natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Council Directive 76/769/EEC of 27 July 1976 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States relating to restrictions on the marketing and use of certain dangerous substances and preparations (OJ 1976 L 262, p.
Rådets direktiv 76/769/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (beredningar) (EGT L 262, s. 201; svensk specialutgåva, område 13, volym 5, s.
201) includes provisions restricting the marketing and use of certain dangerous substances and preparations.
229) innehåller bestämmelser enligt vilka utsläppande på marknaden och användning av vissa farliga ämnen och preparat begränsas.
According to Article 1(1) of Directive 76/769, the directive applies to the dangerous substances and preparations listed in the Annex thereto.
I enlighet med artikel 1.1 i direktiv 76/769 är direktivet tillämpligt på de farliga ämnen och preparat som anges i bilagan till det nämnda direktivet.
Article 2 of the directive states that Member States are to take all necessary measures to ensure that the dangerous substances and preparations listed in the Annex may be placed on the market or used only subject to the conditions specified therein.
I artikel 2 i detta direktiv föreskrivs att medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de farliga ämnen och preparat som anges i bilagan endast släpps ut på marknaden och används enligt de villkor som anges i bilagan.
Directive 76/769 has been amended many times, in particular in order to add new dangerous substances and preparations to the Annex and — on grounds of protecting human health or the environment — to restrict the marketing or use of those dangerous substances and preparations.
Direktiv 76/769 har ändrats åtskilliga gånger bland annat för att föra in nya farliga ämnen och preparat i bilagan och för att begränsa utsläppandet på marknaden och användningen av dessa farliga ämnen och preparat av folkhälso- och miljöskyddsskäl.
Directive 2002/45/EC of the European Parliament and of the Council of 25 June 2002 amending for the 20th time Directive 76/769 relating to restrictions on the marketing and use of certain dangerous substances and preparations (short-chain chlorinated paraffins) (OJ 2002 L 177, p.
Genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/45/EG av den 25 juni 2002 om ändring för tjugonde gången av rådets direktiv 76/769/EEG om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (klorparaffiner med kort kolkedja) (EGT L 177, s.
21; ‘the SCCPs Directive’) added a point 42 to the Annex to Directive 76/769, which lays down rules for the marketing and use of SCCPs .
21) (nedan kallat SCCP-direktivet) lades punkten 42 till i bilagan till direktiv 76/769, i vilken bestämmelser om utsläppande på marknaden och användning av SCCP fastställs.
According to point 42.1 of the Annex to Directive 76/769, as amended by the SCCPs Directive, SCCPs ‘[m]ay not be placed on the market for use as substances or as constituents of other substances or preparations in concentrations higher than 1%:
I enlighet med punkt 42.1 i bilagan till direktiv 76/769 i dess ändrade lydelse enligt SCCP-direktivet, får SCCP ”ej släppas ut på marknaden för användning som ämne eller som ingrediens i andra ämnen eller beredningar i koncentrationer högre än 1 % för
— for fat liquoring of leather’.
— … infettning av läder”.
Under point 42.2 of the abovementioned Annex, ‘[b]efore 1 January 2003 all remaining uses of SCCPs will be reviewed by the European Commission, in cooperation with the Member States and the OSPAR Commission, in the light of any relevant new scientific data on risks posed by SCCPs to health and the environment.
Av punkt 42.2 i den ovannämnda bilagan följer att ”samtliga återstående användningsområden för SCCP skall före den 1 januari 2003 ses över av Europeiska kommissionen i samarbete med medlemsstaterna och Ospar-kommissionen i ljuset av relevanta nya vetenskapliga rön om risker för hälsa och miljö genom SCCP.
The European Parliament will be informed of the outcome of this review’.
Europaparlamentet skall underrättas om resultatet av denna översyn”.
Article 2(1) of the SCCPs Directive provides that Member States are to adopt and publish, not later than 6 July 2003, the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with the Directive, forthwith inform the Commission thereof and apply those measures from 6 January 2004 at the latest.
I artikel 2.1 i SCCP-direktivet föreskrivs att medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet senast den 6 juli 2003. De skall genast underrätta kommissionen om detta och tillämpa dessa bestämmelser från och med den 6 januari 2004.
In order to fulfil its international obligations under the Paris Convention and PARCOM Decision 95/1, the Kingdom of the Netherlands on 3 November 1999
För att uppfylla sina internationella åtaganden i enlighet med Pariskonventionen och Parcombeslut 95/1 antog Konungariket Nederländerna den 3 november 1999
478; ‘the Decree’).
