natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By its first question and the first part of its second question, the national court seeks essentially clarification on whether Article 18 EC precludes measures such as Articles 38 and 39 of Law 248/2005 which provide for the placing of limitations, in certain circumstances, on the exercise of the right of freedom of movement abroad of Romanian citizens for up to three years.
Genom sin första tolkningsfråga och den andra frågans första del vill den nationella domstolen i huvudsak få klarhet i om artikel 18 EG utgör hinder för sådana bestämmelser som artiklarna 38 och 39 i lag 248/2005, genom vilka rumänska medborgares utövande av rätten till fri rörlighet utomlands under vissa omständigheter beläggs med begränsningar i upp till tre år.
In the Baumbast and R case, the Court held that the applicant in that case, as a national of a Member State, and consequently a citizen of the Union, had the right to rely directly on Article 18(1) EC.
Domstolen konstaterade i domen i målet Baumbast och R att sökanden i det målet, i sin egenskap av medborgare i en medlemsstat, och således unionsmedborgare, hade rätt att direkt åberopa artikel 18.1 EG.
10In my view, the right to move freely within the
10Jag anser att rätten att röra sig fritt inom medlems-
In accordance with the order for reference, the Ministry sought an order from the referring court limiting Mr Jipa’s movement to Belgium, the Member State from which he was repatriated on 27 November 2006, for a period of up to three years. Moreover, it would appear from the order for reference
Enligt begäran om förhandsavgörande yrkade ministeriet att den hänskjutande domstolen skulle förordna om en begränsning av Gheorghe Jipas rätt att resa till Belgien, den medlemsstat från vilken han sändes tillbaka till hemlandet den 27 november 2006, under en period på
10 — Cited in footnote 8, paragraph 84.
10 — Se ovan fotnot 8, punkt 84.
Romanian Government indicated that the circumstances surrounding Mr Jipa’s ‘illegal residence’ in Belgium are not a matter of criminal law.
JIPA skall dock noteras att den rumänska regeringen meddelat att omständigheterna kring Gheorghe Jipas ”illegala vistelse” i Belgien inte var av straffrättslig karaktär.
territory of the Member States pursuant to Article 18(1) EC is conferred directly on every citizen of the Union by the clear and precise terms of that provision of the EC Treaty, subject however to the limitations and conditions laid down by the EC Treaty and by the measures adopted to give it effect.
staternas territorium genom artikel 18.1 EG direkt tillerkänns varje unionsmedborgare genom den klara och precisa formuleringen i den bestämmelsen i EG-fördraget, dock med förbehåll för de begränsningar och villkor som fastställs i EG-fördraget och i bestämmelserna om genomförande av fördraget.
Citizens of the Union thus have the right, which they derive directly from Article 18(1) EC, to leave the territory of a Member State, including their Member State of origin, to enter the territory of another Member State.
Unionsmedborgare har således en direkt ur artikel 18.1 EG härledd rätt att lämna en medlemsstats, inklusive ursprungsmedlemsstatens, territorium för att resa in i en annan medlemsstat.
Moreover, while citizenship of the Union, established by Article 17 EC, is not intended to extend the scope ratione materiae of the Treaty to internal national situations which have no link with Community law, 11 it must be observed, as was submitted by the Romanian and Greek Governments, that the fact that Mr Jipa has not made use of his right of freedom of movement cannot, for that reason alone, assimilate his situation to a purely internal situation. 12
Dessutom måste det, som den rumänska och den grekiska regeringen förklarat, noteras att även om det unionsmedborgarskap som föreskrivs i artikel 17 EG inte har till syfte att utvidga det faktiska tillämpningsområdet för fördraget till att även avse interna nationella förhållanden som inte har någon anknytning till gemenskapsrätten, 11kan Gheorghe Jipas situation inte enbart av det skälet att han inte utnyttjat rätten till fri rörlighet liknas vid en rent intern situation. 12
Given the fact firstly, that Mr Jipa from the 1 January 2007 enjoys the fundamental status of citizen of the Union, secondly, that the Ministry is seeking an order from the referring court in civil proceedings limiting Mr Jipa’s right to travel to another Member State and thirdly, that aside from the limited information provided by the referring court in relation to Mr Jipa’s repatriation from Belgium on foot of the Readmission Agreement and his ‘illegal residence’ in Belgium, I consider that there are no grounds on which the Court could consider that the limitations which may be imposed on Mr Jipa by the referring court on travelling to Belgium pursuant, inter alia, to Articles 38 and 39 of Law 248/2005 relate to a purely internal situation.
