natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1.1In view of the fact that the Commission’s opinion and the Commission’s reply to the Ombudsman’s request for further information had been submitted after the expiry of thedeadline set for that purpose,the complainant asked the Ombudsman not to take thesedocuments into account when deciding upon his complaint.
1.1Mot bakgrund av att kommissionens yttrande och kommissionens svar på ombudsmannens begäran om ytterligare information hade ingetts efter den fastställda tidsfristen,bad klaganden ombudsmannen att inte ta hänsyn till dessa handlingar när den fattadebeslut i klagomålet.
1.2According to Article 195 of the EC Treaty,the Ombudsman shall,when he considersthat there is a possible instance of maladministration,forward the complaint to the institution concerned “which shall have a period of three months in which to inform him of itsviews”.
1.2Enligt artikel 195 i EG-fördraget skall ombudsmannen när han anser att ett missförhållande kan föreligga hänskjuta frågan till den berörda institutionen ”som skall ha en fristpå tre månader för att delge honom sina synpunkter”.
There is,however,no provision in the Treaty that would oblige the Ombudsmanto disregard an opinion of an institution that is lodged after the expiry of that period oftime.
Det finns emellertid ingen bestämmmelse i fördraget som kan tvinga ombudsmannen att inte beakta ett yttrande från en institution som inkommit efter denna tidsperiods utgång.
In the present case,the opinion had been sent to the Ombudsman on 7 January 2000,i.e. only a few days after the deadline had expired,and the Commission had apologisedfor this delay to the Ombudsman. There was thus no reason why the Commission’sopinion should not be considered by the Ombudsman.
I föreliggande fall hade yttrandetsänts till ombudsmannen den 7januari2000,dvs. bara några få dagar efter att tidsfristenhade löpt ut,och kommissionen hade bett ombudsmannen om ursäkt för detta dröjsmål.Det fanns sålunda inget skäl till att ombudsmannen inte skulle ta hänsyn till kommissionens yttrande.
1.3In so far as the reply to the request for further information was concerned,Article 3(2) of the Statute of the Ombudsman42needed to be considered.
1.3I den mån det gällde svaret på begäran om ytterligare information måste artikel 3.2 iombudsmannens stadga42beaktas.
According to this provi- sion,the Community institutions and bodies shall be obliged to supply the Ombudsmanwith any information he has requested of them.
Enligt denna bestämmelse måste gemenskapens insti- tutioner och organ förse ombudsmannen med all information som begärs av dem.
If this assistance is not forthcoming, the Ombudsman shall inform the European Parliament,which shall make appropriate representations (Article 3 (4) of the Statute).
Omombudsmannen inte får den begärda hjälpen skall parlamentet underrättas och vidta lämpliga åtgärder (artikel 3.4 i stadgan).
The European Ombudsman makes a request forfurther information if he considers that this information is necessary for him to be able todeal with a complaint.
Europeiska ombudsmannen skall begära ytterligareinformation om han anser att denna är nödvändig för att han skall kunna behandla ettklagomål.
It would thus be inappropriate to disregard a reply to such a requestfor the sole reason that it arrived after the expiry of the deadline set by the Ombudsmanfor its submission.
Det skulle sålunda vara olämpligt att inte ta hänsyn till ett svar på en sådanbegäran av det enda skälet att det inkom efter utgången av den frist som ombudsmannenfastställt.
The Ombudsman was of the opinion that a delay in providing information that he has requested may in itself constitute an instance of maladministration.
Ombudsmannen menade att ett dröjsmål med att lämna den information som hanhade begärt i sig kan utgöra ett administrativt missförhållande.
Inthe present case,however,the reply had been sent to the Ombudsman on 11 May 2000,i.e. only a few days after the deadline had expired,and the Commission had apologised
I föreliggande fall hadesvaret dock sänts till ombudsmannen den 11 maj 2000,dvs. bara några få dagar efter attfristen hade löpt ut,och kommissionen hade bett om ursäkt för sitt dröjsmål till ombudsmannen.
