natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A letter by which the Commission informs a complainant seeking a finding of infringement of Articles 87 EC and 88 EC that,‘in the absence of additional information to justify continuing the investigation, the Commission has, for the purposes of administrative action, closed the file on the case ...’, indicates that the Commission has actually closed the file for the purposes of administrative action.
En skrivelse genom vilken kommissionen underrättar den som ingett ett klagomål, vilket syftar till att få fastslaget att artiklarna 87 EG och 88 EG åsidosatts, om att ”[d]å inga ytterligare upplysningar som kundemotivera en fortsatt granskning inkommit avskrevs ärendet” visar att kommissionen faktiskt beslutat att avskriva ärendet.
It is apparent from the substance of that act and from the intention of the Commission that it has thus decided to bring to an end the preliminary examination procedure initiated by the complainant.
Av åtgärdens innehåll och kommissionens avsikt framgår att kommissionen beslutat att avsluta den preliminära granskning som ingivaren av klagomålet initierat.
By that act, the Commission has stated that the review initiated did not enable it to establish the existence of State aid within the meaning of Article 87 EC and it has implicitly refused to initiate the formal investigation procedure provided for in Article 88(2) EC.
Genom nämnda åtgärd konstaterade kommissionen att den på grundval av den genomförda granskningen inte kunde fastslå förekomsten av ett statligt stöd i denmening som avses i artikel 87 EG och beslutade, underförstått, att inte inleda förfarandet enligt artikel 88.2 EG.
In such a situation, the persons to whom the procedural guarantees under that provision apply may ensure that those guarantees are observed only if they are able to challenge that decision before the Community judicature in accordance with the fourth paragraph of Article 230 EC.
I ett sådant fall kan de personer som åtnjuter de processrättsliga skyddsregler som föreskrivs i denna bestämmelse endast göra dessa skyddsregler gällande om de har möjlighet att vid gemenskapsdomstolen väcka talan mot kommissionens beslut i enlighetmed artikel 230 è är de stycket EG.
Such an act cannot be classified as preliminary or preparatory since it cannot be followed, in the context of the administrative procedure which has been initiated, by any other decision amenable to annulment proceedings.
Den angripna åtgärden kan inte anses vara inledande eller förberedande, eftersom den under det administrativa förfarandet inte följts av någon annan åtgärd som kan ge upphov till en talan om ogiltigförklaring.
It is not relevant, in that regard, that the interested party may still provide the Commission with additional information which might oblige the Commission to review its position on the State measure at issue, since the lawfulness of a decision taken at the end of the preliminary examination stage is examined only on the basis of the information which the Commission had at its disposal at the time when it made the decision, that is to say, in this particular case, at the time when it closed the file for the purposes of administrative action.
Det saknar därvid betydelse att den intresserade parten kan lämna ytterligare upplysningar till kommissionen, vilka kan medföra att den måste ompröva sitt ställningstagande avseende de aktuella statliga åtgärderna. Lagenligheten av ett beslut som fattas under den preliminära fasen av granskningsförfarandet ska nämligen endast bedömas på grundval av uppgifter som kommissionen har tillgång till när den fattar sitt beslut, det vill säga i förevarande fall vid avskrivningen av ärendet.
If an interested party provides additional information after the closing of the file, the Commission can be obliged to open, if appropriate, a new administrative procedure.
Om en intresserad part lämnar ytterligare upplysningar efter det att ärendet avskrivits, kan kommissionen vara tvungen att i förekommande fall inleda ett nytt administrativt förfarande.
It follows that, by its act, the Commission did adopt a definite position on the complainant’s request.
Härav följer att kommissionen därmed slutgiltigt tagit ställning till begäran från ingivaren av klagomålet.
The Court concluded from this that, by preventing a complainant from submitting its comments in the context of a formal investigation procedure as referred to in Article 88(2) EC, such an act produces legal effects which are capable of affecting its interests and does, therefore, constitute an act open to challenge for the purposes of Article 230 EC.
Eftersom denna åtgärd hindrat ingivaren av klagomålet att yttra sig i ett formellt granskningsförfarande enligt artikel 88.2 EG, har den medfört bindande rättsverkningar som kan påverka detta företags intressen och utgör därför en rättsakt mot vilken talan kan väckas i denmening som avses i artikel 230 EG.
The body of—more recent and, therefore, less standard— case-law on the consequences for a Member State of failing to take action following a judgment establishing that it has failed to fulfil its obligations has also expanded.
Även rättspraxis om följderna för en medlemsstat som underlåter att vidta åtgärder efter en dom där det fastställs att staten i fråga gjort sig skyldig till fördragsbrott har utvecklats. Rättspraxis på detta område är mindre fast etablerad, eftersom den är av nyare datum.
Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article [88] of the ECTreaty (OJ 1999 L 83, p. 1).
Rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel [88 EG] (EGT L 83, s. 1).
Thus, in Case C-121/07 Commission v France (judgment of 9 December 2008), the Court recalled that the importance of immediate and uniform application of Communitylaw means that the process of compliance with a judgment establishing that a Member State has failed to fulfil its obligations must be initiated at once and completed as soon as possible. It then held that while, in the context of the procedure provided for in Article 228(2) EC, the imposition of a periodic penalty payment seems particularly suitable for the purpose of inducing a Member State to put an end as soon as possible to a breach of obligations which, in the absence of such ameasure, would tend to persist, the imposition of a lump sum is based more on the assessment of the effects on public and private interests of the failure of the Member State concerned to comply with its obligations, in particular where the breach has persisted for along period since the judgment initially establishing it was delivered.
Domstolen fördragsbrott vidtas omedelbart och slutförs snarast möjligt, att föreläggande av löpande vite inom ramen för ett förfarande enligt artikel 228.2 EG kan vara särskilt lämpat för att förmå en medlemsstat att snarast upphöra med ett fördragsbrott som, i avsaknad av en sådan åtgärd, skulle tendera att bestå, medan ett föreläggande att betala ett standardbelopp snarare grundar sig på bedömningen av de konsekvenser som den berörda medlemsstatens underlåtenhet att uppfylla sina skyldigheter får för allmänna och enskilda intressen, särskilt när fördragsbrottet har pågått under en lång tid efter att den dom meddelats varigenom fördragsbrottet ursprungligen fastställdes.
It is for the Court, in each case, in the light of the circumstances of the case before it and the degree of persuasion and deterrence which appears to it to be required, to determine the financial penalties appropriate for making sure that the judgment which previously established the breach is complied with as swiftly as possible and preventing similar infringements of Communitylaw from recurring.
I varje mål ankommer det på domstolen att, med beaktande av omständigheterna i varje enskilt fall som den har att avgöra och med hänsyn till den grad av påtryckning och avskräckande effekt som anses nödvändig, förelägga de ekonomiska sanktioner som är lämpliga i syfte att säkerställa att den dom varigenom ett fördragsbrott har fastställts följs snarast möjligt och att förhindra att liknande överträdelser av gemenskapsrätten upprepas.
The Court also pointed out that the fact that the payment of a lump sum had hitherto not been imposed in situations in which the original judgment was fully complied with before the procedure laid down in Article 228 EC was concluded could not prevent such an order being made in another case, should that be necessary in the light of the details of the individual case and the degree of persuasion and deterrence required.
Domstolen framhöll vidare att den omständigheten att den hittills inte förelagt en medlemsstat att betala ett standardbelopp i en situation där den ursprungliga domen till fullo har följts innan förfarandet med stöd av artikel 228 EG har avslutats, hindrar inte att domstolen beslutar om ett sådant föreläggande i ett annat mål, om detta anses nödvändigt med hänsyn till de i målet föreliggande omständigheterna och till den grad av påtryckning och avskräckande effekt som krävs.
Lastly, the Court took the view that, while guidelines in the Commission’s communications may indeed help to ensure that the Commission acts in a manner that is transparent, foreseeable and consistent with legal certainty, the fact nevertheless remains that such rules cannot bind the Court in the exercise of the broad discretion conferred on it by Article 228(2) EC.
Slutligen fann domstolen att även om riktlinjer i kommissionens meddelanden visserligen på ett effektivt sätt kan bidra till att säkerställa insyn, förutsebarhet och rättssäkerhet vad gäller kommissionens handlande, är domstolen inte bunden av dessa riktlinjer vid utnyttjandet av sitt breda utrymme för skönsmässig bedömning enligt artikel 228.2 EG.
