natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, in view of the specific circumstances of the present case, and apart from the grounds of appeal alleging infringement of the right of access to the file and of Article 220(2)(b) of the CCC, those complaints in essence challenge the Court of First Instance’s application of Article 239 of the CCC, in particular as regards the existence of a special situation within the meaning of that article.
Med hänsyn till de särskilda omständigheterna i målet och grunderna om åsidosättande av rätten att få tillgång till handlingarna i ärendet och av artikel 220.2 b i tullkodexen, anser domstolen att dessa anmärkningar i huvudsak innebär att klaganden ifrågasätter förstainstansrättens tillämpning av artikel 239 i tullkodexen, bland annat vad gäller frågan huruvida det rör sig om en situation i den mening som avses i samma artikel.
Therefore, those complaints as a whole must be examined at the outset.
Samtliga dessa anmärkningar ska således behandlas i ett och samma sammanhang.
In essence, the appellant criticises the legal classification by the Court of First Instance of the failings attributable, first, to the Turkish authorities and, secondly, to the Commission.
Klaganden kritiserar i huvudsak förstainstansrättens rättsliga kvalificering av de överträdelser som denne menar att de turkiska myndigheterna och kommissionen bär ansvar för.
As regards the failings alleged against the Turkish authorities, the appellant submits that the Court of First Instance erred in law in respect of a number of aspects:
Vad avser de turkiska myndigheternas överträdelser anser klaganden att förstainstansrätten har gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning vad avser ett antal aspekter
— during the assessment of the certificates at issue, in particular of certificate A.TR.1 D 437214, in so far as those certificates were found to be forgeries;
— vid bedömningen av de omtvistade certifikaten, och särskilt varucertifikat A.TR.1 D 437214, såsom dessa har förfalskats,
— as regards the failings of those authorities in relation to their obligations regarding specimens of the stamps and signatures which they use and the registration of certificates issued by them;
— vad gäller dessa myndigheters åsidosättande av sina skyldigheter vad avser prov på stämpelavtryck och underskrifter som de använder och registrering av certifikat som de utfärdar,
— in connection with mutual assistance, regarding whether assistance was provided by the Turkish authorities in issuing the certificates at issue, and
— vid det ömsesidiga biståndet, vad avser frågan huruvida de turkiska myndigheterna har medverkat i att upprätta de omtvistade certifikaten, och
— in respect of other evidence which, in the appellant’s opinion, shows that there were failings on the part of the Turkish authorities constitutive of a special situation with regard to the appellant.
— vad avser andra omständigheter som enligt klaganden visar att de turkiska myndigheterna har gjort sig skyldiga till fel som gör att klaganden befinner sig i en särskild situation.
With regard to the failings alleged against the Commission, the appellant submits that there were sufficient objective indications of systematic and deliberate infringements by the Turkish authorities, which should have justified an intensified review of the system of preferential arrangements by the Commission.
Vad gäller kommissionens påstådda åsidosättanden har klaganden gjort gällande att det föreligger tillräckliga objektiva belägg för att de behöriga turkiska myndigheterna systematiskt och medvetet har gjort sig skyldiga till åsidosättanden som borde ha motiverat en skärpt kontroll av bestämmelserna om förmånsbehandling från kommissionens sida.
The appellant is also of the opinion, taking as its basis Article 93 of the CCC implementing regulation and Article 4 of Decision No 1/96, that the Republic of Turkey and the Commission were legally obliged during the period in question, namely 1995 to 1997, to send to the competent customs officials or demand specimens of the stamps used by the Turkish customs authorities.
Klaganden anser även, med stöd av artikel 93 i tillämpningsförordningen för tullkodexen och artikel 4 i beslut nr 1/96, att Republiken Turkiet och kommissionen även under den omtvistade perioden (1995–1997) var skyldiga att informera de behöriga tulltjänstemännen om, eller begära prover från dem på, de stämpelavtryck som användes av de turkiska tullmyndigheterna.
The appellant maintains that the Court of First Instance also made an error of law when it did not conclude that the Commission was obliged to warn importers of fruit juice concentrates, by the end of 1994 or the beginning of 1995 at the latest, of irregularities in Turkey in the issuing of A.TR.1 certificates and it maintains that the Commission was also obliged to bring the matter before the Joint Committee or the Association Council.
