natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Given that candidates in any event had had toprovide correct answers to more than a dozen questions in order to pass the test,theresulting loss of time should not have been very important,anyway. Finally, the Ombudsman was of the opinion that the complainant’s suggestion according to which the Commission could have ‘eliminated’the relevant question by considering it to have beenanswered correctly by all candidates would have raised serious legal concerns.
Eftersom de sökande i varje fall måste svara rätt på mer änett dussin frågor för att bli godkända på provet,borde tidsförlusten inte ha varit betydande.Slutligen ansåg ombudsmannen att klagandens förslag enligt vilket kommissionen kundeha ”uteslutit”den berörda frågan genom att anse att alla sökande hade svarat rätt på denskulle ha varit tvivelaktigt ur rättslig synpunkt.
For allthese reasons,the approach adopted by the Commission in the present case appeared tohave been reasonable.
Mot bakgrund av detta föreföll kommisssionens tillvägagångssätt i det aktuella ärendet rimligt.
1.7The complainant was right in pointing out that under the adjusted values,the correctvalue deducted for a wrong answer should have been 0.230 points rather than the 0.228points indicated by the Commission.
1.7Klaganden hade rätt när han påpekade att det rätta värde i enlighet med de justeradevärdena som skulle dras för ett felaktigt svar var 0,230 poäng snarare än de 0,228 poängkommissionen angett.
However,as the complainant himself concluded inhis observations on the Commission’s opinion,this discrepancy was irrelevant for thepurposes of ascertaining whether the Commission’s approach as such was legitimate.
Men som klaganden själv konstaterade i sina kommentarer tillkommissionens yttrande var denna skillnad inte relevant när det gäller att bedöma omkommissionens tillvägagångssätt som sådant var berättigat.
1.8On the basis of the above,there appeared to have been no maladministration on thepart of the Commission in so far as the first allegation put forward by the complainant wasconcerned.
1.8På grundval av detta föreföll det inte föreligga några administrativa missförhållandenvid kommissionen när det gäller klagandens första påstående.
Failure to provide sufficient information
Underlåtenhet att tillhandahålla tillräcklig information
2.1The complainant claimed that the Commission had failed to provide sufficient information on how it had proceeded.
2.1Klaganden hävdade att kommissionen hade underlåtit att tillhandahålla tillräckliginformation om hur den hade gått till väga.
In its letter of 28 April 1999,the elimination of certainquestions had not been mentioned at all.
I brevet av den 28 april 1999 hade strykningenav vissa frågor över huvud taget inte nämnts.
In its letter of 17 June 1999,no details had beengiven as to how many and which questions had been eliminated.
I brevet av den 17juni1999 hade ingeninformation getts när det gäller hur många och vilka frågor som uteslutits.
2.2The Commission did not make any specific comment on this allegation.
Kommissionen kommenterade inte detta påstående särskilt.
2.3In its letter of 28 April 1999,the Commission had informed the complainant of theresults he had achieved at the preselection tests.
2.3I sitt brev av den 28 april 1999 hade kommissionen meddelat klaganden vilketresultat han uppnått i urvalsproven.
When the complainant queried this result,the Commission explained,in its letter of 17 June 1999,that some questions,which hadproved to be ambiguous,had been eliminated,and that the values given for correct andwrong answers had been adjusted accordingly.
När klaganden ifrågasatte resultatet i ett brev av den11 maj 1999,förklarade kommissionen i sitt brev av den 17 juni 1999 att vissa frågor,somvisat sig vara tvetydiga,hade uteslutits,och att de värden som åsatts rätta och felaktigasvar justerats i enlighet med detta.
The Ombudsman considered that it wouldhave been preferable if already on this occasion the Commission had specified whichquestion had been eliminated and how the values attributed to answers had changed as aresult.
Ombudsmannen ansåg att det hade varit bättre omkommissionen redan vid detta tillfälle hade specificerat vilken fråga som uteslutits och hursvarsvärdena därigenom hade förändrats.
However,since the complainant’s letter of 11 May 1999 had asked for a clarification of the ‘methodology’used by the Commission and since the Commission ultimatelysupplied the necessary details to the Ombudsman,the latter did not see any grounds topursue his inquiry in this context.
Eftersom klaganden dock i sitt brev av den 11maj 1999 hade begärt ett klargörande av vilken metod som kommissionen använt ochkommissionen slutligen gav ombudsmannen den nödvändiga informationen,ansåg haninte att det fanns anledning att fortsätta undersökningen av denna fråga.
2.4On the basis of the above,there appeared to have been no maladministration on thepart of the Commission in so far as the second allegation put forward by the complainantwas concerned.