Still in the sphere of judicial proceedings, it will be recalled that 2008 was the year in which the Court introduced the new urgent preliminaryruling procedure, established with effect from 1 March 2008.
Domstolen hade också år 2008 tillfälle att för första gången tillämpa det nya förfarandet för brådskandemål om förhandsavgörande, som infördes med verkan från den 1 mars 2008.
Three cases gave rise to that procedure: Case C-296/08 PPU Santesteban Goicoechea (judgment of 12 August 2008); Case C-388/08 PPU Leymann and Pustovarov (judgment of 1 December 2008) concerning the interpretation of Framework Decision 2002/584 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States (7); and Case C-195/08 PPU Rinau (judgment of 11 July 2008) in relation to Community rules on the return of a child who has been unlawfully retained in another Member State.
Tre mål har prövats enligt detta förfarande: mål C-296/08 PPU, Santesteban Goicoechea (dom av den 12 augusti 2008), mål C-388/08 PPU, Leymann och Pustovarov (dom av den 1 december 2008), angående tolkningen av rambeslut 2002/584 omeneuropeisk arresteringsorder ochöverlämnandemellan medlemsstaterna7, och mål C-195/08 PPU, Rinau (dom av den 11 juli 2008), som rörde gemenskapsbestämmelserna och återlämnande av ett barn som olovligen kvarhålls i en annan medlemsstat.
Rinau gave the Court an opportunity to explain the conditions required in order for the urgent preliminaryruling procedure to be applied.
I sin dom i målet Rinau hade domstolen tillfälle att precisera villkoren för att förfarandet för brådskandemål om förhandsavgörande ska kunna tillämpas.
Thus the Court held that a request from a referring court for a reference for a preliminaryruling relating to the interpretation of Regulation No 2201/2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments inmatrimonial matters and the matters of parental responsibility, repealing Regulation
Domstolen slog fast att en begäran från en hänskjutande domstol om brådskande handläggning enligt artikel 104b i domstolens rättegångsregler av en begäranom förhandsavgörande rörande tolkningen av förordning nr 2201/2003 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samtomupphävande av förordning nr 1347/20008 är motiverad när den grundar sig på ett behov av att agera skyndsamt.
Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 (OJ 2002 L 190, p. 1).
Rådets rambeslut 2002/584/RIF av den 13 juni 2002 (EGT L 190, s. 1).
Council Regulation (EC) No 2201/2003 of 27 November 2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments inmatrimonial matters and the matters of parental responsibility, repealing Regulation (EC) No 1347/2000, as amended by Council Regulation (EC) No 2116/2004 of 2 December 2004 (OJ 2004 L 367, p. 1).
Rådetsförordning(EG)nr2201/2003avden27november2003omdomstolsbehörighetochomerkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samtomupphävande av förordning (EG) nr 1347/2000 (EUT L 338, s. 1), i dess lydelse enligt rådets förordning nr 2116/2004 av den 2 december 2004 (EUT L 367, s. 1).
The Court found that therewas no such requirement.
Domstolen skapsrättsliga bestämmelsen som domstolen därefter har gjort.
The condition — which is among those capable of providing the basis for such an obligation of review — that the judgment of the court of final instance by virtue of which the contested administrative decision became final was, in the light of a subsequent decision of the Court, based on a misinterpretation of Communitylaw which was adopted without a question being referred to the Court for a preliminaryruling , cannot be interpreted as requiring the parties to have raised before the national court the point of Communitylaw in question.
Bland de villkor som kan medföra en dylik skyldighet, kan den omständigheten att den dom sommeddelades av en nationell domstol i sista instans genom vilken ett överklagat förvaltningsbeslut vann laga kraft grundades, med hänsyn till rättspraxis från domstolen sommeddelats efter denna dom, på en felaktig tolkning av gemenskapsrätten som gjorts utan att domstolen erhållit en begäranom förhandsavgörande, inte tolkas så, att parterna måste ha åberopat den aktuella gemenskapsrättsliga frågeställningen i den nationella domstolen.
