natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, according to the Commission, the plea of illegality — whether tacit or implicit — has not been correctly presented because, on the one hand, such a plea is subordinate to the action for annulment under Article 230 EC, with the effect that the Kingdom of Spain cannot invoke the illegality of a measure against which it was able to bring an action for annulment.
Enligt kommissionen har den underförstådda eller tysta invändningen om rättsstridighet dessutom inte anförts på ett korrekt sätt, eftersom en sådan invändning för det första är underställd en talan om ogiltigförklaring i enlighet med artikel 230 EG, på så sätt att Konungariket Spanien inte kan göra gällande att en rättsakt är rättsstridig om det hade kunnat väcka talan om ogiltigförklaring avseende denna rättsakt.
14 On the other hand, a plea of illegality is not a
14För det andra är en invändning om rättsstridighet inte en
In its reply to the Commission’s statement in intervention, the Kingdom of Spain points out that, in its view, the judgment in Spain v Council, is a new matter of fact and law which came to light in the course of the proceedings and which permits the introduction of a new plea in law in accordance with the first subparagraph of Article 42(2) of the Rules of Procedure of the Court.
I sin svarsinlaga till kommissionens interventionsinlaga har Konungariket Spanien framhållit att domen i det ovannämnda målet Spanien mot rådet, enligt Konungariket Spanien, utgör en ny rättslig eller faktisk omständighet som framkommit först under förfarandet och som gör det möjligt att åberopa en ny grund i enlighet med artikel 42.2 första stycket i domstolens rättegångsregler.
Finally, a plea of illegality does not contravene the principle of legal certainty or the principle of res judicata.
Invändningen om rättsstridighet undergräver slutligen varken rättssäkerhetsprincipen eller principen om rättskraft.
14 — The Commission refers to Joined Cases T-244/93 and T-486/93 TWD v Commission [1995] ECR II-2265, paragraph 103.
14 — Kommissionen nämner i detta avseende förstainstansrättens dom av den 13 september 1995 i de förenade målen T-244/93 och T-486/93, TWD mot kommissionen (REG 1995, s. II-2265), punkt 103.
15 — The Commission mentions Case 14/59 [1959] ECR 215.
15 — Kommissionen nämner i detta avseende dom av den 17 december 1959 i mål 14/59, Société des fonderies de Pont-à-Mousson mot Höga myndigheten (REG 1959, s. 445).
The right of privileged applicants to raise a plea of illegality in regard to a regulation
Möjligheten för en privilegierad sökande att anföra en invändning om rättsstridighet beträffande en förordning
I do not agree with the position adopted by the Council and the Commission in so far as they argue that a plea of illegality such as that put forward by the Kingdom of Spain in the present action is inadmissible.
Jag delar inte rådets och kommissionens uppfattning i den mån de anser att en invändning om rättsstridighet som den som Konungariket Spanien har anfört inom ramen för förevarande talan inte kan tas upp till sakprövning.
It should be pointed out, first of all, that, according to the terms of Article 241 EC, ‘[n]otwithstanding the expiry of the period laid down in the fifth paragraph of Article 230, any party may, in proceedings in which a regulation adopted jointly by the European Parliament and the Council, or a regulation of the Council, of the Commission, or of the [European Central Bank] is at issue, plead the grounds specified in the second paragraph of Article 230 in order to invoke before the Court of Justice the inapplicability of that regulation’.
Det skall först erinras om att, i enlighet med ordalydelsen i artikel 241 EG, ”[u]tan hinder av att den frist som avses i artikel 230 femte stycket har löpt ut får parterna i en tvist om en förordning som Europaparlamentet och rådet gemensamt, rådet, kommissionen eller [ECB] har antagit, med stöd av artikel 230 andra stycket inför domstolen göra gällande att förordningen inte skall tillämpas”.
In support of their point of view, the Council and the Commission put forward two arguments: first, they defend a position of principle, arguing, essentially, that a Member State cannot raise a plea of illegality in respect of a Community measure which it was able to challenge earlier, even if it is a regulation.
Till stöd för sin uppfattning har rådet och kommissionen framlagt en argumentering i två delar. För det första framhåller de en principuppfattning som i sak innebär att de anser att en medlemsstat inte kan anföra en invändning om rättsstridighet avseende en gemenskapsrättsakt som den tidigare har kunnat väcka talan om ogiltigförklaring mot, även om det gäller en förordning.
On the other hand, they consider that the plea of illegality in the case at hand is out of time.
