natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this case, the Court concluded that, in the case of a Commission decision requiring that an end be put to a long-standing commercial relationship between two undertakings party to an agreement that might constitute an abuse of a dominant position, the close connection between the two sets of proceedings initiated by the Commission, on the basis of Articles 81 EC and 82 EC, and also the fact that the decision expressly mentions the undertaking that is a party to the contract without being addressed to it should have led to that undertaking being accorded, as regards the proceedings taken as a whole, the rights given to an ‘undertaking concerned’ within the meaning of Regulation No 1/2003, although, strictly speaking, it did not fall to be so classied in the proceedings relating to Article 82 EC.
Vad gäller ett beslut från kommissionen om att undanröja en långvarig handelsförbindelse mellan två företag som är parter i ett avtal som skulle kunna utgöra missbruk av en dominerande ställning, drog förstainstansrätten i förevarande fall den slutsatsen att det nära samband som förelåg mellan de två förfaranden som inletts av kommissionen, på grundval av artiklarna 81 EG och 82 EG, och det förhållandet att beslutet uttryckligen hänvisade till det avtalsslutande företaget utan att beslutet var riktat till detsamma, borde ha medfört att detta företag, i förhållande till förfarandet som helhet, beviljades de rättigheter som gäller för ett berört företag i den mening som avses i förordning nr 1/2003, trots att det i strikt mening inte utgjorde ett företag i förfarandet enligt artikel 82 EG.
Consequently, that undertaking had a right to be heard on the individual commitments which the Commission envisaged making binding and was entitled to have the opportunity to exercise that right in full.
Detta företag hade således en rätt att yttra sig angående de enskilda åtaganden som kommissionen avsåg att göra bindande, och det borde ha getts tillfälle att till fullo utöva denna rättighet.
Points raised on the scope of the control of concentrations
Bidrag inom området för kontroll av företagskoncentrationer
In Sun Chemical Group and Others v Commission (52) the Court emphasised that the guidelines on the assessment of horizontal mergers (53) do not require an examination in every case of all the factors which they mention, since the Commission enjoys a discretion enabling it to take account or not to take account of certain factors and is not required to provide specic reasons concerning the assessment of a number of aspects of the concentration which seem to it manifestly irrelevant or insignicant or plainly of secondary importance for the assessment of the concentration.
I målet Sun Chemical Group m.. mot kommissionen52 påpekade förstainstansrätten att det enligt riktlinjerna för bedömning av horisontella koncentrationer53 inte krävs att alla omständigheter som nämns i dessa undersöks i samtliga fall, eftersom kommissionen har ett utrymme för skönsmässig bedömning som möjliggör för den att beakta eller underlåta att beakta vissa omständigheter och eftersom den inte är skyldig att ge en detaljerad motivering av bedömningen av vissa aspekter av koncentrationen, som uppenbart är irrelevanta, saknar betydelse eller som den anser uppenbart saknar direkt samband med saken.
In the exercise of its review, the Court is not limited merely to establishing whether or not the Commission took into account elements mentioned in the guidelines as relevant to the assessment of the impact of a concentration, but must also consider whether any possible omissions on the part of the Commission are capable of calling into question its nding.
I samband med sin prövning skall förstainstansrätten inte endast undersöka huruvida kommissionen har beaktat eller underlåtit att beakta omständigheter som i riktlinjerna har angetts vara relevanta för bedömningen av en koncentrations inverkan, utan den måste också bedöma huruvida de omständigheter som kommissionen eventuellt har underlåtit att beakta kan påverka kommissionens bedömning.
Council Regulation (EC) No 1/2003 of 16 December 2002 on the implementation of the rules on competition laid down in Articles 81 [EC] and 82 [EC] (OJ 2003 L 1, p. 1).
Rådets förordning (EG) nr 1/2003 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 [EG] och 82 [EG] (EGT L 1, 2003, s. 1).
Judgment of 9 July 2007 in Case T-282/06.
Förstainstansrättens dom av den 9 juli 2007 i mål T-282/06.
Guidelines on the assessment of horizontal mergers under the Council regulation on the control of concentrations between undertakings (OJ 2004 C 31, p. 5).
Riktlinjer för bedömning av horisontella koncentrationer enligt koncentrationsförordningen (EUT C 31, 2004, s. 5).
Furthermore, when examining the Commission’s analysis relating to the existence of excess capacity on the market, the Court concluded that it is not necessary, in order for the customers of an entity resulting from a concentration to be in a position to discourage any anticompetitive conduct on the entity’s part, that they should be able to transfer all their orders to other suppliers.
I samband med förstainstansrättens prövning av kommissionens undersökning avseende förekomsten av en överkapacitet på marknaden, fann förstainstansrätten att det inte är nödvändigt, för att den sammanslagna enhetens kunder skall kunna avskräcka denna från att vidta eventuellt konkurrensbegränsande åtgärder, att de kan ytta över sina beställningar till andra leverantörer.
In fact, the possibility for them to transfer a substantial part of their requirements to other suppliers may be regarded as a threat liable to cause sucient losses to deter that entity from pursuing such a strategy.
Den möjlighet de har att få en stor del av sin efterfrågan tillgodosedd av andra leverantörer kan anses utgöra ett hot om så stora förluster att den sammanslagna enheten avskräcks från att fullfölja en sådan strategi.
Proceedings for the elimination of anticompetitive practices
Beivran av konkurrensbegränsande förfaranden a)
Allocation of powers
Fördelningen av behörighet
Regulation No 1/2003 seeks in particular to give the national competition authorities a greater role in the application of the competition rules and, to that end, establishes a network of public authorities which apply those rules in close cooperation.
Syftet med förordning nr 1/2003 är bland annat att göra konkurrensmyndigheterna i medlemsstaterna mera delaktiga i tillämpningen av gemenskapens konkurrensregler och i detta syfte bilda ett nätverk av oentliga myndigheter som tillämpar dessa regler i nära samarbete.
In that regard, the Court, in the judgments in France Télécom v Commission cited above, makes clear that Regulation No 1/2003 nonetheless maintains the Commission’s preponderant role in seeking out infringements.
I detta avseende påpekade förstainstansrätten i domen i det ovannämnda målet France Télécom mot kommissionen att kommissionens dominerande roll vid utredningar av överträdelser har behållits i förordning nr 1/2003.
Although Article 11(1) of that regulation lays down a general rule to the eect that the Commission and the national authorities are required to cooperate closely, it does not require the Commission to refrain from making an inspection in a case which is being dealt with by a national competition authority in parallel.
I artikel 11.1 i den nämnda förordningen föreskrivs visserligen en huvudregel, enligt vilken kommissionen och de nationella myndigheterna är skyldiga att ha ett nära samarbete. Denna bestämmelse innebär emellertid inte att kommissionen åläggs att avstå från att genomföra en inspektion som rör ett ärende som handläggs parallellt av en nationell konkurrensmyndighet.
Nor can it be inferred from that provision that where a national competition authority has begun an investigation into particular facts the Commission is immediately prevented from taking action in the case or taking a preliminary interest therein.
Av denna bestämmelse följer inte heller att kommissionen, så snart som en nationell konkurrensmyndighet har börjat utreda vissa sakförhållanden, omedelbart är förhindrad att ta över ärendet eller att visa ett preliminärt intresse för ärendet.
On the contrary, it follows from the requirement of collaboration between the Commission and the national authorities that the national authorities may, at least in the preliminary stages such as investigations, work in parallel.
Tvärtom följer det av skyldigheten till samarbete mellan kommissionen och de nationella konkurrensmyndigheterna att dessa åtminstone i inledande skeden, såsom vid utredningen av ett ärende, kan arbeta parallellt.
Furthermore, Article 11(6) of Regulation No 1/2003 provides, subject only to consulting the national authority concerned, that the Commission retains the option of initiating proceedings with a view to adopting a decision even where that authority is already dealing with the case.
I artikel 11.6 i förordning nr 1/2003 föreskrivs dessutom att kommissionen, med förbehåll för att den enbart skall samråda med den berörda nationella myndigheten, behåller rätten att inleda ett förfarande i syfte att fatta ett beslut även om denna myndighet redan handlägger ärendet.
A fortiori, Regulation No 1/2003 cannot be interpreted as prohibiting, in such a case, the Commission from deciding to carry out an inspection, a step that is merely preliminary to dealing with the substance of the case and does not have the eect of formally initiating proceedings.
Förordning nr 1/2003 skall a fortiori inte tolkas så, att den i ett sådant fall hindrar kommissionen från att besluta att genomföra en inspektion som endast är en förberedande rättsakt till handläggningen av ett ärende i sak och inte medför att förfarandet formellt inleds.
Condentiality of communications between lawyers and clients
Sekretess avseende kommunikationen mellan en advokat och hans klient
In Akzo Nobel Chemicals and Akcros Chemicals v Commission the Court ruled on the scope of the principle, asserted by the Court of Justice in AM & S v Commission (54 ), that the
I domen i det ovannämnda målet Akzo Nobel Chemicals och Akcros Chemicals mot kommissionen prövade förstainstansrätten räckvidden av den princip som bekräftats av domstolen i målet AM & S mot kommissionen,54 enligt vilken kommissionen skall utöva sina 54
As regards the procedure to be followed during an inspection, the Court held that an undertaking is entitled to refuse to allow the Commission ocials to take even a cursory look at documents for which it claims condentiality, provided that the undertaking considers that such a cursory look is impossible without revealing the content of the documents and that it gives appropriate reasons.
Vad gäller förfarandet vid en undersökning slog förstainstansrätten fast att ett företag har rätt att vägra kommissionens tjänstemän att ens översiktligt ta del av handlingar som företaget påstår är skyddade, under förutsättning att företaget anser att redan en översiktlig granskning är omöjlig utan att avslöja innehållet i handlingarna och det lämnar godtagbara skäl för sin ståndpunkt.
If the Commission considers that the material presented by the undertaking is not of such a nature as to prove that the documents in question are condential, its ocials may place a copy of the document in a sealed envelope and then remove it with a view to a subsequent resolution of the dispute.
Om kommissionen anser att de uppgifter som företaget lämnat inte visar att handlingen skall anses omfattas av sekretess, får kommissionens tjänstemän lägga en kopia av handlingen i ett förseglat kuvert och senare ta med det i syfte att lösa tvisten.
The Court considered that this procedure enables risk of a breach of the principle of protection of condentiality of communications between lawyers and clients to be avoided while at the same time enabling the Commission to retain a certain control over the documents and avoiding the risk that the documents will subsequently disappear or be manipulated.
Förstainstansrätten fann att ett sådant förfaringssätt medför att risken för att principen om advokatsekretess åsidosätts kan undvikas, samtidigt som kommissionen får möjlighet att alltjämt utöva en viss kontroll över handlingarna och undvika risken för att dessa handlingar förstörs eller manipuleras.
As regards the types of documents protected, the Court established that an undertaking’s internal documents, even if they were not exchanged with a lawyer or were not created for the purpose of being sent to a lawyer, may nonetheless be covered by legal professional privilege, provided that they were drawn up exclusively for the purpose of seeking legal advice from a lawyer in the exercise of the rights of the defence.
Vad gäller frågan vilka typer av handlingar som skyddas slog förstainstansrätten fast att ett företags interna handlingar skall, även om de inte varit föremål för utbyte med en advokat eller har upprättats för att översändas till en advokat, kunna anses skyddade med hänvisning till advokatsekretessen, under förutsättning att de upprättats uteslutande i syfte att begära juridisk rådgivning från en advokat vid utövandet av rätten till försvar.
On the other hand, the mere fact that a document has been discussed with a lawyer is not sucient to give it such protection.
Däremot är inte enbart den omständigheten att en handling har diskuterats med en advokat tillräcklig för att ett sådant skydd skall vara befogat.
The Court added that the fact that a document was drawn up in connection with a competition law compliance programme is not sucient in itself for that document to be protected.
Förstainstansrätten tillade att den omständigheten att en handling har upprättats inom ramen för ett program för efterlevnad av konkurrensrättsliga bestämmelser inte i sig medför att handlingen skall skyddas.
The scope of such programmes is often such that they encompass duties and cover information going beyond the exercise of the rights of the defence.
Sådana program omfattar nämligen, till följd av sin bredd, arbetsuppgifter och information som ofta går vida utöver utövandet av rätten till försvar.
