natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Being affected by an incapacity for work of between 80 and 100%, Mr van der Duin has been receiving invalidity benefits since August 1990 under the Algemene Arbeidongeschiktheidswet (General Law on Incapacity for Work) and the Wet op de arbeidsongeschiktheidsverzekering (Law on Insurance against Incapacity for Work) at the expense of the competent Netherlands institution.
Eftersom R.P. van der Duin är oförmögen att arbeta får han sedan augusti år 1990 invaliditetsersättning med stöd av Algemene Arbeidsongeschiktheidswet (allmän lag om arbetsoförmåga) och Wet op de arbeidsongeschiktheidsverzekering (lag om försäkring avseende arbetsoförmåga). Ersättningen beräknas på grundval av en invaliditetsgrad på mellan 80 och 100 procent och bekostas av den behöriga nederländska institutionen.
After taking up residence in France, Mr van der Duin registered with the local Caisse Primaire d'Assurance Maladie (Local Sickness Insurance Fund; 'the CPAM') by means of a Form E 121, which enabled him to benefit from the system for granting benefits in kind laid down by Article 28 of Regulation No 1408/71.
Efter att R.P. van der Duin bosatt sig i Frankrike registrerades han vid den lokala sjukförsäkringskassan (nedan kallad LSFK) genom blankett E 121. Därigenom fick han rätt till de vårdförmåner som föreskrivs i artikel 28 i förordning nr 1408/71.
In November 1993, Mr van der Duin suffered a severe cut in the forearm, for the consequences of which he received treatment in France for about a year.
I november år 1993 skadade sig R.P. van der Duin svårt i underarmen och vårdades för detta i Frankrike under cirka ett år.
Between 31 January and 29 March 1995, Mr van der Duin was admitted to the Akademisch Ziekenhuis (University Hospital) of Rotterdam (Netherlands) where he was treated for a post-traumatic dystrophy of the right hand.
Mellan den 31 januari 1995 och den 29 mars samma år togs R.P. van der Duin in på Academisch Ziekenhuis (universitetssjukhuset) i Rotterdam (Nederländerna) där han behandlades för posttraumatisk dystrofi i högra handen.
After Mr van der Duin resumed residence in the Netherlands on a permanent basis, his registration with the CPAM was terminated on 18 August 1995.
Efter att R.P. van der Duin definitivt flyttat tillbaka till Nederländerna skrevs han ut från LSKF den 18 augusti 1995.
In support of that refusal, ANOZ Zorgverzekeringen argues, first, that the care in question does not satisfy the conditions laid down by Article 22(1 )(a) and (i) of Regulation No 1408/71, since, notwithstanding the issuing of a Form E 111 to Mr van der Duin on 15 February 1995, his condition did not require immediate benefits within the meaning of that provision.
ANOZ Zorgverzekeringen anförde till stöd för avslagsbeslutet för det första att den ifrågavarande behandlingen inte uppfyllde kraven i artikel 22.1 a i i förordning nr 1408/71, då R.P. van der Duin trots att han erhållit en blankett E 111 den 15 februari 1995 inte var i behov av omedelbara förmåner i den mening som avses i denna bestämmelse.
Secondly, the conditions under Article 22(1 )(c) and (i) of that regulation were not met either, given the CPAM's refusal on 29 August 1995 to issue the Form E 112, the issuing of which ANOZ Zorgverzekeringen had applied for on 5 August 1995, with retrospective effect.
För det andra var inte heller villkoren i artikel 22.1 c i i nämnda förordning uppfyllda då LSFK den 29 augusti 1995 vägrade att utfärda blankett E 112, som enligt begäran av ANOZ Zorgverzekeringen den 5 augusti 1995 skulle utfärdas retroaktivt.
Mr van der Duin then appealed against that decision to the Centrale Raad van Beroep.
R.P. van der Duin överklagade förstnämnda beslut till Centrale Raad van Beroep.
Mrs van Wegbergvan Brederode left the Netherlands in March 1995 in order to live in Spain with her husband.
T.W. van Wegberg-van Brederode å sin sida lämnade Nederländerna i mars år 1995 för att bosätta sig i Spanien med sin make.
The latter receives a pension on the basis of the Algemene Ouderdomswet (General Law on Old Age Insurance) at the expense of the competent Netherlands institutions.
Denne erhöll pension med stöd av Algemene Ouderdomswet (allmän lag om ålderspension) som bekostades av behöriga nederländska institutioner.
