natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Above all, as the Court of First Instance pointed out in essence in paragraph 1098 of the contested judgment, Articles 2 and 3 of Regulation No 2988/74, relating respectively to interruption and suspension of the limitation period in proceedings, have different aims.
Reglerna om avbrott i preskriptionstiden och tillfälligt upphävande av preskriptionstiden i fråga om verkställande av påföljder i artiklarna 5 och 6 i förordning nr 2988/74 är följaktligen inte tillämpliga redan vid antagandet av kommissionens slutliga beslut.
Article 2 deals with the consequences of the implementation of investigative measures and proceedings demonstrating efforts on the part of the Commission to take active steps against the undertakings concerned.
Så länge beslutet inte har trätt i kraft, regleras preskriptionstiden i fråga om förfaranden enligt konkurrensreglerna av bestämmelserna om sådana förfaranden i artiklarna 1—3 i samma förordning.
LVM and DSM complain that the Court of First Instance failed to respond in a reasoned manner to their argument that Article 6 of the ECHR is as such applicable to proceedings in competition matters, and that it restricted itself to referring to paragraph 56 of its judgment in Joined Cases T213/95 and T-18/96 SCK and FNK ν Commission [1997].
Artikel 3 skyddar däremot kommissionen mot preskriptionens verkningar i de fall den måste avvakta gemenskapsdomstolens avgörande i förfaranden som kommissionen inte har kontroll över, innan det står klart huruvida den angripna rättsakten är rättsstridig eller ej. Artikel 3 avser således de fall där institutionens passivitet inte är en följd av att några ansträngningar inte har gjorts.
Thus, they also complain that the Court of First Instance reclassified as a general principle of Community law the fundamental principle that decisions are to be adopted within a reasonable time but then failed to apply Article 6 of the ECHR.
Sådana fall föreligger både när talan väcks mot sådana åtgärder som avbryter preskriptionstiden som anges i artikel 2 i förordning nr 2988/74, mot vilka talan kan väckas, och när talan väcks mot ett beslut att påföra böter eller viten.
In its judgment in Case C-185/95 Ρ Baustahlgewebe ν Commission [1998], paragraphs 26 to 44, the Court of Justice, without stating the nature of the principle in detail, ruled that Article 6 of the ECHR is directly applicable and that, in that case, the length of the proceedings before the Court of First Instance was not justified.
Under dessa förhållanden omfattar såväl lydelsen i artikel 3 som artikelns syfte både talan som väcks mot de åtgärder som avses i artikel 2, mot vilka talan kan väckas, och talan som väcks mot kommissionens slutliga beslut.
Article 3, on the other hand, protects the Commission against the effect of the limitation period in situations in which it must await the decision of the Community judicature in proceedings beyond its control before knowing whether the contested act is or is not vitiated by
Följaktligen medför en talan som väcks mot det slutliga beslut varigenom sanktionsåtgärder vidtas att preskriptionstiden i fråga om förfaranden enligt konkurrensreglerna tillfälligt upphävs till dess gemenskapsdomstolen slutgiltigt tagit ställning till talan.
However, it should be stated that, in paragraph 120 of the contested judgment, the Court of First Instance rightly observed that, as it had already
I motsats till vad klagandena har hävdat framgår det inte av lydelsen i artiklarna 2 och 3 i förordning nr 2988/74 att "kommissionens beslut" som avses i artikel 3, vilket är föremål för prövning vid gemenskapsdomstolen vilket i sig medför att preskriptionstiden i fråga om förfaranden enligt konkurrensreglerna tillfälligt upphävs, endast kan utgöra en av de åtgärder som avbryter preskriptionstiden som avses i artikel 2, och att denna uppräkning skulle vara uttömmande. Det var korrekt av förstainstansrätten att påpeka att vissa av de
- ruled in paragraph 53 of the judgment in SCK and FNK, cited above:
a) De invändningar som avser artikel 6 i Europakonventionen i mål 222/84, Johnston, punkt 18, och domen i det ovannämnda målet Kremzow, punkt 14).
— it is therefore unnecessary to rule on the question whether Article 6(1) of the ECHR is, as such, applicable to administrative proceedings before the Commission relating to competition policy, the Court of First Instance responded implicitly but necessarily to the plea based on the direct applicability of Article 6 of the ECHR.