Mot bakgrund av, för det första, att Gheorghe Jipa sedan den 1 januari 2007 åtnjuter den grundläggande ställningen som unionsmedborgare, för det andra, att ministeriet inom ramen för ett civilrättsligt förfarande begärt ett beslut från den hänskjutande domstolen om begränsning av Gheorghe Jipas rätt att resa till en annan medlemsstat och, för det tredje, den begränsade information som lämnats av den hänskjutande domstolen angående Gheorghe Jipas återresa från Belgien med stöd av avtalet om återinresa och hans ”illegala vistelse” i Belgien, anser jag att det saknas grunder på vilka domstolen kan finna att de begränsningar som Gheorghe Jipa kan underkastas av den hänskjutande domstolen i fråga om resor till Belgien enligt bland annat artiklarna 38 och 39 i lag 248/2005 gäller en rent intern situation.
I therefore consider that the present case has a direct link with Community law.
Jag anser därför att förevarande mål har ett direkt samband med gemenskapsrätten.
It would appear from the order for reference that the proceedings before the national court arose following Mr Jipa’s repatriation to Romania from Belgium, pursuant to the Readmission Agreement, due to his ‘illegal residence’ in Belgium.
Av begäran om förhandsavgörande framgår att förfarandet vid den nationella domstolen var en följd av att Gheorghe Jipa, på grund av hans ”illegala vistelse” i Belgien, sändes tillbaka till Rumänien från Belgien i enlighet med avtalet om återinresa.
The referring court itself pointed out, in its order for reference, that the Ministry has not clarified what is meant by the Mr Jipa’s ‘illegal residence’.
Den hänskjutande domstolen har i sin begäran om förhandsavgörande själv påpekat att ministeriet inte klargjorde vad som avses med Gheorghe Jipas ”illegala vistelse”.
11 — Joined Cases C-64/96 and C-65/96 Uecker and Jacquet [1997] ECR I-3171, paragraph 23.
11 — Dom av den 5 juni 1997 i de förenade målen C-64/96 och C-65/96, Uecker och Jacquet (REG 1997, s. I-3171), punkt 23.
12 — See in that respect, Case C-200/02 Zhu and Chen [2004] ECR I-9925, paragraph 19.
12 — Se i det avseendet dom av den 19 oktober 2004 i mål C-200/02, Zhu och Chen (REG 2004, s. I-9925), punkt 19.
In my view, the limitations which may be imposed by the referring court on Mr Jipa from leaving his Member State of origin in order to enter the territory of another Member State constitute an obstacle to the right of freedom of movement provided by Article 18(1) EC.
Enligt min uppfattning utgör de begränsningar som Gheorghe Jipa kan underkastas av den hänskjutande domstolen i fråga om att lämna sin ursprungsmedlemsstat för att resa in i en annan medlemsstat ett hinder för rätten till fri rörlighet enligt artikel 18.1 EG.
The right to move freely within the territory of the Member States guaranteed by Article 18(1) EC would be
Den rätt till fri rörlighet inom medlemsstaternas territorium som garanteras genom artikel 18.1 EG skulle förlora sin mening om ursprungsmedlemsstaten utan
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-33/07
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT MAZÁK — MÅL C-33/07 lämna en medlemsstats territorium för att resa till en annan medlemsstat.
rendered meaningless if the Member State of origin could, without valid justification, prohibit its own nationals from leaving its territory to enter the territory of another Member State. 13
giltig motivering kunde förbjuda sina egna medborgare att lämna sitt territorium för att resa in i en annan medlemsstat. 13
The national rules in question in the present proceedings must, in my view, also be assessed in the light of Article 4 of Di -rective 2004/38 14which regulates the right of Union citizens to leave the territory of a
De nationella bestämmelser som behandlas i förevarande förfarande skall enligt min uppfattning även granskas mot bakgrund av artikel 4 i direktiv 2004/38 14, som reglerar unionsmedborgares rätt att
In accordance with Article 4(1) of Directive 2004/38, all Union citizens with a valid identity card or passport have the right to leave the territory of a Member State to travel to another Member State.
Enligt artikel 4.1 i direktiv 2004/38 har alla unionsmedborgare med giltigt identitetskort eller pass rätt att lämna en medlemsstats territorium för att resa till en annan medlemsstat.
In my view, Article 4(1) of Directive 2004/38 is very broad in its scope as it grants citizens of the Union who are in possession of a valid identity card or passport the right to leave the territory of all Member States, including their Member State of origin 15to travel to another Member State.