Having taken up residence in Spain, Mr and Mrs van Wegbergvan Brederode registered with the Servei Cátala de la Salut (a Spanish sickness insurance institution; 'the SCS') by means of a Form E 121, which allowed them to benefit from the system for granting benefits in kind under Article 28 of Regulation No 1408/71.
Makarna van Wegberg-van Brederode registrerades vid Servei Català de la Salut (en spansk sjukförsäkringskassa) (nedan kallad SCS) medelst blankett E 121, efter att de bosatt sig i Spanien. Därigenom fick de rätt till de vårdförmåner som föreskrivs i artikel 28 i förordning nr 1408/71.
The need for a hysterectomy having been determined by a Spanish gynaecologist consulted by Mrs van Wegbergvan Brederode, the latter went to the Netherlands in order to be operated upon by her former gynaecologist.
T.W. van Wegberg-van Brederode konsulterade en spansk gynekolog som ställde diagnosen att hon måste genomgå en hysterektomi, varför hon begav sig till Nederländerna för att där låta sin tidigare gynekolog utföra operationen. Ingreppet skedde den 19 april 1996.
The Netherlands hospital's request for responsibility to be assumed for the costs in connection with Mrs van Wegbergvan Brederode's operation was refused by ANOZ Zorgverzekeringen on 25 April 1997 for reasons essentially identical to those used against Mr van der Duin.
ANOZ Zorgverzekeringen avslog den 25 april 1997 ansökan från det nederländska sjukhuset om kostnadsersättning för T.W. van Wegberg-van Brederodes operation, i stort sett med samma motivering som använts i R.P. van der Duins fall.
Mrs van Wegbergvan Brederode brought an action against that decision before the Arrondissementsrechtbank te Utrecht (District Court, Utrecht) (Netherlands).
T.W. van Wegberg-van Brederode väckte talan mot detta beslut vid Arrondissementsrechtbank te Utrecht (appellationsdomstol) (Nederländerna).
In its judgment of 28 July 1999, that court allowed the action on the grounds that the SCS was not the competent institution to issue the authorisation referred to in Article 22( 1 )(c) and (i) of Regulation No 1408/71 and that the combined provisions of Articles 28 and 31 of that regulation showed that the cost of the treatment at issue in the main proceedings was the responsibility of the competent Netherlands institution.
I dom av den 28 juli 1999 biföll nämnda domstol talan på grund av att SCS inte var behörig institution att meddela tillstånd som avses i artikel 22.1 ci i förordning nr 1408/71, och att det av artikel 28 jämförd med artikel 31 i nämnda förordning framgick att betalningsansvaret för den behandling som var i fråga i målet vid den nationella domstolen ålåg den behöriga nederländska institutionen.
ANOZ Zorgverzekeringen then appealed against that decision to the Centrale Raad van Beroep.
ANOZ Zorgverzekeringen överklagade därefter denna dom till Centrale Raad van Beroep.
In those circumstances, the Centrale Raad van Beroep decided by order of 21 March 2001 to stay proceedings and refer a number of questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Centrale Raad van Beroep har mot bakgrund av dessa omständigheter i beslut av den 21 mars 2001 vilandeförklarat målet och ställt tolkningsfrågor till domstolen.
By its first question, the referring court essentially asks whether Article 22( 1 )(c) and (i) of Regulation No 1408/71 must be interpreted as applying to a pensioner and members of his family who reside in a Member State other than the one which is liable for payment of that pension and who benefit on that basis, following their registration with the institution of the place of residence, from the system provided for by Article 28 of that regulation, where those socially insured persons wish to go to the Member State liable for payment of the pension for the purpose of receiving medical treatment there.
Den hänskjutande domstolen har ställt sin första fråga för att få klarhet i huruvida artikel 22.1 c i i förordning nr 1408/71 skall tolkas så att den bestämmelsen är tillämplig på pensionärer och deras familjemedlemmar som är bosatta i en annan medlemsstat än den stat som svarar för pensionen och som, på grund av att de har registrerats vid institutionen på bosättningsorten, i denna sin egenskap har rätt till de förmåner som föreskrivs i artikel 28 i denna förordning när de vill bege sig till den medlemsstat som svarar för pensionen för att där erhålla medicinsk behandling.
All the Governments which have submitted observations to the Court, and the Commission, consider that that question should be answered in the affirmative.
Samtliga regeringar som har inkommit med yttranden till domstolen, samt även kommissionen, anser att denna fråga skall besvaras jakande.
movement to another Member State for the purposes of receiving benefits in kind guaranteed by that provision falls within the provisions of the latter, including where the movement in question is to the Member State liable for payment of the pension.