För det andra anser de att invändningen om rättsstridighet i förevarande mål anfördes för sent.
The Court has dealt on numerous occasions with the question of the admissibility of pleas of illegality raised under Article 241 EC by ordinary applicants or privileged applicants.
Domstolen har åtskilliga gånger ställts inför frågan huruvida invändningar om rättsstridighet som med stöd av artikel 241 EG har anförts av vanliga sökande eller av privilegierade sökande kan tas upp till sakprövning.
That has given rise to a complex line of authority, the main strands of which are as follows.
Detta har resulterat i en omfattande rättpraxis för vars huvudlinjer redogörs nedan.
I take the contrary view that the terms of Article 241 EC give a Member State a great deal of leeway to invoke the inapplicability of a regulation, even, in my opinion, where that Member State has already brought an action for the partial annulment of the regulation but that action has been declared inadmissible.
Jag anser, tvärtom, att en medlemsstat i enlighet med ordalydelsen i artikel 241 EG har ytterst långtgående möjligheter att göra gällande att en förordning inte skall tillämpas även, enligt min mening, då den redan har väckt talan om delvis ogiltigförklaring av en sådan förordning men då denna talan inte har kunnat tas upp till sakprövning.
In its judgment of 6 March 1979, Simmenthal v Commission, 16the Court decided that ‘Article [241 EC] gives expression to a general principle conferring upon
I sin dom av den 6 mars 1979, Simmenthal mot kommissionen, 16fastslog domstolen att ”artikel [241 EG] ger uttryck för en allmän princip som innebär att alla
I also consider that the plea of illegality raised by the Kingdom of Spain cannot be regarded as out of time inasmuch as it was impliedly contained in the application presented by the Kingdom of Spain.
Jag anser för övrigt att den invändning om rättsstridighet som Konungariket Spanien har anfört inte kan anses ha framställts för sent då den underförstått ingår i Konungariket Spaniens ansökan.
SPAIN v COUNCIL ciple, be able to have access to the Community Courts more than once.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT BOT — MÅL C-442/04 ha en enda möjlighet till att väcka talan vid gemenskapsdomstolen.
20 any party to proceedings the right to challenge, for the purpose of obtaining the annulment of a decision of direct and individual concern to that party, the validity of previous acts of the institutions which form the legal basis of the decision which is under challenge, if that party was not entitled under Article [230 EC] to bring a direct action challenging those acts by which it was thus affected without having been in a position to ask that they be declared void’. 17
20 parter tillförsäkras en rätt att, i syfte att få ett beslut som berör dem direkt och personligen ogiltigförklarat, bestrida giltigheten av institutionernas tidigare rättsakter, vilka utgör den rättsliga grunden för det angripna beslutet, om denna part inte hade rätt att med stöd av artikel [230 EG] väcka talan direkt mot dessa rättsakter, vilka parten sålunda får utstå följderna av utan att ha varit i stånd att begära att de skulle ogiltigförklaras”. 17
According to that line of reasoning, the fact of considering an incidental challenge to be out of time is designed to penalise the negligent conduct of applicants who have failed to make use of the action for annulment in order to challenge a decision, even though they have certainly had the possibility of doing so. 21
Inom ramen för denna logik är förlusten av rätten att indirekt ifrågasätta en rättsakt avsett att sanktionera det försumliga agerande som en sökande har gjort sig skyldig till genom att inte väcka talan om ogiltigförklaring avseende ett beslut, trots att sökanden säkerligen hade möjlighet att göra detta. 21
That judgment introduced into the relationship between the action for annulment and the plea of illegality a rationale based on the principle that legal remedies should be mutually compensatory.
Genom denna dom infördes i förhållandet mellan talan om ogiltigförklaring och invändning om rättsstridighet en logik i form av rättsmedel som kompenserar varandra.
18y making the admissibility of a plea of illegality dependent upon the lack of an alternative legal remedy, the Court gave that plea a subordinate character. 19
18enom att göra upptagandet till sakprövning av en invändning om rättsstridighet beroende av ett villkor om avsaknad av alternativt rättsmedel har domstolen tilldelat denna en andrahandskaraktär. 19
Thus, like ordinary applicants, the privileged applicants cannot, in an action for annulment of a decision, raise a plea of illegality in respect of an earlier measure of the same kind, annulment of which they could have sought directly.
I likhet med vanliga sökande kan privilegierade sökande inte, inom ramen för en talan om ogiltigförklaring riktad mot ett beslut, anföra en invändning om rättsstridighet avseende en tidigare rättsakt av samma slag, mot vilken de hade kunnat väcka en direkt talan om ogiltigförklaring. Enligt domstolen skulle den frist som föreskrivs i artikel 230 femte stycket EG kunna kringgås om en motsatt lösning godtogs.