It is sufficient in that regard if either the point of Communitylaw the interpretation of which proved to be incorrect in light of a subsequent judgment of the Court was considered by the national court ruling at final instance or it could have been raised by the latter of its own motion.
Det är tillräckligt för att detta villkor ska vara uppfyllt att antingen den nämnda gemenskapsrättsliga frågeställningen, vars tolkning har visat sig vara felaktig mot bakgrund av en dom som domstolen därefter har meddelat, har prövats av en nationell domstol i sista instans, eller att den domstolen hade kunnat pröva den frågeställningen ex officio.
While Communitylaw does not require national courts to raise of their own motion a plea alleging infringement of Community provisions where examination of that plea would oblige them to go beyond the ambit of the dispute as defined by the parties, they are obliged to raise of their own motion points of law based on binding Community rules where, under national law, they must or may do so in relation to a binding rule of national law.
Även om gemenskapsrätten inte innebär att en nationell domstol är skyldig att ex officio pröva en grund avseende åsidosättande av gemenskapsrättsliga bestämmelser, när prövningen av denna grund skulle tvinga den nationella domstolen att gå utöver ramen för rättegången såsom parterna har bestämt denna ram, så är den nationella domstolen skyldig att ex officio beakta rättsliga grunder som följer av en gemenskapsrättslig bestämmelse av tvingande beskaffenhet, då den domstolen enligt nationell rätt ska eller får göra det i förhållande till en nationell bestämmelse av tvingande beskaffenhet.
While that possibility of applying for the review and withdrawal of a final administrative decision that is contrary to Communitylaw is not subject to any limit in time, the Member States nevertheless remain free to set reasonable time limits for seeking remedies, in a manner consistent with the Community principles of effectiveness and equivalence.
Även om denna möjlighet att begära omprövning och rättelse av ett lagakraftvunnet förvaltningsbeslut som strider mot gemenskapsrätten inte har någon tidsbegränsning, får medlemsstaterna emellertid föreskriva rimliga tidsfrister, i överensstämmelse med de gemenskapsrättsliga effektivitets- och likvärdighetsprinciperna.
Proceedings relating to public access to documents of the institutions shown o signs of abating.
Inflödet av mål om tillgång till institutionernas handlingar är för sin del inte i närheten av att sina.
In Joined Cases C-39/05 P and C-52/05 P Sweden and Turco v Council (judgment of 1 July 2008), the Court clarified the examination to be carried out by the Council before it responds to a request for disclosure of a document.
I domavden 1 juli 2008 i de förenademålen C-39/05 P och C-52/05 P, Sverige och Turcomot rådet, preciserade domstolen den prövning som rådet måste göra när det prövar en ansökanom tillgång till en handling.
The Community regulation regarding public access to documents (9) provides that any citizen of the Union, and any person residing in a Member State, has a right of access to documents of the institutions.
I gemenskapsförordningen om allmänhetens tillgång till handlingar9 tillerkänns varje unionsmedborgare och varje person som är bosatt i en medlemsstat rätt till tillgång till institutionernas handlingar.
It lays down exceptions to that general principle, including where disclosure of a document would undermine the protection of court proceedings and legal advice, unless there is an overriding public interest in its disclosure.
Den omständigheten att en handling har rubriken ”juridiskt yttrande/juridisk rådgivning”innebär inte att handlingen i fråga automatiskt omfattas av skyddet för juridisk rådgivning i nämnda förordning.
As regards, specifically, the exception relating to legal advice, the institution which is asked to disclose a document must satisfy itself that the document does indeed relate to legal advice and, if so, it must decide which parts of it are actually concerned and may, therefore, be
Institutionen är skyldig att gå utöver den beteckning som handlingen har och försäkra sig om att den verkligen avser juridisk rådgivning. Rådet ska därefter pröva huruvida utlämnandet av de delar av handlingen som avser juridisk rådgivning skulle undergräva skyddet för sådan rådgivning.
Regulation (EC) No 1049/2001 of the European Parliament and of the Council of 30 May 2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents (OJ 2001 L 145, p. 43).
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar (EGT L 145, s. 43).
Proceedings covered by the exception.
Utveckling och verksamhet juridiska yttranden och av att få uppriktiga, objektiva och fullständiga yttranden.
