natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Acceptance of the proposition that the Member State of residence may freely apply different treatment merely by reason of the fact that the registered office of a company is situated in another Member State would deprive Article 52 of the Treaty of all meaning.
Om det accepterades att hemvistmedlemsstaten fritt kan välja att tillämpa en annorlunda behandling uteslutande av det skälet att ett bolag har sitt säte i en annan medlemsstat, skulle detta innebära att innehållet i artikel 52 i fördraget inte längre fick någon verkan.
Freedom of establishment thus aims to guarantee the benefit of national treatment in the host Member State, by prohibiting any discrimination based on the place in which companies have their seat (see, inter alia, to that effect, Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, paragraph 43 and the caselaw cited therein).
Syftet med etableringsfriheten är sålunda att säkerställa en nationell behandling i den mottagande medlemsstaten genom ett förbud mot all diskriminering som grundar sig på var ett bolag har valt att förlägga sitt säte (se, för ett liknande resonemang, bland annat domen i det ovannämnda målet Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, punkt 43, samt där angiven rättspraxis).
It is clear from the order for reference that the corrective mechanism at issue in the main proceedings is intended to ensure that the amount of tax paid by the company making the distribution corresponds, after correction, to the amount of the tax credit erroneously granted to the shareholder.
Av beslutet om hänskjutande framgår att syftet med den korrigeringsmekanism som är i fråga i målet vid den nationella domstolen är att säkerställa att det belopp som det utdelande bolaget har betalat i skatt efter korrigering motsvarar den skattegottgörelse som felaktigt medgivits aktieägaren.
To that end, the corrective mechanism provides that the available capital belonging to EK 02 is to be taken into account for the purposes of taxation so as to ensure that the tax and the tax credit are in accordance with the tax certificates supplied to the shareholders.
För detta ändamål föreskriver korrigeringsmekanismen att det egna kapital som omfattas av EK 02 beaktas vid beskattningen så att det säkerställs att skatten och skattegottgörelsen överensstämmer med de skatteintyg som tillhandahållits aktieägarna.
It should be pointed out that, in accordance with the corrective mechanism — which is intended to avoid a tax credit being granted in respect of tax not paid — the correction does not relate to the amount of the tax credit but to the amount of the tax paid by the company making the distribution.
Det ska påpekas att vid tillämpning av denna korrigeringsmekanism, till undvikande av att en skattegottgörelse medges för en skatt som inte har betalats, rör korrigeringen inte det belopp som avser skattegottgörelse utan det belopp som betalats i skatt av det utdelande bolaget.
Moreover, it is common ground that the corrective mechanism laid down in Paragraph 28(4) of the KStG 1996 is applicable to a company resident in Germany, regardless of whether it is a subsidiary of a parent company which is also resident in Germany or of a parent company resident in another Member State.
Likaså gäller att den korrigeringsmekanism som föreskrivs i 28 § punkt 4 KStG 1996 är tillämplig för ett bolag hemmahörande i Tyskland, oavsett om detta utgör dotterbolag till ett likaledes i Tyskland hemmahörande moderbolag, eller till ett moderbolag hemmahörande i en annan medlemsstat.
In that context, Burda maintains that the discriminatory treatment in the case before the referring court consists, specifically, in the application of the same corrective mechanism to different situations, inasmuch as nonresident parent companies of resident subsidiaries, unlike resident parent companies, are not granted a tax credit to compensate for the corporation tax paid by the company making the distribution.
Burda anser i detta sammanhang att den diskriminerande behandlingen i målet vid den nationella domstolen består just i att en och samma korrigeringsmekanism tillämpas i olika situationer. I motsats till i landet hemmahörande moderbolag erhåller i landet ej hemmahörande moderbolag till i landet hemmahörande dotterbolag nämligen inte någon skattegottgörelse som kompensation för den inkomstskatt för juridiska personer som det utdelande bolaget har betalat.
Since discrimination can consist in applying the same rule to different situations, it must be determined — in order to establish the existence in the case before the referring court of discriminatory fiscal treatment, which is prohibited in principle by Article 52 of the Treaty — whether the national measure at issue places resident subsidiaries in a different situation according to whether the parent company is resident or nonresident and, consequently, according to whether or not the parent company receives a tax credit.