2.4På grundval av detta föreföll det inte föreligga några administrativa missförhållandenvid kommissionen när det gäller klagandens andra påstående.
On the basis of the European Ombudsman’s inquiries into this complaint,there appearedto have been no maladministration on the part of the Commission of the European Communities. The Ombudsman therefore closed the file.
På grundval av Europeiska ombudsmannens undersökningar av detta klagomål föreföll detinte föreligga några administrativa missförhållanden vid Europeiska kommissionen.Ombudsmannen avslutade därför ärendet.
DIPLOMANECESSARY FORADMISSION TOCOMPETITION
AKADEMISK EXA-MEN NÖDVÄNDIGFÖR TILLTRÄDE TILLUTTAGNINGSPROV
Decision on complaint905/99/GG against the European Commission
Beslut i klagomål905/99/GG mot Europeiska kommissionen
In July 1999,the complainant complained against the refusal of the Commission to allowhim to take part in competition COM/LA/1/99 organised by the Commission with a viewtowards employing French language translators for which he had applied.
I juli 1999 ingav klaganden ett klagomål över kommissionens vägran att låta honom deltai uttagningsprov COM/LA/1/99 som kommissionen anordnat för att anställa franskspråkiga översättare och till vilket han hade sökt.
According topoint III B 2 of the notice of competition published in the Official Journal41,candidateshad to have completed a course of university education and obtained a degree (“des étudesuniversitaires de cycle complet sanctionnées par un diplôme de fin d’études”).
Enligt punkt III B 2 i meddelandet om uttagningsprovet som publicerades i Europeiska gemenskapernas officiella tidning41måste desökande ha genomgått en universitetsutbildning och avlagt avgångsexamen därifrån (”desétudes universitaires de cycle complet sanctionnées par un diplôme de fin d’études”).
The noticeof competition further pointed out that the Selection Board would take account of thedifferences between the educational systems,and that examples of degrees were listed,onan indicative basis,in an appendix of the “Guide”accompanying the notice of competition.
Imeddelandet om uttagningsprovet påpekades vidare att uttagningskommittén skullebeakta olikheterna mellan utbildningssystemen och att exempel på examina fannsupptagna som vägledning i en bilaga till de anvisningar som åtföljde meddelandet omuttagningsprovet.
This guide contained indications for each of the 15 member states of the EU,including France (“maîtrise ou équivalent”).
Dessa innehöll uppgifter för var och en av de 15 medlemsstaterna i EU,inklusive Frankrike (”maîtrise”eller motsvarande). Klaganden,en holländsk medborgare,hade en ”Licence en Sciences Économiques”från Écoledes Hautes Études Commerciales(”licence HEC”) vid Lausannes universitet i Schweiz 1986.
In a letter of 10 May 1999,the Selection Board informed the complainant that he couldnot be admitted to the competition since he did not fulfil the condition set out in point IIIB 2 of the notice of competition.
I ett brev av den 10 maj 1999 informerade uttagningskommittén klaganden om att han intefick delta i uttagningsprovet eftersom han inte uppfyllde villkoret i punkt III B 2 i meddelandet om uttagningsprovet.
On 19 May 1999,the complainant queried this decision,pointing out that his diploma had been accepted on the occasion of previous competitionsand when he had been employed,on 1 May 1999,as an auxiliary agent of the Commission.
Den 19 maj 1999 ifrågasatte klaganden detta beslut och påpekade att hans examensbevis hade godkänts vid tidigare provtillfällen och när han den 1 maj1999 hade anställts som extraanställd hos kommissionen.
In a letter of 29 June 1999 the Selection Board confirmed its decision.According to the Selection Board,the complainant’s diploma that had been obtained afterthree years’studies was not of the level required by the notice of competition,that is to saya “maîtrise”or an equivalent diploma.
I ett brev av den 29 juni 1999bekräftade uttagningskommittén sitt beslut. Enligt denna låg klagandens examen som hadeuppnåtts efter treårs studier inte på den nivå som krävdes i meddelandet om uttagnings-provet,dvs. en ”maîtrise”eller motsvarande examen.
The requirement that a “maîtrise”or an equivalent diploma wasnecessary was specified in Appendix 1 of the “Guide”for France.
Kravet påatt en ”maîtrise”eller motsvarande examen var nödvändig specificerades i bilaga 1 tillanvisningarna för Frankrike.
However,for Belgium,Portugal and Spain a “licence”was required.
För Belgien,Portugal och Spanien krävdes dock en”licence”.
The level of a “maîtrise”did not exist in Switzerland.
