natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission considered that the Directives in question do notallow Member States to recognise third country diplomas which fallbelow the minimum standards set out for Community dentistrydiplomas.The complainants contended this view, referring to Article1(4) of Directive 78/687, which states that:
Klagandena påstod i huvudsak att kommissionens uttalande om latinamerikanska examensbevis för tandläkare grundades på en bristfällig undersökning av bakomliggande fakta och frågeställningar.Somstöd för detta angav de att kommissionen hade underlåtit att kontaktade latinamerikanska utbildningsanstalter som utbildar tandläkare.
“Nothing in this Directive shall prejudice any facility whichmay be granted in accordance with their own rules by Member States in respect of their own territory to authoriseholder of diplomas, ...which have not been obtained in a Member State to take up and pursue the activities of adental practitioner.”
I enlighet med principerna om god förvaltningssed krävs att kommisssionen noggrant och omsorgsfullt prövar alla relevanta delar i de individuella ärendena.
It has to be conceded that read literally, this provision seems to conferabsolute freedom to the Member States as concerns recognition ofthird country diplomas.However, the Commission considered that theprovision must be read in its context and in the light of the aims of the Directive, aims which comprise public health and the free movementof persons.It considered inter alia that dentists from other Member States wanting to enter Spain would be in a less favourable positioncompared to persons with dentistry diplomas which have requiredless time and effort to obtain.
Vid prövningen av om kommissionen i detta ärende uppfyllt kravetskall det för det första påpekas att det berörda uttalandet i sig inteomfattade alla latinamerikanska tandläkare.Det uttryckte endast attdet fanns vissa tandläkare etablerade i Spanien vars latinamerikanskaexamensbevis inte uppfyllde minimikraven för examensbevis inomgemenskapen.Av de belägg som var tillgängliga för ombudsmannenföreföll det också som om Spanien - som till en början motsatte sigöverträdelseförfarandet - inte ifrågasatte kommissionens slutsats attsådana tandläkare faktiskt hade fått tillstånd att praktisera på spansktterritorium.Spaniens protester riktades mot kommissionens rättsligatolkning av de berörda direktiven, en fråga som behandlats ovan.
Against this background, the Ombudsman found that the Commission’s interpretation appeared reasoned and well-founded.However, it has to be recalled that the Court of Justice is the highestauthority on the interpretation of Community law.
För det andra skall det påpekas att granskningen av kommissionenshandlingar visade att kommissionen hade ett stort antal kopior av examensbevis som utfärdats i olika latinamerikanska länder och som inteuppfyllde kraven i direktiven.
The Commission’s case-examination
Mot bakgrund av detta fann ombudsmannen att kommissionen intehade underlåtit att uppfylla kraven på att behandla ärendet noggrantoch omsorgsfullt.
The complainants alleged in substance that the Commission’s statement about Latin-American diplomas in dentistry was due to faultyexamination of the facts and issues underlying the statement.In support of this allegation, they stated that the Commission had failed tomake contact with education establishments in Latin-America whichteach dentistry.
På grundval av ombudsmannens undersökningar av detta ärende förefölldet inte föreligga några administrativa missförhållanden vid kommissionen.Ombudsmannen avslutade därför ärendet.
In examining whether the Commission had complied with this requirement in this case, it shall firstly be observed that the statement inquestion did not as such refer to all Latin-American dentists.Thestatement merely informed that there were dentists working in Spain,whose Latin-American dentistry diplomas did not comply with the minimum requirement for Community diplomas.From the evidence available to the Ombudsman, it appeared also that Spain - who initially disputed the infringement proceedings - did not challenge the Commission conclusion that such dentists had in fact been authorisedto practice on Spanish territory.Spain’s objections were aimed at the Commission’s legal interpretation of the Directives in question, anissue dealt with above.
I november 1996 och april 1997 framförde C till ombudsmannen ett klagomål mot Europeiska kommissionen i vilket han gjorde gällande attkommissionen inte hade behandlat ett klagomål på ett korrekt sätt.Sammanfattningsvis var bakgrunden till klagomålet följande:
Secondly, it shall be observed that the inspection of the Commission’sfile showed that the Commission was in possession of a large numberof copies of diplomas, delivered in various Latin-American countries,which did not conform with the requirements of the Directives.
I november 1992 framförde klaganden till kommissionen ett formellt klagomål i enlighet med artikel 3 i förordning 17/62 om missbruk av en dominerande ställning.
Against this background, the Ombudsman found that the Commissionhad not failed to comply with the requirement to carefully and diligently examine the case.
