävdade att kommissionen först ansett att samma villkorgällde för handel mellan Norge och Förenade kungariket som förhandel mellan medlemsstaterna enligt innebörden i EG:s konkurrensregler (artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget) men att den senare felaktigt ändrade sin ståndpunkt.Först 1998 gick den med på klagandens uppfattning att handeln skulle betraktas på samma sätt somhandel mellan medlemsstaterna.
As concerns the complainant’s letter of 21 July 1998, the Ombudsmannoted that in general letters should be replied to.An evaluation of theletters by the Ombudsman revealed that the letter of the complainantof 21 July 1998 contained questions relating to the basis for the Commission closing the file and concerning the duty of the Commission to provide clear advice on the progress of the proce-dures.As regards the Commission’s decision to close the case, in itsletter of 16 July 1998 the Commission referred to its Article 6 letter of5 February 1993 which properly dealt with this issue.Regarding theduty of the Commission to provide clear advice, the Ombudsmannoted that the Commission did follow the procedures foreseen in competition cases and the Ombudsman did, therefore, not find it justifiedto pursue this point of the complaint further.
Kommissionen hänvisade till sitt artikel 6-brev av den 5 februari 1993och uppgav att kraven i artikel 81 i EG-fördraget inte var uppfyllda,eftersom handeln mellan medlemsstaterna inte hade påverkats.
Therefore, the Ombudsman found that there was no instance of maladministration in relation to this aspect of the case.
I denna fråga föreföll de nödvändigt att hänvisa till artikel 6-brevet avden 5 februari 1993.I detta brev angavs följande: