natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Next, the applicant’s argument, set out in paragraph 27 above, that BIOMATE duly confirms that its opposition was indeed validly entered as far as the international trademark is concerned, must be rejected, as it is based on confusion between the provisions of the implementing regulation concerning the notice of opposition and those referring to the evidence and documents supporting the opposition .
Förstainstansrätten godtar vidare inte sökandens argument, som angetts i punkt 27 i förevarande dom, att domen i det ovannämnda målet BIOMATE utgör stöd för att sökandens invändning, med avseende på det internationella varumärket, ingetts i vederbörlig ordning. Vad beträffar detta argument har sökanden nämligen förväxlat de bestämmelser i genomförandeförordningen som avser invändningar och de bestämmelser som avser bevisning och bestyrkande dokument som ingetts till stöd för invändningen.
In fact, it follows from Article 42 of Regulation No 40/94, read in conjunction with Rules 16 to 18 and 20 of the implementing regulation, that the legislature makes a distinction between, on the one hand, the conditions which the notice of opposition must satisfy, which are conditions of admissibility of the opposition, and, on the other hand, the submission of the facts, evidence and arguments and of the documents supporting the opposition, which are matters falling within the scope of the examination of the opposition (Chef, paragraph 31).
Det följer nämligen av artikel 42 i förordning nr 40/94 jämförd med reglerna 16, 17, 18 och 20 i genomförandeförordningen att lagstiftaren gör skillnad mellan, å ena sidan, villkor som en invändning måste uppfylla, det vill säga villkor för att invändningen skall kunna upptas till prövning, och, å andra sidan, ingivande av fakta, bevis och skäl och övriga bestyrkande dokument till stöd för invändningen, som rör prövningen av invändningen (domen i det ovannämnda målet Chef, punkt 31).
The legal requirements concerning, in particular, the evidence, the supporting documents — such as the registration certificate for an earlier trademark — and their translation into the language of the opposition proceedings are not conditions of admissibility of the opposition falling within the scope of Rule 18(2) of the implementing regulation but substantive conditions of the opposition (Chef, paragraph 52).
De rättsliga kraven rörande bevis och bestyrkande dokument, såsom ett registreringsintyg för ett äldre varumärke, samt översättningen av dessa handlingar till det språk som används vid invändningsförfarandet utgör emellertid inte sådana villkor för upptagande till prövning av invändningen som avses i regel 18.2 i genomförandeförordningen, utan utgör materiella villkor för invändningen (domen i det ovannämnda målet Chef, punkt 52).
However, the opposition in the present case was not rejected as inadmissible — the notice of opposition submitted by the applicant having satisfied the conditions set out in Rules 16 and 18 of the implementing regulation — but was declared unfounded for lack of evidence.
I förevarande fall avvisades för övrigt inte invändningen, eftersom sökandens invändning uppfyllde de villkor som uppställs i reglerna 16 och 18 i genomförandeförordningen, utan avslogs på grund av bristande bevisning.
The delay in the submission of the translation of the registration certificate for the international trademark
Huruvida översättningen av registreringsintyget för det internationella varumärket lämnades in för sent
It is noted that, by a standard letter dated 28 February 2000, the Opposition Division allowed the applicant a period of four months to submit any additional facts, evidence or arguments that it considered necessary to substantiate its opposition, stating that any document should be drawn up in the language of the opposition proceedings or be accompanied by a translation .
Förstainstansrätten erinrar om att invändningsenheten i en standardskrivelse av den 28 februari 2000 beredde sökanden tillfälle att inom en tidsfrist på fyra månader inge ytterligare information om fakta, bevis och skäl till stöd för invändningen. Invändningsenheten påpekade härvid att handlingarna skulle inlämnas på handläggningsspråket eller åtföljas av en översättning.
It must be held that that standard letter complies with Article 42 of Regulation No 40/94 and with Rule 16(2) and (3) and Rule 17(2) of the implementing regulation inasmuch as those provisions provide that the facts, evidence and arguments to be presented in support of the opposition may be so presented within a period fixed by OHIM .
Det skall härvid konstateras att standardskrivelsen är förenlig med artikel 42 i förordning nr 40/94 och med reglerna 16.2, 16.3 och 17.2 i genomförandeförordningen, eftersom det i dessa bestämmelser föreskrivs att information om fakta, bevis och skäl till styrkande av invändningen kan inges inom den tid som fastställs av harmoniseringsbyrån.
Moreover, that letter is headed by a reference to Rule 19(1), Rule 16(3), Rule 17(2) and Rule 20(2) of the implementing regulation .
