natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The proceedings stem from a dispute between the European Community and the United States regarding the Community regime governing the import of bananas established by Council Regulation (EEC) No 404/93 of 13 February 1993 on the common organisation of the market in bananas.
Tvisten har sitt ursprung i en meningsskiljaktighet mellan Europeiska gemenskapen och Förenta staterna beträffande gemenskapsordningen för import av bananer, vilken hade inrättats genom rådets förordning (EEG) nr 404/93 av den 13 februari 1993 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer.
4In response to complaints lodged by several WTO members, including the United States, on 25 September 1997 the DSB found that that regime for trade with third countries was incompatible with the WTO agreements inasmuch as it included preferential provisions benefiting bananas from the ACP States, and recommended that the Community bring it into conformity with its obligations before the expiry of a reasonable period, set as ending on 1 January 1999.
4DSB fann den 25 september 1997, efter klagomål från flera medlemmar i WTO, däribland Förenta staterna, att denna ordning för handel med tredjeländer var oförenlig med WTO-avtalen i den del den innehöll bestämmelser som innebar en förmånsbehandling av bananer från AVS-staterna. DSB utfärdade en rekommendation enligt vilken gemenskapen skulle se till att de omtvistade bestämmelserna blev förenliga med WTO-avtalen före utgången av en rimlig tidsfrist, vilken fastställdes till den 1 januari 1999.
After negotiations with all the parties involved, the Community adopted amendments to the new common organisation of the market in bananas by means of Council Regulation (EC) No 216/2001 of 29 January 2001 (OJ 2001 L 31, p. 2).
Gemenskapen antog, som en följd av förhandlingar mellan berörda parter, ändringar i den nya gemensamma organisationen av marknaden.
Then, on 11 April 2001, it concluded with the United States a memorandum of understanding identifying the means of resolving the dispute between them.
Dessa ändringar infördes genom rådets förordning (EG) nr 216/2001 av den 29 januari 2001.
Against that background, by Regulation (EC) No 896/2001 of 7 May 2001 (OJ 2001 L 126, p.
Gemenskapen ingick därefter den 11 april 2001 en överenskommelse med Förenta staterna om medlen för att lösa konflikten mellan dem.
6), the Commission of the European Communities set out the detailed rules for applying the new Community regime for importing bananas that had been introduced by Regulation No 216/2001.
I detta syfte fastställde Europeiska gemenskapernas kommission i förordning (EG) nr 896/2001 av den 7 maj 2001 tillämpningsföreskrifter för den nya gemenskapsordningen för import av bananer som hade införts genom förordning nr 216/2001.
The United States thereupon suspended application of the increased customs duty with effect from 30 June 2001.
Förenta staterna upphävde tillämpningen av sina tilläggstullar med verkan från den 30 juni 2001.
For that purpose, the institutions amended the regime for trade in bananas with third countries with effect from 1 January 1999 by means of Council Regulation (EC) No 1637/98 of 20 July 1998 (OJ 1998 L 210, p.
Institutionerna införde därför tillägg till ordningen för handeln med bananer med tredjeländer genom rådets förordning (EG) nr 1637/98 av den 20 juli 1998, vilken kompletterades av kommissionens förordning (EG) nr 2362/98 av den 28 oktober 1998.
28), supplemented by Commission Regulation (EC) No 2362/98 of 28 October 1998 (OJ 1998 L 293, p. 32).
Dessa tillägg trädde i kraft den 1 januari 1999. Förenta staterna ansåg att gemenskapens nya ordning för import av bananer innebar att de rättsstridiga delarna i den tidigare ordningen
By applications lodged at the Registry of the Court of First Instance on 23 March 2000 and 18 June 2001 respectively, FIAMM and Fedon requested, on the basis of Article 235 EC and the second paragraph of Article 288 EC, compensation for the damage resulting from the increase in import duty levied on their products by the United States
Genom ansökningar som inkom till förstainstansrättens kansli den 23 mars 2000 respektive den 18 juni 2001 väckte Fiamm och Fedon talan med stöd av artiklarna 235 EG och 288 andra stycket EG. De yrkade ersättning för den skada som var en följd av den höjning av importtullarna som myndigheterna i Förenta staterna hade påfört
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P authorities from 19 April 1999 to 30 June 2001 in accordance with the authorisation granted by the DSB pursuant to its finding that the Community regime for importing bananas was incompatible with the WTO agreements.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — FÖRENADE MÅLEN C-120/06 P OCH C-121/06 P deras varor under tiden den 19 april 1999–30 juni 2001 i enlighet med ett bemyndigande från DSB, efter det att DSB hade funnit att gemenskapsordningen för import av bananer var oförenlig med WTO-avtalen.