Enligt min uppfattning är tillämpningsområdet för artikel 4.1 i direktiv 2004/38 mycket vidsträckt, eftersom den medför en rätt för unionsmedborgare som har ett giltigt identitetskort eller pass att lämna samtliga medlemsstaters territorium, inklusive ursprungsmedlemsstatens, 15för att resa till en annan medlemsstat.
Moreover, pursuant to Article 4(2) of Directive 2004/38, no exit visa or equivalent formality may be imposed on citizens of the Union and the Member States must, pursuant to Article 4(3), issue to their own nationals, and renew, an identity card or passport stating their nationality.
Enligt artikel 4.2 i direktiv 2004/38 får unionsmedborgare inte åläggas en skyldighet att inneha utresevisering eller någon motsvarande formalitet, och enligt artikel 4.3 skall medlemsstaterna för sina egna medborgares räkning utfärda och förnya ett identitetskort eller pass som anger deras medborgarskap.
See also in the context of freedom of movement for persons and freedom of establishment, Case C-370/90 Singh [1992] ECR I-4265, paragraph 23.
Se även, angående den fria rörligheten för personer och etableringsfriheten, dom av den 7 juli 1992 i mål C-370/90, Singh (REG 1992, s. I-4265), punkt 23.
In the Bosman case (C-415/93 [1995] ECR I-4921) the Court stated that ‘[t]he rights guaranteed by Article [43] et seq. of the Treaty would be rendered meaningless if the Member State of origin could prohibit undertakings from leaving in order to establish themselves in another Member State.
I dom av den 15 december 1995 i mål C-415/93, Bosman (REG 1995, s. I-4921), konstaterade domstolen att ”[d]e rättigheter som säkerställs genom artikel [43] och följande skulle komma att vara utan innehåll, om hemstaten skulle kunna förbjuda företag att avlägsna sig från dess territorium för att etablera sig i en annan medlemsstat.
The same considerations apply, in relation to Article [39] of the Treaty, with regard to rules which impede the freedom of movement of nationals of one Member State wishing to engage in gainful employment in another Member State’ (see paragraph 97).
Samma överväganden måste göras – när det är fråga om artikel [39] i fördraget – beträffande regler som hindrar fri rörlighet för de medborgare i en medlemsstat som vill utöva förvärvsarbete i en annan medlemsstat” (se punkt 97).
I therefore consider that in the absence of valid justification, Article 18(1) EC and Article 4 of Directive 2004/38 preclude national legislation such as that at issue in the present proceedings which provides
Jag anser därför att artikel 18.1 EG och artikel 4 i direktiv 2004/38, i frånvaro av en giltig motivering, utgör hinder för nationell lagstiftning av den i förevarande mål berörda typen i vilken begränsningar i rätten för
15 — See also Article 2(2) of Protocol IV which provides that ‘[e]veryone shall be free to leave any country, including his own’.
15 — Se även artikel 2.2 i protokoll 4 enligt vilken ”[v]ar och en är fri att lämna varje land, inbegripet sitt eget”.
Protocol IV entered into force on 2 May 1968 and has been signed by all the Member States, save the Hellenic Republic.
Protokoll 4 trädde i kraft den 2 maj 1968 och har undertecknats av samtliga medlemsstater, med undantag för Republiken Grekland.
It should be recalled however that the Greek Government in pleadings at point 24 above specifically relied on Article 2(2) and (3) of Protocol IV.
Det bör dock erinras om att den grekiska regeringen i sitt yttrande i punkt 24 ovan särskilt hänvisade till artikel 2.2 och 2.3 i protokoll 4.
14 — With its accession to the EU on 1 January 2007, Romania is bound by the provisions of the EC Treaty on the rights of citizens of the Union and the legislative provisions and caselaw thereon, subject to the transitional arrangements adopted on the matter.
14 — I och med sin anslutning till EU den 1 januari 2007 är Rumänien, med förbehåll för de övergångsbestämmelser som antagits inom området, bundet av bestämmelserna i EG-fördraget om rättigheterna för unionsmedborgare och bestämmelserna i lagstiftning och rättspraxis om dessa.
It would appear from Article 20 of and Annex VII to the Protocol concerning the conditions and arrangements for admission of the Republic of Bulgaria and Romania to the European Union (OJ 2005 L 157 p.