Det finns under dessa förhållanden inte något som hindrar att artikel 22.1 c i i förordning nr 1408/71 tillämpas, i likhet med vad som är fallet med andra pensionärer och deras familjemedlemmar, på socialförsäkringstagare som omfattas av systemet som föreskrivs i artikel 28 i nämnda förordning.
In its second question, the referring court asks which is the competent institution for issuing the prior authorisation mentioned in Article 22(l)(c) and (i) of Regulation No 1408/71 where the application for authorisation concerns a pensioner or members of his family residing in a Member State other than the one liable for payment of that pension and who benefit, on that basis, following their registration with the institution of the place of residence, from the system provided for in Article 28 of that regulation.
Den hänskjutande domstolen har ställt sin andra fråga för att få klarhet i vilken institution som är behörig att meddela sådant förhandstillstånd som nämns i artikel 22.1 c i i förordning nr 1408/71, när begäran om tillstånd rör en pensionär eller dennes familjemedlemmar som är bosatta i en annan medlemsstat än den stat som svarar för pensionen och som, på grund av att de har registrerats vid institutionen på bosättningsorten, i denna sin egenskap har rätt till de förmåner som föreskrivs i artikel 28 i nämnda förordning.
As all the Governments submitting observations and the Commission have argued, the institution competent, in appropriate cases, to authorise those socially insured persons to go to another Member State, including the one which is liable for payment of the pension, for the purpose of receiving benefits in kind there under the conditions laid down by Article 22(1 )(c) and (i), is the institution of the place of residence of the persons concerned.
I enlighet med vad samtliga de regeringar som inkommit med yttranden till kommissionen har hävdat, är det institutionen på den berörda personens bosättningsort som i förekommande fall är behörig att godkänna att nämnda socialförsäkringstagare beger sig till en annan medlemsstat, däribland även den medlemsstat som svarar för pensionen, för att där erhålla vårdförmåner på de villkor som föreskrivs i artikel 22.1 c i.
The institution competent to issue the prior authorisation mentioned in the said Article 22(1 )(c) and (i) where the application for authorisation concerns socially insured persons in such a position is the institution of the place of residence of the persons concerned.'
Det är institutionen på den ort där de berörda personerna är bosatta som är behörig att meddela sådant förhandstillstånd som nämns i artikel 22.1 c i iförordning nr 1408/71, när begäran om tillstånd rör socialförsäkringstagare som befinner sig i en sådan situation."
Advocate General P. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 24 October 2002.
Generaladvokaten D. Ruiz-Jarabo Colomer har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 24 oktober 2002.
'(1) Article 22(1 )(c) of Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons and their families moving within the Community, as amended by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, also applies to a pensioner (or a member of his family), who is entitled under Article 28 of Regulation No 1408/71 to receive benefits from the institution of the place of residence, those benefits being chargeable to the institution competent in respect of pensions, in a situation in which the pensioner (or a member of his family) travels to the competent Member State in order to receive medical treatment.
Artikel 22.1 c i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen, i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2001/83 av den 2 juni även är tillämplig på en pensionär eller någon av dennes familjemedlemmar när de enligt artikel 28 i förordning nr 1408/71 erhåller förmåner som utges av institutionen på bosättningsorten på bekostnad av institutionen i den medlemsstat som är behörig i fråga om pensioner, när denne beger sig till den senare statens territorium för att genomgå medicinsk behandling.
(2) The institution of the Member State in which a pensioner (or a member of his family) resides, with which he is registered to receive sickness benefits in kind under Article 28 of Regulation No 1408/71 and Article 29 of Regulation No 574/72, is the institution competent to authorise that person to travel to one of the other Member States, including the Member State responsible for paying the pension, under Article 22( 1 )(c) of Regulation No 1408/71.'
Institutionen i den medlemsstat där pensionären eller någon av dennes familjemedlemmar är bosatt och där han är registrerad som berättigad till vårdförmåner enligt artikel 28 i förordning nr 1408/71 och artikel 29 i förordning nr 574/72, är den som skall ge det tillstånd att resa som avses i artikel 22.1 c i förordning nr 1408/71, till vilken annan medlemsstat som helst, inklusive den stat som svarar för pensionen.