Eftersom en diskriminering kan bestå i att samma regel tillämpas på olika situationer, fordrar fastställandet av huruvida det i målet vid den nationella domstolen föreligger en behandling som är diskriminerande i skattemässigt hänseende och som därmed i princip är otillåten enligt artikel 52 i fördraget, en undersökning av om i landet hemmahörande dotterbolag med hänsyn till den ifrågavarande nationella bestämmelsen befinner sig i olika situationer beroende på om deras moderbolag är hemmahörande i landet eller ej, och följaktligen på om de senare medges skattegottgörelse eller inte.
In that regard, it should be pointed out that it is clear from the order for reference that the application of the corrective mechanism laid down in Paragraph 28(4) of the KStG 1996 does not alter Burda’s tax burden on the basis of whether its parent company is resident in Germany or in another Member State.
Domstolen erinrar i detta avseende om att det av beslutet om hänskjutande framgår att tillämpningen av den mekanism för bokföringsteknisk korrigering som föreskrivs i 28 § punkt 4 KStG 1996 inte kan ändra skattebördan för Burda beroende på om dess moderbolag är hemmahörande i Tyskland eller i en annan medlemsstat.
It cannot therefore be accepted that the application of Paragraph 28(4) of the KStG 1996 caused, in regard to the subsidiary, different situations to receive identical treatment, since the position of the subsidiary in regard to the legislation of its Member State of residence, in this case, the Federal Republic of Germany, is not different according to whether it distributes its profits to a nonresident parent company or to a resident one.
Det kan alltså inte hävdas att tillämpningen av 28 § punkt 4 KStG 1996 för dotterbolaget leder till en identisk behandling av olika situationer, då dotterbolaget inte, i förhållande till lagstiftningen i dess hemviststat, i förevarande fall Förbundsrepubliken Tyskland, befinner sig i olika situationer beroende på om det delar ut sin vinst till ett i landet ej hemmahörande moderbolag eller till ett i landet hemmahörande moderbolag.
That assessment is not weakened by the fact, pointed out by the national court, that, for nonresident shareholders, the tax levied on the company making the distribution becomes definitive in the sense that the increase in the tax burden imposed on the company making the distribution is not compensated for by the allocation of a corresponding tax credit.
Denna bedömning påverkas inte av den av den hänskjutande domstolen betonade omständigheten att beskattningen av det utdelande företaget blir definitiv för de i landet ej hemmahörande aktieägarna, i den meningen att ökningen av skattebördan för det utdelande bolaget inte kompenseras av en motsvarande skattegottgörelse.
It should be pointed out that, according to the caselaw, it is for each Member State to organise, in compliance with Community law, its system of taxation of distributed profits and, in that context, to define the tax base as well as the tax rates which apply to the company making the distribution and/or to the shareholder to whom the dividends are paid, in so far as they are liable to tax in that State (Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, paragraph 50).
Domstolen preciserar i detta avseende att enligt fast rättspraxis ankommer det på varje medlemsstat att med iakttagande av gemenskapsrätten organisera sitt system för beskattning av utdelad vinst och att i detta sammanhang definiera beskattningsunderlaget samt den skattesats som ska tillämpas för det utdelande bolaget, och/eller för den aktieägare som tar emot utdelningen, om dessa är skattskyldiga i nämnda stat (domen i det ovannämnda målet Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, punkt 50).
According to the same line of authority, in the absence of any unifying or harmonising Community measures, Member States retain the power to define, by treaty or unilaterally, the criteria for allocating their powers of taxation, particularly with a view to eliminating double taxation (Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, paragraph 52).
Enligt samma rättspraxis gäller att så länge det inte har antagits några enhetliga eller harmoniserande gemenskapsbestämmelser, har medlemsstaterna fortfarande behörighet att, genom konventioner eller unilateralt, bestämma enligt vilka kriterier som beskattningsrätten ska fördelas mellan dem, särskilt när det gäller att avskaffa dubbelbeskattning (domen i det ovannämnda målet Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, punkt 52).
On that basis, the tax credit granted to the resident parent company under the national legislation applicable in the main proceedings is intended to prevent economic double taxation of profits distributed by a resident subsidiary which have already been taxed in the latter’s hands.
Syftet med den skattegottgörelse som beviljats det i landet hemmahörande moderbolaget med stöd av den nationella lagstiftning som är tillämplig i målet vid den nationella domstolen är i detta avseende att undvika en ekonomisk dubbelbeskattning av den vinst som ett i landet hemmahörande dotterbolag har delat ut, och som har beskattats en första gång hos detta.
