natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In line with these recommendations, most EU countries report that they now havemechanisms in place to encompass allaspects of drug policy.
fackminister, medan det är premiärministern som har ansvaret församordningen i Italien och Frankrike.
), the responsibility is held by a (cabinet)minister whilst in two countries (Italy and France) it is held by the prime minister.
Omfattningen av narkotikamissbruket i dessa länder, inklusiveinjicering av opiater, närmar sig nu denivåer som finns i EU-medlemsstaterna.Narkotikamissbruket i nöjessyfte inger vissoro, men det ökade injektionsmissbruketav opiater är ett mycket allvarligareproblem på grund av risken för spridningav smittsamma sjukdomar och socialutslagning.
At the same time, recreational drug useand experimentation are becoming anincreasing part of youth culture in most ofthe candidate countries.
politiken på ett visst område, är det viktigtmed en effektiv samordning för att denoffentliga förvaltningen skall fungeratillfredsställande.
Drug abuse,including opiate injection, in thesecountries is now approaching similarlevels to those seen in EU Member States.Whilst recreational drug use gives rise tosome concerns, the increase in opiateinjection is a much more serious problem,because of the associated spread ofinfectious disease and social deprivation.
Detta gäller inte minst förnarkotikapolitiken, där många olikaaktörer ägnar sig åt uppgifter som hörsamman men ändå är avgränsade frånvarandra i sin strävan att komma till rättamed det komplexa och mångfasetteradefenomen som narkotikamissbruket utgör.Det behövs ytterligare arbete för att se tillatt samordningsmekanismerna blir verkligtheltäckande.
Where a number of different agenciesand organisations are involved in policydelivery, effective coordination is a vitalcomponent in the management of publicadministration.
Kandidatländerna kommer att bli tvungnaatt ansluta sig till en EU-överenskommelse(EU:s regelverk) om narkotika.
This is particularly true ofdrugs policy, where many different actorsare involved in performing connected butdistinct activities aimed at addressing thiscomplex and many-sided phenomenon.Further work is needed to ensure thatcoordination mechanisms are trulycomprehensive.
Det närasamarbete som kommissionen och ECNNhar inlett med dessa länder är mycketviktigt, men räcker ändå inte ensamt till.
Candidate countries will be required toadopt a Community accord or acquiscommunautaireon drugs.
Därför varierar de nationellasamordnarnas ansvarsområde avsevärtmellan länderna.
The closecooperation embarked on by the Commission and the EMCDDA with thesecountries is vital, but insufficient in itself.
I sex länder finns detinga belägg för att det skulle finnas ennarkotikasamordnare med en tydligtdefinierad roll.
The effectiveness ofmechanisms for coordinatingdrugs policy
Hur effektiva ärsamordningsmekanismernainom narkotikapolitiken?
Ten countries have now appointed anofficial responsible for coordinatinggovernment drug action who can beidentified as the national drug coordinator.Member States have the freedom todecide on the coordinator’s precise statusand role in the light of their ownorganisational culture, policies andpriorities.
Utvidgningen understryker behovet avväldefinierade och robusta samordningsmekanismer såväl nationellt som på EU-nivå.
Hence, the responsibilities ofnational coordinators vary considerablybetween countries.
I många fall klarar inte denuvarande mekanismerna av en sådanutmaning utan behöver vidareutvecklas.
Enlargement underlines the need for welldefined and robust coordinationmechanisms at both national and EUlevel.
I EU:s handlingsplan mot narkotika(2000–2004) upprepas Mitterrandsuppmaning från 1989 om att nationellanarkotikasamordnare skall utses.
In many cases, existing mechanismsare not up to the challenge and need tobe developed further.
I planenrekommenderas också att de nationellasamordnarna eller de som ansvarar församordningen av narkotikapolitiken skallträffas två gånger om året i den horisontella narkotikaarbetsgruppen för att utbyta information och diskutera var mankan öka samarbetet.
National strategies to tackledrugs in EU countries arebased on common principles,but there is wide variation intheir implementation
EU-ländernas nationellastrategier mot narkotikabygger på samma principermen genomförandet varierarkraftigt
Whilst there is a broad consensus aboutthe need for coordination mechanisms inthe field of drugs at both national andinternational level, little is known aboutwhich approaches are most effective.Some form of coordinating mechanism isin place at local and national level in all EU countries.
Det finns en bred enighet om att detbehövs samordningsmekanismer pånarkotikaområdet, såväl nationellt sominternationellt, men ingen vet riktigt säkertvilka metoder som är mest effektiva.Någon form av samordningsmekanismfinns på lokal och nationell nivå i alla EU-länder.
