natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Members were open to the possibility of providing that the Council would act by a qualified majority, rather than unanimously, as was the rule at present.
De var öppna för möjligheten att föreskriva att rådet skall fatta beslut med kvalificerad majoritet snarare än genom enhälligt beslut i enlighet med nuvarande bestämmelser.
This would apply in particular to Article 225a TEC on the setting up of judicial panels.
Detta skulle i synnerhet gälla artikel 225a i EG-fördraget om upprättandet av särskilda rättsinstanser.
As regards Article 229a TEC, most members were also in principle in favour of the Council acting by a qualified majority.
Beträffande artikel 229ai EG-fördraget förordade majoriteten av medlemmarna i princip att rådet beslutar med kvalificerad majoritet.
Finally, Article 245 TEC on the Statute of the Court of Justice currently provides for a unanimous Council decision, except in the case of Title I of the Statute, which may be amended only by the Treaty revision procedure.
I artikel 245 i EG-fördraget om domstolens stadga föreskrivs det för närvarande att rådet skall fatta enhälligt beslut utom när det gäller avdelning I i stadgan som endast kan ändras genom ett förfarande för översyn av fördraget.
On this point, the circle was in principle in favour of amending Article 245 TEC in such a way that the Council acts by a qualified majority except with regard to Title I and for language matters (Article 64 of the Statute), where it would act unanimously.
I denna fråga förordar cirkelns medlemmar i princip en ändring av artikel 245 i EG-fördraget så att rådet skall besluta med kvalificerad majoritet utom när det gäller avdelning I och språkliga frågor (artikel 64 i stadgan) där rådet skall fatta enhälligt beslut.
On language matters, some members made the point that the Court's current practice of not giving judgment in a case until the judgment had been translated into all the languages should be changed; the judgment could be published in the language of the proceedings and the other language versions could be available over the following six months. This change in practice would not require any amendment of the Treaty.
När det gäller de språkliga frågorna påpekade en del medlemmar att man bör ändra domstolens nuvarande praxis, enligt vilken domstolen endast meddelar dom i ett mål om detta har översatts till alla språk; man skulle kunna offentliggöra domen på rättegångsspråket och de andra språkversionerna skulle kunna vara tillgängliga inom sex månader utan att det behövs en förändring av fördraget för denna ändrade praxis.
The circle took the view that the legislative procedure should apply to the abovementioned provisions.
Man ansåg inom cirkeln att lagstiftningsförfarandet bör tillämpas för ovan nämnda bestämmelser.
One member stated that he could agree to the Council acting by a qualified majority, but without application of the legislative procedure.
En medlem underströk att han kunde godta att rådet fattar beslut med kvalificerad majoritet, utan att lagstiftningsförfarandet tillämpas.
On question (c) of the framework
Om punkt c inom ramen för överläggningarna
With regard to the names of the Court and the CFI, the circle felt that the title of the Court should not be changed but simply adapted in the light of the fact that the "European Communities" would no longer exist.
När det gäller benämningarna på domstolen och förstainstansrätten ansåg cirkelmedlemmarna att benämningen på domstolen inte bör ändras utan endast anpassas till att det inte längre kommer att finnas några "europeiska gemenskaper".
The circle was mindful of the fact that the name of the Court had existed for 50 years and that it would not be advisable to change it.
De insåg att benämningen på domstolen är femtio år gammal och att det vore olämpligt att ändra den. Domstolen skulle därför kunna kallas "Europeiska unionens domstol".
As for the name of the CFI, the circle noted that in the near future when judicial panels would be set up for specific cases, the CFI would not always be a court of first instance, but might also hand down final decisions.
Beträffande benämningen på förstainstansrätten konstaterade cirkeln att inom en nära framtid, när särskilda rättsinstanser har upprättats för särskilda tvistemål, kommer denna domstol inte alltid att vara en förstainstansdomstol utan kan även komma att döma som sista instans.
The current name would therefore no longer be appropriate.
Den nuvarande benämningen kommer alltså inte att vara korrekt.
Nevertheless, for all direct actions not covered by the jurisdiction of the judicial panels, the CFI would act at first instance.
När det gäller alla direkta överklaganden som inte omfattas av de särskilda rättsinstansernas behörighet kommer förstainstansrätten likväl att fatta beslut som första instans.