In addition, the Court asserted that, even though it is true that specic recognition of the role of in-house lawyers and the protection of the condentiality of communications with such lawyers is relatively more common today than when the judgment in AM & S was delivered, it is nonetheless impossible to identify tendencies which are uniform or have clearly majority support in that regard in the laws of the Member States. The choice made by the Court of Justice in that judgment not to include among protected communications those between undertakings and lawyers bound by a relationship of employment to those undertakings must be maintained. (c)
Förstainstansrätten bekräftade dessutom att även om det är så att det i dag är något vanligare att den särskilda roll som bolagsjurister har och skyddet för sekretessen i dennes korrespondens erkänns, jämfört med situationen när domen i målet AM & S meddelades, nns det varken någon enhetlig linje eller någon klar majoritet för detta i medlemsstaternas rättssystem. Det val som domstolen gjorde i det målet, att inte låta kommunikation mellan företag och rådgivare som knutits till företagen genom ett anställningsförhållande omfattas av skyddet, skall alltså upprätthållas. c)
Commission may, by decision, order inspections to which the undertakings or associations of undertakings concerned are required, under Article 14(3) of Regulation No 17 (and in future under Article 20(4) of Regulation No 1/2003), to submit.
I domen i målet CB mot kommissionen55 preciserades under vilka villkor kommissionen kan fatta beslut om att de berörda företagen eller företagssammanslutningarna skall undersökas med stöd av artikel 14.3 i förordning nr 17 (numera artikel 20.4 i förordning nr 1/2003).
Judgment of 12 July 2007 in Case T-266/03.
Förstainstansrättens dom av den 12 juli 2007 i mål T-266/03.
Proceedings card payment systems, claimed that the decision ordering an inspection which was binding on it infringed the principle of proportionality since such an inspection did not constitute the necessary and appropriate means of obtaining the information sought by the Commission.
Sökanden, en ekonomisk intressegruppering bildad enligt fransk rätt av de främsta franska kreditinstituten i syfte att skapa interoperabilitet av deras betalningssystem med bankkort, gjorde gällande att det beslut genom vilket sökanden skulle underkastas en tvingande undersökning stred mot proportionalitetsprincipen, eftersom en sådan undersökning inte utgjorde en nödvändig och ändamålsenlig åtgärd för att erhålla de uppgifter som kommissionen ville ha.
The Court rejected that plea, observing that the choice to be made by the Commission between the various means of obtaining information available to it does not depend on circumstances such as the particular gravity of the situation, extreme urgency or the need for absolute discretion, but on the need for an appropriate investigation, having regard to the particular characteristics of each case.
Förstainstansrätten fann att talan inte kunde bifallas på denna grund och erinrade om att kommissionens val mellan de olika instrument som står till dess förfogande för att erhålla uppgifter emellertid inte beror på sådana omständigheter som att situationen är särskilt allvarlig, att saken är ytterst brådskande eller att absolut diskretion krävs, utan på behovet av en lämplig utredning, med hänsyn till särdragen i varje fall.
The Court observed that the purpose of the contested decision adopted in this case was to obtain information on the presumed intention of certain large French banks to exclude potential entrants from the French market for the issue of bank payment cards and also the exchange of condential business information that the Commission considered it would be able to find at the applicant’s premises.
Förstainstansrätten fann att syftet med det angripna beslutet i förevarande fall var att samla information om vissa franska storbankers påstådda avsikt att inte ge ut betalkort till eventuella nya aktörer på den franska marknaden och att utbyta sådan kondentiell aärsinformation som kommissionen ansåg sig kunna nna i sökandens lokaler.
In the light of the nature of the information sought and the role played by those banks in the structure of the group, the Court held that the Commission’s choice did not infringe the principle of proportionality, since it was dicult to imagine how the Commission could have come into possession of that information other than by means of a decision ordering an inspection.
Mot bakgrund av både den eftersökta informationens art och dessa bankers roll i sammanslutningens struktur, slog förstainstansrätten fast att kommissionens val inte stred mot proportionalitetsprincipen, eftersom det med svårighet kunde tänkas att denna institution skulle kunna få ut informationen på något annat sätt än genom ett beslut att inleda ett undersökningsförfarande.
Publication of Commission decisions and the presumption of innocence
Oentliggörande av kommissionens beslut och oskuldspresumtion
In Pergan Hilfsstoe für industrielle Prozesse v Commission the Court developed the principles laid down in Bank Austria Creditanstalt v Commission (56
I domen i det ovannämnda målet Pergan Hilfsstoe für industrielle Prozesse mot kommissionen utvecklade förstainstansrätten de principer som den slog fast i sin dom i målet Bank Austria Creditanstalt mot kommissionen56 vad gäller dels kommissionens befogenhet att oentliggöra sina beslut, dels tystnadsplikten, och den slog fast att dessa begrepp skall tolkas mot bakgrund av principen om oskuldspresumtion.