However, these mechanismsare not always interdisciplinary,embracing health and social interventionsand law enforcement.
Mekanismerna spänner dock intealltid över alla de områden som berörs,bl.a. hälsovård, sociala insatser ochbrottsbekämpning.
There is alsoconsiderable variation between States asto how much power national coordinatorsand central coordinating units wield.
Det finns också enavsevärd variation mellan de olikastaterna när det gäller de nationellasamordnarnas och de centrala samordningsenheternas befogenheter.
All EU countries have endorsed theprinciple that coordination is an essentialelement of national drug policy.
Alla EU-länderna anser att samordning ärett viktigt inslag i den nationellanarkotikapolitiken.
In every State, there is a cross-departmentalministerial committee that acts as theforum for coordinating top-level policy.
I varje medlemsstatfinns det en kommitté med medlemmarfrån olika regeringsdepartement, varsfunktion är att samordna den politik somförs på toppnivån.
At the next tier down many countries haveestablished central coordinating units toimplement policy and provide technicaladvice to ministers.
Ett steg längre ner isystemet har många länder inrättatcentrala samordningsenheter somgenomför politiken och ger sakkunnigaråd till olika ministrar.
Despite these signs of increasedgovernment commitment to the principle ofcoordination, the concept is interpreted indifferent ways in different countries.
Även om regeringarna alltså har visat ettökat intresse för att samordna arbetet,tolkas begreppet ”samordning” på olikasätt i olika länder.
A recent review by the EMCDDA of thecharacteristics of the 16 (1) coordinating
En ECNN-undersökning
In 1992, the European programme tocombat drugs raised the idea of Member States comparing their respective experienceof the effectiveness of their coordinationmechanisms.
I EU:s narkotikabekämpningsprogram från1992 väcktes tanken att medlemsstaternaskulle jämföra sina erfarenheter av hureffektiva deras samordningsmekanismervar.
More than 10 years later, the EU drugs action plan (2000–04) again callsfor an evaluation of present coordinationarrangements and for Member States tostrengthen national coordination mechanismsfor drugs policy.
Drygt tio år senare sägs det fortfarande i EU:s handlingsplan motnarkotika (2000–2004) att det behövs enutvärdering av de befintliga samordningsarrangemangen och att medlemsstaternabör stärka de nationella mekanismerna församordning av narkotikapolitiken.
The 2002 mid-term reviewof the action plan goes further and identifiesthe need for better coordination of lawenforcement within Member States as wellas improved coordination at EU level acrossall aspects of drugs policy.
Halvtidsutvärderingen år 2002 avhandlingsplanen går ännu längre.
In sevencountries, dedicated drug coordinationagencies have been established, whilst inthe other nine the coordination role is theresponsibility of existing offices or units
Enligtden behövs det bättre samordning avbrottsbekämpningen inom medlemsstaternaoch bättre samordning på EU-nivå när detgäller alla aspekter av narkotikapolitiken.
The second European programme tocombat drugs, adopted in 1992, containsa number of recommendations relating todrug coordination mechanisms.
EU:s andra narkotikabekämpningsprogram, som antogs 1992, innehåller ettantal rekommendationer omsamordningsmekanismer på narkotikaområdet.
It explicitlyrefers to the need for coordinationmechanisms between the authoritiesresponsible for combating drug traffickingand those in charge of treatmentprogrammes.
Programmet hänvisar uttryckligen till behovet av mekanismer församordning mellan de myndigheter somansvarar för att bekämpa narkotikahandeln och dem som har hand ombehandlingsprogrammen.
It recommends that thesecoordination mechanisms shouldencompass all aspects of drugs policy,including treatment and socialinterventions, law enforcement andinternational collaboration, and facilitatethe exchange of information across sectorsof government (and internationally).
Detrekommenderas att samordningsmekanismerna skall omfatta alla aspekterav narkotikapolitiken, inklusive behandlingoch sociala insatser, brottsbekämpningoch internationellt samarbete, liksom attmekanismerna skall underlätta utbytet avinformation mellan statsmaktens olika delar(och internationellt).
In the light of these requests, furtherresearch into the effectiveness of existingcoordinating mechanisms is desirable andshould help to ensure that renewed effortsto strengthen coordination yield genuineimprovement.
