natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the case in point, the Court found that the Community has not yet exercised its powers in the sphere of patents, within which Article 33 of the TRIPs Agreement falls, or that, at the very least, at internal level, that exercise has not to date been of sucient importance to lead to the conclusion that, as matters now stand, that sphere falls within the scope of Community law.
I förevarande fall konstaterade domstolen att gemenskapen ännu inte hade utövat sin behörighet på patentområdet, vilket artikel 33 i TRIPs-avtalet omfattas av, eller under alla omständigheter på det interna planet inte har utövat den i tillräcklig utsträckning för att det skall kunna anses att detta område på det nuvarande stadiet omfattas av gemenskapsrätten.
It drew the conclusion that it is not currently contrary to Community law for Article 33 of the TRIPs Agreement to be directly applied by a national court subject to the conditions provided for by national law.
Av detta drog domstolen slutsatsen att gemenskapsrätten för närvarande inte utgör hinder för att den nämnda artikel 33 tillämpas direkt av en nationell domstol i enlighet med vad som föreskrivs i nationell rätt.
Finally, there are three noteworthy judgments concerning the eective judicial protection of rights derived from Community law that is to be enjoyed by individuals.
Tre domar förtjänar slutligen att lyftas fram avseende ett eektivt domstolsskydd för de rättigheter som enskilda skall åtnjuta enligt gemenskapsrätten.
In Case C-432/05 Unibet [2007] ECR I-2271, the Court, after pointing out that the principle of eective judicial protection is a general principle of Community law, repeated the standard caselaw that, in the absence of Community rules governing the matter, it is for each Member State, in accordance with its duty of cooperation, to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down the detailed procedural rules governing actions for safeguarding rights which individuals derive from Community law.
I dom av den 13 mars 2007 i mål C-432/05, Unibet (REG 2007, s. I-2271), fann domstolen såsom brukligt, efter att ha erinrat om att det gäller en allmän princip för gemenskapsrätten,
That having been said, the Court observed that the principle of eective judicial protection of an individual’s rights under Community law does not require domestic law to provide a free-standing action for an examination of whether national provisions are compatible with Community law, provided that other eective legal remedies, which are no less favourable than those governing similar domestic actions, make it possible for such a question of compatibility to be determined as a preliminary issue, which is a matter for the national court to establish.
Domstolen noterade emellertid att det enligt principen om ett eektivt domstolsskydd för enskildas rättigheter enligt gemenskapsrätten inte krävs, att det nns möjlighet att inom den nationella rätten väcka en fristående talan där själva saken utgör ett yrkande om att den nationella domstolen skall pröva huruvida nationella bestämmelser strider mot artikel 49 EG, under förutsättning att den enskilde inom ramen för andra former av eektiva rättsliga förfaranden, vilka inte är mindre förmånliga än dem som avser liknande talan som grundas på nationell rätt, kan få till stånd en prejudiciell prövning i domstol av huruvida så är fallet. Det ankommer på den nationella domstolen att pröva huruvida den enskilde har tillgång till sådana eektiva rättsliga förfaranden.
In concrete terms, if an individual is forced to be subject to administrative or criminal proceedings and to any penalties that may result as the sole form of legal remedy for disputing the compatibility of the contested national provision with Community law, his judicial protection is not eectively secured.
I konkreta ordalag är en enskild inte tillförsäkrad ett eektivt domstolsskydd om denne endast kan få till stånd en prövning av huruvida de nationella bestämmelserna i fråga strider mot gemenskapsrätten genom att utsätta sig för förvaltningsrättsliga eller strarättsliga ingripanden och för de sanktioner som kan bli följden därav.
Finally, the Court inferred from the principle of eective judicial protection that the Member States are obliged to provide for the possibility of interim relief being granted to an individual until the competent court has given a ruling on whether the national provisions at issue are compatible with Community law, where the grant of such relief is necessary to ensure the full eectiveness of the judgment to be given.
Från principen om ett eektivt domstolsskydd härledde domstolen slutligen en skyldighet för medlemsstaterna att föreskriva en möjlighet att få interimistiska åtgärder beviljade för enskilda, som gäller till dess att den behöriga domstolen prövat huruvida de ifrågavarande nationella bestämmelserna strider mot gemenskapsrätten, när beviljandet av sådana åtgärder är nödvändigt för att säkerställa den fulla verkan av det senare domstolsavgörandet.
However, this possibility does not have to exist where the individual’s application is inadmissible under the law of the Member State concerned, provided that Community law does not call into question that inadmissibility.
Det skall preciseras att denna möjlighet inte gäller när den enskildes talan inte är tillåten enligt den berörda medlemsstatens rättsordning och gemenskapsrätten inte ställer krav på att en sådan talan skall vara tillåten.
In the absence of relevant Community legislation, the grant of any interim relief is governed by the criteria in national law, subject to observance of the principles of equivalence and eectiveness referred to above.
I avsaknad av gemenskapsrättsliga föreskrifter på området regleras ett eventuellt beviljande av interimistiska åtgärder av kriterier i nationell rätt, med förbehåll för iakttagandet av de ovannämnda likvärdighets- och eektivitetsprinciperna.
As regards other loss or damage which a person has sustained by reason of a breach of Community law for which a Member State is liable, the latter is under a duty to make reparation for the loss or damage caused in the circumstances set out in the Court’s caselaw and — subject to the principles of equivalence and eectiveness — on the basis of the rules of national law on liability.
När det gäller annan skada som en person har lidit till följd av en medlemsstats åsidosättande av gemenskapsrätten, är medlemsstaten skyldig att ersätta de skador som på detta sätt har åsamkats på de villkor som anges i domstolens rättspraxis och detta inom ramen för den nationella skadeståndsrätten. Denna autonomi utövas inom ramarna för likvärdighets- och eektivitetsprinciperna.
Specically, where it is established that the legislation of a Member State constitutes an obstacle to freedom of establishment prohibited by Article 43 EC, the national court may, in order to establish the recoverable losses, determine whether the injured parties have shown reasonable diligence in order to avoid those losses or to limit their extent and whether, in particular, they availed themselves in time of all legal remedies available to them.
I konkreta ordalag kan den hänskjutande domstolen, om det visar sig att lagstiftningen i en medlemsstat utgör ett otillåtet hinder för etableringsfriheten enligt artikel 43 EG, i syfte
The Court also pointed out that, in order to determine whether there has been a suciently serious breach of Community law, it is necessary to take account of all the factors which characterise the situation brought before the national court.
När detta hade preciserats erinrade domstolen även om att alla kriterier som kännetecknar den inför den nationella domstolen förebringade situationen skall beaktas för att avgöra om det föreligger en tillräckligt klar överträdelse av gemenskapsrätten.
In a eld such as direct taxation, the national court must take into account the fact that the consequences arising from the freedoms of movement guaranteed by the Treaty have been only gradually made clear, in particular by the principles identied by the Court’s case-law.
Inom ett sådant område som den direkta beskattningens måste den sistnämnda domstolen ta hänsyn till att följdverkningarna av den fria rörlighet som hägnas av fördraget endast gradvis har framträtt. Som exempel kan nämnas de principer som domstolen utvecklat i sin rättspraxis.
The Court replied in the negative, holding that neither the principle of equivalence nor the principle of eectiveness enshrined in its caselaw required the national court to raise of its own motion a plea alleging infringement of Community law.
Domstolen besvarade denna fråga nekande och fann att det varken av likvärdighetsprincipen eller av eektivitetsprincipen, som fastslås i domstolens praxis, följer någon skyldighet för den nationella domstolen att ex ocio pröva en grund avseende åsidosättande av gemenskapsrätten.
As regards the principle of equivalence, the Court held, more specically, that the provisions of the directive which were at issue laid down neither the conditions in which procedures relating to the control of foot-and-mouth disease could be initiated nor the authorities which had the power, within the framework of those procedures, to determine the extent of the rights and obligations of individuals.
Avseende den första av de ovannämnda principerna slog domstolen närmare bestämt fast att det i det ifrågavarande direktivets bestämmelser varken fastställs villkor för väckande av talan på området för bekämpning av mul- och klövsjuka eller vilka myndigheter som på sina respektive områden är behöriga att bestämma omfattningen av enskildas rättigheter och skyldigheter i de bestämmelserna.
Those provisions could not therefore be considered equivalent to the national rules of public policy, which lay at the very basis of the national procedures since they dened the conditions in which those procedures could be initiated and the authorities which had the power, within the framework of those procedures, to determine the extent of the rights and obligations of individuals.