I artikel F.2 i Fördraget om Europeiska unionen (nu artikel 6.2 EU i ändrad lydelse) föreskrivs dessutom att "[ujnionen skall som allmänna principer för gemenskapsrätten respektera de grundläggande rättigheterna, såsom de garanteras i [Europakonventionen], och såsom de följer av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner".
in accordance with settled case-law, fundamental rights form an integral part of the general principles of Community law whose observance is ensured by the Community judicature (see, in particular, Opinion 2/94 of the Court of Justice [1996], paragraph 33, and Case C-299/95 Kremzow [1997], paragraph 14);
I punkt 121 i den överklagade domen angav förstainstansrätten därefter att det fanns anledning att ta ställning till om kommissionen hade underlåtit att följa den allmänna gemenskapsrättsliga principen om iakttagande av en rimlig tidsfrist vid antagandet av beslut efter det att de administrativa förfarandena på konkurrensområdet avslutats.
As to the substance, the Court of First Instance, referring to the wording of Article F.2 of the Treaty on European Union, correctly held that, in the Community legal system, the fundamental rights guaranteed by the ECHR are protected as general principles of Community law.
LVM och DSM har gjort gällande att förstainstansrätten inte motiverade sitt ställningstagande till deras argument att artikel 6 i Europakonventionen som sådan är tillämplig på förfaranden på konkurrensområdet, genom att den enbart hänvisade till punkt 56 i sin dom av den 22 oktober 1997 i de förenade målen T-213/95 och T-18/96, SCK och FNK mot kommissionen.
for that purpose, the Court of Justice and the Court of First Instance draw inspiration from the constitutional traditions common to the Member States and the guidelines supplied by international treaties and conventions on the protection of human rights on which the Member States have collaborated or to which they are signatories;
I domen av den 17 december 1998 i mål C-185/95 P, Baustahlgewebe mot kommissionen (punkterna 26—44), fastslog emellertid domstolen, utan att närmare ange vilken karaktär principen om en rimlig tidsfrist har, att artikel 6 i Europakonventionen är direkt tillämplig, och i det mål som var för prövning ansåg domstolen att tidsåtgången under förfarandet vid förstainstansrätten inte var berättigad.
— the ECHR has special significance in that respect (Case 222/84 Johnston [1986], paragraph 18, and Kremzow, cited above, paragraph 14);
Domstolen konstaterar i det avseendet att förstainstansrätten, i punkt 120 i den överklagade domen, korrekt erinrade om följande, vilket den tidigare hade fastslagit i punkt 53 i domen i de ovannämnda förenade målen SCK och FNK mot kommissionen:
Contrary to the appellants' assertion, it did not disregard the judgment in Baustahlgewebe, cited above, in paragraphs 20 and 21 of which the Court of Justice, having referred to the content of Article 6(1) of the ECHR, described as a general principle of Community law the right of all persons to a fair hearing and, in particular, the right to a hearing within a reasonable period of time.
Förstainstansrätten tog således underförstått, men med nödvändighet, ställning till den grund som avsåg den direkta tillämpligheten av artikel 6 i Europakonventionen, genom att i det avseendet hänvisa till punkt 56 i sin dom i de ovannämnda förenade målen SCK och FNK mot kommissionen, där följande hade fastslagits:
(b) The complaints relating to the penalty for infringement of the principle that decisions are to be adopted within a reasonable time furthermore, Article F.2 of the Treaty on European Union (now, after amendment, Article 6(2) EU) provides that '[t]he Union shall respect fundamental rights, as guaranteed by the [ECHR] and as they result from the constitutional traditions common to the Member States, as general principles of Community law".
Det utgör en allmän gemenskapsrättslig princip att kommissionen skall iaktta en rimlig tidsfrist vid antagandet av beslut efter det att de administrativa förfarandena inom området för konkurrenspolitiken avslutats.
In that respect, it should be pointed out that the question of the penalty for infringement of the reasonable period principle, already dealt with in Baustahlgewebe with respect to judicial proceedings, is relevant only where such an infringement has been established.
Enligt fast rättspraxis utgör de grundläggande rättigheterna en integrerad del av de allmänna rättsprinciper vilkas iakttagande domstolen skall säkerställa (se bland annat yttrande 2/94 av den 28 mars 1996, punkt 33, och dom av den 29 maj 1997 i mål C-299/95, Kremzow, punkt 14).
In stating the reasons as set out in paragraph 122 of the contested judgment, the Court of First Instance first took a preliminary view on that question before examining whether, in the present case, there had been an infringement of the reasonable period principle.