De olika länderna skiljer sig också åt ifråga om vilken minister som ansvarar församordningen av narkotikapolitiken. I fjorton länder (2) ligger ansvaret hos en
The briefings are published six times a year in the 11 official languages of the European Union plus Norwegian.Original language: English.
De flesta EU-länderna uppger att de nu, ilinje med dessa rekommendationer, harmekanismer som täcker alla aspekter avnarkotikapolitiken.
4.Mechanisms for coordinating drugs policy varyconsiderably between countries and not all countrieshave appointed a national coordinator.
När flera olika instanser och organisationer deltar i genomförandet av
6.Research into the effectiveness of present mechanisms fordrugs coordination at both national and internationallevel is a prerequisite for improvement.
Mot denna bakgrund är det önskvärt medytterligare forskning om de befintligasamordningsmekanismernas effektivitet.Sådan forskning bör kunna bidra till att denya initiativen för att stärka samordningenleder till verkliga förbättringar.
Coordination of national and international efforts to combat drugs — Policy considerations
Samordningen av nationella och internationella insatser för narkotikabekämpning — strategidiskussioner
1.Further work is needed to define what coordination ofdrugs policy should entail.
1.Det bör närmare fastställas vad samordningen inomnarkotikapolitiken skall innebära.
4.Mechanisms for coordinating drugs policy varyconsiderably between countries and not all countrieshave appointed a national coordinator.
4.Mekanismerna för samordning av narkotikapolitikenvarierar avsevärt mellan de olika länderna, och detsaknas en nationell samordnare i vissa länder.
2.The redrafting of the European Union’s constitutionprovides an opportunity to strengthen the commonapproach to combating drugs.
5.Samordningen måste omfatta alla aspekter av dennationella narkotikapolitiken, inklusive hälsovård, socialafrågor, brottsbekämpning och internationellt samarbete.
5.Coordination needs to encompass all aspects of nationaldrugs policy, including healthcare, social issues, lawenforcement and international collaboration.
2.Utarbetandet av Europeiska unionens nya författning ärett bra tillfälle att stärka den gemensammanarkotikabekämpningen.
6.Research into the effectiveness of present mechanisms fordrugs coordination at both national and internationallevel is a prerequisite for improvement.
3.En bättre samordning mellan alla medlemsstaterna måstefrämjas och förverkligas på Europeiska unionsnivå medtanke på den kommande utvidgningen.
3.Enhanced coordination must be promoted and secured at European Union level among all Member States in the context of forthcoming enlargement.
6.Om förbättringar skall kunna ske måste man förstundersöka hur effektiva de nuvarande mekanismerna förnarkotikasamordning är, såväl nationellt sominternationellt.
European Union drugs strategy(2000–04), Cordrogue, 64, December 1999.European Union action plan on drugs(2000–04),Cordrogue, 32, June 2000.
Europeiska unionens narkotikastrategi (2000–2004), Cordrogue, 64, december 1999.Europeiska unionens handlingsplan mot narkotika (2000–2004), Cordrogue, 32, juni 2000.
European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction (EMCDDA),‘EU enlargement and drugs — Challenges andperspectives’, Drugs in focus, Bimonthly briefing, March–April 2003.
Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN),”EU:s utvidgning och narkotika —utmaningar och perspektiv”, Fokus på narkotikanr 8, mars–april 2003.
European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction (EMCDDA),‘Strategies and coordination in the field of drugs inthe European Union’, a descriptive review, November 2002.
Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN),”Strategies and coordination in the field ofdrugs in the European Union”, a descriptive review, november 2002.
(10)The European Committee to Combat Drugs (CELAD),European programme against drugs, 1990.(11)The European Committee to Combat Drugs (CELAD),Second European programme to combat drugs, 1992.
(10)Europeiska kommittén för bekämpning av narkotika (CELAD),Europeiska unionens program mot narkotika, 1990.(11)Europeiska kommittén för bekämpning av narkotika (CELAD),Europeiska unionens andra program mot narkotika, 1992.
Web information
Referenser på Internet
Drug use amongst vulnerable young people
Droganvändningen bland utsatta ungdomar
Prevention strategies need to target young people most at risk people who have been in institutional or foster care are more likely to experiment with drugs at an early age and to develop drugrelated problems.
Det förebyggande arbetet bör inriktas mot ungdomar i högriskzonen har varit intagna för vård på en institutioneller i fosterhem löper större risk att tidigtbörja experimentera med droger och attfå drogproblem.
These factors are highly interconnected and are best understood as a 'web of causation'.