Decision no. 94/262/ECSC,EC,Euratom of the European Parliament of 9 March 1994 on the regulations andgeneral conditions governing the performance of the Ombudsman’s duties (OJ L 113 page 15).
Europaparlamentets beslut 94/262/EKSG,EG,Euratom av den 9 mars 1994 om föreskrifter och allmänna villkor för ombudsmannens ämbetsutövning (EGT L 113,s. 159).
2.2The Commission replied that there had been no discrimination since the Selection Board had legitimately come to the conclusion that the complainant’s degree was not sufficient to allow him to be admitted to the competition.
2.2Kommissionen svarade att det inte hade förelegat någon diskriminering eftersomuttagningskommittén hade kommit till den berättigade slutsatsen att klagandens exameninte var tillräcklig för att ge honom tillträde till uttagningsprovet.
2.3According to the notice of competition,candidates needed to have completed a courseof university education and obtained a degree.
2.3Enligt meddelandet om uttagningsprovet behövde de sökande ha fullföljt en universitetsutbildning och avlagt examen.
Examples of degrees that were regarded asbeing sufficient were listed,on an indicative basis,in an appendix of the “Guide”accom-panying the notice of competition. This guide contained indications for each of the 15member states of the EU,including France (“Maîtrise ou équivalent”).
Exempel på examina som ansågs tillräckliga fannsåtergivna i en bilaga till de anvisningar som åtföljde meddelandet om uttagningsprovet.Denna vägledning innehöll uppgifter för var och en av de 15 medlemsstaterna i EU,inklu-sive Frankrike (”maîtrise”eller motsvarande).
Given that thecomplainant had obtained his degree in Switzerland,the decisive question was whetherthis degree had to be regarded as equivalent to any of the degrees indicated in the guideaccompanying the notice of competition.
Eftersom klaganden hade avlagt sin exameni Schweiz var den avgörande frågan huruvida denna examen skulle betraktas somlikvärdig med någon av de examina som angavs i den vägledning som medföljde meddelandet om uttagningsprovet.
2.4The fact alone that a “licence”obtained in Belgium,Spain or Portugal was consideredas sufficient for admission to the competition could not be regarded as decisive in thiscontext.
2.4Enbart det faktum att en ”licence”som utfärdats i Belgien,Spanien eller Portugalansågs som tillräcklig för tillträde till uttagningsprovet kunde inte anses som avgörande idetta sammanhang.
The Commission had explained that these degrees required at least four years’studies whilst the complainant’s diploma had been awarded after only three years ofstudies.
Kommissionen hade förklarat att dessa examina krävde minst fyra årsstudier,medan klagandens examen hade beviljats efter endast tre års studier.
2.5The Ombudsman considered furthermore that the fact that the complainant had previously worked as an auxiliary agent for the Commission could not be regarded as relevant,given that that post had been a category B post whilst the competition had been held forcategory LA posts.
2.5Ombudsmannen ansåg vidare att det faktum att klaganden tidigare hade arbetat somextraanställd hos kommissionen inte kunde anses relevant eftersom den tjänsten hade variten tjänst i kategori B,medan uttagningsprovet hade hållits för tjänster i kategori LA.
Neither could the fact alone that the complainant was admitted,on thebasis of his diploma,to a category A competition by the European Parliament and the Council of the European Union oblige the Commission to consider that diploma as sufficient for the purposes of its own competition.
Inteheller kunde enbart det faktum att klaganden genom sin examen hade antagits till ett uttagningsprov för kategori A hos Europaparlamentet och Europeiska unionens råd tvingakommissionen att betrakta nämnda examen som tillräcklig för det egna uttagningsprovet.