Dessa bestämmelser kan inte anses vara likvärdiga nationella regler avseende grunderna för rättsordningen, vilka utgör grunden för nationella förfaranden, eftersom de fastställer villkoren för inledande av förfaranden och villkoren för de myndigheter som är behöriga, inom sina respektive områden, att bestämma omfattningen av enskildas rättigheter och skyldigheter.
So far as concerns the principle of eectiveness, the Court stated that, provided that the parties are given a genuine opportunity to raise a plea based on Community law before a national court, this principle does not preclude a provision of domestic law which prevents national courts from raising of their own motion an issue as to whether the provisions of Community law have been infringed, where examination of that issue would oblige them to abandon the passive role assigned to them by going beyond the ambit of the dispute dened by the parties themselves and relying on facts and circumstances other than those on which the party with an interest in application of the Community provisions has based his claim; this is so, irrespective of the importance of those provisions to the Community legal order.
Avseende den andra principen bekräftade domstolen att om parterna har en verklig möjlighet att vid en nationell domstol åberopa en grund som är hänförlig till gemenskapsrätten, utgör
Council Directive 85/511/EEC of 18 November 1985 introducing Community measures for the control of foot-and-mouth disease (OJ 1985 L 315, p.
Rådets direktiv 85/511/EEG av den 18 november 1985 om införande av gemenskapsåtgärder för bekämpning av mul- och klövsjuka (EGT L 315, s. 11; svensk specialutgåva, område 3, volym 19, s.
11), as amended by Council Directive 90/423/EEC of 26 June 1990 (OJ 1990 L 224, p. 13).
209), i dess lydelse enligt rådets direktiv 90/423/EEG av den 26 juni 1990 (EGT L 224, s. 13; svensk specialutgåva, område 3, volym 33, s. 129).
Court of Justice
Det europeiska medborgarskapet
With regard to education and training grants, in its judgment of 23 October 2007 in Joined Cases C-11/06 and C-12/06 Morgan and Bucher the Court proceeded on the basis that nationals of a Member State studying in another Member State enjoy the status of citizens of the Union under Article 17(1) EC and may therefore rely on the rights conferred on those having that status, inter alia against their Member State of origin.
I flera mål prövade domstolen nationella bestämmelser som otillbörligen kan begränsa unionsmedborgarnas fria rörlighet.
The Court then held that while, in principle, a Member State is entitled, in order to prevent education or training grants to students wishing to study in other Member States from becoming an unreasonable burden, to grant such assistance only to students who have demonstrated a certain degree of social integration, it must nevertheless see to it that the detailed rules for the award of the grants do not create an unjustied restriction of the free movement of citizens and that they are consistent with and proportionate to the objectives of ensuring that courses are completed in a short period of time or of facilitating an appropriate choice of education or training course.
Inom området för studiebidrag konstaterade domstolen inledningsvis i dom av den 23 oktober 2007 i de förenade målen C-11/06 och C-12/06, Morgan och Bucher (REG 2007, s. I-0000), att medborgare i en medlemsstat som studerar i en annan medlemsstat är unionsmedborgare enligt artikel 17.1 EG och att de således eventuellt kan göra gällande de rättigheter som sammanhänger med unionsmedborgarskapet, även gentemot den egna medlemsstaten.
The Court drew the conclusion that Articles 17 and 18 EC preclude provisions under which the award of an education or training grant to a student who is studying in a Member State other than that of which he is a national is subject to the condition that those studies must be a continuation of studies pursued for at least one year in his Member State of origin, in that such provisions are liable to deter citizens of the Union from making use of their freedom, provided for in Article 18 EC, to move and reside within the territory of the Member States.
Domstolen fann sedan att även om en medlemsstat, för att undvika att studiebidrag till studenter som vill studera i andra medlemsstater blir en orimlig börda, i princip har rätt att endast bevilja sådant bidrag till studerande som kan påvisa en viss grad av samhällsintegration, skall medlemsstaten likväl säkerställa att de närmare bestämmelserna för att bevilja nämnda bidrag inte ger upphov till en omotiverad inskränkning i unionsmedborgarnas rätt att fritt röra sig samt att bestämmelserna är konsekventa och står i proportion till målen att säkerställa att studierna avslutas skyndsamt och att underlätta för studenterna att välja rätt utbildning.