B — The contested judgments rely on those agreements when contesting the validity of Community legislation if the DSB has declared that both that legislation and the subsequent legislation adopted by the Community in order to comply with the WTO rules in question are incompatible with those rules’.
B — De överklagade domarna av gemenskapsbestämmelser för det fall DSB har förklarat att både dessa och senare bestämmelser som antagits av gemenskapen, för att efterkomma de ifrågavarande WTO-reglerna, var oförenliga med sistnämnda regler.” 5Förstainstansrätten anförde vidare i domskälen följande.
5It pointed out in this regard that according to settled caselaw the WTO agreements are not in principle, given their nature and structure, among the rules in the light of which the Community courts review the legality of action by the Community institutions and deduced that in principle the Community cannot incur noncontractual liability by reason of any infringement of the WTO rules.
Enligt fast rättspraxis ingår WTO-avtalen, på grund av deras beskaffenhet och systematik, i princip inte bland de normer vars lagenlighet gemenskapdomstolen kontrollerar. Härav följer att den omständigheten att WTO:s regler eventuellt har överträtts i princip inte kan medföra utomobligatoriskt skadeståndsansvar för gemenskapen.
The defendant institutions can be accused of unlawful conduct of this kind in only two exceptional cases.
En sådan rättsstridighet kan endast i två undantagsfall läggas svarandeinstitutionerna till last.
These were not applicable in the case in point, however: notwithstanding a finding of incompatibility made by the DSB, the WTO rules did not, either because of particular obligations which the Community intended to implement or because of an express reference to specific provisions of the WTO agreements, amount to rules of law by reference to which the legality of the institutions’ conduct could be assessed.
Inget av dessa fall är emellertid tillämpligt i det förevarande fallet. Oberoende av att DSB har konstaterat att ordningen är oförenlig med WTO-reglerna, utgör inte WTO-reglerna, vare sig på grund av särskilda förpliktelser som gemenskapen avsett att fullgöra eller på grund av att det har gjorts en uttrycklig hänvisning till vissa bestämmelser i WTO-avtalen, regler med hänsyn till vilka lagenligheten av institutionernas handlande kan bedömas.
In support of their claims for damages, the applicants essentially argued that the Community institutions had acted unlawfully.
Till stöd för sina skadeståndsyrkanden åberopade Fiamm och Fedon huvudsakligen otillåtet handlande från gemenskapsorganens sida.
They maintained that the failure of the Council of the European Union and the Commission to bring the Community regime for importing bananas into conformity with the Community’s obligations under the WTO agreements within the period of 15 months allowed by the DSB, when the DSB had found that regime to be incompatible with the WTO rules, constituted unlawful conduct such as to give rise to noncontractual liability of the Community.
Fiamm och Fedon gjorde bland annat gällande att den omständigheten att Europeiska unionens råd och kommissionen inte inom den av DSB uppställda femtonmånadersfristen hade sett till att gemenskapsordningen för import av bananer blev förenlig med dess åtaganden enligt WTO-avtalen, trots att DSB hade funnit att denna ordning var oförenlig med WTO-reglerna, utgjorde en sådan rättsstridighet som medförde utomobligatoriskt skadeståndsansvar för gemenskapen.
They stated that even if the WTO agreements were not to be considered to produce direct effects, a determination which would preclude proof of unlawful conduct, the DSB decision finding against the Community should be recognised as having such an effect.
Fiamm och Fedon preciserade att även om WTO-avtalen inte skulle anses ha direkt effekt, vilket skulle innebära att rättsstridigheten inte kunde bevisas, skulle beslutet från DSB i vilket gemenskapen fälldes anses ha sådan effekt.
First, the Community did not intend to implement a specific obligation assumed in the context of the WTO 6in undertaking, after the adoption of the DSB decision of 25 September 1997, to comply with the WTO rules.
För det första hade inte gemenskapen för avsikt att fullgöra en särskild förpliktelse inom ramen för WTO 6 när den åtog sig att följa WTO:s regler efter antagandet av DSB:s beslut av den 25 september 1997.
That is so, according to the Court of First Instance, because the dispute settlement understanding (the ‘DSU’) does
Detta visas av att tvistlösningsmekanismen (nedan kallad tvistlösningsöverenskommelsen) inte medför någon särskild skyldighet för
5 — The FIAMM judgment, paragraph 108, and the Fedon judgment, paragraph 101.