Klaganden har understrukit att förstainstansrätten även har gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att inte slå fast att kommissionen senast i slutet av år 1994 eller i början av år 1995 var skyldig att varna importörer av fruktjuicekoncentrat för oegentligheter i Turkiet vid utfärdandet av varucertifikat A.TR.1 och att kommissionen var skyldig att förvisa ärendet till tullsamarbetskommittén eller associeringsrådet.
Moreover, UCLAF failed to comply with its obligations to carry out a proper investigation in Turkey, since it did not implement certain methods of investigation.
Därutöver har UCLAF åsidosatt sina skyldigheter att genomföra en adekvat utredning i Turkiet, eftersom den inte har tillämpat vissa utredningsmetoder.
Lastly, the appellant alleges that the Court of First Instance failed to have regard to the fact that it is contrary to the principle of equity which underlies Article 239 of the CCC, given the relationship between economic operators and the administration, to leave the appellant to bear the loss which stems from the contested decision.
Klaganden hävdar slutligen att förstainstansrätten inte har beaktat att det strider mot den skälighetsprincip som ligger bakom artikel 239 i tullkodexen att låta klaganden lida den skada som följer av det omtvistade beslutet, med hänsyn till förhållandet mellan den ekonomiska aktören och administrationen.
The Commission submits, first, that the grounds of appeal raised by the appellant as regards the failings which are alleged against it and the Turkish authorities do not
Kommissionen anser inledningsvis att klagandens grunder rörande att kommissionen och de turkiska myndigheterna har gjort sig skyldiga till ett antal överträdelser
Furthermore, it maintains that neither the Republic of Turkey nor the Commission was obliged, under the provisions applicable here, to send specimens of stamps or signatures or to keep registers of A.TR.1. certificates.
Kommissionen hävdar vidare att varken Republiken Turkiet eller kommissionen enligt tillämpliga bestämmelser vare sig var skyldiga att översända prov på stämpelavtryck eller underskrifter eller att upprätta register över varucertifikat A.TR.1.
With regard to the duty to warn importers, the Commission points out that the imports at issue here dated from the period between April 1995 and November 1997, whereas doubts regarding the authenticity and the accuracy of the A.TR.1 certificates arose only subsequently, namely as of 1998.
Vad avser varningen till importörerna erinrar kommissionen om att de här omtvistade importtransaktionerna härrör från perioden från april 1995 till november 1997, medan tvivel på att de turkiska varucertifikaten A.TR.1 var äkta eller lagenliga till sitt innehåll uppkom först därefter, nämligen år 1998.
It also contends that, in view of the Turkish authorities’ impeccable willingness to cooperate, it had no reason to bring the matter before the Joint Committee or the Association Council.
Kommissionen har även understrukit att den saknade anledning att vända sig till tullkommittén eller associeringsrådet, med hänsyn till att de turkiska myndigheterna hela tiden har samarbetat.
Under Article 225(1) EC and the first paragraph of Article 58 of the Statute of the Court of Justice, an appeal to the Court of Justice is limited to points of law and shall lie on the grounds of lack of competence of the Court of First Instance, a breach of procedure before it which adversely affects the interests of the appellant or the infringement of Community law by the Court of First Instance (see, inter alia, judgement of 28 February in Case C-17/07 P Neirinck v Commission, paragraph 73).
Enligt artikel 225.1 EG och artikel 58 första stycket i domstolens stadga ska ett överklagande vara begränsat till rättsfrågor och grundas på bristande behörighet hos förstainstansrätten, på rättegångsfel vid förstainstansrätten som kränker klagandens intressen eller på att förstainstansrätten har åsidosatt gemenskapsrätten (se bland annat dom av den 28 februari 2008 i mål C-17/07 P, Neirinck mot kommissionen, REG 2008, punkt 73).
In support of its appeal, the appellant relies on a number of circumstances which, in its opinion, constitute a special situation for the purposes of Article 239 of the CCC.
Klaganden har till stöd för sitt överklagande åberopat ett antal omständigheter som enligt klaganden visar att det är fråga om en särskild situation, i den mening som avses i artikel 239 i tullkodexen.
It is in the light of those circumstances that the question whether they constitute a special situation for the purposes of Article 239 of the CCC must be examined.
Det är med hänsyn till dessa omständigheter som det ska avgöras huruvida det är fråga om en särskild situation, i den mening som avses i artikel 239 i tullkodexen.