The circle was therefore in favour of changing the name of the CFI, while wishing to avoid any confusion at all with the Court.
Cirkeln var därför för en ändring av benämningen på förstainstansrätten men ville undvika all sammanblandning med domstolen.
Taking these factors into account – as well as the need to find a name which would not pose any translation difficulties – the circle put forward the possibility of using the name "Common Court of the European Union" 1,to express its future position as the basic, general court and to distinguish it from the "specialised courts".
Med beaktande av detta – och även av att det är nödvändigt att finna en benämning som inte orsakar översättningsproblem – föreslog cirkeln "Europeiska unionens allmänna domstol" för att ge uttryck för dess uppgift att bli den grundläggande allmänna domstolen och skilja den från "specialiserade domstolar".
There was agreement that, in any event, the new name should seek to preserve the unique nature of the Court.
Målet med den nya benämningen bör under alla omständigheter vara att bevara institutionens unika karaktär.
The circle thought it would be helpful if the Legal Services of the three institutions were asked by the Chairman of the circle to let him have their suggestions for an appropriate name for the CFI.
Cirkelmedlemmarna ansåg att cirkelns ordförande bör uppmana de juridiska avdelningarna vid de tre institutionerna att lämna in sina förslag till en lämplig benämning på förstainstansrätten.
The judicial panels provided for in Article 225a are to hear and determine at first instance certain classes of action or proceeding brought in specific areas.
De särskilda rättsinstanser som avses i artikel 225a har till uppgift att som första instans behandla vissa typer av överklaganden i särskilda frågor.
None as yet has been set up but one is planned for actions brought by Union employees and another for Community industrial property rights (patents).
Hittills har ingen upprättats men det planeras en för överklaganden från unionens anställda och en annan för gemenskapsrättigheter avseende industriellt rättsskydd (patent).
Others may be envisaged in the future.
Andra kan komma att planeras i framtiden.
The current name could stand, which would not prevent these panels being called "courts", as in the case of the "Community Patent Court", in accordance with the political agreement in the Council on 3 March 2003.
Den nuvarande benämningen skulle kunna bevaras vilket inte hindrar att dessa instanser kallas "domstol" ("tribunal") i likhet med "gemenskapspatenträtten" ("tribunal du brevet communautaire") i enlighet med rådets politiska överenskommelse av den 3 mars 2003.
However, it seems preferable to call them "specialised courts".That name would have the advantage of avoiding confusion in certain languages with the "chambres" for certain specific cases, which might be set up within the Court (or the CFI), as is the case in Member States' supreme courts.
Det verkar dock bäst att benämna dem"specialiserade domstolar". Denna benämning skulle ha fördelen att man undviker sammanblandning på vissa språk med de "avdelningar" för vissa särskilda tvistemål som eventuellt skulle kunna upprättas inom domstolen (eller förstainstansrätten) i likhet med förhållandet i medlemsstaternas högsta domstolar.
Finally, the circle felt that the Constitution might state explicitly that the Union has a judicial system which comprises the Court of Justice, the CFI, the specialised courts and the national
Cirkelmedlemmarna ansåg slutligen att det i konstitutionen uttryckligen skulle kunna anges att unionen har ett rättsväsen som omfattar domstolen, förstainstansrätten, de specialiserande domstolarna samt de nationella domarna, vars roll som domare när det gäller den allmänna
However, the circle pointed out that this proposal did not imply the creation of new institutions and that the Court of Justice would remain at the centre of the Union's judicial system, since institutional unity must continue to exist.
Cirkelmedlemmarna konstaterade dock att detta förslag inte innebär att nya institutioner skall inrättas och att domstolen även fortsättningsvis skall utgöra centrum för unionens rättsväsen, eftersom den institutionella enheten måste behållas.
On question (d) of the framework
Om punkt d inom ramen för överläggningarna
On the question of possible amendments to the fourth paragraph of Article 230 of the TEC, he circle discussed several possible options on the basis of a working paper prepared by the Secretariat.
Cirkelns medlemmar diskuterade flera alternativ på grundval av sekretariatets arbetsdokument när det gäller eventuella ändringar av artikel 230 fjärde stycket i EG-fördraget.
It emerged from the discussion that the circle was clearly divided into two groups.
Av debatten framkom det att cirkeln uppenbart var delad i två grupper.