Nivån ”maîtrise”fanns inte i Schweiz.
Finally,the fact that he had been able to complete his studies in a shorter time(three years) was due to the fact that he had previously studied at the Ecole Polytechniquede Lausanne and had been given credit for some of the courses he had followed there.Today,the same “licence”was awarded after four years of studies in order to give studentsmore time to acquire practical experience as trainees.
Slutligen berodde det faktum att hanhade kunnat slutföra sina studier på kortare tid (tre år) på att han tidigare hade studerat vid Ecole Polytechnique i Lausanne och hade fått tillgodoräkna sig några av de kurser somhan hade följt där.
The curriculum had howeverremained identical.
Idag beviljades samma ”license”efter fyra års studier för att ge studenterna mer tid att förvärva praktisk erfarenhet som praktikant.
The complainant expressed the view that his exclusion from thecompetition resulted from a lack of understanding of the Swiss University system.
Klaganden menade att hans utestängning från uttagningsprovet beroddepå bristande kännedom om det schweiziska universitetssystemet.
In a letter to the Ombudsman,the University of Lausanne explained that until 1996 the“licence HEC”could be obtained after a minimum of three years’studies.
I ett brev till ombudsmannen förklarade Lausannes universitet att ”licence HEC”fram till1996 kunde fås efter minst tre års studier.
Since then aminimum of 8 semesters and 240 ECTS (European Credit Transfer System) credits isrequired.
Sedan dess krävs minst 8 terminer och 240ECTS (European Credit Transfer System).
This change enabled the university to add several hours of courses although thedifference against the previous regime was not significant.
Denna ändring gjorde det möjligt för universitetet att lägga till flera kurstimmar även om det inte var någon markant skillnad mellandet tidigare och nuvarande systemet.
International recognition of the “licence HEC”was well established nowadays.
85 erkännandet av ”licence HEC”var nuförtiden väl vedertaget.
A framework agreementbetween France and Switzerland from 1994 recognised the equivalence of a Swiss“licence”and a French “maîtrise”.
Ett ramavtal mellan Frankrike och Schweiz från 1994 erkände motsvarigheten av en schweizisk ”licence”ochen fransk ”maîtrise”.
According to a table attached to the letter from the University of Lausanne,the “licence HEC”comprised a total of 2310 hours of courses in1986 (three years’studies) and of 2338 hours in 1999 (four years’studies) whilst a“licence”from the University of Paris comprised only a total of 1590 hours of courses in1999 (three years’studies).
Enligt en tabell som bifogades brevet från Lausannes universitetomfattade ”licence HEC”totalt 2310 kurstimmar 1986 (tre års studier) och 2338 timmar1999 (fyra års studier) medan en ”licence”från Paris universitet endast omfattade totalt1590 kurstimmar 1999 (tre års studier).
The holders of “licence HEC”were furthermore admitted topostgraduate programmes throughout the world.
Innehavarna av ”licence HEC”togs dessutomemot till doktorandprogram över hela världen.
The complaint was sent to the Commission.
Klagomålet sändes till kommissionen.
In its opinion,the Commission made thefollowing comments with regard to the complaint:
I sitt yttrande gjorde kommissionen följandekommentarer med avseende på klagomålet:
The Selection Board had already explained to the complainant that the fact that he workedfor the Commission as an auxiliary agent was irrelevant in the present context since thepost concerned at the time had been a category B post which did not require a universitydegree.
Uttagningskommittén hade redan förklarat för klaganden att det faktum att han arbetadeför kommissionen som extraanställd var irrelevant i detta sammanhang,eftersom dendåvarande tjänsten hade varit en tjänst tillhörande kategori B som inte krävde någonuniversitetsexamen.
The “licence HEC”obtained by the complainant in 1986 was not completely equivalent tothe corresponding diplomas awarded after 1996.
Den ”licence HEC”som klaganden fick 1986 var inte helt likvärdig med den motsvarandeexamen som gavs efter 1996.
Whilst it was true that the universities in Belgium, Spain and Portugal awarded degrees called “licences”,these degrees required aminimum of four or five years’studies.
Även om det var sant att universiteten i Belgien,Spanien och Portugal gav examina som benämndes ”licences”,krävde dessa examina minst fyra ellerfem års studier.
Likewise the “maîtrise”in France was awardedafter four years’studies whilst the “licence”which was not regarded as sufficient to allowits holder to be admitted to the competition was awarded after three years’studies.
På samma sätt tilldelades ”maîtrise”i Frankrike efter fyra års studier,medan en ”licence”,som inte ansågs tillräcklig för att låta innehavaren delta i uttagnings-provet,gavs efter tre års studier.