22 That principle of the inviolability of decisions which have not been challenged within those timelimits is set aside only where the allegedly unlawful measure contains such serious and manifest defects that it could be deemed non-existent. 23
22Denna princip om att de beslut mot vilka talan inte har väckts inom denna frist inte kan ifrågasättas frångås endast i det fall som rättsakten som påstås vara rättsstridig är behäftad med särskilt allvarliga och uppenbara brister till den grad att kunna kvalificeras som en rättsakt som är en nullitet. 23
By thus making the admissibility of a plea of illegality conditional upon the direct route to the Community Courts being closed, the Community judicature seeks to prevent that remedy from offering negligent applicants a second chance.
Genom att på detta sätt göra upptagandet till sakprövning av en invändning om rättsstridighet beroende av att det inte längre finns möjlighet att väcka en direkt talan, avser gemenskapsdomstolen undvika att en försumlig sökande får en andra chans genom detta rättsmedel.
That has given rise to a principle of the unity of judicial protection, by virtue of which a litigant should not, in prin-
Resultatet av detta blir en princip om det rättsliga skyddets enhetlighet enligt vilken en enskild i regel endast skall
21 — That time bar was first raised against a negligent applicant in the context of a reference for a preliminary ruling on validity (TWD Textilwerke Deggendorf, paragraphs 23 to 25).
21 — Denna rättsförlust har först lagts en försumlig sökande till last inom ramen för ett hänskjutande för bedömning av giltighet (domen i det ovannämnda målet TWD Textilwerke Deggendorf, punkterna 23–25).
The following year, the Court of First Instance transposed that reasoning to the plea of illegality (TWD v Commission, paragraph 103).
Nästföljande år överförde Europeiska gemenskapernas förstainstansrätt detta resonemang inom ramen för en invändning om rättsstridighet (domen i det ovannämnda målet TWD mot kommissionen, punkt 103).
22 — See, in particular, Spain v Commission (paragraph 17).
22 — Se särskilt domen i det ovannämnda målet Spanien mot kommissionen (punkt 17).
18 — According to the expression used by L. Coutron, La contestation incidente des actes de l’Union européenne, a thesis defended on 10 December 2005 at the University of Montpellier I. B
18 — Enligt det uttryck som Coutron, L. använder i La contestation incidente des actes de l’Union européenne, avhandling som framlades den 10 december 2005 vid université Montpellier I. G
23 — Case 226/87 Commission v Greece [1988] ECR 3611, paragraph 16).
23 — Dom av den 30 juni 1988 i mål 226/87, kommissionen mot Grekland (REG 1988, s. 3611), punkt 16.
Is that reasoning, based on the principle that legal remedies should be mutually compensatory, also relevant where a plea of illegality is raised in regard to a regulation?
Är detta resonemang, som grundar sig på att rättsmedlen kompenserar varandra, också relevant när en invändning om rättsstridighet har anförts mot en förordning?
However, once a plea of illegality is raised by a privileged applicant in regard to a regulation, a line of reasoning in terms of the above principle becomes irrelevant in so far as it infringes the terms of Article 241 EC.
Då en invändning om rättsstridighet avseende en förordning däremot har anförts av en privilegierad sökande förlorar resonemanget avseende kompenserande rättsmedel sin relevans, eftersom det skulle leda till att ordalydelsen i artikel 241 EG åsidosattes.
An affirmative answer can be given where such a plea of illegality is raised by an ordinary applicant.
Frågan kan besvaras jakande då en sådan invändning om rättsstridighet anförs av en vanlig sökande.
In that situation, the possibility of an incidental challenge compensates for the restricted access which non-privileged applicants have to the action for annulment of legislative measures.
I ett sådant fall skulle möjligheten att indirekt ifrågasätta en rättsakt kompensera att icke-privilegierade sökande endast har begränsad möjlighet att väcka talan om ogiltigförklaring mot normativa rättsakter.
In regard to a measure which is truly of general application, the annulment of which they cannot, in principle, directly apply for, ordinary applicants cannot be accused of a lack of care and in consequence they have a right to challenge the measure incidentally. 24
Avseende en rättsakt som verkligen har allmän giltighet mot vilken de i princip inte kan väcka en direkt talan om ogiltigförklaring kan sökandena inte förebrås att de inte agerar tillräckligt skyndsamt och har följaktligen rätt att indirekt ifrågasätta rättsakten. 24
Indeed, since the Member States and the Community institutions have almost unlimited access to the action for annulment, such a line of reasoning — which makes the admissibility of a plea of illegality conditional upon it being impossible to bring an action directly before the Community Courts — would inevitably have the effect of denying privileged applicants any right to challenge a measure incidentally.