For the first group, the current wording of the provision satisfied the essential requirements of providing effective judicial protection of the rights of litigants, taking account of the fact that, in the present decentralised system based on the subsidiarity principle, it was mainly national courts which were called upon to defend the rights of individuals and which might (or should, if at last instance) refer questions to the Court for a preliminary ruling on the validity of a Union act; it would therefore not be necessary to make any substantive changes to the fourth paragraph of Article 230.
Den första gruppen ansåg att den nuvarande formuleringen av denna bestämmelse uppfyller de väsentliga kraven för ett effektivt rättsligt skydd av den enskildes rättigheter med beaktande av att i det nuvarande decentraliserade systemet som utgår från subsidiaritetsprincipen är det särskilt de nationella domstolarna som skall försvara den enskildes rättigheter och som kan (eller bör, om det gäller sista instansen) hänskjuta frågor om förhandsavgörande till domstolen beträffande giltigheten av en unionsakt; det skulle alltså inte vara nödvändigt med ändringar i sak av artikel 230 fjärde stycket.
These members felt, on the other hand, that it would be appropriate for the Constitution to mention explicitly that, in accordance with the principle of loyal cooperation as interpreted by the Court of Justice, national courts are required , so far as possible, to interpret and apply national procedural rules governing the exercise of rights of action in a way that enables natural and legal persons to challenge before the courts the legality of any decision or other national measure relative to the application to them of a Community act of general application, by pleading the invalidity of such an act.
Dessa medlemmar ansåg däremot att det uttryckligen bör nämnas i konstitutionen att det i enlighet med principen om lojalt samarbete, så som domstolen tolkar den, åligger de nationella domstolarna att, så långt det är möjligt, tolka och tillämpa nationella bestämmelser om talerätt så att det är möjligt för fysiska och juridiska personer att få till stånd en prövning vid domstol av lagenligheten av varje beslut eller annan åtgärd på nationell nivå som rör tillämpningen, i förhållande till dem, av en allmänt tillämplig rättsakt från unionen, genom att åberopa att denna rättsakt är ogiltig.
It is in fact for the Member States to establish a system of legal remedies and procedures which ensures respect for the right of individuals to effective judicial protection as regards rights resulting from Union law. 1
Det ankommer således på medlemsstaterna att inrätta ett system för rättslig prövning som gör det möjligt att säkerställa enskilda personers rätt till ett verksamt rättsligt skydd för de rättigheter som följer av unionsrätten.
CJEC, judgment of 25 July 2002, Case C-50/00 P, Unión de Pequeños Agricultores , paragraphs 41 and 42.
Europeiska gemenskapernas domstol, dom av den 25 juli 2002, mål C-50-00 P, Unión de Pequeños Agricultores, punkterna 41 och 42.
According to the second group, the conditions of admissibility laid down in the fourth paragraph of Article 230 ("of direct and individual concern") for proceedings by individuals against measures of general application were too restrictive.
Enligt den andra gruppen är de villkor för om talan kan tas upp ("direkt och personligen berör honom") som föreskrivs i artikel 230 fjärde stycket när det gäller enskildas talan mot akter med allmän räckvidd alltför restriktiva.
Some members therefore proposed the following solutions:
Några medlemmar förde därför bland annat fram följande förslag: a) b) c) d) e)
The introduction of a specific right to bring proceedings for the defence of fundamental rights was proposed by some members 1 jointly with the proposal in subparagraph (a) above.
En del medlemmar föreslog tillsammans med förslaget i a att det inrättas en särskild talan för att försvara de grundläggande rättigheterna.
A majority of members of the group were in favour of amending the fourth paragraph of Article 230, to read as follows:
En majoritet av cirkelns medlemmar ställde sig positiva till en ändring av artikel 230 fjärde stycket enligt följande:
"Any natural or legal person may, under the same conditions, institute proceedings against an act addressed to that person or which is of direct and individual concern to him, and against [an act of general application][a regulatory act] which is of direct concern to him without entailing implementing measures".
"Varje fysisk eller juridisk person får på samma villkor väcka talan mot akter som är riktade till honom eller som direkt och personligen berör honom samt mot akter [med allmän räckvidd/föreskrivande] som direkt berör honom utan att omfatta verkställighetsåtgärder".