Överst i denna skrivelse omnämns för övrigt reglerna 19.1, 16.3, 17.2 och 20.2 i genomförandeförordningen.
However, the applicant failed to send the translation of the registration certificate for the international trademark within the period specified by the Opposition Division in that letter .
Sökanden har emellertid underlåtit att inlämna översättningen av registreringsintyget för det internationella varumärket inom den tidsfrist som invändningsenheten fastställt i denna skrivelse.
That translation was filed by the applicant only as an attachment to a letter of 22 November 2000, in response to the intervener’s arguments specifically criticising the absence of the document in question, which were transmitted by the Opposition Division on 19 September 2000.
Sökanden inlämnade nämligen översättningen i fråga först såsom bilaga till en skrivelse av den 22 november 2000. Sistnämnda skrivelse utgjorde svar på intervenientens synpunkter som invändningsenheten delgav sökanden den 19 september 2000, vari intervenienten just påpekade att den ifrågavarande handlingen saknades.
The applicant claims, however, that the translation of that document was submitted before the Board of Appeal in due time, relying in that regard on Hi-FOCuS (paragraphs 37 and 38) in which the Court, on the basis of the continuity in terms of functions between the departments of OHIM, held that the translation of a registration certificate submitted when lodging an appeal before the Board of Appeal had not been out of time for the purposes of Article 74(2) of Regulation No 40/94, because it was submitted within the four-month time-limit for appeal laid down in Article 59 of Regulation No 40/94.
Sökanden har likväl gjort gällande att översättningen av nämnda dokument inlämnades i rätt tid till överklagandenämnden och den har i detta hänseende hänvisat till domen i det ovannämnda målet Hi-FOCuS (punkterna 37 och 38). I denna dom fastslog förstainstansrätten, med beaktande av den funktionella kontinuiteten mellan harmoniseringsbyråns instanser, att översättningen av ett registreringsintyg inte ingavs för sent i den mening som avses i artikel 74.2 i förordning nr 40/94 när den gavs in samtidigt med överklagandet till överklagandenämnden, eftersom det skedde inom den frist på fyra månader som föreskrivs i artikel 59 i förordning nr 40/94.
It follows from that continuity in terms of functions between the departments of OHIM that, in the review of decisions taken by the departments of OHIM hearing the application at first instance that the Boards of Appeal must undertake, the Boards of Appeal are required to base their decision on all the matters of fact and of law which the parties concerned introduced either in the proceedings before the department which heard the application at first instance or in the appeal (KLEENCARE, paragraph 32; Case T-57/03 SPAG vOHIM— Dann and Backer (HOOLIGAN) [2005] ECR II-287, paragraph 18; Hi-FOCuS, paragraph 37; LA BARONNIE, paragraph 58; and Asetra, paragraph 31).
Det följer av den funktionella kontinuiteten mellan harmoniseringsbyråns enheter att överklagandenämnderna, inom ramen för den nya prövning som överklagandenämnden skall göra av beslut som fattats av harmoniseringsbyråns enheter i första instans, är skyldiga att grunda sina beslut på alla faktiska och rättsliga omständigheter som parterna har åberopat antingen i förfarandet vid den enhet som har avgjort ärendet i första instans eller vid överklagandet (förstainstansrättens dom i det ovannämnda målet KLEENCARE, punkt 32, och av den 1 februari 2005 i mål T-57/03, SPAG mot harmoniseringsbyrån – Dann och Backer (HOOLIGAN), REG 2005, s. II-287, punkt 18, samt förstainstansrättens domar i de ovannämnda målen Hi-FOCuS, punkt 37, LA BARONNIE, punkt 58, och Asetra, punkt 31.
Thus, the Boards of Appeal may, subject only to Article 74(2) of Regulation No 40/94, allow the appeal on the basis of new facts relied on by the party which has brought the appeal or on the basis of new evidence adduced by that party
Överklagandenämnderna kan, om inte annat följer av artikel 74.2 i förordning nr 40/94, följaktligen bifalla överklagandet på grundval av nya omständigheter eller på grundval av nya bevis som åberopats av den part som överklagat (förstainstansrättens
(KLEENCARE, paragraph 26, and Case T-16/02 Audi v OHIM (TDI) [2003] ECR II-5167, paragraph 81).
Överklagandenämndernas prövning avser inte enbart det angripna beslutets lagenlighet utan den utgör, som en följd av överklagandets devolutiva verkan, en ny prövning av tvisten i dess helhet.
