natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By application lodged at the Court Registry on 23 October 2001, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by applying to drinks produced and marketed in other Member States a rule prohibiting the marketing in Italy of energy drinks containing caffeine in excess of a certain limit, without showing that that limit is necessary and proportionate for the protection of public health, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 28 EC and 30 EC.
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 23 oktober 2001 väckt talan om fastställelse av att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 28 EG och 30 EG, genom att beträffande drycker som tillverkas och säljs i andra medlemsstater tillämpa regler som förbjuder försäljning i Italien av energidrycker vars koffeinhalt överstiger en viss gräns, utan att ha visat varför en sådan gräns är nödvändig och proportionerlig med hänsyn till skyddet för folkhälsan.
The Consiglio Superiore della Sanità (the Italian Board of Health; the 'CSS') opinion of 13 December 1995 initially relied on by the Italian authorities tojustify the prohibition on the marketing of such drinks is no longer valid, since the CSS later found that, according to current levels of knowledge, those drinks raised no public health concerns.
Consiglio superiore della Sanitas (den högsta italienska förvaltningsmyndigheten med ansvar för hälsa, nedan kallad CSS) yttrande av den 13 december 1995, med stöd av vilket de italienska myndigheterna till en början motiverade förbudet mot att sälja dessa drycker, har nämligen förfallit, eftersom CSS därefter konstaterat att dryckerna enligt aktuella vetenskapliga rön inte föranledde någon anledning till oro för folkhälsan
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 27 February 2003.
Generaladvokaten J. Mischo har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför tredje avdelningen den 27 februari 2003.
Case C-329/00 Kingdom of Spain ν Commission of the European Communities Agriculture
Mål C-329/00 Konungariket Spanien mot Europeiska gemenskapernas kommission Jordbruk
(EAGGF — Clearing of accounts —1996 and 1997 financial years — Compensation for banana producers) (Fifth Chamber)
"EUGFJ — Avslut av räkenskaper — Räkenskapsåren 1996 och 1997 — Utjämningsstöd till bananproducenter" (femte avdelningen)
Preliminary ruling (Directive 75/442/EEC, as amended by Directive 91/156/EEC and Decision 96/350/EC — Directive 94/62/EC — Concept of waste — Concept of recycling —Processing of metal packaging waste) (Fifth Chamber)
Förhandsavgörande "Direktiv 75/442/EEG, ändrat genom direktiv 91/156/EEG och genom beslut 96/350/EG -Direktiv 94/62/EG — Begreppet avfall—Begreppet materialutnyttjande — Behandling av avfall från metallförpackningaf" (femte avdelningen)
By order of 9 November 2000 the High Court of Justice of England and Wales, Queen's Bench Division (Administrative Court), referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975, and of European Parliament and Council Directive 94/62/EC of 20 December 1994.
High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Förenade kungariket) har, genom beslut av den 9 november 2000 ställt två frågor om tolkningen av rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975, samt av Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994.
Mayer Parry is a company which specialises in the treatment of scrap metal so as to render it suitable for use by steelmakers for the purpose of producing steel.
Mayer Parry är ett bolag som specialiserat sig på behandling av metallavfall i syfte att göra det användbart för stålverk vid ståltillverkning.
Mayer Parry obtains scrap metal, which includes packaging waste, from industrial and other sources.
Mayer Parry skaffar metallavfall, bland annat förpackningsavfall av vanligtvis industriellt ursprung.
The scrap metal has commercial value and Mayer Parry generally has to pay to obtain it.
Metallavfall har ett ekonomiskt värde och Mayer Parry måste i allmänhet betala för det.
Mayer Parry collects, inspects, tests for radiation, sorts, cleans, cuts, separates and shreds (fragmentises) the scrap metal.
Mayer Parry omvandlar genom processen järnhaltigt metallavfall till ett ämne som motsvarar vad som föreskrivs i grad 3 B (nedan kallat grad 3 B-ämne).
Through this process, Mayer Parry transforms ferrous scrap metal into material which meets the specifications of Grade 3B ('Grade 3B material').
Bolaget säljer detta ämne till stålverk som använder det vid tillverkningen av block, tunnplåt eller tråd av stål.
In November 1998, Mayer Parry applied to the Environment Agency for accreditation as a reprocessor entitled to issue Packaging Waste Recovery Notes ('PRNs') under the voluntary scheme established by the Environment Agency and the Scottish Environment Protection Agency, as set out in the Orange Book.