For these reasons,the Selection Board had,taking into account the existing differencesbetween the educational systems,concluded that the complainant’s degree did not givehim the right to be admitted to the competition concerned.
Uttagningskommittén hade därför med hänsyn till de skillnader som förelåg mellan utbildningssystemen kommit fram till att klagandens examen inte berättigade honom till att deltai uttagningsprovet ifråga.
In his observations,the complainant maintained his complaint and made the followingadditional comments:
I sina kommentarer vidhöll klaganden klagomålet och gjorde följande ytterligarekommentarer:
Since the Commission’s opinion had been received by the Ombudsman after the deadlineset for that purpose (31 December 1999),the Ombudsman should not take it into accountwhen deciding upon the complaint.
Eftersom kommissionens yttrande hade mottagits av ombudsmannen efter den fastställdatidsfristen (31 december 1999) borde ombudsmannen inte ta hänsyn till detta när hanfattade beslut i klagomålet.
The decision of the Commission not to admit him tothe competition was incompatible with the Convention on the Recognition of Studies and Qualifications in Higher Education adopted on 21 December 1979 by an internationalconference of states invited by UNESCO (United Nations Educational,Scientific and Cultural Organisation) and with the Recommendation on the Recognition of Studies and Qualifications in Higher Education adopted by UNESCO on 13 November 1993.Paragraph 11 of the latter provided that in order to assess the equivalence of a diploma
Kommissionens beslut att inte låta honom delta i uttagningsprovet var oförenligt med konventionen om erkännande av studier och kvalifikationerinom högre utbildning som antogs den 21 december 1979 vid en internationell konferensav stater som inbjudits av Unesco (FN:s organisation för utbildning,vetenskap och kultur)och med rekommendationen om erkännande av studier och kvalifikationer inom högreutbildning som antogs av Unesco den 13 november 1993. I punkt 11 i den senare föreskrivs att för att ta fram motsvarigheten till en examen som avlagts i ett annat land bör debehöriga myndigheterna också ta hänsyn till de rättigheter som ifrågavarande examensbevis gav innehavaren i det land där det utfärdades.
Excluding thecomplainant from the competition would mean that no civil servant of the Swiss federation could become a category A civil servant of the EU and that all holders of Swissdiplomas awarded before 1996 would be excluded.
_BAR_ 2000 tionen kunde bli tjänstemän i kategori A i EU och att alla innehavare av schweiziskaexamina utfärdade före 1996 skulle uteslutas.
The complainant further claimed thathe had worked as a trainee in a Turkish company for three months during the summerbreak in 1985 and in a Canadian company for a year in 1986/87 after having obtained hisdiploma. He also pointed out that the EU and Switzerland were about to sign agreementswhich inter alia would provide for an official recognition of Swiss degrees in the EU andvice versa.
Klaganden gjorde vidare gällande att hanhade arbetat som praktikant i ett turkiskt bolag i tre månader under sommarledigheten1985 och hos ett kanadensiskt bolag i ett år 1986/87 efter att han fått sitt examensbevis.Han påpekade också att EU och Schweiz stod i begrepp att underteckna överenskommmelser som bland annat skulle medföra ett officiellt erkännande av schweiziska examina i EU och vice versa.
This showed that the question of the recognition of the diploma was a purelyformal matter and did not concern the nature of the degree as such.
Detta visade att frågan om erkännande av examensbeviset var en rentformell sak och inte hade att göra med examens natur som sådan.
The complainant concluded by stressing that in 1986,university studies in Switzerlandwere of a duration of three years and that no other choice was possible.
Klaganden avslutade med att understryka att 1986 hade universitetsstudierna i Schweiz enlängd av tre år och att något annat val inte var möjligt.
In view of the above,the Ombudsman concluded that he needed further information inorder to deal with the complaint.
Mot bakgrund av ovanstående fann ombudsmannen att han behövde ytterligare information för att behandla klagomålet.
He therefore asked the Commission to provide information on (1) the reasons why it considered the complainant’s diploma as insufficient toadmit him to the competition concerned,(2) on the question as to whether a “licence HEC” awarded by the University of Lausanne after 1996 would have been regarded assufficient and (3) on the claim made by the University of Lausanne according to which anagreement concluded in 1994 between France and Switzerland recognised that the Swiss“licence”corresponded to a French “maîtrise”.