5 — Fiammdomen, punkt 108, och Fedondomen, punkt 101.
6 — Within the meaning of Case C-69/89 Nakajima v Council [1991] ECR I-2069.
6 — I den mening som avses i dom av den 7 maj 1991 i mål C-69/89, Nakajima och rådet (REG 1991, s. I-2069; svensk specialutgåva, volym 11, s. I-149).
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION regime governing banana imports expressly mentions specific provisions of the WTO agreements, and can therefore not be regarded as making express reference to them and hence as conferring on individuals rights which they can invoke. 7
FIAMM M.FL. MOT RÅDET OCH KOMMISSIONEN bestämmelserna någon uttrycklig hänvisning till vissa bestämmelser i WTO-avtalen. Det kan därför inte anses att det görs någon uttrycklig hänvisning till WTO-avtalen i de gemenskapsrättsliga bestämmelserna, och sistnämnda bestämmelser kan därför inte anses tillerkänna enskilda rättssubjekt någon rätt att åberopa WTO-avtalen. 7
The Court of First Instance concluded that the applicants were not entitled to argue, for the purposes of their claim for compensation, that the conduct of which the Council and the Commission were accused was contrary to WTO rules.
Av detta drog förstainstansrätten följande slutsats. Fiamm och Fedon kan inom ramen för sin skadeståndstalan inte med framgång påstå att det handlande som lagts rådet och kommissionen till last strider mot WTO-reglerna.
Since it could not be proved that their conduct was unlawful, one of the three cumulative conditions of noncontractual liability of the Community for unlawful conduct was not met.
Rättsstridigheten av nämnda handlande har inte kunnat styrkas och en av de tre förutsättningarna för gemenskapens utomobligatoriska skadeståndsansvar för rättsstridigt handlande av dess organ är därför inte uppfyllt.
not impose a specific obligation on the WTO member to comply with the DSB decision within a set period.
en WTO-medlem att inom en viss tidsperiod efterkomma DSB:s beslut.
By offering the WTO member involved several methods of implementing a decision of the DSB finding a measure incompatible with WTO rules, the DSU in any event accords considerable importance to negotiation between WTO members which are parties to a dispute, even after expiry of the period granted to bring the measure declared to be incompatible into conformity with the WTO rules.
Enligt tvistlösningsöverenskommelsen ges en WTO-medlem flera sätt att genomföra ett beslut av DSB, enligt vilket en åtgärd är oförenlig med WTO:s regler. Trots detta tillmäts förhandlingar mellan medlemmar i WTO som är parter i en tvist en betydande roll, även efter utgången av den tidsfrist som har föreskrivits för att göra den åtgärd som har förklarats oförenlig med WTO:s regler förenlig med dessa.
It follows that review by the Community courts of the legality of the conduct of the defendant institutions by reference to WTO rules would have the effect of weakening the position of the Community’s legislative and executive organs in the search for a negotiated solution to the dispute; in addition, to require the Community courts to refrain from applying Community rules which are shown to be incompatible with the WTO agreements would deprive those organs of the possibility of a negotiated solution.
Av detta följer att en kontroll av gemenskapsdomstolen av huruvida svarandeinstitutionernas handlande är lagenligt med hänsyn till WTO:s regler skulle få till följd att positionen för gemenskapens lagstiftande och verkställande organ blev försvagad i samband med försök att nå en förhandlingslösning av tvisten.
Ultimately, it was a negotiated settlement with the United States that made it possible to end the dispute.
Det var också slutligen en förhandlingslösning med Förenta staterna som gjorde det möjligt att avsluta tvisten.
In the alternative, the applicants claimed that the conditions for the incurring of noncontractual liability by the Community for damage caused by its institutions even in the absence of unlawful action by them were in any event met, namely the conditions requiring that actual damage has been suffered, that a causal link exists between that damage and the conduct of the institutions and that the damage is unusual and special in nature.
Fiamm och Fedon hade i andra hand gjort gällande att förutsättningarna i vart fall var uppfyllda för att gemenskapen skulle ådra sig utomobligatoriskt skadeståndsansvar för de skador som hade orsakats av dess organs handlande, även om detta inte varit rättsstridigt, det vill säga att den påstådda skadan verkligen föreligger, att det finns ett orsakssamband mellan skadan och institutionernas beteende och att skadan är onormal och av särskild beskaffenhet.