Dessa faktorer hängerintimt samman och kan bäst ses som ett”nät” av orsak och verkan.
This briefing paper deals with developing protective factors in groups of young people who are most vulnerable to becoming problem drug users.
Det finns större risk för drogmissbruk blandbarn i familjer där föräldrarna bråkar ofta,där familjeförhållandena är dåliga ochdisciplinen otillräcklig eller där föräldrarnasjälva har narkotika- eller alkoholproblem.
Most young people who experiment with drugs or use them recreationally - at parties for example - do not develop serious drug problems.
De flesta unga människor som experimenterar med droger eller använder droger inöjessyfte – på fest exempelvis – får ingasvåra drogproblem.
For these young people the greatest risks of harm are associated with having an accident, getting into a fight or into trouble with the police or having unprotected sex whilst under the influence of alcohol or illegal drugs.
Som värst kan deråka ut för en olycka, hamna i slagsmåleller få trassel med polisen eller haoskyddat sex då de är påverkade avalkohol eller narkotika.
However, a small but significant minority of young people who experiment with drugs do become intensive drug users and develop serious drugrelated health problems.
En liten menbetydelsefull minoritet av de ungdomarsom experimenterar med droger blirdäremot ”intensiva droganvändare” ochfår svåra hälsoproblem på grund av sindroganvändning.
Research has identified a range of risk factors for developing drug problems.
Forskningen har ringat in ett antal riskfaktorer som kan öka sannolikheten för
It considers ways of complementing universal drug prevention strategies by providing selective interventions which target those who are most at risk of becoming intensive drug-users.
Ungdomar som är hemlösa, som stängtsav från skolan eller som slutat gå dit,unga lagöverträdare och ungdomar som
Children living in families with high levels of parental conflict, poor family relationships and discipline or where parents themselves have drug or alcohol related problems are at greater risk of drug abuse.
Här tar vi upp frågan om hur man kanutveckla skyddsfaktorerna i de grupper av unga människor som löper den störstarisken att bli problemmissbrukare.
Young people who are homeless, who have been excluded from school or who have stopped attending school, young offenders and young
Vi diskuterar också hur man kankomplettera generella drogförebyggandestrategier med selektiva insatser riktade tilldem som löper störst risk att bli intensivadroganvändare.
Universal prevention refers to strategies which address an entire school population or community with the aim of preventing or delaying drug use.
Allmänprevention avser åtgärder som riktar sig till en hel skolpopulation eller ett helt samhälle och syftar till att förhindra drogmissbruk eller skjuta upp drogdebuten.
Selective prevention refers to strategies which target specific groups at greater risk of developing drugrelated problems than others.
Selektiv prevention avser insatser som riktar sig till särskilda grupper med högre risk att få drogproblem än andra grupper.
It targets the entire group regardless of the degree of risk of any one individual in the group.
Det förebyggande arbetet riktar sig till hela gruppen, oavsett graden av risk för den enskilde gruppmedlemmen.
The purpose of selective prevention is to prevent drug abuse by strengthening protective factors such as self-esteem and problem-solving ability and by helping people deal effectively with risk factors such as living in a drug-using environment.
Syftet med den selektiva preventionen är att förebygga drogmissbruk genom att stärka sådana skyddsfaktorer som självaktning och problemlösningsförmåga och genom att hjälpa de berörda att effektivt hantera sådana riskfaktorer som att bo i en miljö därdroger används.
Key issues at a glance prevention which seeks to address the needs of vulnerable groups is a vital complement to universal programmes.
Ett selektivtförebyggande arbete som försöker tillgodose behoven hosutsatta grupper är ett betydelsefullt komplement till deallmänna programmen.
Whilst experimentation with drugs is increasingly widespread in Europe, levels of drug use and the risks of developing drugrelated problems are much higher amongst vulnerable groups.
1.Det har visserligen blivit allt vanligare att man experimenterar med droger i Europa, men omfattningen avdroganvändningen är ändå mycket större i de utsattagrupperna, och detsamma gäller risken att få drogproblem.
Within Europe there are examples of good practice in relation to selective prevention for vulnerable groups, but provision is patchy.
4.I Europa finns det goda exempel på selektiv prevention förutsatta grupper, men täckningen är otillräcklig.
Groups of young people vulnerable to developing drug problems and settings where young people are most at risk are rarely identified explicitly in national drugs prevention strategies.
5.Vissa stater har projekt för selektiv prevention som ärinriktade på tidiga insatser i socialt utsatta familjer ochmiljöer där riskerna för drogproblem är högre.