The complaints put forward in the appeal thus effectively criticise the application of Article 239 of the CCC by the Court of First Instance in the judgment under appeal, in that it held that the circumstances of the present case do not constitute a special situation.
De invändningar som klaganden har anfört som stöd för sitt överklagande innebär också en kritik av hur förstainstansrätten har tillämpat artikel 239 i tullkodexen i den överklagade domen genom att anse att det där inte var fråga om en särskild situation.
That legal characterisation is a point of law which it is for the Court to examine in an appeal.
Denna rättsliga bedömning utgör en rättsfråga som domstolen har att pröva i ett mål om överklagande.
Consequently, the objection of inadmissibility raised by the Commission must be rejected.
Kommissionens invändning om rättegångshinder ska således avslås.
— Substance
— Prövning i sak
It must be pointed out at the outset that, according to settled caselaw, Article 239 of the CCC is a general equitable provision (see, inter alia, Case C-230/06 Militzer & Münch [2008] ECR I-1895, paragraph 50). I - 6207
Domstolen vill till en början understryka att enligt fast rättspraxis utgör artikel 239 i tullkodexen en generalklausul för skälighetsbedömning (se bland annat dom av den 3 april 2008 i mål C-230/06, Militzer & Münch, REG 2008, s. I-1895, punkt 50). I - 6207
Under Article 239 of the CCC, the person liable is entitled to repayment or remission of customs duty provided that two conditions are met, namely the existence of a special situation and the absence of obvious negligence or deception on his part.
Enligt artikel 239 i tullkodexen har den skattskyldige rätt till återbetalning eller eftergift av tullen om två villkor är uppfyllda, nämligen att det är fråga om en särskild situation och att den skattskyldige inte gjort sig skyldig till klar försumlighet eller bedrägeri.
As regards the appellant’s due care and the absence of deception on its part, it must be pointed out that they are not the subjectmatter of this appeal.
Vad avser klagandens aktsamhet och kravet att denne inte får ha betett sig bedrägligt, vill domstolen precisera att dessa villkor inte berörs av förevarande överklagande.
As the Court of First Instance stated in paragraph 295 of the judgment under appeal, the Commission did not, in the part of the contested decision dealing with the certificates at issue, express its view on the issue of the appellant’s due care or negligence.
Såsom förstainstansrätten har konstaterat i punkt 295 i den överklagade domen har kommissionen, i det avsnitt i det omtvistade beslutet som rör de omtvistade certifikaten, inte uttalat sig om klagandens aktsamhet eller försumlighet.
As regards the existence of a special situation for the purposes of Article 239 of the CCC, that situation is established, as has been pointed out in paragraph 82 of this judgment, where it is clear from the circumstances of the case that the person liable is in an exceptional situation as compared with other operators engaged in the same business and that, in the absence of such circumstances, he would not have suffered the disadvantage caused by the subsequent entry in the accounts of customs duties (see, to that effect, Case 58/86 Coopérative agricole d’approvisionnement des Avirons [1987] ECR 1525, paragraph 22).
Vad avser begreppet särskild situation, i den mening som avses i artikel 239 i tullkodexen, är det, såsom anmärkts i punkt 82 ovan, fråga om en sådan situation när det framgår av omständigheterna i det aktuella fallet att den som är betalningsskyldig befinner sig i en undantagssituation jämfört med övriga aktörer som bedriver samma verksamhet och att denne, om dessa omständigheter inte vore för handen, inte hade lidit någon skada genom att tull uppbärs i efterhand (se, för ett liknande resonemang, dom av den 26 mars 1987 i mål 58/86, Coopérative agricole d’approvisionnement des Avirons, REG 1987, s. 1525, punkt 22).
Therefore, in order to determine whether the circumstances of the case constitute a special situation in which no deception or obvious negligence may be attributed to the person concerned within the meaning of Article 239 of the CCC, the Commission must assess all the relevant facts (see, to that effect, Case 160/84 Oryzomyli Kavallas and Oryzomyli Agiou Konstantinou v Commission [1986] ECR 1633, paragraph 16).