Det är därför inte nödvändigt att ta ställning till huruvida artikel 6.1 i Europakonventionen som sådan är tillämplig på administrativa förfaranden vid kommissionen inom området för konkurrenspolitiken.
Since it came to the conclusion that that principle had not been infringed, the findings in question do not form the necessary basis for the operative part of the judgment.
I detta hänseende har domstolen och förstainstansrätten tagit intryck av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner samt av den vägledning som ges i de internationella avtal som rör skyddet för de mänskliga rättigheterna och som medlemsstaterna har medverkat i eller anslutit sig till.
It is therefore necessary to assess the arguments submitted by the appellants in the context of the
I detta avseende är Europakonventionen av särskild betydelse (dom av den 15 maj 1986
In referring in that connection to paragraph 56 of its judgment in SCK and FNK, in which it held that: — it is a general principle of Community law that the Commission must act within a reasonable time in adopting decisions following administrative proceedings relating to competition policy;
I sak fastslog förstainstansrätten korrekt, med hänvisning till lydelsen i artikel F.2 i Fördraget om Europeiska unionen, att de grundläggande rättigheter som garanteras i Europakonventionen skyddas i gemenskapens rättsordning som allmänna gemenskapsrättsliga principer.
present complaints only if, contrary to the contested judgment, it must be held that there was actually an infringement of the reasonable period principle.
när de berörda företagen erhöll meddelandet om anmärkningar och ledde till antagandet av det andra PVC-beslutet, utan beaktande av den period då gemenskapsdomstolarna prövade lagenligheten av det första PVC-beslutet och giltigheten av förstainstansrättens dom av den 27 februari 1992, vilken avkunnades till följd av att talan väcktes mot sistnämnda beslut.
The second stage covers the period from notification of the statement of objections to adoption of the final decision.
I motsats till vad klagandena har gjort gällande underlät inte förstainstansrätten att beakta domen i det ovannämnda målet Baustahlgewebe mot kommissionen.
It must enable the Commission to reach a final decision on the alleged infringement.
I punkterna 20 och 21 i den domen fastslog domstolen, efter att ha hänvisat till innehållet i artikel 6.1 i Europakonventionen, att rätten för envar till en rättvis rättegång, och, särskilt rätten till rättegång inom skälig tid, utgör en allmän gemenskapsrättslig princip.
(c) The complaints relating to observance of the principle that action must be taken within a reasonable period
Domstolen påpekar i det avseendet att det administrativa förfarandet kan föranleda en prövning av två perioder i följd, i motsats till vad klagandena har gjort gällande.
— Failure to consider the duration of the administrative procedure in the light of all the criteria for assessing what constitutes a reasonable period
b) De invändningar som avser sanktionsåtgärder på grund av åsidosättande av principen om en rimlig tidsfrist
(i) Complaints regarding the administrative procedure conducted by the Commission
Domstolen vill i det avseendet påpeka att frågan om sanktionsåtgärder på grund av åsidosättande av principen om en rimlig tidsfrist, vilken redan har behandlats i domen i det ovannämnda målet Baustahlgewebe mot kommissionen vad gäller ett domstolsförfarande, endast är aktuell om det har styrkts att ett sådant åsidosättande har skett.
- Division of the administrative procedure into two stages
Denna period skall göra det möjligt för kommissionen att efter undersökningarna ta ställning till det fortsatta förfarandet.
In that regard, it should be borne in mind that the reasonableness of a period is to be appraised in the light of the circumstances specific to each case and, in particular, the importance of the case for the person concerned, its complexity and the conduct of the applicant and of the competent authorities.
Av de skäl som angavs i punkt 122 i den överklagade domen tog förstainstansrätten preliminärt ställning till denna fråga, innan den prövade huruvida principen om en rimlig tidsfrist hade åsidosatts i detta fall. Eftersom förstainstansrätten kom fram till att principen inte hade åsidosatts, utgör skälen i fråga inte nödvändigt stöd för domslutet.
LVM, DSM and Degussa complain that the Court of First Instance divided the administrative procedure into two stages: one beginning with the investigations carried out in the PVC sector in November 1983 and based on Article 14 of Regulation No 17, the other beginning on the date of receipt by the undertakings concerned of the statement of objections and leading to the adoption of the PVC II decision, excluding the period covered by the examination by the Community judicature of the legality of the PVC I decision and of the validity of the Court of First Instance's judgment of 27 February 1992 delivered as a result of actions brought against the PVC I decision.