—National
— Nationella provisoriska
Preliminary ruling (Agriculture —Animal health —Importation of ovine animals —Health certificate safeguard measures against Transmissible Spongiform Encephalopathy) (Fifth Chamber)
Förhandsavgörande "Jordbruk — Djurhälsovillkor — Import av får — Hälsointyg skyddsåtgärder mot transmissibel spongiform encefalopati" (femte avdelningen)
By order of 13 November 2000 the High Court of Justice of England and Wales, Queen's Bench Division (Commercial Court), referred for a preliminary ruling a number of questions on the interpretation of Article 9 of Council Directive 91/68/EEC of 28 January 1991.
High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Divison (Commercial Court) har, genom beslut av den 13 november 2000 ställt två frågor angående tolkningen av artikel 9 i rådets direktiv 91/68/EEG av den 28 januari 1991 samt olika andra gemenskapsbestämmelser. Tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
According to the order for reference, a contract, governed by English law, was concluded between Lennox and Industria Lavorazione Carni Ovine ('ILCO') in June 1997 for the export of three consignments of live sheep from the United Kingdom to ILCO's place of business in Italy.
Av begäran om förhandsavgörande framgår att Joseph Lennox och ILCO i juni 1997 slöt ett avtal, på vilket engelsk rätt var tillämplig, om export av tre sändningar levande får från Förenade kungariket till Industria Lavorazione Carni Ovines (nedan kallat ILCO) driftställe i Italien.
The sheep were to be delivered on 6 July 1997.
Fåren skulle levereras senast den 6 juli 1997.
Although Lennox was aware that ILCO operated a slaughterhouse, no discussion took place between the parties as to whether the sheep were intended for immediate slaughter or for further fattening prior to slaughter.
Joseph Lennox visste att ILCO drev ett slakteri, men parterna hade inte diskuterat om fåren skulle slaktas omedelbart eller gödas ytterligare före slakten.
The health certificates required under Directive 91/68 for trade in live sheep for slaughter or for further fattening were issued in the United Kingdom by the Ministry of Agriculture, Fisheries and Food ('MAFF').
De hälsointyg som föreskrivs i direktiv 91/68 för handel med levande får för slakt eller för ytterligare gödning utfärdades i Förenade kungariket av ministeriet för jordbruk, fiske och livsmedelsförsörjning (nedan kallat MJFL).
For the sheep sent to ILCO, Lennox obtained health certificates from MAFF which were headed 'Health Certificate for Trade between Member States of the European Community in Ovine and Caprine Animals for Fattening'.
För de får som sänts till ILCO fick Joseph Lennox från MJFL hälsointyg med rubriken "Hälsointyg för handel mellan medlemsstater i Europeiska gemenskapen med får och getter för gödning".
On 1 July 1997, ILCO requested that Lennox send details of the loadings, including health certificates.
Den 1 juli 1997 begärde ILCO att Joseph Lennox skulle skicka vederbörliga handlingar avseende sändningarna, däribland hälsointygen.
Lennox submits that a MAFF official forwarded those health certificates to ILCO by fax on Friday, 4 July 1997.
Enligt Joseph Lennox sände en tjänsteman vid MJFL hälsointygen till ILCO per fax fredagen den 4 juli 1997.
ILCO, it argues, would have had sight of those certificates on Monday, 7 July 1997.
ILCO tog del av intygen måndagen den 7 juli 1997.
The animals were loaded on 4 July 1997 and arrived at ILCO's premises on 7 July 1997.
Djuren lastades den 4 juli 1997 och anlände till ILCO:s lokaler den 7 juli 1997.
On the day of their arrival, ILCO informed Lennox that the health certificates were incorrect in so far as they stated that the sheep were intended for fattening, not for slaughter.
Dagen för ankomsten upplyste ILCO Joseph Lennox om att hälsointygen var felaktiga såvitt det i dessa angavs att fåren skulle gödas och inte slaktas.
ILCO asked Lennox to send to it certificates for slaughter, failing which the sheep would be returned to the United Kingdom.
ILCO begärde att Joseph Lennox skulle skicka intyg för slakt och förklarade att fåren annars skulle sändas tillbaka till Förenade kungariket.
On 8 July 1997, a fax was sent by the Italian Ministry of Health to the British Embassy in Rome requesting approval for the return of the sheep to the United Kingdom in accordance with Council Directive 89/608/EEC of 21 November 1989 on mutual assistance between the administrative authorities of the Member States and cooperation between the latter and the Commission to ensure the correct application of legislation on veterinary and zootechnical matters and Directive 90/425.