478)), (nedan kallad förordningen).
In accordance with Article 4 of the Decree, it entered into force on 31 December 1999.
I enlighet med artikel 4 i förordningen trädde den i kraft den 31 december 1999.
Article 1 of the Decree provides that it applies to chlorinated alkanes with a chain of from 10 to 13 inclusive carbon atoms and a chlorination degree of not less than 48% by weight.
Enligt artikel 1 i förordningen är den tillämplig på klorerade alkaner med kolkedjelängder mellan 10 och 13 kolatomer och klorerade till 48 viktprocent eller mer.
(c) as flame-retardant in rubber, plastics or textiles.
I artikel 2.1 i förordningen föreskrivs att det är förbjudet att använda de SCCP som avses i artikel 1: a) som mjukgörare i färg, beläggningar eller tätningsmedel, b) i skärvätska vid metallberedning, c) som flamskyddsmedel i gummi, plast eller textil.
However, pursuant to Article 2(2) of the Decree, SCCPs may continue to be used until 31 December 2004 in dam sealants or as flame-retardants in conveyor belts for exclusive use in mining.
Enligt artikel 2.2 i förordningen får SCCP dock fortsätta att användas till och med den 31 december 2004 i tätningsmedel för dammar eller som flamskyddsmedel för transportband som uteslutande används inom gruvindustrin.
Following adoption of the SCCPs Directive, the Netherlands Government informed the Commission by letter of 17 January 2003 that it considered that the scope of the harmonisation under the SCCPs Directive affected only the uses of SCCPs expressly prohibited in point 42.1 of the Annex to Directive 76/769, as amended by the SCCPs Directive .
Till följd av att SCCP-direktivet antogs, anmälde den nederländska regeringen till kommissionen genom skrivelse av den 17 januari 2003 att den ansåg att räckvidden av SCCP-direktivets harmonisering begränsade sig till de SCCP som uttryckligen förbjuds enligt punkt 42.1 i bilagan till direktiv 76/769, i dess lydelse enligt SCCP-direktivet.
Consequently, other uses — including those set out in PARCOM Decision 95/1 — were not within the field of harmonisation under the SCCPs Directive; therefore, Member States could authorise or prohibit those uses without having to resort to the procedure under Article 95(4) and (6) EC.
Annat användande, såsom dem som följer av Parcombeslut 95/1 omfattas följaktligen inte av SCCP-direktivets harmoniseringsområde och kan på så sätt tillåtas eller förbjudas av medlemsstaterna utan att förfarandet som föreskrivs i artikel 95.4 EG och 95.6 EG behöver tillämpas.
In its letter of 17 January 2003, the Netherlands Government also invoked Article 95(4) EC — ‘so far as relevant and required by law’ — by stating, in accordance with that provision, the grounds for maintaining the prohibitions contained in PARCOM Decision 95/1 in its national legislation.
Den nederländska regeringen åberopade också artikel 95.4 EG i sin skrivelse av den 17 januari 2003 ”för kännedom och om det rättsligt finns behov därav”, genom att i enlighet med den nämnda bestämmelsen uppge de skäl som talar för att de förbud som följer av Parcombeslut 95/1 skall upprätthållas i den nationella rätten.
Finally, in that same letter, the Netherlands Government expressed ‘hope that the Commission [would] soon adopt the same position as the [Kingdom of] the Netherlands on the latter’s discretion to maintain its national provisions and that the Commission [would] take a favourable decision on its request under Article 95(4) EC’.
I samma skrivelse uttryckte den nederländska regeringen slutligen ”hopp om att kommissionen snart [skulle] fatta sitt beslut med beaktande av Konungariket Nederländernas ståndpunkt avseende det utrymme som den förfogar över för att upprätthålla sin nationella lagstiftning och att den [skulle] fatta ett positivt beslut avseende dess ansökan enligt artikel 95.4 EG”.
By letter of 25 March 2003, the Commission informed the Kingdom of the Netherlands that it had received the notification under Article 95(4) EC and that the six-month period for its examination had started on 22 January 2003, the day following that on which the notification was received.
Genom skrivelse av den 25 mars 2003 informerade kommissionen Konungariket Nederländerna om att den hade mottagit Konungariket Nederländernas anmälan enligt artikel 95.4 EG och att sexmånadersfristen för kommissionens undersökning hade börjat löpa från och med den 22 januari 2003, det vill säga den dag som följer efter dagen när anmälan inkom.