Av artikel 20 och bilaga VII till Protokoll om villkoren och bestämmelserna för Republiken Bulgariens och Rumäniens anslutning till Europeiska unionen (EUT L 157, 2005, s.
29), that Romania is bound from the date of its accession to the EU by the provisions of Directive 2004/38 save where those provisions concern, inter alia, access to the labour markets of Member States by Romanian nationals.
29), tycks framgå att Rumänien sedan dagen för sin anslutning till EU är bundet av bestämmelserna i direktiv 2004/38, med undantag för bland annat de fall där dessa bestämmelser gäller rumänska medborgares tillträde till medlemsstaternas arbetsmarknader.
In that regard, a number of transitional arrangements have been adopted in respect of Romania concerning the application of Art -icles 1 to 6 of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968(II), p. 475).
I det avseendet har en rad övergångsbestämmelser antagits angående Rumänien i fråga om tillämpningen av artiklarna 1–6 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen (EGT L 257, s. 2; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s. 33).
As Mr Jipa’s rights as a worker are not in question before the referring court, the abovementioned transitional arrangements concerning Regulation No 1612/68 are not relevant in the context of the present case.
Gheorghe Jipas rättigheter i egenskap av arbetstagare har inte berörts vid den nationella domstolen, vilket innebär att ovannämnda övergångsbestämmelser avseende förordning nr 1612/68 saknar betydelse i förevarande mål.
Article 4 of Directive 2004/38, which concerns the rights of citizens of the Union in general, rather than citizens of the Union who are workers, is unaffected by the abovementioned transitional arrangements and applies in full to Romanian nationals from 1 January 2007.
Artikel 4 i direktiv 2004/38, som gäller unionsmedborgarnas rättigheter generellt och inte rättigheter för unionsmedborgare som är arbetstagare, berörs inte av ovannämnda övergångsbestämmelser och är fullt ut tillämplig på rumänska medborgare sedan den 1 januari 2007.
JIPA for restrictions to be placed on the right of Union citizens to leave their Member State of origin in order to travel to another Member State.
VI i direktiv 2004/38 inte specifikt hänvisar till rätten till utresa, och många av kapit- unionsmedborgare att lämna sin ursprungsmedlemsstat för att resa till en annan medlemsstat föreskrivs.
B — Article 27 of Directive 2004/38 restrict the right of Union citizens to move and reside freely within the territory of the Member States. While the title to Chapter VI of Directive 2004/38 does not specifically refer to the right to leave, and indeed many of the provisions of that chapter address questions relating to the right of entry 16and the right of residence, 17it is clear from the wording of Article 27(1) and the 22nd recital in the preamble to that directive that Chapter VI thereof regulates restrictions on the ‘freedom of movement of Union citizens’, a matter which undoubtedly relates to both the right to leave the territory of a Member State to travel to another Member State and the right to enter another Member State.
lets bestämmelser faktiskt behandlar rätten till inresa 16och uppehållsrätten, 17framgår det av lydelsen av artikel 27.1 och skäl 22 i direktivet att kapitel VI i detta reglerar begränsningar för ”unionsmedborgares fria rörlighet”, en fråga som tveklöst gäller både rätten att lämna en medlemsstats territorium för att resa till en annan medlemsstat och rätten att resa in i en annan medlemsstat.
By the second part of its second question and the first part of its third question, the national court seeks essentially clarification on whether the ‘illegal residence’ of a Romanian national in another Member State of the Union who was repatriated on foot of the Readmission Agreement, falls within the terms ‘public policy’ or ‘public security’ provided for in Article 27 of Direct ive 2004/38 so that a restriction may be imposed by Romania on that person’s freedom of movement within the territory of another Member State.
Genom den andra tolkningsfrågans andra del och den tredje tolkningsfrågans första del vill den hänskjutande domstolen i huvudsak få klarhet i om det faktum att en rumänsk medborgare – som har återsänts till ursprungsmedlemsstaten enligt ett avtal om återinresa – ”vistats illegalt” i en annan medlemsstat i unionen kan hänföras till begreppen ”allmän ordning” eller ”allmän säkerhet” i den mening som avses i artikel 27 i direktiv 2004/38, med påföljd att Rumänien kan ställa upp restriktioner för den personens rätt till fri rörlighet inom en annan medlemsstats territorium.
In my view, Article 27(2) of Direct- ive 2004/38, which reproduces much of the contents of Article 3 of Council Direct - ive 64/221/EEC of 25 February 1964 on the coordination of special measures concerning the movement and residence of foreign nationals which are justified on grounds of public policy, public security or public health 18must be interpreted, inter alia, in the light of the caselaw of the Court on Article 3 of Directive 64/221.