Some states have established selective prevention projects directed at intervening early in socially deprived families and neighbourhoods where the risks of developing drugrelated problems are higher.
2.Det är sällsynt att man i de nationella drogförebyggandestrategierna uttryckligen riktar sig till grupper avungdomar och miljöer där risken att få drogproblem ärsom högst.
Universal, school-based prevention programmes are in place in most European countries; however these do not address the specific needs of young people most vulnerable to becoming problem drug users. Selective
3.I de flesta europeiska länder finns det program förallmänprevention i skolorna. Dessa program motsvararemellertid inte de särskilda behoven hos de unga som
Rigorous evaluation of the outcome of selective prevention programmes is vital to ensure that projects achieve their objectives, and for checking there are no unforeseen negative consequences.
6.Man måste noga utvärdera resultaten av programmen förselektiv prevention, så att man kan se till att projektenuppnår sina mål och att det inte uppstår någraoförutsedda negativa konsekvenser.
September-October 2003
Fokus på narkotika sep–okt 2003
Preventing drug use amongst vulnerable groups — Overview
Förebyggande av droganvändning i utsatta grupper — översikt
Many states do include services for these groups within broader social policy programmes but these do not generally address drug issues as such.
I Europeiska unionens handlingsplan motnarkotika (2000–2004) uppmanasmedlemsstaterna kraftfullt att på ett tidigtstadium vidta åtgärder för att förebyggadroganvändning, narkotikabrott ochhälsomässiga och sociala problem som harsamband med droger.
Experimenting with drugs is becoming an increasingly common aspect of adolescent behaviour across Europe.
Det har blivit allt vanligare i hela Europa attungdomar experimenterar med droger.
Alcohol is still by far the most commonly used drug, with the proportion of 15 and 16 year olds who say they have been drunk at some time ranging from one third to 89%.
Alkohol är fortfarande den utan konkurrensvanligaste drogen, och mellan en tredjedeloch 89% av 15- och 16-åringarna uppger att de har varit fulla någon gång.
Young people are also experimenting with cannabis: around a third of young adults (15-1 ó) in some countries have tried the drug.
Ungdomarna experimenterar också medcannabis: i vissa länder har omkring entredjedel av de unga vuxna (15–16 år) testatdenna drog.
Polydrug use is a growing trend particularly amongst regular party-goers, for whom consuming alcohol, cannabis, amphetamines and synthetic drugs such as 'ecstasy' (MDMA_BAR_ becomes part of their lifestyle for a while.
I en resolution från Europeiska unionens råd(5034/4/03 Cordrogue 1, 13 juni 2003)framhålls att faktorer som dåliga skolresultat,bristande förmåga att fungera socialt och i det dagliga livet, relegering eller skolk,samröre med antisocial eller brottsligverksamhet, självdestruktivt beteende,aggressivitet och oro ökar risken för attungdomar skall få drogproblem.
On the other hand it is rare for school students to experiment with heroin and cocaine (lifetime use ranges from 0 % to 4%_BAR_.
Dessariskfaktorer bekräftas i forskning från Förenade kungariket, Tyskland och Förentastaterna.
All EU states have some form of drugprevention education for school students.
Samtliga EU-stater har någon form avdrogförebyggande utbildningsprogram förskolungdomar.
Programmes generally focus on providing information about drugs and the consequences of using drugs, and, in the best instances, on building young people's personal and social skills to help them resist peer pressure to take drugs. Such programmes can reduce or delay school students' initiation into drug use.
Genom programmen fårungdomarna i allmänhet information omdroger och om vilka följder droganvändningkan få, och i de bästa programmen får dehjälp med att bygga upp sin personliga ochsociala kompetens så att de har lättare attstå emot grupptrycket att ta droger.Programmen kan få skolungdomarna attminska sin droganvändning eller skjuta uppdrogdebuten.
(Universal, school-based prevention programmes are discussed in EMCDDA Drugs in focus No 5, 'Drug prevention in EU schools'.)
(Allmänna förebyggandeprogram i skolorna diskuteras i nummer 5 av ECNN:s informationsblad Fokus pånarkotikamed titeln Narkotikaförebyggandearbete i skolor inom EU.)
The European Action Plan on drugs (20002004) strongly encourages member states to take proactive measures to prevent drug use, drugrelated crime and drugrelated health and social problems.
I officiella undersökningar av droganvändningen bland skolungdomar tenderardroganvändningen i utsatta grupper med risk att få drogproblem att vara underrepresenterad.