Den 8 juli 1997 sände det italienska hälsoministeriet till Förenade kungarikets ambassad i Rom ett fax med en begäran om att få sända tillbaka fåren till Förenade kungariket i enlighet med rådets direktiv 89/608/EEG av den 21 november 1989 om ömsesidig hjälp mellan medlemsstaternas myndigheter och samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av lagstiftningen om veterinära frågor och avelsfrågor och direktiv 90/425.
The reason stated for this request was that the health certificates used were for further fattening, 'for which the TSE declaration is required, as stated by the Order 600.3/VET/340/2/8920 of 24 December 1996.'
Som skäl för begäran angavs att de hälsointyg som använts avsåg ytterligare gödning "för vilken det krävs en TSE-förklaring (transmissibel spongiform encefalopati) i enlighet med förordning nr 600.3/VET/340/2/8920 av den 24 december 1996".
The British Embassy in Rome turned down that request, having been informed by MAFF of the latter's view that the requirement that a TSE declaration be included constituted an unlawful restriction on trade.
Förenade kungarikets ambassad i Rom avslog denna begäran efter att ha underrättats av MJFL om att ministeriet ansåg att kravet på en förklaring avseende TSE i intyget var en olaglig begränsning av handeln.
Lennox sought to verify that the sheep were from a TSE-free farm.
Joseph Lennox försökte kontrollera att fåren kom från en gård som var fri från TSE.
No certificate for animals intended for slaughter was sent.
Något intyg för slaktdjur sändes aldrig.
The sheep were ultimately destroyed.
Fåren avlivades slutligen.
Lennox sought payment of GBP 57 254.40 from ILCO on the basis that Lennox had fulfilled its contractual obligations.
Joseph Lennox begärde att ILCO skulle betala 57 254,40 GBP och gjorde därvid gällande att han hade uppfyllt sina skyldigheter enligt avtalet.
Following ILCO's refusal to make payment, Lennox sued for that amount and ILCO counterclaimed for damages in respect of the loss incurred.
Sedan ILCO vägrat erlägga denna betalning väckte Joseph Lennox talan avseende beloppet. ILCO yrkade i genkäromål ersättning för den skada som företaget lidit.
ILCO presented to the High Court a declaration of Italian law made by an Italian lawyer which states that the importation into Italy of live sheep for slaughter which are accompanied by health certificates for trade in sheep intended for fattening constitutes a breach of Italian law.
Svaranden lämnade till den hänskjutande domstolen in en av en italiensk advokat upprättad redogörelse för italiensk rätt, av vilken det framgår att import till Italien av får för slakt som åtföljs av hälsointyg för handel med får för gödning utgör en överträdelse av denna rätt.
That declaration states further that failure by an exporter to comply with the requirements relating to the production of correct and accurate certificates constitutes a criminal offence and that the use of non-conforming certificates amounts to fraud.
I redogörelsen anges vidare att en exportörs underlåtenhet att uppfylla kraven på ett riktigt hälsointyg är straffbelagd och att användandet av icke formenliga intyg utgör bedrägeri.
In the light of these facts, the High Court of Justice of England and Wales, Queen's Bench Division (Commercial Court), referred a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Mot bakgrund av dessa förhållanden ställde High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Commercial Court), tolkningsfrågor till domstolen. Tolkningsfrågorna
By Question 1(a) and (c), the High Court is seeking in substance to ascertain whether a Member State can prevent the importation of sheep for slaughter when they arrive on its territory in the case where they are accompanied by a Model II health certificate, which is provided for trade between Member States in ovine and caprine animals intended for fattening.
Genom frågorna 1 a och 1 c önskar den hänskjutande domstolen i huvudsak få klarhet i huruvida en medlemsstat kan motsätta sig import av får för slakt vid deras ankomst till staten när de åtföljs av ett hälsointyg enligt förebild II, som föreskrivs för handel mellan medlemsstater med får och getter för gödning.
By Question 1(b), the High Court seeks to determine, if a Member State can prevent such importation, who is responsible for identifying the certificate which is appropriate for the transaction in question.
Genom fråga 1 b önskar denna domstol vid ett jakande svar på ovannämnda fråga få klarhet i vilken person som skall avgöra vilket intyg som är det rätta för exporten och importen i fråga.
authority may only, with regard to references on the certificates, determine that those certificates contain all information necessary in regard to the health requirements governing slaughter.
I ett sådant fall kan emellertid den behöriga myndigheten med hänsyn till uppgifterna i intygen begränsa sig till att konstatera att dessa innehåller alla nödvändiga uppgifter vad beträffar hälsovillkor för slakt.