2.6The complainant relied on the UNESCO Convention on the Recognition of Studiesand Qualifications in Higher Education adopted on 21 December 1979 and the Recommendation on the Recognition of Studies and Qualifications in Higher Educationadopted by UNESCO on 13 November 1993.
2.6Klaganden litade på Unescos konvention om erkännande av studier och kvalifikationer inom högre utbildning som antogs den 21 december 1979 och den rekommendationom erkännande av studier och kvalifikationer inom högre utbildning som antogs av Unesco den 13november1993.
The Ombudsman did not consider that theseacts would have obliged the Commission to consider the complainant’s diploma as sufficient for the purposes of the relevant competition.
Ombudsmannen ansåg inte att dessa akter borde haförpliktat kommissionen att betrakta klagandens examen som tillräcklig när det gälldedess eget uttagningsprov.
2.7The University of Lausanne also referred to the framework agreement concluded in1994 by two bodies representing the universities in Switzerland and France.
2.7Lausannes universitet hänvisade också till det ramavtal som slöts 1994 av två organsom företrädde universiteten i Schweiz och Frankrike.
According tothis agreement,the Swiss “licence”awarded after at least eight semesters’studies corresponds to a French “maîtrise”. The Ombudsman considered,nevertheless that thecomplainant had not established that the 1994 framework agreement was relevant to hiscase.
Enligt detta avtal motsvarar denschweiziska ”licence”som utfärdas efter minst åtta terminers studier en fransk ”maîtrise”.Ändå ansåg ombudsmannen att klaganden inte hade bevisat att 1994 års ramavtal var tillämpligt i hans fall.
The agreement refers to a Swiss “licence”awarded after at least eight semesters’studies.
Avtalet hänvisar till en schweizisk ”licence”som ges efter minst åttaterminers studier.
However,the complainant’s diploma had been awarded after only three years’studies. The complainant’s references to the professional experience acquired during (in1985) and after his studies (in 1986/87) did not appear to be relevant in this context.
Klagandens examen hade emellertid utfärdats efter bara tre års studier.Klagandens hänvisningar till den yrkeserfarenhet som förvärvades under (1985) och efterhans studier (1986/87) framstod inte som relevanta i detta sammanhang.
2.8The above did however not exclude the possibility that the complainant’s diplomacould have been regarded as equivalent to a French “maîtrise”on its own merits.
2.8Ovanstående uteslöt emellertid inte möjligheten att klagandens examen kunde haansetts vara likvärdig med en fransk ”maîtrise”utifrån de egna meriterna.
“licence”awarded to the complainant could not be assimilated to a French “licence”butshould rather be compared to a “maîtrise”under the French system.
De uppgiftersom lämnats av Lausannes universitet bekräftade klagandens påstående om att den”licence”som utfärdats till honom inte kunde jämställas med en fransk ”licence”utansnarare borde jämställas med en ”maîtrise”enligt det franska systemet.
It also emerged fromthese figures that whilst the Swiss “licence”was now awarded after four years’studies,thenumber of hours taught had not significantly increased (2338 instead of 2310).
Av dessa uppgifterframgick också att även om en schweizisk ”licence”numera utfärdas efter fyra års studierhar antalet undervisningstimmar inte ökat något nämnvärt (2338 i stället för 2310).
It thus didnot appear to be excluded to treat the Swiss “licence”awarded under the system in forceuntil 1996 as equivalent to the “licences”that were nowadays awarded by Swiss universities and that corresponded,as discussed before,to a “maîtrise”under the French system.The Ombudsman further considered that it was significant that two other Communityinstitutions,the European Parliament and the Council of the European Union,hadaccepted that the complainant’s diploma could be regarded as sufficient in order to allowhim to take part in a category A competition.