Kommissionen ska vid bedömningen av huruvida omständigheterna i det aktuella fallet ger upphov till en särskild situation, varvid den berörde inte har gjort sig skyldig till klar försumlighet eller bedrägeri, i den mening som avses i artikel 239 i tullkodexen, beakta samtliga relevanta faktiska omständigheter (se, för ett liknande resonemang, dom av den 15 maj 1986 i mål 160/84, Oryzomyli Kavallas och Oryzomyli Agiou Konstantinou mot kommissionen, REG 1986, s. 1633, punkt 16).
That obligation implies, in a case such as this one where the person liable has relied, in support of his application for repayment or remission of import duties, on the existence of serious errors on the part of the Turkish authorities and the Commission in the implementation of the Association Agreement, that the Commission must base its assessment, when examining that application for repayment or remission of import duties, on all the facts relating to the certificates at issue of which it
Denna skyldighet innebär – i ett fall av det slag som här är i fråga där den skattskyldige, som stöd för sin begäran om återbetalning eller eftergift av importtullar, har hävdat att de turkiska myndigheterna och kommissionen har gjort sig skyldiga till allvarliga fel vid tillämpningen av associeringsavtalet – att kommissionen när den tar ställning till begäran ska ta hänsyn till samtliga omständigheter rörande de
C.A.S. v COMMISSION was aware in the performance of its task of supervising and monitoring the proper implementation of that agreement.
C.A.S. MOT KOMMISSIONEN omtvistade certifikaten som den har fått kännedom om inom ramen för sin tillsyn och kontroll av att avtalet tillämpas på korrekt sätt.
Furthermore, that finding is reinforced by Article 904(c) of the CCC implementing regulation which provides that import duties must not be repaid or remitted where the ‘only grounds’ relied on in the application for repayment or remission are presentation, for the purpose of obtaining preferential tariff treatment, of documents subsequently found to be forged, falsified or not valid for that purpose, even where such documents were presented in good faith.
Denna slutsats stärks för övrigt av artikel 904 c i tillämpningsförordningen för tullkodexen, i vilken det föreskrivs att importtullar inte ska återbetalas eller efterges, om ”de enda grunder” som ansökan om återbetalning eller eftergift baserar sig på är ingivande av handlingar, som sedan visar sig vara falska, förfalskade eller ogiltiga för det ändamålet, för att erhålla förmånsbehandling i tullhänseende av varor som deklarerats för övergång till fri omsättning, även om dessa handlingar ingivits i god tro.
In other words, the presentation of forged, falsified or invalid certificates does not per se constitute a special situation for the purposes of Article 239 of the CCC.
Med andra ord innebär ingivande av falska, förfalskade eller ogiltiga certifikat inte i sig att det är fråga om en särskild situation, i den mening som avses i artikel 239 i tullkodexen.
By contrast, other circumstances relied on in support of an application for repayment or remission of import duty, such as inadequate monitoring by the Commission of the proper implementation of the Association Agreement, may constitute such a special situation.
Däremot kan andra omständigheter som åberopas till stöd för en begäran om återbetalning eller eftergift av importtullar, exempelvis att kommissionen inte tillräckligt har kontrollerat att associeringsavtalet tillämpas på korrekt sätt, medföra att det kan anses vara fråga om en särskild situation.
Although the Commission has some discretion as regards the application of Article 239 of the CCC, it cannot disregard its duty to balance, on the one hand, the Community interest in full compliance with the provisions of customs legislation, whether that be Community legislation or other legislation binding on the Community, and, on the other hand, the interest of an importer acting in good faith not to suffer harm which goes beyond the normal commercial risk.
Även om kommissionen har ett stort utrymme för eget skön vad gäller tillämpningen av artikel 239 i tullkodexen, får den inte undandra sig sin skyldighet att göra en avvägning mellan gemenskapens intresse av att tullagstiftningen iakttas till fullo, oavsett om det är fråga om gemenskapens egna regler eller regler som är bindande för gemenskapen, å ena sidan, och det intresse som en importör som har handlat i god tro har av att inte bära skador som överskrider den vanliga affärsrisken, å andra sidan.
That balancing underlies the scheme of Article 239 which, as has been pointed out in paragraph 85 of this judgment, is a general equitable provision.
Denna avvägning ingår som en del i syftet med artikel 239, vilken, som nämnts ovan i punkt 86, är en generalklausul för skälighetsbedömning.
Consequently, when examining an application for repayment or remission of import duty, the Commission is not entitled merely to assess the behaviour and activities of the importer and the exporter.