The fact that a document is headed‘legal advice/opinion’does not mean that it is automatically entitled to the protection of legal advice ensured by the regulation referred to .
För att kunna åberopa att det föreligger en risk för att detta intresse skadas måste denna risk rimligen kunna förutses och inte endast vara hypotetisk.
Over and above the way a document is described, it is thus for the institution to satisfy itself that that document does indeed concern such advice. Where that is the case, the Council must then examine whether disclosure of the parts of the document in question would undermine the protection of the legal advice.
För att styrka att skyddet för juridisk rådgivning skulle undergrävas i denmening som avses i den nämnda bestämmelsen, är det inte tillräckligt att på ett allmänt och abstrakt sätt åberopa att det finns en risk för att ett utlämnande av juridiska yttranden rörande lagstiftningsförfaranden kan ge upphov till tvivel om lagstiftningsakternas lagenlighet.
In that regard, the Court construes the exception relating to legal advice as aiming to protect an institution’s interest in seeking frank, objective and comprehensive advice.
Detta resonemang kan följaktligen inte heller ligga till grund för ett beslut att avslå en ansökanom utlämnande av sådana yttranden.
Lastly, the Court stated that it is incumbent on the Council to ascertain whether there is no overriding public interest justifying disclosure.
Domstolen slog slutligen fast att det ankommer på rådet att kontrollera huruvida något övervägande allmänintresse är för handen.
In that respect, it is for the Council to balance the particular interest to be protected by non-disclosure of the document concerned against, inter alia, the public interest in the document being made accessible in the light of the advantages stemming from increased openness, in that this enables citizens to participate more closely in the decision-making process and guarantees that the administration enjoys greater legitimacy and is more effective and more accountable to the citizen in a democratic system.
Rådet är härvid skyldigt att göra en avvägning mellan det särskilda intresse som skyddas av att den ifrågavarande handlingen inte lämnas ut och bland annat allmänintresset av att handlingen görs tillgänglig med hänsyn till de fördelar som följer av en ökad öppenhet, nämligen att medborgarna ges bättre möjligheter att delta i beslutsfattandet, att förvaltningen åtnjuter större legitimitet och att den blir effektivare och får ett större ansvar gentemot medborgarna i ett demokratiskt system.
The Court observed that such considerations are of particular relevance where the Council is acting in its legislative capacity.
Dessa överväganden är särskilt relevanta när rådet handlar i egenskap av lagstiftare.
Openness in that respect contributes to strengthening democracy by allowing citizens to scrutinise all the information which has formed the basis of a legislative act.
Öppenhet i detta sammanhang bidrar till att förstärka demokratin genom att göra det möjligt för medborgarna att kontrollera alla uppgifter som har legat till grund för en lagstiftningsakt.
The Court concluded that Regulation No 1049/2001 imposes, in principle, an obligation to disclose the opinions of the Council’s legal service relating to a legislative process, while nevertheless admitting that disclosure of a specific legal opinion, given in the context of a legislative process, but being of a particularly sensitive nature or having a particularly wide scope that goes beyond the context of the legislative process in question, may be refused, on account of the protection of legal advice.
Domstolen konstaterade att förordning nr 1049/2001 i princip innebär en skyldighet att lämna ut yttranden från rådets rättstjänst rörande ett lagstiftningsförfarande. Denna slutsats hindrar emellertid inte att ett bestämt juridiskt yttrande, vilket har avgetts i ett lagstiftningsförfarande, inte lämnas ut med hänvisning till skyddet för juridisk rådgivning, när yttrandet är av särskilt känslig art eller har en särskilt stor räckvidd som går längre än det aktuella lagstiftningsförfarandet.
In such a case, it is incumbent on the institution concerned, therefore, to give a detailed statement of reasons for such a refusal.
Den berörda institutionen är i ett sådant fall skyldig att lämna en utförlig motivering till beslutet att inte lämna ut yttrandet i fråga.
On those grounds, the Court set aside the judgment of theCourtofFirstInstance insofar as it related to the refusal of access to the legal opinion at issue in that case.
Mot denna bakgrund upphävde domstolen förstainstansrättens dom i den del den avser avslaget på ansökanom tillgång till det juridiska yttrandet i fråga.