Detverkade därför inte uteslutet att man kunde betrakta en schweizisk ”licence”som utfärdatsenligt det system som gällde fram till 1996 som likvärdigt med de ”licences”som numerautfärdas vid schweiziska universitet och som i enlighet med vad som diskuterats tidigaremotsvarar en ”maîtrise”enligt det franska systemet. Ombudsmannen ansåg vidare att detvar betecknande att två andra gemenskapsinstitutioner, Europaparlamentet och Europeiskaunionens råd,hade godtagit att klagandens examen kunde anses tillräcklig för att låtahonom delta i ett uttagningsprov för kategori A.
2.9It had to be considered,however,that the Selection Board disposed of a certain marginof discretion with regard to the decision as to which degrees could be regarded as “equiv-alent”and thus as sufficient for admission to the competition.
89 anses som ”ekvivalenta”och sålunda tillräckliga för tillträde till uttagningsprovet.
There would therefore onlyhave been an instance of maladministration if the Commission had clearly exceeded itsmargin of discretion.
Ettadministrativt missförhållande skulle därför ha förelegat endast i det fall kommissionenklart hade överskridit sitt utrymme för skönsmässig bedömning.
The Ombudsman considered that it had not been established that thishad been the case.
Ombudsmannen ansåg attdet inte hade fastställts att så hade varit fallet.
2.10 On the basis of the above,there appeared to have been no maladministration on thepart of the Commission.
2.10Mot bakgrund av ovanstående föreföll det inte föreligga några administrativa missförhållanden vid kommissionen.
The Ombudsman nevertheless considered it appropriate to makea further remark in this regard
Ombudsmannen ansåg dock att det var lämpligt att göraytterligare kommentarer i denna del av ärendet.
On the basis of the European Ombudsman’s inquiries into this complaint,there appearedto have been no maladministration on the part of the European Commission. The Ombudsman therefore closed the file.
På grundval av Europeiska ombudsmannens undersökningar av detta klagomål föreföll detinte föreligga några administrativa missförhållanden vid Europeiska kommissionen.Ombudsmannen avslutade därför ärendet.
The Ombudsman would appreciate if the Commission could,in so far as future competitions are concerned,consider co-operating with the other institutions and bodies of the EUin order to avoid that different standards are applied with regard to the academic diplomasrequired for competitions for posts that are comparable.
Ombudsmannen skulle uppskatta om kommissionen vid kommande uttagningsprov kundeöverväga att samarbeta med övriga institutioner och organ i EU för att undvika att olikanormer tillämpades i fråga om kraven på akademiska examina för uttagningsprov tilljämförbara tjänster.
FREEDOM OFEXPRESSION OFOFFICIALS
YTTRANDEFRIHETFÖR TJÄNSTEMÄN
The complainant statedthat the Commission’s actions towards Mr van Buitenen breached general principles of EClaw regarding officials’freedom of expression.
Klaganden anförde att kommissionens åtgärdergentemot Van Buitenen bröt mot de allmänna principerna i gemenskapsrätten i fråga omtjänstemännens yttrandefrihet.
More specifically the complainant putforward the following allegations:
Klaganden framförde närmare bestämt följande påståenden:
The Commission wrongly issued a reprimand to Mr van Buitenen.
Kommissionen gav med orätt Van Buitenen en formell anmärkning.
3The Commission threatened Mr van Buitenen with judicial proceedings following thepublication of a book concerning his time with the Commission.
Van Buitenen förflyttades med orätt från Generaldirektoratet för ekonomistyrning till Generaldirektoratet för personal och administration.
DECISIONS FOLLOWING AN INQUIRY
Kommissionen hotade Van Buitenen med rättsliga åtgärder efter publiceringen av enbok om hans tid hos kommissionen.
The complaint was forwarded to the Commission that made the following statements:
Klagomålet överlämnades till kommissionen som gjorde följande uttalanden:
1The Commission pointed out,that when Mr van Buitenen transmitted documents tobodies outside the Commission,he infringed the Staff Regulations,particularly thoseprovisions enforced to protect the rights of those who are objects of disciplinary and criminal proceedings.