In reliance on that principle, the applicant claimed that publication of the ‘peroxides decision’ was unlawful, since it contained findings relating to alleged offending conduct on its part.
Sökanden åberopade sistnämnda princip och gjorde gällande att oentliggörandet av peroxidbeslutet var rättsstridigt, eftersom det innehöll konstateranden avseende sökandens påstådda överträdelse.
In that regard, the Court observed that, even though, according to Bank Austria Creditanstalt v Commission, the interest of an undertaking in the nondisclosure of the anticompetitive conduct of which it is accused by the Commission does not merit any particular protection, the application of that caselaw presupposes that the infringement found is mentioned in the operative part of the decision, which is an essential requirement if the undertaking is to be able to mount a legal challenge against the decision.
I detta avseende fann förstainstansrätten att även om, enligt domen i det ovannämnda målet Bank Austria Creditanstalt mot kommissionen, ett företags intresse av att detaljerna rörande det konkurrensbegränsande beteende som kommissionen anklagat bolaget för inte oentliggörs för allmänheten inte förtjänar något särskilt skydd, förutsätter tillämpningen av denna rättspraxis att den konstaterade överträdelsen nns med i beslutet, eftersom detta är nödvändigt för att företaget skall kunna väcka talan mot beslutet.
As the ‘peroxides decision’ did not satisfy that condition in the applicant’s case, the Court held that the findings with respect to the applicant were not established in law and could not be disclosed.
Eftersom peroxidbeslutet inte uppfyllde detta villkor gentemot sökanden slog förstainstansrätten fast att konstaterandena avseende sökanden inte var lagligen fastställda och således inte kunde oentliggöras.
Such a situation is contrary to the principle of the presumption of innocence and infringes the principle of professional secrecy which requires that respect for the reputation and dignity of the applicant be ensured.
En sådan situation strider nämligen mot principen om oskuldspresumtion och innebär ett åsidosättande av tystnadsplikten, vilken medför ett krav på att respekten för sökandens anseende och värdighet säkerställs.
Case T-198/03 [2006] ECR II-1429.
Förstainstansrättens dom av den 30 maj 2006 i mål T-198/03 (REG 2006, s. II-1429).
Constituent elements of State aid
Villkoren för att åtgärder skall anses utgöra statligt stöd
The problem of the classication of measures as State aid formed the subject matter of a number of judgments delivered by the Court of First Instance in 2007.
Frågan huruvida åtgärder skall anses utgöra statligt stöd har behandlats i olika domar från förstainstansrätten under det gångna året.
These include, in particular, the judgment in Olympiaki Aeroporia Ypiresies v Commission (57), in which the Court annulled in part a Commission decision ordering, inter alia, recovery of State aid consisting in the Hellenic Republic’s toleration of non-payment of value added tax (‘VAT’) on fuel and spare parts for aeroplanes.
Bland annat i domen i målet Olympiaki Aeroporia Ypiresies mot kommissionen,57i vilken förstainstansrätten delvis ogiltigförklarade ett kommissionsbeslut om bland annat förordnande om återkrav av ett stöd som, för Republiken Greklands del, bestod i att ha tolererat uteblivna betalningar av mervärdesskatt på bränslen och reservdelar till ygplan.
The Court considered that the Commission had failed to examine whether such a default in payment conferred a real economic advantage permitting it to be classied as State aid.
Förstainstansrätten ansåg att kommissionen hade underlåtit att pröva huruvida en sådan utebliven betalning verkligen innebar en sådan ekonomisk fördel att den skulle kunna kvaliceras som statligt stöd.
As VAT is in principle neutral as regards the competitive situation, in that it may be either immediately deducted as input tax or recovered within a short time, the only advantage from which the applicant could have beneted would have consisted in a cash-ow advantage arising from the temporary disbursement of the input tax.
Mervärdesskatten är i princip neutral i konkurrenshänseende då den antingen kan dras av som ingående mervärdesskatt eller återfås efter en kortare tid, varför den enda fördel som sökanden eventuellt kom i åtnjutande av var en likviditetsmässig fördel genom att utbetalningen av den ingående mervärdesskatten kunde skjutas upp tillfälligt.