Då medlemsstaterna och gemenskapsinstitutionerna har en nästintill obegränsad talerätt avseende talan om ogiltigförklaring skulle ett resonemang som innebär att upptagande till sakprövning av en invändning om rättsstridighet är beroende av att det inte skall vara möjligt att väcka direkt talan vid gemenskapsdomstolen nämligen oundvikligen leda till att privilegierade sökande helt nekades rätten att indirekt ifrågasätta en rättsakt.
25 That would constitute an obvious infringement of the terms of Article 241 EC which, it should not be forgotten, gives any party the right to invoke the inapplicability of a regulation before the Court, notwithstanding the fact that the timelimits laid down in the fifth paragraph of Article 230 EC have expired. 26
25Detta skulle innebära ett uppenbart åsidosättande av ordalydelsen i artikel 241 EG enligt vilken, vilket jag vill erinra om, parterna utan hinder av att den frist som föreskrivs i artikel 230 femte stycket EG har löpt ut får göra gällande att en förordning inte skall tillämpas. 26
It is certainly because of the ‘insuperable’ nature of the wording of that provision 27 that the Court, prompted by a number
Det är med all säkerhet på grund av ordalydelsens otvetydiga karaktär 27som domstolen, under inflytande av flera av dess
That reasoning seems to me to be consistent with the logic informing the system of legal remedies in Community law and compatible with the terms of Article 241 EC, which permits any party to raise incidentally the inapplicability of a regulation.
Ett sådant resonemang förefaller mig konsekvent med avseende på de gemenskapsrättsliga rättsmedlens systematik och förenligt med ordalydelsen i artikel 241 EG enligt vilken parterna har möjlighet att indirekt göra gällande att en förordning inte skall tillämpas.
By thus confirming that an ordinary applicant may challenge, incidentally, a measure of general application, the Court’s caselaw reconciles with the terms of Article 241 EC the logic of the principle that legal remedies should be mutually compensatory.
Genom att på detta sätt bekräfta att en vanlig sökande indirekt får ifrågasätta en rättsakt med allmän giltighet lyckas domstolens rättspraxis förena logiken om kompenserande rättsmedel med ordalydelsen i artikel 241 EG.
26 — See the Opinion of Advocate General Slynn in Case 181/85 France v Commission [1987] ECR 689.
26 — Se i detta avseende generaladvokaten Slynns förslag till avgörande i mål 181/85, Frankrike mot kommissionen, där domstolen meddelade dom den 12 februari 1987 (REG 1987, s. 689).
24 — See, to that effect, Case C-241/95 Accrington Beef and Others [1996] ECR I-6699, paragraphs 15 and 16).
24 — Se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 december 1996 i mål C-241/95, Accrington Beef m.fl. (REG 1996, s.
27 — To adopt the expression used by Advocate General Mancini at p.
27 — För att upprepa det uttryck som generaladvokaten Mancini använde på sidan 5343 i sitt förslag till avgörande i mål 204/86, Grekland mot rådet, där domstolen meddelade dom den 27 september 1988 (REG 1988, s. 5323; svensk specialutgåva, volym 9, s. 669).
of its Advocates General, 28 has progressively accepted that a privileged applicant may, in the course of an action for annulment, raise an objection of illegality in regard to a regulation. 29
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT BOT — MÅL C-442/04 generaladvokater 28, gradvis har medgett att en privilegierad sökande inom ramen för en talan om ogiltigförklaring kan anföra en invändning om rättsstridighet avseende en förordning. 29
If the terms of Article 241 EC prevent the lack of care of a privileged applicant, which has not brought an action for the annulment of a regulation within the time-limits, from being relied on against it in order to declare inadmissible a plea of illegality raised in regard to the same measure, I think that the same must, a fortiori, apply where a Member State has brought an action within the timelimits but that action has been dismissed on the ground that its claim for partial annulment was inadmissible.