1Kommissionen påpekade att när Van Buitenen vidarebefordrade handlingar till organutanför kommissionen bröt han mot tjänsteföreskrifterna,i synnerhet de bestämmelsersom syftar till att tillvarata rättigheterna för dem som är föremål för disciplinära och strafffrättsliga åtgärder.
2As regards the transfer,the Commission stated that Mr van Buitenen was reinstated ina new post corresponding with his grade and financial skills.
2När det gäller omplaceringen påpekade kommissionen att Van Buitenen återinsattesi en ny tjänst som motsvarar hans tjänstegrad och ekonomikunskaper.
Mr van Buitenen had notbeen reinstated in the audit department were he used to work,given that there may havebeen,to some degree,a breakdown of confidence between Mr van Buitenen and his hierarchy which could have caused problems in the day-to-day management.
Van Buitenen återinsattes inte inom revisionsavdelningen där han arbetat tidigare eftersom förtroendetmellan Van Buitenen och hans överordnade i viss utsträckning kan ha skadats,vilket skulleha kunnat förorsaka problem i den dagliga verksamheten.
3Regarding the judicial proceedings,the Commission adduced that Mr van Buitenenhad not been forbidden to express himself and that the Commission did not refuse to grantauthorisation to publish.
3I fråga om de rättsliga åtgärderna anförde kommissionen att Van Buitenen inte hadeförbjudits att yttra sig och att kommissionen inte hade vägrat att bevilja publiceringstillstånd.
However,the Commission had advised him to review the contentsof his book in order to ensure that it contained no defamatory statements.
Kommissionen hade dock givit honom rådet att se över innehållet i sin bok för attse till att den inte innehöll några ärekränkande påståenden.
Thus,Mr van Buitenen was warned that he would bear sole responsibility for the consequences,whichmight include an obligation for the Commission to assist any officials who considered thatthe book defamed them.
Van Buitenen varnades i dettasammanhang för att han skulle få bära hela ansvaret för konsekvenserna,däribland eneventuell förpliktelse för kommissionen att bistå de tjänstemän som ansåg att boken innehöll förtal om dem.
The Commission pointed out that by becoming an official,Mr van Buitenen had freely accepted the obligations imposed by the Staff Regulations.
Kommissionen påpekade att Van Buitenen frivilligt hade accepterat deskyldigheter som tjänsteföreskrifterna medför genom att bli tjänsteman.
One ofthose obligations is that officials must seek permission before publishing materialconnected with their work,pursuant to Article 17 (2) of the Staff Regulations.
En av dessa skyldigheter är att tjänstemän i enlighet med artikel 17.2 i tjänsteföreskrifterna måste söka tillstånd innan de offentliggör uppgifter som rör deras arbete.
In thisrespect,the Commission referred to the ruling of the Court of First Instance in joined cases T-34/96 and T-163/96,Connolly v. Commission,in which the Court confirmed that thisrequirement was legitimate and proportionate and thus fully in line with the right of freeexpression set out in particular in Article 10 of the European Convention on Human Rights.
I detta sammanhang hänvisadekommissionen till förstainstansrättens avgörande i de förenade målen T-34/96 och T-163/96,Connolly mot kommissionen,där domstolen bekräftade att detta krav var legitimtoch proportionerligt och således helt i linje med rätten till yttrandefrihet,framför alltsåsom den definieras i artikel 10 i Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna.
In his observations,the complainant in summary repeated the content of his complaintunderlining that the Commission’s actions were in conflict with the freedom of expression.
I sina kommentarer upprepade klaganden sammanfattningsvis innehållet i sitt klagomåloch underströk att kommissionens åtgärder strider mot yttrandefriheten.
The issuing of a reprimand
Utfärdandet av en formell anmärkning
1.1The complainant alleged that the Commission wrongly issued a reprimand to Mr van Buitenen.