The Court of First Instance agreed that ‘[w]here … it has not been established that conduct attributed to the Community institutions is unlawful, that does not mean that undertakings which, as a category of economic operators, are required to bear a disproportionate part of the burden resulting from a restriction of access to export markets
Förstainstansrätten fastslog i detta avseende följande: ”Den omständigheten att det … inte kan fastställas att det agerande som lagts gemenskapsinstitutionerna till last är rättsstridigt, innebär inte att de företag som på grund av att de tillhör en särskild kategori av ekonomiska aktörer måste bära en oproportionerlig del
7 — Within the meaning of Case 70/87 Fediol v Commission [1989] ECR 1781.
7 — I den mening som avses i dom av den 22 juni 1989 i mål 70/87, Fediol mot kommissionen (REG 1989, s. 1781; svensk specialutgåva, volym 10, s. 67).
Secondly, none of the successive amendments to the Community legislation on the
För det andra finns det inte i någon av de ändrade lydelserna av de gemenskapsrättsliga
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P regime governing the import of bananas held to be incompatible with WTO rules that the DSB determined the amount of trade up to which the United States authorities were authorised to suspend their tariff concessions in relation to the Community.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — FÖRENADE MÅLEN C-120/06 P OCH C-121/06 P av de kostnader som följer av ett begränsat tillträde till exportmarknader inte i något fall kan erhålla kompensation genom att gemenskapen blir utomobligatoriskt skadeståndsskyldig.” 8Förstainstansrätten bananer var oförenlig med WTO-reglerna.
The conduct of the defendant institutions therefore necessarily led to adoption of the retaliatory measure by the United States authorities in compliance with the procedures established by the DSU and accepted by the Community, so that their conduct had to be regarded as the immediate cause of the damage suffered by the applicants following the increase in customs duty by the United States.
Det var nämligen på grundval av storleken på den skada som drabbat den amerikanska ekonomin på grund av bibehållandet av gemenskapsordningen för import av bananer, vilken hade bedömts vara oförenlig med WTO:s regler, som DSB fastställde det handelsbelopp upp till vilket de amerikanska myndigheterna bemyndigades att upphäva sina tullmedgivanden gentemot gemenskapen. Det var därför svarandeinstitutionernas handlande som ledde till att de amerikanska myndigheterna vidtog motåtgärden i enlighet med de förfaranden som hade inrättats enligt tvistlösningsöverenskommelsen och som hade godtagits av gemenskapen.
can in no circumstances obtain compensation by virtue of the Community’s noncontractual liability’.
bekräftade även att det såsom en allmän princip som är gemensam för medlemsstaternas rättsordningar föreligger ett utomobligatoriskt skadeståndsansvar för gemenskapen även om dess organ inte har handlat rättsstridigt, vilket endast kan komma i fråga om de tre förutsättningar som angetts av Fiamm och Fedon är uppfyllda.
8It also recognised that, as a general principle common to the laws of the Member States, the Community can incur noncontractual liability, even in the absence of unlawful action by its institutions, if the conditions indicated by the applicants are met, because ‘[n]ational laws on noncontractual liability allow individuals, albeit to varying degrees, in specific fields and in accordance with differing rules, to obtain compensation in legal proceedings for certain kinds of damage, even in the absence of unlawful action by the perpetrator of the damage’. 9
Förstainstansrätten motiverade detta med att det ”enligt medlemsstaternas regler om utomobligatoriskt skadeståndsansvar är … möjligt för enskilda att, om än i varierande grad och på olika villkor, få ersättning utdömd av domstol för vissa skador, även då den som orsakat skadan inte gjort sig skyldig till rättsstridigt agerande”. 9
In verifying that these conditions were met in the case in point, the Court of First Instance held that it was proven that the damage alleged by the applicants was actual and certain.
Vid prövningen av huruvida förutsättningarna var uppfyllda i det aktuella fallet fann förstainstansrätten att så var fallet beträffande förutsättningen att skadan var faktisk och säker.
It also found that there was a sufficiently direct causal link between the conduct of the Community institutions and the damage.
Förstainstansrätten konstaterade även att det förelåg ett tillräckligt direkt orsakssamband mellan gemenskapsinstitutionernas handlande och skadan och anförde därvid följande.
It was admittedly true that the United States was simply authorised by the DSB to adopt retaliatory measures, and both the drawing-up of the list of products affected and the setting of the rate of increase in import duties were matters falling within its discretion. It was none the less the case that, were it not for the prior finding by the DSB that the Community regime governing the import of bananas was incompatible with WTO rules, the United States would not have been able to seek or obtain such authorisation from the DSB.