Den 28 april 1994 skickade GD IV till klaganden “ett preliminärt beslut omatt detta klagomål var omotiverat”.Klaganden svarade med rättelser avsakfel och bad att ärendet skulle prövas på nytt.
On the basis of the Ombudsman’s inquiries into this complaint, thereappeared to have been no maladministration by the Commission.
I december 1995 skrev kommissionen till klaganden att den tagit uppfrågan på nytt och att undersökningen fortsatte.
The Ombudsman therefore closed the case.
I april 1996 skrev kommissionen till klaganden och meddelade att den hadebegärt in uppgifter från BBC och skulle kontakta klaganden i sinom tid.
Decision on complaint 536/97/VK against the European Commission
Mot bakgrund av detta framställde klaganden ett klagomål till ombuds-mannen.Han påstod att hans ärende behandlades på ett söligt och ohövligt sätt av kommissionen Han påstod också att ärendet försenats på ettsätt som kunde ha undvikits samt att det hade behandlats på ett inkompetent sätt.
In November 1996 and April 1997, Mr C.made a complaint to the Ombudsman against the European Commission, alleging that the Commission had not dealt properly with the complaint he made to it.Thebackground to the complaint was in summary the following:
Klagomålet vidarebefordrades till kommissionen.När det gäller det påståttinkompetenta och söliga förfarandet uppgav kommissionen att GD IV
In November 1992, the complainant therefore made a formal complaintunder Article 3 of Regulation 17/62 to the Commission concerning thisabuse of dominant position.
BESLUT vederbörligen hade undersökt detta klagomål.I enlighet med artikel 11 iförordning 17/62 begärdes uppgifter in från BBC den 25 november 1992,den 27 januari 1993, den 11 december 1995 samt den 16 april 1996.Motbakgrund av de uppgifter som lämnades av BBC ansåg inte kommissionendet vara lämpligt att i detta ärende fatta beslut om en undersökning påplatsen i BBC:s kontorslokaler.
On 28 April 1994, DG IV sent the complainant a “provisional conclusionthat his complaint was unjustified”.The complainant replied correctingerrors of fact and asking for the case to be re-examined.
Kommissionen konstaterade att GD IV skrivit till klaganden den 14 maj1993 och meddelat honom att den inte tyckte att hans klagomål var moti-verat.Ett sådant brev som föregår ett artikel 6-brev (pre Article 6-letter)skickades till klaganden den 28 april 1994.I detta brev fastställde kommmissionen att WSTV/BBC inte hade någon dominerande ställning samt attdet inte, även om så hade varit fallet, förelåg något missbruk i strid medartikel 86 i EG-fördraget.
On 4 October 1994, the Commission sent a revised version of its letter inwhich it stated that the case was still not justified.The complainant againrejected this finding.He sent new evidence to DG IV.
Därefter skickades ett artikel 6-brev till klaganden den 4 oktober 1994.Kommissionen uppgav att klaganden inte godtog det artikel 6-brev somsänts till honom.Därför var ett formellt beslut under utarbetande, vilketskulle godkännas av kommissionen och skickas till klaganden föreutgången av år 1997.
In April 1996, the Commission wrote to the complainant stating that it hadrequested information from the BBC and that it would contact the complainant in due time.
Efter noggrant övervägande av kommissionens yttrande och klagandenskommentarer skrev ombudsmannen på nytt till kommissionen.Mot bakgrund av att kommissionen hade angett att den skulle skicka ett formelltbeslut till klaganden i slutet av året frågade ombudsmannen om ett formelltbeslut hade fattats och skickats iväg.
The complainant then tried to meet with Commission officials responsiblefor his complaint.The Commission replied that its officials could not meetwith the complainant at the proposed time.
I sitt svar angav kommissionen att ett förslag till beslut där klagomålet avvisades hade utarbetats.Den angav vidare att beslutet förväntades antasunder de närmaste veckorna.Det skulle sedan skickas till klaganden.Dessutom beklagade kommissionen att förfarandet hade tagit längre tid änväntat.
Against this background, the complainant lodged the complaint with the Ombudsman. He alleged that his case was being handled in a dilatory anddiscourteous way by the Commission.He also alleged avoidable delay andincompetence.
Ombudsmannen kontaktade sedan kommissionen per telefon för att frågaom beslutet faktiskt hade skickats till klaganden.Kommissionen meddeladeombudsmannen att ett formellt beslut hade skickats till klaganden den 30oktober 1998.Ombudsmannen erhöll en kopia av brevet med beslutet.