Följaktligen skall de argument som klagandena har åberopat i samband med de aktuella invändningarna endast prövas för det fall det, i motsats till vad som konstaterades i den överklagade domen, skall anses att principen om en rimlig tidsfrist faktiskt har åsidosatts.
— Infringement of the principle that decisions are to be adopted within a reasonable time on account of the duration of the administrative procedure
Underlåtenhet att undersöka tidsåtgången för det administrativa förfarandet med beaktande av samtliga kriterier för bedömningen av en rimlig tidsfrist c) De invändningar som avser iakttagandet av principen om en rimlig tidsfrist i) Invändningar som avser det administrativa förfarande som inleddes av kommissionen
In that connection, it should be observed that, contrary to what the appellants maintain, an administrative procedure may involve an examination in two successive stages.
- Uppdelningen av det administrativa förfarandet i två perioder
It should be observed in that respect that the reasonableness of a period cannot be assessed by reference to a precise maximum limit determined in an abstract manner but, rather, must be appraised in the light of the specific circumstances of each case.
Domstolen påpekar att frågan huruvida tidsfristen är rimlig skall bedömas med hänsyn till de särskilda omständigheterna i varje enskilt ärende och i synnerhet med hänsyn till tvistens betydelse för den berörde, ärendets komplexitet samt sökandens och de behöriga myndigheternas uppträdande.
In the present case, the Court of First Instance held that the first stage of the administrative procedure lasted four years and four months and the second 10 months.
Vid bedömningen av huruvida tidsfristen är rimlig krävs inte en systematisk bedömning av omständigheterna i ärendet med beaktande av samtliga kriterier, när tidsåtgången för förfarandet framstår som motiverad med beaktande av enbart ett kriterium.
This stage must enable the Commission, after investigation, to adopt a position on the course which the procedure is to follow.
LVM, DSM och Degussa har klandrat förstainstansrätten för att den delade upp det administrativa förfarandet i två perioder.
In the light of all the findings and assessments set out in the contested judgment, it is apparent that the Court of First Instance was right to deem the duration of the conduct by the
Den första perioden inleddes genom de undersökningar av PVC-branschen som gjordes i november 1983 med stöd av artikel 14 i förordning nr 17. Den andra perioden började
proceedings before the Court of First Instance which culminated in the contested judgment.
Domstolen konstaterar i det avseendet att bedömningen av huruvida en tidsåtgång är rimlig inte kan ske med hänvisning till en bestämd maximigräns som fastställts på ett abstrakt sätt, utan bedömningen måste ske med hänsyn till omständigheterna i varje enskilt fall.
Commission of each of the two stages of the administrative procedure preceding adoption of the PVC II decision to be reasonable before correctly concluding that, throughout the whole ofthat administrative procedure, the Commission complied with the principle that it must act within a reasonable time.
I detta fall konstaterade förstainstansrätten att den första delen av det administrativa förfarandet hade pågått i fyra år och fyra månader och att den andra delen av det administrativa förfarandet hade pågått i tio månader.
Those proceedings began with the lodging between 5 and 14 October 1994 of the applications for annulment of the PVC II decision and ended on 20 April 1999, the date on which the contested judgment was delivered.
Förfarandet inleddes när talan väcktes mot det andra PVC-beslutet, mellan den 5 och den 14 oktober 1994, och upphörde den 20 april 1999 när den överklagade domen avkunnades.
Thus, they lasted approximately four and half years.
Förfarandet pågick således i ungefär fyra och ett halvt år.
(ii) The complaint that the Court of First Instance failed to consider the judicial proceedings prior to adoption of the PVC II decision from the standpoint of the principle that action must be taken within a reasonable time
ii) Invändning som avser att förstainstansrätten underlät att beakta de domstolsförfaranden som föregick antagandet av det andra PVC-beslutet med avseende på bedömningen av huruvida principen om en rimlig tidsfrist åsidosatts
Such a duration appears prima facie considerable.
Vid första anblicken förefaller en sådan tidsåtgång stor.
However, the reasonableness of a period is to be appraised in the light of the circumstances specific to each case and, in particular, the importance of the case for the person concerned, its complexity and the conduct of the applicant and of the competent authorities (Baustahlgewebe, paragraph 29).