The Commission also stated in that letter that a copy of the notification would be sent to the other Member States for any observations they might have, and that a notice regarding the notification would be published in the Official Journal.
I samma skrivelse uppgav kommissionen att en kopia av anmälan skulle skickas till de andra medlemsstaterna, för att inhämta deras eventuella synpunkter, och att ett meddelande i detta avseende skulle publiceras i Europeiska unionens officiella tidning.
In Decision 2003/549/EC of 17 July 2003 extending the period referred to in Article 95(6) [EC] in relation to the national provisions on the use of SCCPs notified by the Netherlands under Article 95(4) [EC] (OJ 2003 L 187, p.
I beslut 2003/549/EG av den 17 juli 2003 om utvidgning av den period som avses i artikel 95.6 [EG] när det gäller de nationella bestämmelser om användning av klorparaffiner med kort kolkedja som anmälts av Nederländerna enligt artikel 95.4 [EG] (EUT L 187, s.
27), the Commission concluded, first, that the application that the Kingdom of the Netherlands had notified to it on 21 January 2003 with a view to obtaining approval of its national provisions on the use of SCCPs was admissible and, second, that in view of the complexity of the matter and of the absence of evidence highlighting a danger for human health, it was justified to extend the period referred to in the first subparagraph of Article 95(6) EC for a further period expiring on 20 December 2003.
27), fastslog kommissionen dels att den ansökan som Konungariket Nederländerna hade ingett den 21 januari 2003 för att få sina nationella bestämmelser avseende SCCP godkända kunde tas upp till prövning, dels att det, med tanke på frågans komplexitet och att det inte fanns något underlag för att det skulle utgöra någon fara för människors hälsa, var motiverat att förlänga den period som avses i artikel 95.6 första stycket EG, nämligen till den 20 december 2003.
Article 1 of Decision 2003/549 is worded as follows:
I artikel 1 i beslut 2003/549 föreskrivs följande:
‘Pursuant [to] Article 95(6), third subparagraph, of the Treaty, the period referred to in the first subparagraph of the said Article to approve or reject the national provisions on SCCPs notified by [the Kingdom of] the Netherlands on 21 January 2003 pursuant to Article 95(4) is extended until 20 December 2003.’
”I enlighet med artikel 95.6 tredje stycket i fördraget skall den period som avses i första stycket i nämnda artikel för att godkänna eller förkasta de nationella bestämmelserna om SCCP som Nederländerna anmälde den 21 januari 2003 enligt artikel 95.4, förlängas till den 20 december 2003.”
By its Decision 2004/1/EC of 16 December 2003 concerning national provisions on the use of SCCPs notified by the Kingdom of the Netherlands under Article 95(4) [EC] (OJ 2004 L 1, p.
Genom beslut 2004/1/EG av den 16 december 2003 om de nationella bestämmelser om användning av klorparaffiner med kort kolkedja som anmälts av Konungariket Nederländerna enligt artikel 95.4 [EG] (EUT L 1, 2004, s.
20, ‘the contested decision’), the Commission approved the maintenance, in part, of the national provisions in issue for a limited period.
20) (nedan kallat det angripna beslutet), godkände kommissionen att de ifrågavarande nationella bestämmelserna behölls delvis under en begränsad tid.
In the contested decision, the Commission stated, first, that it had concluded in Decision 2003/549 that the application submitted by the Kingdom of the Netherlands was admissible and referred, in that respect, to that decision.
I det angripna beslutet uppgav kommissionen inledningsvis att den i beslut 2003/549 hade fastslagit att anmälan som Konungariket Nederländerna hade lämnat in kunde tas upp till prövning och hänvisade till beslutet på denna punkt men erinrade likväl om kraven i SCCP-direktivet.
Nonetheless, the Commission recalled the respects in which the notified provisions were incompatible with the requirements of the SCCPs Directive . Further, as regards
Avseende frågan huruvida Konungariket Nederländernas ansökan enligt artikel 95.4 EG, avseende upprätthållande av de nationella
NETHERLANDS v COMMISSION the merits of the application made by the Kingdom of the Netherlands pursuant to Article 95(4) EC, seeking permission to maintain its national provisions derogating from the SCCPs Directive, the Commission concluded that some of those provisions could be temporarily maintained (until 31 December 2006) but that others were not justified on grounds relating to the protection of the environment and could therefore not be maintained.