Enligt min uppfattning skall artikel 27.2 i direktiv 2004/38, som till stor del speglar innehållet i artikel 3 i rådets direktiv 64/221/EEG av den 25 februari 1964 om samordningen av särskilda åtgärder som gäller utländska medborgares rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa 18, tolkas mot bakgrund av bland annat domstolens rättspraxis i fråga om artikel 3 i direktiv 64/221.
In that regard, the Court has consistently held, in relation to workers, that the principle of freedom of movement must be given a broad interpre-
I fråga om arbetstagare har domstolen i det avseendet konsekvent slagit fast att principen om fri rörlighet skall ges en vid tolkning och att undantag från denna princip skall tolkas restriktivt.
16 — See Article 5 of Directive 2004/38 on the right of entry.
Domstolen har tillfogat att en särskilt restriktiv tolkning av undantagen från denna frihet krävs
17 — See Chapter III of Directive 2004/38 on the right of residence.
16 — Se artikel 5 i direktiv 2004/38 om rätten till inresa.17 — Se kapitel III i direktiv 2004/38 om uppehållsrätten.
Direct- ive 64/221 was repealed by Directive 2004/38 with effect from 30 April 2006.
Direktiv 64/221 upphävdes genom direktiv 2004/38 med verkan från den 30 april 2006.
See Article 38(2) of Directive 2004/38.
Se artikel 38.2 i direktiv 2004/38.
Pursuant to Article 18(1) EC, limitations and conditions may be imposed on the right to move and reside freely within the territory of the Member States pursuant to the EC Treaty and the measures adopted to give it effect.
Enligt artikel 18.1 EG får begränsningar och villkor föreskrivas för rätten att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier i EG-fördraget och i bestämmelserna om genomförande av fördraget.
In my view, the provisions of Chapter VI of Directive 2004/38, which is entitled ‘Restrictions on the right of entry and the right of residence on grounds of public policy, public security or public health’, regulate the circumstances in which Member States may
Enligt min uppfattning reglerar bestämmelserna i kapitel VI i direktiv 2004/38, som har rubriken ”Begränsningar i rätten till inresa och uppehåll av hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa”, de omständigheter under vilka medlemsstaterna kan begränsa rätten för unionsmedborgare att röra sig och uppehålla sig fritt inom medlemsstaternas territorier. Även om rubriken till kapitel
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-33/07 of public policy presupposes the existence, in addition to the perturbation of the social order which any infringement of the law involves, of a genuine and sufficiently serious threat to the requirements of public policy affecting one of the fundamental interests of society.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT MAZÁK — MÅL C-33/07 praxis för att en nationell myndighet skall kunna hänvisa till begreppet allmän ordning, att det utöver det störande av ordningen i samhället som varje lagöverträdelse innebär, föreligger ett verkligt och tillräckligt allvarligt hot mot allmän ordning som påverkar ett av samhällets grundläggande intressen.
24 tation and that derogations from that principle must be interpreted strictly.
24 på grund av unionsmedborgarskapet.
In addition, the Court has held that a particularly restrictive interpretation of the derogations from that freedom is required by virtue of a person’s status as a citizen of the Union.
19Domstolen har dock även slagit fast att de särskilda omständigheter som kan motivera en tillämpning av begreppet allmän ordning kan variera från ett land till ett annat och från en tid till en annan.
19The Court has nevertheless also held that the particular circumstances justifying recourse to the concept of public policy may vary from one country to another and from one period to another, and it is therefore necessary in this matter to allow the competent national authorities an area of discretion within the limits imposed by the Treaty. 20
Det är därför nödvändigt att i detta hänseende tillerkänna de behöriga nationella myndigheterna ett utrymme för skönsmässig bedömning inom de ramar som fastställts i fördraget. 20
In my view, a Member State may not limit the right granted to a Union citizen to leave his Member State of origin to travel to another Member State on grounds of public policy or public security merely on the basis that he was repatriated from another Member State due to his ‘illegal residence’ in the latter.
Enligt min uppfattning får en medlemsstat inte begränsa den rätt som tillerkänns en unionsmedborgare att lämna sin ursprungsmedlemsstat för att resa till en annan medlemsstat av hänsyn till allmän ordning eller allmän säkerhet enbart på grund av att han återsänts till sitt hemland från en annan medlemsstat på grund av sin ”illegala vistelse” i den senare medlemsstaten.