Frågan huruvida tidsfristen är rimlig skall emellertid bedömas med hänsyn till de särskilda omständigheterna i varje enskilt mål och i synnerhet med hänsyn till tvistens betydelse för den berörde, målets komplexitet samt sökandens och de behöriga myndigheternas uppträdande (domen i det ovannämnda målet Baustahlgewebe mot kommissionen, punkt 29).
By that reasoning, the Court of First Instance rejected the argument that the duration of the judicial proceedings leading to the annulment of the Commission's first decision could be attributed to that institution simply because the illegality leading to the annulment was itself attributable to it.
Förstainstansrätten slog fast att tidsåtgången för de domstolsförfaranden som ledde till ogiltigförklaring av kommissionens första beslut inte kunde tillskrivas kommissionen enbart på grund av att den rättsstridighet som föranledde ogiltigförklaringen berodde på kommissionen.
In the present case, it should be borne in mind that the actions before the Court of First Instance were brought by 13 undertakings in five différent languages.
I detta fall skall det påpekas att talan väcktes vid förstainstansrätten av tretton företag på fem olika rättegångsspråk.
In that respect, it merely drew the appropriate conclusions from the fact that, before it, the appellants:
I det avseendet drog förstainstansrätten enbart slutsatsen av det faktum att klagandena, under förfarandet vid förstainstansrätten,
— did not allege that the duration of the judicial proceedings leading to the annulment of the PVC I decision had been excessive;
— inte hade gjort gällande att de domstolsförfaranden som ledde till ogiltigförklaring av det första PVC-beslutet hade tagit orimligt lång tid i anspråk,
On 6 April 1995 the Court of First Instance held a meeting with the parties pursuant to Article 64 of its Rules of Procedure.
Den 6 april 1995 höll förstainstansrätten ett möte med parterna i enlighet med artikel 64 i förstainstansrättens rättegångsregler.
In view of the complexity of the procedural situation, linked, in particular, to the prior stages already completed and to the number and the importance of the pleas raised, it was decided, with the parties' agreement, that the written procedure should be suspended and that the oral procedure should be limited to examination of procedural submissions.
Med hänsyn till den komplicerade situationen i processuellt hänseende, särskilt på grund av de föregående stadier som redan avslutats, antalet grunder som åberopats och vikten av dessa, beslutade förstainstansrätten i samråd med parterna att skjuta upp det skriftliga förfarandet och att
neither attempted to show nor even pleaded any specific delay in those proceedings which was attributable either to the Community judicature or to the Commission itself on account of its conduct during those proceedings.
iv) Invändning som avser att principen om en rimlig tidsfrist har åsidosatts till följd av den sammanlagda tidsåtgången för de administrativa och rättsliga förfaranden som inleddes i detta fall
By order of 25 April 1995, the cases were joined for the purposes of that oral procedure.
Den 25 april 1995 beslutades att målen skulle förenas vad gällde det muntliga förfarandet.
The oral procedure took place on 13 and 14 June 1995, but did not ultimately enable the hoped-for procedural solution to be implemented.
Det muntliga förfarandet ägde rum den 13 och den 14 juni 1995, men visade sig till slut inte möjliggöra den planerade utformningen av förfarandet.
By order of 14 July 1995, it was therefore ordered that the written procedure should be resumed and that the cases be disjoined.
Genom beslut av den 14 juli 1995 förordnades följaktligen att det skriftliga förfarandet skulle återupptas och att målen skulle skiljas åt.
The general principle of Community law that action is to be taken within a reasonable time is applicable in the context of judicial proceedings brought against a decision of the Commission imposing fines for infringement of competition law (Baustahlgewebe, paragraph 21).
Domstolen anser att det i förevarande mål inte är nödvändigt att ta ställning till frågan huruvida, och i så fall på vilka villkor, det genom en helhetsbedömning kan fastställas att principen om en rimlig tidsfrist har åsidosatts till följd av den sammanlagda tidsåtgången för det administrativa förfarandet och domstolsförfarandena, inbegripet det slutgiltiga förfarandet vid domstolen efter överklagande.
The written procedure followed the normal course, ending on 20 February 1996.
Det skriftliga förfarandet fortlöpte normalt och avslutades den 20 februari 1996.
It was then made subject to the rules governing languages provided for in Article 35 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Därefter underkastades det de språkregler som föreskrivs i artikel 35 i förstainstansrättens rättegångsregler.