Visserligen förhöll det sig så, att DSB endast hade bemyndigat Förenta staterna att vidta motåtgärder, men såväl fastställandet av förteckningen över de produkter som skulle vara föremål för motåtgärder som fastställandet av den tullsats med vilken tilläggstullarna skulle utgå beslutades dock av Förenta staterna efter eget skön.
It was on the basis of the amount of damage suffered by the United States economy as a result of the continued operation of the Community
Förenta staterna hade inte kunnat ansöka om eller erhålla ett sådant bemyndigande utan att DSB dessförinnan hade konstaterat att gemenskapsordningen för import av
9 — The FIAMM judgment, paragraph 159, and the Fedon judgment, paragraph 152.
8 — Fiammdomen, punkt 157, och Fedondomen, punkt 150.9 — Fiammdomen, punkt 159, och Fedondomen, punkt 152.
It remained for the applicants to prove that the damage they had suffered was unusual and special.
Det återstod för Fiamm och Fedon att styrka att den skada som de hade lidit var onormal och av särskild beskaffenhet.
Nor could the interest in retaining the rules of the COM for bananas be considered to be an objective of public interest whose importance would justify such adverse consequences.
Intresset av att bibehålla den gemensamma organisationen av marknaden för bananer kan inte anses vara ett syfte av allmänintresse, som är av sådan betydelse att det kan rättfärdiga sådana negativa följder.
Lastly, they added that the possibility of increased rates of duty introduced by nonmember States as a result of a dispute that has arisen in an entirely different sector to the one in which they operate cannot be regarded as a normal risk for an undertaking.
Det kan inte anses utgöra en normal risk för en ekonomisk aktör att tredjeländer kan komma att införa tilläggstullar på grund av en tvist som har uppstått i en bransch som är fullkomligt skild från aktörens eget verksamhetsområde.
However, the Court of First Instance refused to acknowledge that the damage suffered by the applicants was unusual since it did not exceed the limits of the economic risks inherent in their export operations.
Förstainstansrätten ansåg emellertid inte att den skada som Fiamm och Fedon hade lidit var onormal, eftersom den inte gick utöver de ekonomiska
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION
FIAMM M.FL. MOT RÅDET OCH KOMMISSIONEN grunder.
Community has failed to exercise a discretionary legislative power and to recognise a direct causal link between the conduct of the institutions and the damage.
Förstainstansrätten har gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att fastslå att gemenskapen kan ådra sig skadeståndsansvar för rättsenliga handlingar och att detta slags skadeståndsansvar kan vara tillämpligt i ett fall i vilket det är fråga om underlåtenhet att använda en skönsmässig normgivningsbehörighet samt att det förelåg ett direkt orsakssamband mellan institutionernas handlande och skadan.
beyond the normal hazards of international trade as currently organised.
Upphävande av tullmedgivanden, vilket är en åtgärd som föreskrivs i WTO-avtalen, kan inte anses avvika från de normala riskerna i den internationella handeln, såsom denna för närvarande är organiserad.
Accordingly, the risk of this vicissitude has to be borne by every operator who decides to sell his products on the market of one of the WTO members.
Varje ekonomisk aktör som beslutar sig för att saluföra sina produkter på marknaden i en av de stater som är medlemmar i WTO utsätter sig således ofrånkomligen för denna risk.
Hence, any right to compensation based on no-fault liability in the absence of unlawful conduct had to be ruled out in the case in point.
Förstainstansrätten fastslog således att det i det aktuella fallet inte förelåg någon rätt till skadestånd grundat på rent strikt ansvar.
II — Analysis of the appeals
II — Bedömning av överklagandena
In examining whether these various pleas in law are well founded, I shall first investigate whether and on what conditions a DSB decision finding Community legislation to be incompatible with WTO law may be relied upon in an action seeking to establish noncontractual liability of the Community based on the unlawful conduct of its institutions.
Jag kommer vid prövningen av dessa grunder att först undersöka om och under vilka förutsättningar ett beslut meddelat av DSB, i vilket det konstateras att gemenskapsrättsliga bestämmelser är oförenliga med WTO-reglerna, kan åberopas i ett mål som rör gemenskapens utomobligatoriska skadeståndsansvar på grund av institutionernas otillåtna handlande.
I shall then consider the principle of, and conditions for, no-fault liability on the part of the Community.
Jag kommer därefter att avhandla principen om gemenskapens rent strikta ansvar och förutsättningarna för detta ansvar.