The addition of the words "without entailing implementing measures" aims to ensure that the extension of a private individual's right to institute proceedings would apply only to those (problematical) cases where the individual concerned must first infringe the law before he can have access to a court.
Med tillägget av "utan att omfatta genomförandeåtgärder" avses att utvidgningen av rätten till talan för enskilda endast skall gälla för de fall (som orsakar problem) där den enskilde först måste bryta mot rättigheten för att sedan få tillträde till en domare.
This wording enables private individuals to contest before the Court (CFI) an act containing, for example, a prohibition, but no implementing measure, as the individual concerned can apply for its annulment if he can demonstrate that he is directly concerned by the regulatory act in question.
Denna formulering ger nämligen den enskilde möjlighet att inför domstolen (förstainstansrätten) påtala en akt som innehåller ett hypotetiskt förbud och inte omfattar en genomförandeåtgärd eftersom den enskilde kan kräva att den avskaffas om han lyckas bevisa att han är direkt berörd av rättsakten i fråga.
See WD 3 by Mr Meyer.
Se WD 3 från Jürgen Meyer.
A majority of those members who wanted the fourth paragraph of Article 230 to be amended would prefer the option mentioning "an act of general application".
Flertalet av de medlemmar som ville ändra artikel 230 fjärde stycket föredrar det alternativ där man nämner "akter med allmän giltighet".
However, some members felt that it would be more appropriate to choose the words "a regulatory act", enabling a distinction to be established between legislative acts and regulatory acts, adopting – as the President of the Court had suggested – a restrictive approach to proceedings by private individuals against legislative acts (where the condition "of direct and individual concern" still applies) and a more open approach as regards proceedings against regulatory acts.
Några medlemmar tyckte dock att det var lämpligare att välja benämningen "föreskrivande akt" som gör det möjligt att fastställa en skillnad mellan rättsakter och föreskrivande akter genom att – som domstolens ordförande för övrigt föreslog – välja en restriktiv metod när det gäller den enskildes talan mot rättsakter (för vilka villkoret "direkt och personligen berör honom" fortfarande gäller) och att föreskriva om en öppnare metod beträffande talan mot föreskrivande akter.
Furthermore, following a proposal along these lines, the circle seems amenable to a change merely of wording, not changing the scope of the fourth paragraph of Article 230, consisting in deleting the words "although in the form of a regulation or a decision addressed to another person".
Som en uppföljning av ett förslag i denna riktning verkade cirkelns medlemmar å andra sidan öppna för en rent redaktionell ändring som inte ändrar räckvidden av artikel 230 fjärde stycket och som innebär strykning av orden "även om det utfärdats i form av en förordning eller ett beslut riktat till en annan person".
A request was also made to replace the word "decision" by "act".
Man begärde dessutom att ordet "beslut" ersätts med "akt".
These amendments reflect the case-law of the Court1.
Dessa ändringar avspeglar domstolens rättspraxis.
As regards the application of Article 230 TEC to the agencies and bodies of the Union, the circle noted that in general the acts setting up agencies contain provisions for means of redress before the Court of Justice as regards legal acts adopted by those agencies 2
Beträffande tillämpningen av bestämmelserna i artikel 230 i EG-fördraget på unionens byråer och organ konstaterade medlemmarna i cirkeln att de akter genom vilka byråerna upprättas i allmänhet innehåller bestämmelser om rättsmedel inför domstolen mot de rättsliga instrument som dessa byråer antar.
• the Court of Justice is competent to act on proceedings instituted against the agency in
Analysen av dessa akter som huvudsakligen gäller byråer och organ som omfattas av EG-fördraget ger möjlighet att konstatera att det finns flera fall enligt följande: I en bestämmelse föreskrivs det att domstolen skall vara behörig att pröva en talan som väcks mot byrån enligt de villkor som anges i artikel 230.
See Case 60/81, IBM v. Commission (Reports 1981, 2639, paragraph 9): "in order to ascertain whether the measures in question are acts within the meaning of Article 173 it is necessary, therefore, to look to their substance.
Se i detta sammanhang artikel 60/81, IBM/kommissionen (REG 1981, 2639, punkt 9): "För att kunna avgöra om de angripna åtgärderna utgör rättsakter i den mening som avses i artikel 173 skall man fästa avseende vid deras innehåll.