THE INQUIRYThe Commission’s opinion
BESLUTETPåstått inkompetent och sölig behandling av klagomålet
The Commission stated that DG IV wrote to the complainant on 14 May1993 informing him that it did not believe that his complaint was founded.A pre-Article 6 letter was sent to the complainant on 28 April 1994.In thatletter, the Commission concluded that WSTV/BBC did not hold a dominantposition, and that even if they did, no abuse contrary to Article 86 EC hadbeen committed.
Klaganden framförde ett klagomål till kommissionen där han påstodatt BBC missbrukade sin dominerande ställning när det gäller dessbetaltevekanal WSTV i Spanien, i strid med artikel 86 i EG-fördraget.Klagomålet registrerades.Kommissionen meddelade därefter klaganden att klagomålet var omotiverat.Klaganden bestred denna slut-sats.Fakta i ärendet förblev omstridda.Klaganden angav att han
The procedural framework within which the Commission assessesthese complaints is determined mainly by the Council Regulation17/62 and Commission Regulation 99/63.
Det förfarande som kommissionen skall tillämpa vid bedömningen avdessa klagomål fastställs i huvudsak genom förordning 17/62 ochkommissionens förordning 99/63.
The Commission is required to examine thoroughly all complaintslodged.Article 6 of Regulation 99/63 provides that if the Commissionconsiders that there are insufficient grounds for granting the application, it shall inform the applicant of its reasons and fix a time for theapplicant to submit any further comments in writing.
Kommissionen skall noggrant bedöma alla klagomål som lämnas in.Iartikel 6 i förordning 99/63 föreskrivs att om kommissionen anser attdet inte finns tillräckligt underlag för att bifalla ansökan skall denmeddela sökanden sina skäl och fastställa en tidsfrist för sökanden attinkomma med ytterligare skriftliga synpunkter.
The Commission requested detailed information from the BBC.It thensent a so-called pre Article 6 - letter to the complainant on 28 April1994 informing him that it had concluded that WSTV/BBC did not holda dominant position, and even if they did, no abuse contrary to Article86 EC had been committed.
Kommissionen begärde in närmare uppgifter från BBC.Sedanskickade den ett sådant brev som föregår ett artikel 6-brev till klaganden den 28 april 1994 och meddelade honom att den hade funnitatt WSTV/BBC inte hade någon dominerande ställning samt att detinte, även om så hade varit fallet, förelåg något missbruk i strid medartikel 86 EG-fördraget.
The Commission then sent an Article 6 - letter to the complainantwhich the complainant contested.The Commission thereafter had toproduce a formal decision on the matter.The formal decision wasadopted and sent to the complainant.The complainant may challengethis decision before the Community Courts, if he wishes.
Klagomålen har i korthet följande bakgrund:Den rapport som de klagandeönskade tillgång till utarbetades av ett konsultföretag, Price Waterhouse,på kommissionens begäran.Rapporten gäller en Volvofabrik i norra Sverige och kommissionen använde rapporten för sina utredningar omhuruvida det var förenligt med den gemensamma marknaden att densvenska staten beviljade fabriken statligt stöd.
It appeared therefore that the Commission had acted in accordancewith the applicable rules.The Commission also apologised for thelength of the procedure and adopted a decision which took a finalposition on the complainant’s grievances under Article 86 EC.Therefore, there appeared to be no reason to continue the inquiry intothe claim that the Commission was dilatory.
För det första hade den affärsinformation som kommissionen fått tillgång till för att utarbeta rapporten uttryckligen hemligstämplats av desvenska myndigheterna.
On the basis of the Ombudsman’s inquiries into this complaint, thereappeared to have been no maladministration by the Commission. The Ombudsman therefore closed the case.
För det andra utgjorde rapporten en del av en utredning som kommmissionen genomförde.Ett utgivande av rapporten skulle ha kunnatskada den utredningen, eftersom rapporten då skulle ha lösryckts ursitt sammanhang.
DISCLOSURE OF ASSESSMENT REPORTDecision on joined complaints 620/97/PD and 306/98/PD against the European Commission
De klagande ansåg att dessa skäl inte rättfärdigade en vägran till tillgång.De hänvisade i synnerhet till, och lade fram bevis för, att de svenska myndigheterna och Volvofabriken, vid tidpunkten för ifrågavarande vägran, intelängre krävde att den information som rapporten innehöll skulle betraktassom sekretessbelagd.
In June 1997, Mr C.MEP submitted a complaint to the European Ombudsman, on behalf of the Swedish newspaper “Västerbottens-Kuriren”.The complaint concerned the European Commission’s refusal todisclose an assessment report produced by a consultancy firm for the Commission in the context of a state aid investigation against Sweden.