In the case before the referring court, which concerns the crossborder distribution of profits, it is, in principle, not for the Member State in which the subsidiary is resident to prevent that economic double taxation but for the Member State in whose territory the parent company is resident.
I det vid den nationella domstolen nu anhängiga målet rörande en gränsöverskridande vinstutdelning, är det i princip inte dotterbolagets hemvistmedlemsstat som har att undvika denna ekonomiska dubbelbeskattning, utan den medlemsstat inom vars territorium moderbolaget är hemmahörande.
In accordance with Article 4 of Directive 90/435, the Member State in which the parent company is resident must either exempt from tax profits received by it from a subsidiary resident in another Member State or authorise the parent company to deduct from the amount of tax payable that fraction of the corporation tax paid by the subsidiary which relates to those profits.
Enligt artikel 4 i direktiv 90/435 ska nämligen den medlemsstat där moderbolaget är hemmahörande antingen undanta vinst, som det tagit emot från ett i en annan medlemsstat hemmahörande dotterbolag, från skatt eller medge moderbolaget rätt att från den skatt det har att betala avräkna den på vinsten belöpande inkomstskatt för juridiska personer som har erlagts av dotterbolaget.
Consequently, in both hypotheses, the Member State in which the parent company is resident is required to accord fiscal treatment which is designed to achieve the same result as the tax credit granted by the Member State in which the subsidiary is resident to parent companies established there, with the effect that economic double taxation of profits distributed in the form of dividends is also avoided.
Under dessa två antaganden är följaktligen den medlemsstat där moderbolaget är hemmahörande skyldig att tillämpa en skattemässig behandling med vilken samma ändamål eftersträvas som med den skattegottgörelse som dotterbolagets hemviststat har beviljat där hemmahörande moderbolag, så att även den ekonomiska dubbelbeskattningen av vinst som betalats ut i form av utdelning undviks.
Thus, just as the resident parent company of a resident subsidiary is granted a tax credit by its Member State of residence, acting also in its capacity as the Member State in which the subsidiary is resident, the nonresident parent company of a resident subsidiary is protected against the risk of economic double taxation of profits distributed in the form of dividends, but by the Member State in which it is resident.
På samma sätt som ett i landet hemmahörande moderbolag till ett i landet hemmahörande dotterbolag medges skattegottgörelse av den stat där det är hemmahörande, vilken även agerar i egenskap av hemviststat för dotterbolaget, skyddas även det i landet ej hemmahörande moderbolaget till ett i landet hemmahörande dotterbolag från risken för en ekonomisk dubbelbeskattning av vinst som betalas ut i form av utdelning, men då av den medlemsstat där det bolaget är hemmahörande.
Consequently, the taxation of distributed profits, such as those covered by EK 02 in the circumstances of the main proceedings, is, in any event, compensated for by the Member State in which the parent company is resident.
Liksom vinst som under de omständigheter som är i fråga i målet vid den nationella domstolen omfattas av EK 02, kompenseras alltså beskattningen av utdelad vinst i vilket fall som helst av den medlemsstat där moderbolaget är hemmahörande.
It follows that, for the purposes of the application of the legislation at issue in the main proceedings, the situation of the resident subsidiary of a resident parent company is no different from that of the resident subsidiary of a nonresident parent company, with the result that no discrimination exists in that regard against the resident subsidiary.
Av detta följer att situationen för det i landet hemmahörande dotterbolaget till ett i landet hemmahörande moderbolag inte skiljer sig från situationen för det i landet hemmahörande dotterbolaget till ett i landet ej hemmahörande moderbolag när det gäller tillämpningen av den lagstiftning som är i fråga i målet vid den nationella domstolen.
It follows from the foregoing that the answer to the second question must therefore be that Article 52 of the Treaty (now, after amendment, Article 43 EC) must be interpreted as not precluding the application of a national measure, such as Paragraph 28(4) of the KStG 1996, under which the taxation of profits distributed by a subsidiary resident in a Member State to its parent company is subject to the same corrective mechanism regardless of whether the parent company is resident in the same Member State or in another Member State even though — unlike a resident parent company — a nonresident parent company is not granted a tax credit by the Member State in which the subsidiary is resident.