According to the consistent case law of the Court any measure the legal effects of which are binding on, and capable of affecting the interests of, the applicant by bringing about a distinct change in his legal position is an act or decision which may be the subject of an action under Article 173 for a declaration that it is void.
Enligt domstolens fasta rättspraxis utgörs rättsakter eller beslut som kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring i den mening som avses i artikel 173 av åtgärder som medför bindande rättsverkningar som kan påverka sökandens intressen genom att på ett tydligt sätt förändra dennes rättsliga läge.
However, the form in which such acts or decisions are cast is, in principle, immaterial as regards the question whether they are open to challenge under that Article".
Däremot saknar den form i vilken de vidtas i princip betydelse vad gäller möjligheten att angripa dem genom en talan om ogiltigförklaring."
See Secretariat working document on the right of redress against acts of agencies of the Union (WD 9).
Se sekretariatets arbetsdokument om rätt till talan mot rättsakter som antagits av unionens byråer (WD 9).
As in Council Regulation No 1035/97 of 2 June 1997 establishing a European Monitoring Centre on Racism and Xenophobia (Article 15) (OJ L 151, 10.6.1997, p. 1). 424
Det gäller rådets förordning nr 1035/97 av den 2 juni 1997 om inrättande av ett europeiskt centrum för övervakning av rasism och främlingsfientlighet (artikel 15) (EGT 151, 10.6,1997, s. 1).
• any act of the agency, implicit or explicit, may be referred to the Commission with a view to verification of its legality, and the Commission's decision can then be the
I en bestämmelse föreskrivs det att varje akt från byrån uttryckligt eller underförstått, får hänskjutas till kommissionen för att få aktens lagenlighet granskad, men kommissionens beslut kan dock sedan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring inför domstolen.
1; subject of proceedings for annulment before the Court of Justice
I akten nämns ingenting om kontroll av lagenligheten i byråns akter.
On account of this, somewhat disparate, practice for verification of the legality of acts of the agencies in the EC Treaty framework, the Commission 3 recommended the European Parliament and the Council to standardise the arrangements by making Article 230 TEC applicable to proceedings contesting acts of all the agencies.
Med tanke på denna något olikartade praxis när det gäller kontrollen av lagenligheten i byråernas akter inom ramen för EG-fördraget rekommenderade kommissionen Europaparlamentet och rådet att göra systemet enhetligt genom att göra artikel 230 i EG-fördraget tillämplig på alla byråers bestridda akter.
The argument in favour of this approach is, in particular, that the principle of an effective judicial guarantee, as recognised by consistent case-law (and now included in Article 47 of the Charter), requires that no contested act of an institution, a body or an agency can escape judicial scrutiny of its legality.
Ett starkt argument för denna metod är bland annat att den princip om effektiv rättslig garanti, som fastställs i fast rättspraxis (och nu behandlats i artikel 47 i stadgan) kräver att ingen bestridd akt från en institution, ett organ eller en byrå skall kunna undslippa rättslig kontroll av dess lagenlighet.
It is also impossible to state categorically, when an agency is set up, that it will not perform such acts, even if the Regulation establishing it does not give it power to adopt decisions in the formal sense.
Det är dessutom omöjligt att när en byrå upprättas kategoriskt utesluta att denna antar sådana akter även om det i den förordning genom vilken den upprättas inte föreskrivs en behörighet att anta beslut i formell mening.
In the light of the foregoing, a majority of members of the circle recommend that Article 230 TEC be amended so as to cover, in addition to legal acts adopted by the institutions, those of the Union's bodies and agencies.
Med hänvisning till det föregående rekommenderar flertalet cirkelmedlemmar att artikel 230 i EG-fördraget ändras så att den förutom de rättsakter som institutionerna antar även omfattar dem som unionens organ och byråer antar.
It is understood that proceedings instituted against a body or an agency will be admissible only if they have adopted a "legal act", within the meaning of the case-law of the Court; the act establishing the agency might also lay down specific arrangements for the exercise of control of the agency or body in question 4.
Det är klart att en talan mot ett organ eller en byrå endast skall tas upp om de har antagit ett "rättsligt instrument" enligt domstolens rättspraxis; i den akt genom vilken byrån upprättas kan det dessutom fastställas särskilda bestämmelser för kontrollen av byrån eller organet i fråga.