I november 1998 ansökte Mayer Parry hos Environment Agency (nedan kallad EA) om auktorisation som upparbetningsanläggning med rätt att utfärda "Packaging Recovery Notes" (intyg om återvinning av förpackningsavfall, nedan kallade PRN) inom ramen för det frivilliga system som EA och Scottish Environment Protection Agency (nedan kallad SEPA) inrättat i enlighet med Orange book
The Agency refused the application by decision of 15 November 1999.
EA avslog ansökan genom beslut av den 15 november 1999. Mayer Parry inledde då en Judicial Review (legalitetskontrol!) vid High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), med yrkande om att beslutet skulle upphävas och att High Court of Justice skulle fastställa att verksamheten innebär återvinning och materialutnyttjande såsom dessa definieras i direktiv 94/62.
Corns (UK) Ltd ('Corns') and Allied Steel and Wire Ltd ('ASW') have intervened in the High Court proceedings.
Coras (UK) Ltd (nedan kallat Corus) och Allied Steel and Wire Ltd (nedan kallat ASW) intervenerade i förfarandet inför nämnda domstol.
Since the High Court of Justice of England and Wales, Queen's Bench Division (Administrative Court), considered that the case before it necessitated interpretation of the Community mies, it decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), ansåg att målet krävde tolkning av gemenskapsrättsliga bestämmelser och beslutade att vilandeförklara målet och ställa tolkningsfrågor till domstolen.
The main proceedings are concerned with the question whether Mayer Parry, in producing Grade 3B material, carries out a recycling operation enabling it to be accredited as a reprocessor and, therefore, to issue PRNs.
Tvisten i målet vid den nationella domstolen avser frågan huruvida Mayer Parry, vid tillverkningen av grad 3 B-ämnet genomför materialutnyttjande som gör det möjligt för bolaget att auktoriseras som upparbetningsanläggning och följaktligen att utfärda PRN.
- Question 2
— Den andra frågan
By its second question, the national court essentially seeks to ascertain whether 'recycling' within the meaning of Article 3(7) of Directive 94/62 is to be interpreted as including the reprocessing of metal packaging waste when it has been transformed into a secondary raw material, such as Grade 3B material, or only when it has been used to produce ingots, sheets or coils of steel.
Den nationella domstolen önskar med sin andra fråga få klarhet i huruvida begreppet materialutnyttjande i den mening som avses i artikel 3.7 i direktiv 94/62 skall tolkas så, att detta inbegriper upparbetning av avfall från metallförpackningar när dessa omvandlats till en sekundär råvara, som till exempel grad 3 Bämnet, eller endast när avfallet använts för tillverkning av block, tunnplåt eller tråd av stål.
The definition of recycling in Article 3(7) of Directive 94/62 sets out the elements which make up such an operation, namely the reprocessing of waste materials, in a production process, and for the original purpose or for other purposes excluding energy recovery.
I den definition av materialutnyttjande som återfinns i artikel 3.7 i direktiv 94/62 nämns de omständigheter som utgör en sådan åtgärd, det vill säga upparbetning i en produktionsprocess av avfallsmaterialet till dettas ursprungliga ändamål eller till andra ändamål, men undantaget energiutvinning.
In accordance with that definition, the recycling process has at its base waste material which must be reprocessed.
Enligt denna definition utgörs grunden för materialutnyttjandeprocessen av avfall som skall upparbetas.
According to the definition of recycling, the packaging waste must undergo 'reprocessing in a production process'.
Enligt definitionen av materialutnyttjande skall förpackningsavfallet genomgå upparbetning i en produktionsprocess.
Such a process requires the packaging waste to be worked in order to produce new material or to make a new product.
En sådan process medför att förpackningsavfallet skall hanteras för att framställa ett nytt material eller tillverka en ny produkt.
Also, the waste may be regarded as recycled only if it has been reprocessed so as to obtain new material or a new product 'for the original purpose'.
Avfall kan dessutom endast anses materialutnyttjat om det upparbetats till sitt ursprungliga ändamål för att uppnå ett nytt material eller en ny produkt.
The definition of recycling states in addition that the waste may be reprocessed in a production process for the original purpose 'or for other purposes'.
I definitionen av materialutnyttjande preciseras även att avfallet kan upparbetas i en produktionsprocess till dess ursprungliga ändamål eller till andra ändamål.