Mot bakgrund av det ovan anförda ska den andra frågan besvaras på följande sätt. Artikel 52 i fördraget ska tolkas så, att den inte utgör hinder för en tillämpning av en sådan nationell bestämmelse som 28 § punkt 4 KStG 1996, enligt vilken beskattningen av den utdelning som ett dotterbolag hemmahörande i en medlemsstat lämnar till sitt moderbolag är föremål för en och samma korrigeringsmekanism, oavsett om moderbolaget är hemmahörande i den medlemsstaten eller i en annan medlemsstat, medan ett i landet ej hemmahörande moderbolag, i motsats till ett i landet hemmahörande moderbolag, inte medges någon skattegottgörelse av den medlemsstat där dess dotterbolag är hemmahörande.
Joined Cases C-329/06 and C-343/06
Förenade målen C-329/06 och C-343/06
(Directive 91/439/EEC — Mutual recognition of driving licences — Withdrawal of a licence in one Member State for use of narcotic drugs or alcohol — New licence issued in another Member State — Refusal to recognise right to drive in the first Member State — Residence not in accordance with Directive 91/439/EEC)
”Direktiv 91/439/EEG — Ömsesidigt erkännande av körkort — Indragning av körkort i en medlemsstat på grund av narkotika- eller alkoholmissbruk — Nytt körkort som har utfärdats i en annan medlemsstat — Beslut att inte erkänna förarbehörigheten i den första medlemsstaten — Bosättning som inte överensstämmer med direktiv 91/439/EEG”
(Council Directive 91/439, as amended by Regulation No 1882/2003, Arts 1(2), 7(1) and 8(2) and (4))
(Rådets direktiv 91/439, i dess lydelse enligt förordning nr 1882/2003, artiklarna 1.2, 7.1, 8.2 och 8.4)
SUMMARY — JOINED CASES C-329/06 AND C-343/06
SAMMANFATTNING — FÖRENADE MÅLEN C-329/06 OCH C-343/06
(Council Directive 91/439, as amended by Regulation No 1882/2003, Arts 1(2) and 8(2) and (4))
(Rådets direktiv 91/439, i dess lydelse enligt förordning nr 1882/2003, artiklarna 1.2, 8.2 och 8. 4)
normally resident in the territory of the Member State of issue.
staten, vid utfärdandet av det nya körkortet inte hade permanent bosättning i den utfärdande medlemsstaten.
(see para. 73, operative part 1)
(se punkt 73 och punkt 1 i domslutet)
On a proper construction of Articles 1(2), 7(1) and 8(2) and (4) of Directive 91/439 on driving licences, as amended by Regulation No 1882/2003, it is contrary to those provisions for a Member State to refuse to recognise in its territory the right to drive stemming from a driving licence subsequently issued by another Member State beyond any period in which the person concerned is forbidden to apply for a new licence and, therefore, to recognise the validity of that licence, so long as the licence-holder has not satisfied the necessary conditions in that first Member State for the issue of a new licence following the withdrawal of a previous licence, including the examination of fitness to drive certifying that the grounds justifying the withdrawal are no longer in existence.
Artiklarna 1.2, 7.1, 8.2 och 8.4 i direktiv 91/439 om körkort, i dess lydelse enligt förordning nr 1882/2003, ska tolkas så, att de utgör hinder för en medlemsstat att inom sitt territorium vägra erkänna den behörighet att framföra motordrivna fordon som följer med ett körkort som har utfärdats av en annan medlemsstat vid en senare tidpunkt då ingen spärrtid förelåg, och därmed giltigheten av nämnda körkort, till dess att innehavaren av detsamma har uppfyllt villkoren i den förstnämnda medlemsstaten för utfärdande av ett nytt körkort efter indragning av ett tidigare körkort, däribland att vederbörande har genomgått en prövning av sin lämplighet och att det därvid har kunnat fastställas att grunderna för indragningen inte längre föreligger.
It is contrary to Articles 1(2) and 8(2) and (4) of Directive 91/439 on driving licences, as amended by Regulation No 1882/2003, for a Member State bound, in accordance with that directive, to recognise the right to drive stemming from a driving licence issued by another Member State, to suspend that right temporarily while the latter Member State investigates the procedure followed in the issuing of that licence.
Artiklarna 1.2, 8.2 och 8.4 i direk- tiv 91/439 om körkort, i dess lydelse enligt förordning nr 1882/2003, utgör hinder för en medlemsstat, som enligt detta direktiv är skyldig att erkänna den behörighet att framföra motordrivna fordon som följer med ett körkort som har utfärdats av en annan medlemsstat, att tillfälligt återkalla nämnda behörighet medan den andra medlemsstaten kontrollerar omständigheterna vid utfärdandet av körkortet.