The review undertaken by the Boards of Appeal is not limited to the lawfulness of the contested decision, but, by virtue of the devolutive effect of the appeal proceedings, it requires are appraisal of the dispute as a whole, since the Boards of Appeal must re-examine in full the initial application and take into account evidence produced in due time (LA BARONNIE, paragraph 59, and Asetra, paragraph 32).
Överklagandenämnderna skall göra en ny prövning av den ursprungliga ansökan i dess helhet med beaktande av den bevisning som åberopats i rätt tid (domarna i de ovannämnda målen LA BARONNIE, punkt 59, och Asetra, punkt 32).
However, contrary to the applicant’s claim, Article 59 of Regulation No 40/94 cannot be interpreted as starting a new time-limit for the person bringing such an appeal in which to submit facts and evidence in support of his opposition (Case C-29/05 P OHIM v Kaul [2007] ECR I-2213, paragraph 61).
Till skillnad från vad sökanden har gjort gällande kan artikel 59 i förordning nr 40/94 emellertid inte tolkas så, att den ger en klagande en ny tidsfrist för att åberopa omständigheter och inge bevisning till stöd för sin invändning (domstolens dom av den 13 mars 2007 i mål C-29/05 P, harmoniseringsbyrån mot Kaul, REG 2007, s. II-2213, punkt 61).
Article 59, which lays down the conditions for bringing an appeal before the Board of Appeal, does not — unlike Article 42(3) of Regulation No 40/94 — refer to the submission of facts or evidence, but only to the filing, within a time-limit of four months, of a written statement setting out the grounds of appeal (OHIM v Kaul, paragraph 60).
I artikel 59 i förordning nr 40/94, som innehåller villkoren för att överklaga ett beslut till en överklagandenämnd, anges det nämligen inte, till skillnad från vad som är fallet med artikel 42.3 i förordning nr 40/94, att fakta eller bevisning skall läggas fram, utan endast att en inlaga som innehåller grunderna för överklagandet skall inlämnas inom en fyramånadersfrist (domen i det ovannämnda målet harmoniseringsbyrån mot Kaul, punkt 60).
In the present case, since the applicant did not submit the translation of the document in question within the period set for that purpose pursuant to Regulation No 40/94 or, therefore, ‘in due time’ within the meaning of Article 74(2) of the Regulation, the appropriate conclusions must be drawn .
Eftersom sökanden, i förevarande fall, varken har ingett översättningen av handlingen i fråga inom den tidsfrist som fastställts i enlighet med bestämmelserna i förordning nr 40/94 eller gjort det ”i rätt tid” i den mening som avses i artikel 74.2 i nämnda förordning, kommer förstainstansrätten att pröva rättsföljden av detta.
It must be stated at the outset, as is apparent also from the wording of Article 74(2) of Regulation No 40/94, that OHIM may disregard facts or evidence which are not submitted in due time by the parties concerned.
Inledningsvis skall det påpekas att harmoniseringsbyrån, såsom framgår av ordalydelsen i artikel 74.2 i förordning nr 40/94, inte behöver beakta omständigheter eller bevis som part inte åberopat eller ingivit i rätt tid.
It follows from that wording that, as a general rule and unless otherwise specified, the submission of facts and evidence by the parties remains possible after the expiry of the time-limits to which such submission is subject under the provisions of Regulation No 40/94, and that OHIM is in no way prohibited from taking account of facts and evidence which are submitted or produced late (OHIM v Kaul, paragraph 42).
Av denna lydelse följer det att parterna – som regel och såvida inget annan föreskrivs – har möjlighet att åberopa omständigheter och inge bevisning även efter utgången av de tidsfrister som gäller enligt bestämmelserna i förordning nr 40/94 och att harmoniseringsbyrån inte är förhindrad att beakta omständigheter och bevisning som således har åberopats respektive ingetts för sent (domen i det ovannämnda målet harmoniseringsbyrån mot Kaul, punkt 42).
However, it is equally apparent from that wording that a party has no unconditional right to have facts and evidence submitted out of time taken into consideration by OHIM .
Däremot framgår det lika klart av nämnda lydelse att den omständigheten att en part på detta sätt åberopar respektive inger omständigheter eller bevisning för sent inte ger denna part en ovillkorlig rätt att kräva att harmoniseringsbyrån skall beakta dessa omständigheter och denna bevisning.
In stating that the latter ‘may’, in such a case, decide to disregard facts and evidence, Article 74(2) of Regulation No 40/94 grants OHIM a wide discretion to decide whether or not to take such information into account, while nevertheless being required to give reasons for its decision in that regard (OHIM v Kaul, paragraph 43).