The concept of waste having thus been clarified, it is necessary, secondly, to consider whether Grade 3B material, such as that produced by Mayer Parry in the main proceedings, may be regarded as falling within that concept.
När nu begreppet materialutnyttjande klargjorts skall domstolen pröva om grad 3 Bämnet, vilket i målet vid den nationella domstolen produceras av Mayer Parry, skall anses omfattas av detta begrepp.
It is common ground between the parties to the main proceedings that the materials or objects forming the starting point for Mayer Parry's production of Grade 3B material are packaging waste.
Det är ostridigt mellan parterna i målet vid den nationella domstolen att material eller föremål som ligger till grund för Mayer Parrys tillverkning av grad 3 B-ämnet utgörs av förpackningsmaterial.
Grade 3B material cannot be used directly for the manufacture of new metal packaging.
Grad 3 B-ämnet kan således inte användas direkt för tillverkning av nya metallförpackningar.
It follows that Grade 3B material such as that produced by Mayer Parry cannot be regarded as recycled packaging waste.
Härav följer att detta ämne, såsom Mayer Parry framställer det, inte kan anses utgöra förpackningsavfall som varit föremål för materialutnyttjande.
It accordingly remains to consider whether the use of Grade 3B material in the production of ingots, sheets or coils of steel, in circumstances such as those of the main proceedings, may be regarded as a packaging-waste recycling operation.
Det återstår då att pröva om användning av grad 3 B-ämnet vid tillverkning av block, tunnplåt eller tråd av stål under omständigheterna i målet vid den nationella domstolen kan anses som en åtgärd för materialutnyttjande av förpackningsavfall.
That is in fact the case, since the production process in question results in the manufacture of new products, namely ingots, sheets or coils of steel, which possess characteristics comparable to those of the material of which the metal packaging waste incorporated in the Grade 3B material was initially composed and which may be used for a purpose
Så är fallet, eftersom produktionsprocessen i fråga resulterar i tillverkning av nya produkter, det vill säga block, tunnplåt eller tråd av stål vars egenskaper liknar egenskaperna för det material som det metallförpackningsavfall som utgör en del av grad 3 B-ämnet ursprungligen bestod av och som kan användas på samma sätt som det material avfallet härrör från, det vill säga metallförpackningar, eller för annat ändamål.
By its first question, the national court essentially seeks to ascertain whether the answer to the second question would be different if the concepts of 'recycling' and 'waste' referred to by Directive 75/442 were taken into account.
Med den första frågan önskar den nationella domstolen få klarhet i om svaret på den andra frågan skulle vara annorlunda om begreppen återanvändning och avfall som direktiv 75/442 hänvisar till skulle beaktas.
'Packaging waste' is defined in Article 3(2) of Directive 94/62 as any packaging or packaging material covered by the definition of the term 'waste' in Directive 75/442.
Det skall härvid erinras om att begreppet förpackningsavfall definieras i artikel 3.2 i direktiv 94/62 som varje förpackning och allt förpackningsmaterial som omfattas av definitionen av avfall i direktiv 75/442.
'Packaging waste' within the meaning of Directive 94/62 must therefore be regarded as 'waste' within the meaning of Directive 75/442.
Förpackningsavfall i den mening som avses i direktiv 94/62 skall därför anses som avfall i den mening som avses i direktiv 75/442.
Furthermore, recycling is not defined in Directive 75/442.
Begreppet materialutnyttjande är för övrigt inte definierat i direktiv 75/442.
Should that term, as envisaged by Directive 75/442, not have the same meaning as the term appearing in Directive 94/62, only the latter term would be applicable to packaging waste.
För det fall att begreppet, såsom det avses i direktiv 75/442, inte har samma innehåll som det som återfinns i direktiv 94/62 är endast det senare begreppet tillämpligt på förpackningsavfall.
That interpretation would be no different if the concepts of "recycling" and "waste" referred to by Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste were taken into account. '
Denna tolkning skulle inte vara annorlunda om begreppen återanvändning (ecycling) och avfall som rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall hänvisar till skulle beaktas."
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 4 July 2002.
Generaladvokaten S. Alber har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 4 juli 2002.
'Packaging waste made of steel has not already been recycled within the meaning of Article 3(7) of European Parliament and Council Directive 94/62/EC of 20 December 1994 on packaging and packaging waste when it has been rendered suitable for use as a feedstock but has been recycled only when it has been used by a steelmaker so as to produce ingots, sheets or coils of steel.'