NEDERLÄNDERNA MOT KOMMISSIONEN bestämmelser som avviker från SCCP-direktivet, var välgrundad, ansåg kommissionen att vissa av dem kunde behållas under en begränsad tid (till och med den 31 december 2006) men att andra inte var motiverade för att skydda miljön och därför inte kunde behållas.
Articles 1 to 3 of the contested decision are worded as follows:
Artiklarna 1–3 i det angripna beslutet är formulerade enligt följande:
The national provisions on SCCPs notified by [the Kingdom of] the Netherlands on 21 January 2003 pursuant to Article 95(4) [EC] are approved insofar as they do not apply to the use of SCCPs as constituents of other substances and preparations in concentrations lower than 1% intended for use as:
De nationella bestämmelser om SCCP som Nederländerna anmälde den 21 januari 2003 enligt artikel 95.4 godkänns under förutsättning att de inte tillämpas på SCCP som beståndsdelar i andra ämnen och beredningar i koncentrationer lägre än 1 % som är avsedda att användas som
— plasticisers in paints, coatings or sealants,
— mjukgörare i färg, beläggningar eller tätningsmedel,
— flame retardants in rubber or textiles.
— flamskyddsmedel i gummi eller textil.
This decision shall apply until 31 December 2006.
Detta beslut skall gälla till och med den 31 december 2006.
This Decision is addressed to the Kingdom of the Netherlands.’
Detta beslut riktar sig till Konungariket Nederländerna.”
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 26 February 2004, the Kingdom of the Netherlands brought an action, which was registered under number C-103/04.
Konungariket Nederländerna har väckt förevarande talan genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 26 februari 2004. Talan registrerades vid domstolens kansli under målnummer C-103/04.
By separate document lodged at the Registry of the Court of Justice on 14 May 2004, the Commission raised an objection of inadmissibility pursuant to Article 91(1) of the Rules of Procedure of the Court of Justice .
Genom särskild handling som inkom till förstainstansrättens kansli den 14 maj 2004 anförde kommissionen i enlighet med artikel 91.1 i domstolens rättegångsregler en invändning om rättegångshinder.
By order of the Court of Justice of 8 June 2004, Case C-103/04 was referred to the Court of First Instance, in accordance with the provisions of Article 2 of Council Decision 2004/407/EC, Euratom of 26 April 2004 amending Articles 51 and 54 of the Protocol on the Statute of the Court of Justice (OJ 2004 L 132, p.
Genom domstolens beslut av den 8 juni 2004 överlämnades mål C-103/04 till förstainstansrätten i enlighet med bestämmelserna i artikel 2 i rådets beslut 2004/407/EG, Euratom av den 26 april 2004 om ändring av artikel 51 och 54 i protokollet till domstolens stadga (EUT L 132, s.
5), and was registered under number T-234/04.
5), och registrerades under målnummer T-234/04.
By document lodged at the Registry of the Court of First Instance on 24 September 2004, the Kingdom of Denmark sought leave to intervene in the present proceedings in support of the Kingdom of the Netherlands .
Genom handlingar som inkom till förstainstansrättens kansli den 24 september 2004 har Konungariket Danmark ansökt om att få intervenera till stöd för Konungariket Nederländernas yrkanden.
By order of 15 November 2004, the President of the Fifth Chamber of the Court granted leave to intervene.
Genom beslut av den 15 november 2004 av ordföranden på förstainstansrättens femte avdelning bifölls dessa ansökningar.
By document lodged at the Court Registry on 6 July 2004, the Kingdom of the Netherlands submitted its observations on the objection of inadmissibility raised by the Commission .
Genom handling som inkom till förstainstansrättens kansli den 6 juli 2004 framlade Konungariket Nederländerna sina synpunkter på kommissionens invändning om rättegångshinder.
On 6 June 2006, the Court, having heard the parties, assigned the present case to the Fifth Chamber, Extended Composition, of the Court .
Den 6 juni 2006, efter att ha hört parterna, beslutade förstainstansrätten att hänskjuta målet till förstainstansrättens femte avdelning i utökad sammansättning.
Pursuant to Article 114(3) of the Rules of Procedure, the oral procedure was opened following the Commission’s request for a decision on admissibility .
Med tillämpning av artikel 114.3 i förstainstansrättens rättegångsregler inleddes på kommissionens begäran det muntliga förfarandet för att avgöra frågan om rättegångshinder.
As a measure of organisation of procedure, the Court requested the parties to reply in writing to certain questions.
Som en åtgärd för processledning uppmanade förstainstansrätten parterna att besvara vissa frågor före förhandlingen.