Kommissionen kan således, vid prövningen av en begäran om återbetalning eller eftergift av importtullar, inte nöja sig med att bedöma importörens och exportörens handlingar och beteenden.
It must also take into account, in particular, the effect of its own behaviour on the specific situation in the course of its duty to supervise and monitor.
Kommissionen måste också, inom ramen för sin övervaknings- och tillsynsskyldighet, bland annat beakta hur dess eget beteende har inverkat på den konkreta situationen i fråga.
In that regard, it must be pointed out that it follows from Article 211 EC that the Commission, as guardian of the EC Treaty and of the agreements concluded under it, must ensure the correct implementation by a third country of the obligations it has assumed under an agreement concluded with the Community, using the means provided for by the agreement or by the decisions taken pursuant thereto.
Domstolen vill härvid understryka att det framgår av artikel 211 EG att kommissionen, i egenskap av väktare av EG-fördraget och av de avtal som har slutits med stöd av fördraget, är skyldig att se till att tredjeland korrekt uppfyller sina skyldigheter enligt ett avtal det har ingått med gemenskapen, med hjälp av de kontrollinstrument som anges i avtalet eller i beslut som fattats enligt avtalet.
That obligation is also apparent from the Association Agreement itself and from the many decisions adopted in respect of its implementation.
Denna skyldighet följer även av associeringsavtalet självt samt av det stora antal beslut som fattas angående avtalets tillämpning.
Thus, Article 7 of that agreement, in conjunction with Article 211 EC, requires that the Commission take all appropriate measures, whether general or particular, to ensure the fulfilment of the obligations arising from that agreement.
Artikel 7 i avtalet, jämförd med artikel 211 EG, innehåller ett krav att kommissionen ska vidta alla allmänna och särskilda åtgärder som krävs för att säkerställa att associeringsavtalets förpliktelser fullgörs.
Furthermore, according to Article 24 of the Association Agreement, the Commission is represented on the Association Council and participates, as the representative of the Community, in the various committees set up by the Association Council, to ensure the continuing cooperation necessary for the proper functioning of the Agreement.
Enligt artikel 24 i samma avtal ska dessutom kommissionen närvara i associeringsrådet och som företrädare för gemenskapen delta i olika kommittéer som rådet har inrättat för att se till att det bistånd som krävs för att avtalet ska fungera väl äger rum.
Thus, under Article 52(2) of Decision No 1/95, the Commission may call upon the Joint Committee where difficulties arise for the Community or the Republic of Turkey in the implementation of that decision.
Enligt artikel 52.2 i beslut nr 1/95 kan kommissionen vända sig till tullsamarbetskommittén om det uppkommer svårigheter för gemenskapen eller Republiken Turkiet när detta beslut ska verkställas.
Moreover, the Commission has a permanent representation in Turkey which enables it, at the very least, to be reliably informed of legal developments in that State and, in particular, of the stage which the implementation of that agreement has reached.
Vidare har kommissionen en ständig representation i Turkiet, genom vilken den åtminstone kan få tillförlitlig information om landets rättsliga utveckling och särskilt hur avtalet tillämpas.
The Commission also has significant rights and powers available to it in connection with its obligation of supervising and monitoring the proper implementation of the Association Agreement.
Domstolen vill även anmärka att kommissionen inom ramen för sin skyldighet att övervaka och se till att associeringsavtalet tillämpas på korrekt sätt har ett antal viktiga befogenheter.
Thus, under the provisions of Article 3 of Annex 7 to Decision No 1/95, the Commission may request from the Turkish authorities any information which may enable it to ensure that customs legislation is correctly applied.
Kommissionen kan således enligt artikel 3 i bilaga 7 till beslut nr 1/95, begära att de turkiska myndigheterna lämnar uppgifter som gör att kommissionen kan förvissa sig om att tullagstiftningen tillämpas på korrekt sätt.
Under paragraph 4(a) of the same article, the Commission may also request that the Turkish authorities take the necessary steps to keep a special watch on natural or legal persons of whom there are reasonable grounds for believing that they are breaching or have breached customs legislation.
Denna institution kan enligt artikel 3.4 a i samma bilaga även begära att de turkiska myndigheterna vidtar nödvändiga åtgärder för att särskilt övervaka fysiska eller juridiska personer vilka man skäligen kan misstänka att de har brutit mot eller kommer att bryta mot tullagstiftningen.