Genom att det i artikel 74.2 i förordning nr 40/94 anges att harmoniseringsbyrån i ett sådant fall ”inte behöver” beakta sådana omständigheter och bevis tillerkänns byrån i denna bestämmelse ett stort utrymme för skönsmässig bedömning för att besluta huruvida dessa omständigheter och bevis skall beaktas eller inte, vilket beslut emellertid skall motiveras på vederbörligt sätt (domen i det ovannämnda målet harmoniseringsbyrån mot Kaul, punkt 43).
Where OHIM is called upon to give judgment in the context of opposition proceedings, taking such facts or evidence into account is particularly likely to be justified where OHIM considers, first, that the material which has been produced late is, on the face of it, likely to be relevant to the outcome of the opposition brought before it and, second, that the stage of the proceedings at which that late submission takes place and the circumstances surrounding it do not preclude such matters being taken into account (OHIM v Kaul, paragraph 44).
Det kan framför allt vara befogat att harmoniseringsbyrån inom ramen för ett invändningsförfarande beaktar sådana omständigheter och sådan bevisning när byrån anser dels att det som har åberopats och ingetts för sent vid ett första påseende förefaller kunna få en faktisk inverkan på utgången i invändningsförfarandet, dels att det inte föreligger några hinder för ett sådant beaktande med hänsyn till på vilket stadium i förfarandet som dessa omständigheter och denna bevisning har åberopats respektive ingetts och under vilka omständigheter det har skett (domen i det ovannämnda målet harmoniseringsbyrån mot Kaul, punkt 44).
The possibility for the department called upon to make a decision in a dispute of taking into account facts and evidence submitted late by the parties is, at least in respect of opposition proceedings, likely to contribute to ensuring that marks whose use could later successfully be challenged by means of annulment or infringement
Denna möjlighet för den instans som skall avgöra ärendet att beakta de omständigheter och den bevisning som parterna har åberopat respektive ingett för sent kan, åtminstone i samband med ett invändningsförfarande, bidra till att man kan undvika att registrera varumärken som därefter med framgång kan komma att ifrågasättas
SAEME vOHIM— RACKE (REVIAN’S) proceedings are not registered.
SAEME MOT HARMONISERINGSBYRÅN — RACKE (REVIAN’S) genom en ansökan om ogiltighetsförklaring eller i ett mål om varumärkesintrång.
As the Court has already held, reasons of legal certainty and sound administration speak in favour of that approach (OHIM v Kaul, paragraph 48).
Såsom domstolen redan har slagit fast talar hänsyn till kraven på rättssäkerhet och god förvaltning för att denna möjlighet skall finnas (domen i det ovannämnda målet harmoniseringsbyrån mot Kaul, punkt 48).
In the present case, the Court finds that the Board of Appeal restricted itself to concluding that the Opposition Division was right not to take into consideration, on account of their late submission, the translations submitted by the applicant during the opposition proceedings.
Förstainstansrätten konstaterar att överklagandenämnden i förevarande fall endast fastslog att invändningsenheten gjorde rätt när den underlät att beakta de översättningar som sökanden ingav under invändningsförfarandet, av det skälet att de ingavs för sent.
However, it is not apparent from the case-file that the Board of Appeal exercised the discretion granted to it by Article 74(2) of Regulation No 40/94 to determine whether or not it should take account of the document in question, or at least it does not appear to have given reasons for its decision on that point .
Det framgår emellertid inte av handlingarna att överklagandenämnden utnyttjat det utrymme för skönsmässig bedömning som den tillerkänns enligt artikel 74.2 i förordning nr 40/94 för att besluta huruvida handlingen i fråga hade beaktats eller inte, och det framgår under alla omständigheter inte att den har motiverat sitt beslut i detta hänseende.
In fact, the reasons given by the Board of Appeal relate only to the need to translate into the language of the opposition proceedings the evidence submitted in support of the opposition, and to the absence of any obligation on the Opposition Division to take into account documents submitted in a language other than the language of the proceedings; no reasons are given, however, as to whether or not the translation submitted out of time should be taken into account .
Överklagandenämndens motivering avser nämligen endast att det är nödvändigt att översätta den bevisning som inges till stöd för invändningen till handläggningsspråket vid invändningsenheten och att invändningsenheten inte är skyldig att beakta de handlingar som ingetts på ett annat språk än på handläggningsspråket. Däremot berörs möjligheten att beakta den översättning som ingetts för sent inte överhuvudtaget.