The parties complied with that request within the prescribed period.
Parterna besvarade frågorna skriftligen inom den föreskrivna fristen.
The parties presented oral argument and replied to the Court's questions at the hearing held on 7 September 2006.
Parterna utvecklade sin talan och svarade på förstainstansrättens muntliga och skriftliga frågor vid förhandlingen den 7 september 2006.
In its application, the Kingdom of the Netherlands claims that the Court should:
I sin ansökan har Konungariket Nederländerna yrkat att förstainstansrätten skall
— annul the contested decision insofar as, in that decision, the Commission takes the view that its approval under Article 95(6) EC is required for the maintenance of Netherlands legislation on the uses of SCCPs to which no reference is made in the SCCPs Directive;
— ogiltigförklara beslut 2004/1/EG i den mån kommissionen häri anser att dess godkännande i enlighet med artikel 95.6 EG är nödvändigt för att behålla nederländsk lagstiftning om användning av sådana klorparaffiner med kort kolkedja som inte omnämns i direktiv 2002/45/EG, och
In its objection of inadmissibility, the Commission claims that the Court should:
I sin invändning om rättegångshinder har kommissionen yrkat att förstainstansrätten skall
— dismiss the action as inadmissible;
— avvisa talan, och
— order the Kingdom of the Netherlands to pay the costs.
— förplikta Konungariket Nederländerna att ersätta rättegångskostnaderna.
In its observations on the objection of inadmissibility, the Kingdom of the Netherlands claims that the Court should reject the Commission’s claim to the effect that the Court should rule on admissibility before examining the substance of the case .
I sitt yttrande över invändningen om rättegångshinder har Konungariket Nederländerna yrkat att förstainstansrätten skall avvisa kommissionens yrkande om att förstainstansrätten skall avgöra om målet kan tas upp till prövning innan den prövar målet i sak.
Under Article 114(1) of the Rules of Procedure, if a party makes an application to this effect, the Court may rule on the objection of inadmissibility without going to the substance of the case .
I enlighet med artikel 114.1 i rättegångsreglerna skall rätten meddela beslut i fråga om rättegångshinder utan att pröva själva sakfrågan om en part begär det.
In accordance with Article 114(3), the remainder of the proceedings is to be oral, unless the Court otherwise decides.
I enlighet med punkt 3 i samma artikel skall återstoden av förfarandet avseende begäran vara muntligt om inte rätten bestämmer annat.
In accordance with Article 113 of the Rules of Procedure, the Court may at any time, even of its own motion, after hearing the parties, examine whether there exists any absolute bar to proceeding with an action and give its decision for that purpose in accordance with Article 114(3) and (4) of those Rules .
I enlighet med artikel 113 i rättegångsreglerna kan rätten när som helst på eget initiativ, efter att ha hört parterna, avgöra om talan skall avvisas till följd av att det föreligger ett rättegångshinder som inte kan avhjälpas, eller fastställa att det inte längre finns något föremål för talan och att det inte finns anledning att döma i saken.
The Commission submits in the first place that, in response to the notification made by letter of 17 January 2003, it informed the Kingdom of the Netherlands by letter of 25 March 2003 that it had received the notification and that the period for its examination had started on 22 January 2003, the day following that on which the notification was received.
Kommissionen har för det första gjort gällande att den, som svar på anmälan genom skrivelse av den 17 januari 2003, genom skrivelse av den 25 mars 2003 informerade Konungariket Nederländerna om att den hade mottagit den nämnda anmälan och att fristen för undersökning började löpa den 22 januari 2003, det vill säga dagen efter att anmälan inkom.
According to the Commission, this showed clearly that it considered that the notified national provisions fell within the scope of the SCCPs Directive since, if that had not been the case, there would have been no need to follow the procedure.
Av detta följer tydligt, enligt kommissionen, att den ansåg att de anmälda nationella bestämmelserna omfattades av SCCP-direktivets tillämpningsområde, eftersom det fortsatta förfarandet skulle vara meningslöst om så inte var fallet.
In the second place, the Commission submits that — contrary to what the Kingdom of the Netherlands claims — the letter of 17 January 2003 does not indicate in any way that it intended to submit to the Commission two specific and different requests, requiring two separate responses.
I andra hand har kommissionen framhållit, i motsats till vad Konungariket Nederländerna har hävdat, att det inte på något sätt framgår av skrivelsen av den 17 januari 2003 att Konungariket Nederländerna avsåg att ge in två särskilda och olika ansökningar som krävde två oberoende svar.