Om ordalydelsen i artikel 241 EG hindrar att det försumliga agerande som en privilegierad sökande har gjort sig skyldig till genom att inte väcka talan om ogiltigförklaring inom fristen kan läggas sökanden till last och leda till att en invändning om rättsstridighet som har anförts avseende en sådan rättsakt inte kan tas upp till sakprövning, gör sig samma lösning enligt min mening nämligen gällande, a fortiori, då en medlemsstat har väckt talan om ogiltigförklaring inom fristen, men talan har avvisats på grund av att dess yrkanden om delvis ogiltigförklaring inte kunde tas upp till sakprövning.
It is thus irrelevant to argue, as the Council and the Commission do, that the plea of illegality raised by the Kingdom of Spain in regard to Regulation No 1954/2003 is inadmissible inasmuch as that Member State could have brought a direct action for the annulment of that regulation.
Det är följaktligen inte relevant, att såsom rådet och kommissionen gör, framhålla att invändningen om rättsstridighet som Konungariket Spanien har anfört avseende förordning nr 1954/2003 inte kan tas upp till sakprövning, eftersom denna medlemsstat hade möjlighet att väcka en direkt talan om ogiltigförklaring avseende denna förordning.
In my view, that argument must be rejected all the more forcefully where a privileged applicant has exercised its right of action, but the action has been dismissed on
Enligt min mening kan detta resonemang av än större anledning inte godtas då en privilegierad sökande har utnyttjat sin talerätt men dennes talan har avvisats eftersom sökandens yrkanden om delvis ogiltigförklaring inte kunde tas upp till sakprövning.
In short, I do not find it consistent with the Court’s caselaw on the admissibility of pleas of illegality to penalise more severely — that is to say, by declaring its action out of time — a privileged applicant which has exercised a degree of care that could be described as imperfect (as is the case of the Kingdom of Spain in the present proceedings) than one whose conduct could be characterised as evincing a lack of care.
På det hela taget förefaller det, med beaktande av domstolens rättspraxis avseende upptagande till sakprövning av invändningar om rättsstridighet, inkonsekvent att tillämpa en strängare behandling, det vill säga förvägra rätten att göra en invändning om rättsstridighet, på en privilegierad sökande som har visat bristfällig omsorg, vilket är fallet med Konungariket Spanien i förevarande mål, än på den vars agerande skulle kunna kvalificeras som försumligt.
28 — See, in particular, p.
28 — Se särskilt s.
414 of the Opinion of Advocate General Roemer in Case 32/65 Italy v Council and Commission [1966] ECR 389; p.
600 i generaladvokaten Roemers förslag till avgörande i mål 32/65, Italien mot rådet och kommissionen, där domstolen meddelade dom den 13 juli 1966 (REG 1966, s. 563; svensk specialutgåva, volym 1, s. 303), s.
See also the same line of reasoning in paragraphs 36 to 54 of the Opinion of Advocate General Mengozzi in Case C-91/05 Commission v Council, still pending before the Court.
Se även, för samma sorts resonemang, punkterna 36–54 i generaladvokaten Mengozzis förslag till avgörande som föredrogs den 19 september 2007 i mål C-91/05, kommissionen mot rådet, som ännu inte har avgjorts.
29 — Several judgments only implicitly recognise the right of privileged applicants to challenge a regulation indirectly in the course of an action for annulment (see Italy v Council and Commission, France v Commission and Greece v Council).
29 — I flera domar erkänns privilegierade sökandes rätt att anföra en invändning om rättsstridighet avseende en förordning inom ramen för en talan om ogiltigförklaring endast underförstått (se domarna i de ovannämnda målen Italien mot rådet och kommissionen, Frankrike mot kommissionen och Grekland mot rådet).
I conclude from those considerations that the terms of Article 241 EC permit, to a very large degree, a Member State to invoke the inapplicability of a regulation, even, in my opinion, where it has already brought an action for the partial annulment of the regulation, but that action has been declared inadmissible.
Av dessa fakta drar jag slutsatsen att en medlemsstat i enlighet med ordalydelsen i artikel 241 EG har ytterst långtgående möjligheter att göra gällande att en förordning inte skall tillämpas, även, enligt min mening, då den redan har väckt talan om delvis ogiltigförklaring av en sådan förordning men då denna talan inte har kunnat tas upp till sakprövning.
Whether or not the plea of illegality raised by the Kingdom of Spain was out of time in his reply, 33unless it is based on matters of law or of fact which come to light in the course of the procedure, in accordance with the first subparagraph of Article 42(2) of the Rules of Procedure of the Court. 34
Huruvida Konungariket Spanien har anfört invändningen om rättsstridighet för sent digheter har framkommit först under förfarandet i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 42.2 första stycket i domstolens rättegångsregler. 34