In contrast, in that same context, it is not contrary to those provisions for a Member State to decide to suspend that right if it is clear from entries in that licence or from other incontestable information supplied by that other Member State that the condition of residence imposed in Art- icle 7(1)(b) of that directive was not satisfied at the moment when that licence was issued.
Nämnda bestämmelser utgör emellertid inte, under samma omständigheter, hinder för en medlemsstat att återkalla nämnda behörighet, om det följer av uppgifter på körkortet eller andra obestridliga uppgifter som härrör från den andra medlemsstaten att kravet på bosättning i artikel 7.1 b i direktiv 91/439 inte har iakttagits vid utfärdandet av körkortet.
In the same circumstances, it is not contrary to those provisions for a Member State to refuse to recognise in its territory the right to drive stemming from a driving licence subsequently issued by another Member State, if it is established, on the basis of entries appearing in the driving licence itself or of other incontestable information supplied by the Member State of issue, that when that licence was issued its holder, who had been the object, in the territory of the first Member State, of a measure withdrawing an earlier licence, was not
Under samma omständigheter utgör nämnda bestämmelser inte hinder för en medlemsstat att, inom sitt territorium, vägra erkänna den behörighet att framföra motordrivna fordon som följer med ett körkort som har utfärdats av en annan medlemsstat vid ett senare tillfälle, när det på grundval av uppgifter på körkortet eller andra obestridliga uppgifter som härrör från den utfärdande medlemsstaten är klarlagt att innehavaren av körkortet, vilken fått ett tidigare körkort indraget i den förstnämnda medlems-
(see para. 86, operative part 2)
(se punkt 86 och punkt 2 i domslutet)
WIEDEMANN AND FUNK
WIEDEMANN OCH FUNK
OPINION OF ADVOCATE GENERAL
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKATYVES BOT föredraget den 14 februari 2008 1
In this Opinion, I shall recommend that the Court should hold that, where a person has had his driving licence withdrawn in one Member State on the ground that he was driving under the influence of alcohol or drugs and where, in view of the level of danger he presents, the issue of a new driving licence has been made conditional upon his passing a medical/psychological test, that Member State is entitled, pursuant to Articles 1(2) and 8(2) and (4) of Directive 91/439, to refuse to recognise the validity of a driving licence issued by another Member State if no test of a level comparable to that required in the first State has been carried out in the Member State of issue.
Domstolen skall i de fem målen besvara frågan huruvida en medlemsstat får vägra att erkänna giltigheten av ett körkort som utfärdats av en annan medlemsstat, om innehavaren av körkortet har fått detta indraget inom den förstnämnda medlemsstatens territorium och ålagts att klara ett medicinsktpsykologiskt test för att erhålla ett nytt körkort.
In these five cases, the Court is asked whether a Member State may refuse to recognise the validity of a driving licence issued by another Member State, where the holder of that licence has been the object, in the first Member State, of a measure withdrawing the licence and imposing a requirement to pass a medical/psychological test in order to obtain a new driving licence.
Det är fråga om att definiera räckvidden av medlemsstaternas skyldigheter enligt rådets direktiv 91/439/EEG 2, särskilt enligt artiklarna 7.1 a och b samt 8.2 och 8.4 i detta direktiv.
I also propose that the Court should declare that, where the holder of a driving licence behaves in a potentially dangerous manner, particularly in the light of the reasons which led to the withdrawal of the first driving licence, the Member State which carried out the inquiries is entitled to take provisional measures, such as the suspension of that licence, while the issuing Member State examines the conditions for obtaining that licence.
Jag föreslår även att domstolen skall slå fast att om körkortsinnehavaren uppvisar ett potentiellt farligt beteende, bland annat mot bakgrund av de skäl som lett till att det första körkortet drogs in, har den medlemsstat som utfört kontrollen möjlighet att vidta tillfälliga åtgärder, som exempelvis att återkalla detta körkort under utfärdarstatens undersökning av villkoren för att nämnda körkort skall kunna erhållas.
Answering that question involves defining the scope of the obligations to which Member States are subject pursuant to Council Direct ive 91/439/EEC, 2and in particular by virtue of Articles 7(1)(a) and (b) and 8(2) and (4) of that directive.
I detta förslag till avgörande föreslår jag att domstolen skall slå fast att när en person har fått sitt körkort indraget i en medlemsstat,