Klagomålet vidarebefordrades till kommissionen.Kommissionen konstaterade i sitt yttrande att rapporten innehöll affärshemligheter och därför intekunde lämnas ut på grundval av skyddandet av affärs- och företagshemligheter, en grund som kommissionen kan åberopa för att vägra tillgång tillhandlingar i enlighet med dess beslut 94/90 om allmänhetens tillgång tillkommissionens handlingar.
In March 1998, the Ombudsman received a complaint which concernedaccess to the same report, complaint 306/98/PD by two other MEPs,Messrs S.and W.To deal with the complaints as efficiently as possible, the Ombudsman decided to treat them jointly.
Kommissionen ansåg också att de sekretesskrav som den svenska regeringen och företaget Volvo framfört inte tillät den att lämna ut rapporten.
The background to the complaints was in brief the following:The report towhich the complainants wanted access was drawn up by a consultancyfirm, Price Waterhouse, at the Commission’s request.The report concerned a Volvo factory in the north of Sweden and the Commission used itin its investigations to establish whether it was compatible with the Common Market that Sweden gave State aid to the factory.
Slutligen hänvisade kommissionen också till att ett offentliggörande skulleskada kommissionens utredning och rättigheterna till försvar.
Firstly, business information provided to the Commission for the purpose of producing the report had been explicitly labelled “secret”bythe Swedish authorities.
De klagande stod fast vid sina klagomål.De tillade att kommissionen skulleha kunnat besluta om att lämna ut rapporten utan de uppgifter som gällderena affärshemligheter och på så sätt ha tillåtit att delar av den lämnats ut.
Secondly, the report was part of an investigation conducted by the Commission. Releasing the report could be damaging to that investigation since the report would be placed out of its context.
Efter noggrant övervägande och med beaktande av såväl yttrandet somkommentarerna beslutade ombudsmannen att rapporten skulle granskas.Syftet med granskningen var att underlätta bedömningen av huruvidakommissionens vägran att bevilja tillgång hade skett i enlighet med princi-
The complainants considered that these grounds did not warrant a refusalto give access.In particular, they indicated and provided evidence that, atthe moment of the refusal, the Swedish authorities and the Volvo factory didnot any longer request confidentiality in respect of information provided forthe report.
65 perna för god förvaltning, inklusive bestämmelserna i beslut 94/90.Granskningen visade att rapporten, med undantag för en sida som innehöllkonsultens värdering av stödschemat, endast innehöll faktaavsnitt somhärstammade från de svenska myndigheterna och Volvofabriken.
THE INQUIRYThe Commission’s opinion
Ombudsmannens försök att åstadkomma en vänskaplig förlikning
The complaint was forwarded to the Commission.In its opinion, the Commission stated that the report contained business secrets and therefore could not be disclosed on the ground of protecting commercial andindustrial secrecy;ground upon which the Commission may refuse accessunder its Decision 94/90 on public access to its documents.
Ombudsmannen konstaterade att kommissionens vägran att lämna utrapporten utgjorde prima facie-belägg för ett administrativt missförhåll-lande.Han bad därför kommissionen att ompröva sin ståndpunkt i syfte attfå till stånd en vänskaplig förlikning och anmärkte bland annat att det förfarande för vilket rapporten hade utarbetats nu var avslutat och att kravenom sekretess hade dragits tillbaka.
The Commission also considered that the secrecy requests by the Swedish Government and the Volvo company obliged it not to disclose the report.
I sitt svar gick kommissionen med på att lämna ut den faktainformation somrapporten innehöll.Kommissionen kunde emellertid inte gå med på attlämna ut utvärderingsdelen av rapporten eftersom en konfidentiell behandling här behövdes för att den skulle kunna genomföra sina undersökningsuppgifter ordentligt.Det faktum att utredningen hade avslutats och beslutetifråga hade fattats utgjorde enligt kommissionen ingen avgörande faktor.
Finally, the Commission put forward that disclosure would be prejudicial tothe Commission’s investigation and the rights of defence.
I sina svar till ombudsmannen uttryckte de klagande tillfredsställelse överdet faktum att faktaavsnitten av rapporten hade lämnats ut.De vidhöllemellertid att kommissionen också borde bevilja tillgång till rapportensutvärderingsdel.
After careful consideration of the opinion and the observations, the Ombudsman decided that the report should be inspected.The purpose ofthe inspection was to help ascertaining whether the Commission’s refusalto give access had been made in accordance with principles of goodadministration, including the rules laid down by Decision 94/90.The inspection revealed that the report, apart from one page which contained the consultant’s evaluations of the aids scheme, only contained factual elementssubmitted by the Swedish authorities and the Volvo factory.