Han bad därför kommissionen att lämna information om:1) skälen till att den ansåg att klagandens examensbevis var otillräckligt för att ge honomtillträde till uttagningsprovet ifråga,2) frågan om huruvida en ”licence HEC”utfärdad av Lausannes universitet efter 1996 skulle ha betraktats som tillräcklig och 3) påståendet av Lausannes universitet om att det i ett avtal som slöts 1994 mellan Frankrike och Schweizerkändes att en schweizisk ”licence”motsvarade en fransk ”maîtrise”.
Shortly afterwards,the complainant informed the Ombudsman that he had been admittedto competition EUR/A/151/98 organised by the European Parliament and the Council ofthe European Union.
Kort efteråt informerade klaganden ombudsmannen om att han hade antagits till uttagningsprovet EUR/A/151/98 som anordnades av Europaparlamentet och Europeiska unionens råd.
The complainant considered that this should be regarded as a precedent.
Klaganden ansåg att detta skulle betraktas som ett prejudikat.
The Commission’s reply
Kommissionens svar
In its reply to the Ombudsman’s request for further information,the Commission made thefollowing comments:
I sitt svar till ombudsmannens krav på ytterligare information gjorde kommissionenföljande kommentarer:
For the purpose of admission to its category A competitions,the Commission followed therule that university diplomas or equivalent diplomas,that is to say diplomas that had beenrecognised as academically equivalent or had been recognised by the member states of the EU, were to be required.
För tillträde till uttagningsproven för kategori A följde kommissionen en regel om att detkrävdes universitetsexamen eller motsvarande examen,dvs. examensbevis som erkäntssom akademiskt likvärdiga eller som erkänts av EU:s medlemsstater.
To date,the complainant had not proven that his Swiss diplomaawarded in 1986 had been recognised as being equivalent to one of the diplomas requiredby the Commission.
Klaganden hadehittills inte bevisat att hans schweiziska examen som utfärdades 1986 hade erkänts somlikvärdig med någon av de examina som krävdes av kommissionen.
The Commission considered that it could not comment on the question as to whether a Swiss “licence”awarded after 1996 would have been regarded as sufficient,given that itcould not prejudge the decision of the Selection Board that was primarily competent todeal with these matters.
Kommissionen ansåg att den inte kunde uttala sig om huruvida en schweizisk ”licence”som tilldelats efter 1996 borde ha ansetts som tillräcklig,eftersom den inte kunde föregripa uttagningskommitténs beslut då denna var behörig att hantera dessa ärenden somförsta instans.
It added,however,that the question as to how competitions shouldbe organised and the issue of conditions of access in particular would be reviewed in thecontext of the forthcoming administrative reform.
Den tillade emellertid att frågan om hur uttagningsproven skulle anordnas,och speciellt frågan om tillträde,skulle tas upp på nytt i samband med den kommandeadministrativa reformen.
The Commission further stressed that the University of Lausanne had not claimed that the Swiss “licence”was equivalent to a French “maîtrise”.
Kommissionen betonade vidare att Lausannes universitet inte hade gjort gällande att enschweizisk ”licence”motsvarade en fransk ”maîtrise”.
According to the 1994 frameworkagreement that had been concluded by the Conference of the Presidents of the Universities
Enligt det ramavtal som 1994 hadeslutits mellan rektorskonferensen för de franska universiteten och rektorskonferensen förde schweiziska universiteten ”motsvarade”den schweiziska ”licence”som gavs efterminst åtta terminers studier en fransk ”maîtrise”.
However,the purpose of this provision was to facilitate the acceptance of the Swiss “licence”as a university diploma enabling its holder to pursue his or her studies ata French university.
Beträffande klagandens tillträde till ett uttagningsprov som anordnades av Europaparlamentet var varje institution suverän i fråga om utformandet av sina meddelanden om uttagningsprov.
The same appliedwith regard to the UNESCO Convention and Recommendation.
Dessutom kunde sökandena inte hänvisa till att de fått tillträdetill ett annat uttagningsprov.
In his observations on the Commission’s reply,the complainant argued that since the Commission’s reply had been received by the Ombudsman after the deadline set for thatpurpose (30 April 2000),the Ombudsman should not take it into account when decidingupon the complaint.
I sina kommentarer till kommissionens svar hävdade klaganden att ombudsmannen inteborde ta hänsyn till kommissionens svar när han fattade beslut i klagomålet eftersom hanhade tagit emot detta efter den fastställda tidsfristen (30 april 2000).
The complainant also stressed that there was an incoherence,giventhat the European Parliament had accepted his diploma whilst the Commission refused todo so.
Klaganden betonadeockså att det fanns en motsägelse i att Europaparlamentet hade godtagit hans examenmedan kommissionen vägrade att göra det.