Förpackningsavfall av stål har inte blivit föremål för materialutnyttjande i den mening som avses i artikel 3.7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall när det har förvandlats till råvara, utan detta sker först när ståltillverkarna har använt det för att framställa block, tunnplåt och tråd av stål.
Preliminary ruling (Directive 93/16/EEC —Free movement of doctors and mutual recognition of their diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications —Article 23(2) —Conditions of training required —Length of training —Inclusion of periods of training received in a third country — Article 9(5) —Certificate stating that the diploma was awarded following training complying with the requisite conditions —Re-examination of the conditions of training by the host Member State for the purposes of recognising the diploma) (Fifth Chamber)
Förhandsavgörande "Direktiv 931 161 EEG — Läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkännande av deras utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis — Artikel 23.2 — Utbildningsvillkor — Utbildningens längd — Beaktande av utbildningsperioder som fullgjorts i ett tredje land — Artikel 9.5 — Intyg om att utbildningsbeviset avser en utbildning som uppfyller villkoren — Omprövning av utbildningsvillkor som görs av värdmedlemsstaten i syfte att erkänna utbildningsbeviset" (femte avdelningen)
By decision of 29 January 2001 the Conseil d'État (Council of State) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 9(5) and Article 23(2) of Council Directive 93/16/EEC of 5 April 1993.
Conseil d'Etat har, genom beslut av den 29 januari 2001 ställt en fråga om tolkningen av artiklarna 9.5 och 23.2 i rådets direktiv 93/16/EEG av den 5 april 1993.
Mrs Tennah-Durez, who is of Algerian nationality, obtained a diploma of doctor in medicine from the Algiers faculty of medicine in 1989.
Malika Tennah-Durez, algerisk medborgare, erhöll år 1989 utbildningsbevis i medicin vid medicinska fakulteten i Alger.
Having acquired Belgian nationality, she resumed her medical studies at the University of Ghent in Belgium.
Efter att ha blivit belgisk medborgare återupptog hon sina medicinstudier vid universitetet i Gent i Belgien.
The University of Ghent recognised her six years of training at the Algiers faculty of medicine and consequently authorised her to enrol for the seventh and final year of medicine, on completion of which she was awarded the basic medical qualification, the degree of 'arts' ('the Belgian arts diploma') on 28 September 1995.
Universitetet i Gent erkände hennes sexåriga utbildning vid medicinska fakulteten i Alger och tillät henne följaktligen att skriva in sig på det sjunde och sista året på den medicinska utbildningen. I slutet av nämnda år, den 28 september 1995, tilldelades hon ett grundläggande utbildningsbevis i medicin med benämningen grade académique 'arts' (nedan kallat det belgiska utbildningsbeviset i medicin).
Mrs Tennah-Durez also enrolled for specific training as a general medical practitioner, namely an eighth and ninth year of medicine at Ghent University, on completion of which she was awarded the medical qualification known as the degree of 'huisarts' ('the Belgian huisarts diploma') on 29 September 1997.
Malika Tennah-Durez gick även en särskild utbildning i allmänmedicin, nämligen det åttonde och det nionde året på den medicinska utbildningen vid universitetet i Gent, varefter hon erhöll ett utbildningsbevis med benämningen grade académique 'huisarts' (nedan kallat det belgiska utbildningsbeviset i allmänmedicin) den 29 september 1997.
She was authorised to practise as a general medical practitioner by Belgian ministerial order of 10 February 1998.
Hon tilldelades behörighetsbevis för allmänpraktiserande läkare den 10 februari 1998 genom belgiskt ministerbeslut.
Since she wished to settle in France, Mrs Tennah-Durez applied to the Conseil départemental de l'ordre des médecins du Nord (Northern District Council of the Medical Association; 'the Conseil départemental') to be entered on the register of the Ordre des médecins in France and submitted her Belgian arts and huisarts diplomas.
Malika Tennah-Durez ville bosätta sig i Frankrike och inlämnade en begäran om inskrivning i det franska läkarsamfundet till Conseil départemental de l'ordre des médecins du Nord (läkarsamfundets lokala råd för departementet Nord, nedan kallat Conseil départemental) och inkom med sina belgiska utbildningsbevis i medicin och allmänmedicin.
Taking the view that those qualifications did not correspond to those mentioned in Article 3, 5 or 7 of Directive 93/16, the Conseil national de l'ordre des médecins (National Council of the Medical Association; 'the Conseil national'), when consulted by the Conseil départemental, made inquiries at the Belgian Ministry for Social Affairs, Public Health and the Environment ('the Belgian Ministry').