With regard to tax legislation, in its judgments of 11 September 2007 in Case C-76/05 Schwarz and Gootjes-Schwarz and C-318/05 Commission v Germany, the Court examined provisions of the German law on income tax according to which taxpayers are granted tax relief for their children’s school fees paid to certain private schools, provided that the schools are established on German territory.
Domstolen fastslog att artiklarna 17 EG och 18 EG utgör hinder för bestämmelser enligt vilka det uppställs som villkor för att bevilja studiebidrag till studenter som studerar i en annan medlemsstat än den i vilken de är medborgare, att dessa studier skall utgöra en fortsättning på studier som skall ha pågått under minst ett års tid i ursprungsmedlemsstaten.
The Court held that Community law precluded the tax relief from being refused generally for school fees paid to schools in another Member State. In its reasoning, the Court distinguished two types of school nancing.
Sådana bestämmelser kan avskräcka unionsmedborgare från att utnyttja sin rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier som föreskrivs i artikel 18.1 EG.
The rights conferred on citizens of the European Union prevented such an exclusion: even a young child could make use of the rights of free movement and residence, and the provisions at issue placed at an unjustiable disadvantage children who went to a school established in another Member State by comparison with those who had not availed themselves of their freedom of movement.
I-0000), avseende skattelagstiftning, prövade domstolen bestämmelserna i den tyska lagen om inkomstskatt enligt vilka skattskyldiga har möjlighet att få skatteavdrag för sina barns skolavgifter, som erlagts till vissa privatskolor, under förutsättning att skolorna är belägna inom landet.
In the eld of the free movement of goods, the Court was required to rule on the compatibility of various national rules with the Treaty.
Domstolen fastslog att gemenskapsrätten hindrar att skatteavdrag allmänt nekas avseende skolavgifter till skolor i andra medlemsstater. Domstolen gjorde skillnad på två typer av nansiering av skolor i sitt resonemang.
Proceedings
Utveckling och verksamhet privata medel kan åberopa friheten att tillhandahålla tjänster.
Swedish law prohibiting the importation by private individuals of alcoholic beverages, the sale of which is subject, in Sweden, to a monopoly established by the same law.
Avseende skolor som är belägna i en annan medlemsstat än Tyskland och som inte huvudsakligen nansieras med privata medel är friheten att tillhandahålla tjänster inte tillämplig, men skatteavdraget skall inte nekas av den anledningen.
The Court held this prohibition to be incompatible with Community law, having first established that the prohibition had to be assessed in the light of Article 28 EC, and not in the light of Article 31 EC on State monopolies of a commercial character, since it did not amount to a rule relating to the existence or operation of the monopoly, which concerned retail sale and not importation.
De rättigheter som är förenade med unionsmedborgarskapet hindrar ett sådant uteslutande. Till och med ett barn i späd ålder kan åberopa rätten till fri rörlighet och bosättning, och de ifrågavarande bestämmelserna får till följd att de barn som fullgör sin skolgång vid en skola som är belägen i en annan medlemsstat omotiverat missgynnas i förhållande till de barn som inte har utnyttjat sin rätt till fri rörlighet.
In so holding, the Court found that the Swedish measure amounted to a quantitative restriction on imports within the meaning of Article 28 EC given, first, the possibility for the holder of the monopoly to refuse an order for the supply and therefore, if necessary, the importation of the beverages concerned and, second, the inconveniences of such a measure for consumers.
Inom området för fri rörlighet för varor prövade domstolen huruvida nationella bestämmelser av olika slag är förenliga med fördragets bestämmelser.
Second, in Case C-319/05 Commission v Germany (judgment of 15 November 2007), the Court was faced once again, in an action for failure to full obligations under the Treaty, with the question whether a substance should be classied as a medicinal product or as a foodstu.
(REG 2007, s. I-0000), nämnas, vilken föregicks av en begäran om förhandsavgörande beträande huruvida en svensk lag avseende förbud mot att privatpersoner importerar alkoholdrycker som i Sverige berörs av ett detaljhandelsmonopol, vilket har inrättats genom samma lag är förenlig med EG-fördraget.