De klagande hade begärt tillgång till konsultrapporten ifråga.Undersökningarna visade att detta var ett motiverat krav vad merparten av rapporten beträffade.Ombudsmannen föreslog därför envänskaplig förlikning.Kommissionen gick med på detta och lämnadeut största delen av rapporten men höll dock fast vid att den ena sidani rapporten som innehöll utvärderingen skulle förbli sekretessbelagd.Enligt den gemenskapslagstiftning som gäller för närvarande förefaller kommissionen ha rätt att vägra tillgång till utvärderingsdelen avrapporten.21Det förefaller därför inte som om kommissionen skulle habrutit mot någon bindande bestämmelse eller princip.Det är emelllertid skäl att erinra om det faktum att det är EG-domstolen som ärhögsta auktoritet när det gäller att tolka gemenskapens lagstiftning.
The Ombudsman considered that the Commission’s refusal to release thereport constituted a prima facie instance of maladministration.He thereforeasked the Commission to review its position with a view to a friendly solution, observing inter alia that the procedure for which the report had beenproduced was now closed and that the requests for confidentiality had beenwithdrawn.
På grundval av ombudsmannens undersökningar av detta klagomål förefölldet inte föreligga några administrativa missförhållanden vid kommissionen.Ombudsmannen avslutade därför ärendet.
In its reply, the Commission agreed to disclose the factual information contained in the report.The Commission could not, however, agree to disclosethe evaluation part of the report because confidentiality was needed toenable it to conduct its investigation tasks properly.The fact that the investigation in question had been concluded, and the relevant decision taken,was in the Commission’s opinion not a determining factor.
Se domen av den 5 mars 1997 i mål T-105/95 (WWF mot kommissionen) och förstainstansrättensordförandes beordran av den 3 mars 1998 i mål T-610/97 R (Carlsen m.fl.mot rådet (1998, ECR II-485).I det sistnämnda fallet har Europaparlamentet ingripit till stöd för rådet.
THE DECISIONPartial disclosure of the report
Beslut i klagomål 632/97/PD mot Europeiska kommissionen
On the basis of the Ombudsman’s inquiries into this complaint, thereappeared to have been no maladministration by the Commission.
Eftersom klaganden inte fick någon information från kommissionen ombehandlingen av klagomålet, klagade han till Europeiska ombudsmannen.I sitt klagomål angav han att han förstod att kommissionen har en storarbetsbörda, men att han ansåg det vara oacceptabelt att kommissioneninte på tre år kontaktat honom rörande hans klagomål.
The Ombudsman therefore closed the case.
UNDERSÖKNINGENKommissionens yttrande
DELAY IN PROCESSING COMPLAINT ON STATE AIDDecision on complaint 632/97/PD against the European Commission
Klagomålet vidarebefordrades till kommissionen.I sitt yttrande angavkommissionen följande:
In July 1997, Mr M.made a complaint to the Ombudsman on behalf of two Dutch agricultural organisations and three individual persons.The complaint concerned the Commission’s handling of a complaint lodged with itin 1994 about a Dutch body governed by public law, the Landbouwschap.By letter of 11 October 1994, the Commission informed the complainantthat the complaint had been registered as a complaint against the Netherlands under number 94/4890/SG (94)A/18715.The complaint wasattributed to DG VI for examination in the light of the Treaty provisions concerning State aid.
Ärendena klassificeras i två kategorier:a) anmält stöd och b) icke anmältstöd.Undersökningen av det anmälda stödet prioriteras eftersom domstolen har satt en tidsfrist på två månader för den förberedande undersökningen, jfr dom av den 11 december 1973 i mål C-10/73, Lorenz, REG1973, s.1471.
As the Commission did not provide the complainant with any information onthe processing of the complaint, the complainant lodged the complaint withthe European Ombudsman.In his complaint, the complainant put forwardthat he appreciated that the Commission operates under great pressure ofwork, but that he considered it unacceptable that the Commission failed togive him any substantive communication concerning his complaint over aperiod of three years.
Det berörda klagomålet rörde icke anmält stöd.Detta förklarade att undersökningen tagit så lång tid eftersom kommissionen på grund av begränsade personalresurser och den befintliga arbetsbelastningen måste göraprioriteringar.Dessa innebär att icke anmält stöd endast kan undersökasinom ramen för den berörda enhetens tekniska möjligheter.