Conseil national, dit Conseil départemental vände sig, ansåg att dessa behörighetsbevis inte motsvarade den benämning som, avseende Konungariket Belgien, fanns i artikel 3, 5 eller 7 i direktiv 93/16 och tillfrågade det belgiska ministeriet för sociala frågor, folkhälsa och miljö (nedan kallat det belgiska ministeriet).
The Belgian Ministry issued an initial certificate on 23 July 1998 stating that Mrs Tennah-Durez, '[who is] the holder of the Belgian diploma of doctor of medicine, surgery and obstetrics required by law issued on 28 September 1995 by the University of Ghent (UG) and [is] qualified to practise medicine in Belgium with effect from that date, has been recognised as an authorised general practitioner by Ministerial Order of 10 February 1998 following specific training in general medical practice of at least two years in accordance with Article 30 of Directive 93/16/EEC'.
Det belgiska ministeriet utfärdade den 23 juli 1998 ett första intyg, enligt vilket Malika Tennah-Durez är "innehavare av ett lagstadgat belgiskt examensbevis som doktor i medicin, kirurgi och obstetrik, som utfärdades den 28 september 1995 av universitetet i Gent (UG), och behörig att praktisera som läkare i
medical studies, which means that her medical training was not received mainly in Belgium or in another Member State of the European Union.'
Universitetet i Gent godkände den utbildning som hon erhållit i utlandet avseende sammanlagt 6 år av den fullständiga utbildning som pågår 7 år i Belgien.
In a third letter, dated 14 October 1998, the Belgian Ministry confirmed that 'the degree of "arte" (Doctor) awarded on 28/09/1995 ... is in fact the diploma currently awarded by Flemish universities in accordance with Article 3 of Directive 93/16/EEC'.
I en tredje skrivelse, daterad den 14 oktober 1998, bekräftade det belgiska ministeriet att grade académique de 'arts' (median), som utfärdades den 28 september 1995 ... är det utbildningsbevis som för närvarande utfärdas av de flamländska universiteten i enlighet med artikel 3 i direktiv 93/16/EEG ... .
Meanwhile, on the basis of the letter from the Belgian Ministry of 6 October 1998, the Conseil départemental removed Mrs Tennah-Durez from the register of the French Ordre des médecins.
Conseil départemental grundade sig på skrivelsen av den 6 oktober 1998 från det belgiska ministeriet och skrev den 8 oktober 1998 ut Malika Tennah-Durez ur det franska läkarsamfundet. Efter att Malika Tennah-Durez begärt omprövning ansåg Conseil régional de l'ordre des médecins du Nord-Pas-de-Calais (läkarsamfundets regionala råd för departementen Nord och Pas-de-Calais, nedan kallat Conseil régional) att Conseil départemental inte var behörigt att ändra sitt eget inskrivningsbeslut.
Furthermore, relying on a certificate from the Belgian Ministry of 26 October 1998 stating that Mrs Tennah-Durez had completed 'at least 5 600 hours (of theory and practice) of medical training, which exceeds the 5 500 hours referred to in Article 23(2) of Directive 93/16', the Conseil régional found that she was entitled to be entered on the register of the Ordre des médecins.
Dessutom ansåg Conseil régional, med stöd av ett intyg från det belgiska ministeriet av den 26 oktober 1998 om att Malika Tennah-Durez fullgjort "minst 5 600 timmar (teori och praktik) medicinsk utbildning, vilket är mer än de 5 500 timmar som avses i artikel 23.12 i direktiv 93/16", att Malika Tennah-Durez var behörig att vara inskriven i läkarsamfundet i Frankrike.
It therefore revoked the Conseil départementale decision and upheld her registration.
Conseil régional ändrade således det beslut som fattats av Conseil départemental och bekräftade inskrivningen av Malika Tennah-Durez.
The Conseil national appealed against the decision of the Conseil régional to the disciplinary section of the Conseil national, which again removed Mrs Tennah-Durez from the register of the Ordre des médecins.
Conseil national överklagade beslutet från Conseil régional vid disciplinnämnden vid Conseil national, som på nytt skrev ut Malika Tennah-Durez ur det franska läkarsamfundet.
She then appealed to the Conseil d'État, alleging misuse of powers.
Hon väckte då talan vid Conseil d'Etat för maktmissbruk.