The Federal Republic of Germany had classied as a medicinal product a garlic preparation in capsule form that was legally marketed as a food supplement in other Member States, and had consequently required prior marketing authorisation to be obtained for it.
Domstolen fastslog att detta förbud stred mot gemenskapsrätten, efter att ha klargjort att förbudet skall bedömas mot bakgrund av artikel 28 EG och inte mot bakgrund av artikel 31 EG, som rör statliga handelsmonopol, eftersom det inte utgör ett förbud som rör detta monopol eller dess funktionssätt som gäller detaljhandel med undantag för import.
In accordance with its settled caselaw the Court found that, in so doing, the Federal Republic of Germany had failed to full its obligations under Articles 28 and 30 EC.
För att komma fram till detta ansåg domstolen att den svenska bestämmelsen utgör en kvantitativ importrestriktion i den mening som avses i artikel 28 EG med beaktande av dels monopolinnehavarens möjlighet att avslå en begäran och således, i förekommande fall, hindra importen av de berörda dryckerna, dels olägenheterna som konsumenterna drabbas av på grund av ett sådant förbud.
After establishing that the product did not satisfy either the denition of medicinal product by presentation or the denition of medicinal product by function for the purposes of the relevant Community legislation (15), the Court held that the German measure created an obstacle to intra-Community trade.
Domstolen fann sedan att detta förbud inte kunde anses grundat på hänsyn till intresset att skydda människors hälsa och liv enligt artikel 30 EG.
Furthermore, the measure could not be justied by reasons relating to the protection of public health, in accordance with Article 30 EC, since a provision of that type had to be based on a detailed assessment of the alleged health risk and a measure that restricted the free movement of goods less, such as suitable labelling warning consumers of the potential risks related to taking the product, could have met the objective of protecting health.
Den svenska lagstiftningen är nämligen inte ändamålsenlig för att uppnå syftet att allmänt begränsa alkoholkonsumtionen, på grund av dess marginella eekter i detta hänseende, och står inte i proportion till syftet att skydda ungdomar mot skadeverkningar som följer av en sådan konsumtion, eftersom importförbudet tillämpas utan att det görs åtskillnad beträande åldern på de personer som avser anskaa de berörda dryckerna.
Finally, it is appropriate to mention the judgment of 20 September 2007 in Case C-297/05 Commission v Netherlands, which renes the Court’s caselaw concerning national rules applicable to the import of vehicles registered in another Member State.
Därefter prövade domstolen i dom av den 15 november 2007 i mål C-319/05, kommissionen mot Tyskland (REG 2007, s. I-0000), i ett fördragsbrottsförfarande ytterligare en gång huruvida en substans skulle klassiceras som läkemedel eller som livsmedel.
Asked to decide whether Netherlands legislation requiring such vehicles to undergo an identication check and a roadworthiness test prior to registration in the Netherlands was compatible with Community law, the Court held, first of all, that the vehicle identication check did not constitute a hindrance to the free movement of goods.
Förbundsrepubliken Tyskland hade klassicerat ett vitlökspreparat i kapselform, vilket saluförts lagligen i andra medlemsstater som kosttillskott, som läkemedel och följaktligen uppställt ett krav på godkännande för försäljning för att det skulle få saluföras.
It was unlikely to have any deterrent eect whatsoever on the import of a vehicle into the Netherlands or to make the import of vehicles less attractive, given the manner in which it was carried out and the fact
I enlighet med fast rättspraxis konstaterade domstolen att Förbundsrepubliken Tyskland i och med detta hade underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 28 EG och 30 EG.
Directive 2001/83/EC of the European Parliament and of the Council of 6 November 2001 on the Community code relating to medicinal products for human use (OJ 2001 L 311, p. 67).
Efter att ha fastställt att produkten varken motsvarade denitionen av läkemedel genom benämning eller denitionen av läkemedel genom funktion, i den mening som avses i den
Court of Justice that it constituted a simple administrative formality which did not introduce any additional check and which was integral to the actual processing of the registration application and to the conduct of the associated procedure.
Den har inte någon avskräckande inverkan på import av fordon till Nederländerna och medför inte att sådan import blir mindre fördelaktig med tanke på hur den utförs och att den endast utgör en enkel administrativ formalitet som inte medför någon ytterligare kontroll, utan utgör en del av själva behandlingen av en registreringsansökan och av det förfarande som hör samman därmed.