1.1Klaganden påstod att kommissionen med orätt givit Van Buitenen en formellanmärkning.
1.2The Commission stated that Mr van Buitenen had infringed the Staff Regulationswhen he transmitted documents to bodies outside the Commission.
1.2Kommissionen påpekade att Van Buitenen hade brutit mot tjänsteföreskrifterna närhan vidarebefordrade handlingar till organ utanför kommissionen.
1.3The Ombudsman noted that it is for the Appointing Authority to choose the appropriate penalty43.
1.3Ombudsmannen noterade att det är tillsättningsmyndigheten som skall välja denlämpliga påföljden43.
In the present case,there was no indication that the Commission did not act within its legal authority.
I föreliggande fall fanns det inget som tydde på att kommissionen inte skulle ha agerat inom sina rättsliga befogenheter.
1.4Therefore,the Ombudsman found that there was no instance of maladministration inrelation to this part of the case.
1.4Därför ansåg ombudsmannen att det inte förelåg några administrativa missförhålllanden i denna del av ärendet.
The reinstatement
Återinträdet i tjänst
2.1The complainant alleged that the Commission had wrongly transferred Mr van Buitenen from Directorate General “Financial Control”to Directorate General “Personneland Administration”.
2.1Klaganden påstod att kommissionen med orätt hade förflyttat Van Buitenen från Generaldirektoratet för ekonomistyrning till Generaldirektoratet för personal och administration.
2.2The Commission stated that Mr van Buitenen was reinstated in another post whichcorresponded with his grade and financial skills.
2.2Kommissionen påpekade att Van Buitenen återinsattes i en annan tjänst sommotsvarar hans tjänstegrad och ekonomikunskaper.
He had not been reinstated in his previouspost since there might have been a breakdown of confidence between Mr van Buitenen andhis hierarchy.
Han hade inte återinsatts i sin tidigaretjänst eftersom förtroendet mellan Van Buitenen och hans överordnade skulle kunna varaskadat.
2.3The Ombudsman noted that in another complaint (1335/99/ME),also concerning allegations in relation to the reinstatement of Mr van Buitenen,the Commission informed the Ombudsman that Mr van Buitenen had not objected to the transfer and that he today holdsa new position for which he himself successfully applied.
2.3Ombudsmannen noterade att kommissionen i ett annat klagomål (1335/99/ME),somockså rörde påståenden i fråga om Van Buitenens återinträde i tjänst,informerade ombudsmannen om att Van Buitenen inte hade motsatt sig omplaceringen och att han i dag inneharen ny tjänst som han själv sökt.
2.4Therefore,the Ombudsman found that there was no instance of maladministration inrelation to this part of the case.
2.4Därför ansåg ombudsmannen att det inte förelåg några administrativa missförhålllanden i denna del av ärendet.
The judicial proceedings
De rättsliga åtgärderna
3.1The complainant alleged that the Commission threatened Mr van Buitenen with judicial proceedings following the publication of his book about his time working for the Commission.
3.1Klaganden påstod att kommissionen hotade Van Buitenen med rättsliga åtgärder efterpubliceringen av hans bok om den tid han arbetat för kommissionen.
3.2The Commission explained that it had not forbidden Mr van Buitenen to expresshimself and it had not refused to grant authorisation to publish.
3.2Kommissionen förklarade att den inte hade förbjudit Van Buitenen att yttra sig ochinte hade vägrat att bevilja publiceringstillstånd.
The Commission hadadvised him to review his book to make sure that there was no defamatory statements andthat Mr van Buitenen had to bear the responsibility for any consequences,and that the Commission might be obligated to provide assistance to affected persons.
Kommissionen hade givit honom rådet attse över sin bok för att se till att den inte innehöll några ärekränkande påståenden ochvarnat för att Van Buitenen skulle få bära ansvaret för konsekvenserna. Kommissionenskulle vidare kunna bli skyldig att bistå de berörda personerna.