Furthermore, the arguments put forward at the hearing by OHIM, that the Board of Appeal exercised its discretion, are irrelevant.
De synpunkter som harmoniseringsbyrån framfört under förhandlingen, nämligen att överklagandenämnden utnyttjade sitt utrymme för skönsmässig bedömning, saknar dessutom enligt förstainstansrätten relevans.
OHIM claims that the Board of Appeal raised the question whether the Opposition Division’s refusal to take into account the document in question was well founded and took the view, in paragraph 43 of its decision, that it would be contrary to the principle of equality of arms tofix a new time-limit for a party which had allowed the time-limit for submitting evidence to elapse, because the other party was invoking precisely that failure to submit that evidence.
Harmoniseringsbyrån har nämligen gjort gällande att överklagandenämnden övervägde huruvida invändningsenhetens beslut att underlåta att beakta handlingen i fråga var välgrundat och fastslog i punkt 43 i sitt beslut att det skulle ha varit oförenligt med principen om jämlikhet i medel att fastställa en ny tidsfrist för den part som låtit fristen för ingivande av bevisning löpa ut, i och med att den andra parten påpekat att bevisningen i fråga inte ingetts.
However, the considerations set out in paragraph 43 of the decision of the Board of Appeal do not permit the Court to check that the Board of Appeal actually familiarised itself with the document in question in order to determine whether that document was, on the face of it, likely to have any real relevance in the opposition proceedings.
De överväganden som återfinns i punkt 43 i överklagandenämndens beslut innebär emellertid inte att förstainstansrätten har möjlighet att kontrollera att överklagandenämnden verkligen beaktade handlingen i fråga, så att den kunde bedöma huruvida handlingen vid ett första påseende föreföll kunna få en faktisk inverkan på invändningsförfarandet.
Nor do they permit the Court to verify whether the circumstances of the case and the stage of the proceedings at which that late submission took place preclude that document being taken into account .
Förstainstansrätten ges härigenom inte heller möjlighet att pröva huruvida det förelåg några hinder för ett sådant beaktande med hänsyn till under vilka omständigheter och på vilket stadium i förfarandet som det alltför sena ingivandet ägde rum.
The Board of Appeal therefore infringed Article 74(2) of Regulation No 40/94 by failing to exercise, or at least by failing to explain how it exercised, the discretion granted to it by that article, and thus by failing to give reasons to the requisite legal standard for its decision not to take into account the translation of the registration certificate for the international trademark .
Överklagandenämnden har därför åsidosatt artikel 74.2 i förordning nr 40/94, genom att inte använda sig av det utrymme för skönsmässig bedömning som den tillerkänns genom denna artikel, eller åtminstone genom att inte förklara hur den använt sig av detta, och, följaktligen, genom att inte i tillräcklig mån motivera sitt beslut att inte beakta översättningen av registreringsintyget för det internationella varumärket.
However, it is necessary to examine the inferences that must be drawn from that infringement of Article 74(2) of Regulation No 40/94.
Förstainstansrätten skall emellertid bedöma konsekvenserna av detta åsidosättande av artikel 74.2 i förordning nr 40/94.
According to settled case-law, a procedural irregularity will entail the annulment of a decision in whole or in part only if it is shown that in the absence of such irregularity the contested decision might have been substantively different (LA BARONNIE, paragraph 69).
Enligt fast rättspraxis kan en oegentlighet i fråga om förfarandet nämligen leda till att ett beslut helt eller delvis ogiltigförklaras endast om det bevisas att det angripna beslutet hade kunnat få ett annat innehåll om denna oegentlighet inte hade förelegat (domen i det ovannämnda målet LA BARONNIE, punkt 69).
Similarly, under Article 63(2) and (3) of Regulation No 40/94, decisions of the Boards of Appeal may be annulled or altered only where they contain a substantive or procedural irregularity (LA BARONNIE, paragraph 69).
På samma sätt framgår det av artikel 63.2 jämförd med artikel 63.3 i förordning nr 40/94 att såväl ogiltigförklaring som ändring av ett beslut från överklagandenämnderna förutsätter att beslutet är rättsstridigt i materiellt eller formellt hänseende (domen i det ovannämnda målet LA BARONNIE, punkt 69).
In the present case, it cannot be ruled out that the evidence which the Board of Appeal failed to take into consideration might be capable of altering the substance of the Board’s decision.
I förevarande fall kan det inte uteslutas att den bevisning som överklagandenämnden underlåtit att beakta är sådan att överklagandenämndens beslut hade kunnat få ett annat innehåll om den hade beaktats.