natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By order of 8 February 2007 in Case C-406/06 Landtag Schleswig-Holstein v Commission (not published in the ECR), the Court of Justice remitted that case to the Court of First Instance, where it was registered as Case T-68/07.
Genom beslut av den 8 februari 2007 i mål C-406/06, Landtag Schleswig-Holstein mot kommissionen (ej publicerat i rättsfallssamlingen), hänsköt domstolen mål C-406/06 till förstainstansrätten där det registrerades under målnummer T-68/07.
By order of 14 June 2007 in Case T-68/07 Landtag Schleswig-Holstein v Commission (not published in the ECR), the Court, before which the present case was already pending, dismissed the application in Case T-68/07 as manifestly inadmissible on the ground of lis alibi pendens, stating that the other questions of admissibility which it raised had not been considered (Case T-68/07 Landtag Schleswig-Holstein v Commission, paragraph 17).
Genom beslut av den 14 juni 2007 i mål T-68/07, Landtag Schleswig-Holstein mot kommissionen (ej publicerat i rättsfallssamlingen) avvisade förstainstansrätten, som redan hade talan i förevarande mål att pröva, talan i mål T-68/07, eftersom det var uppenbart att talan inte kunde tas upp till prövning i sak på grund av litispendens. Förstainstansrätten framhöll att övriga frågor om upptagande till prövning i sak i målet inte hade prövats (se beslutet av den 14 juni 2007 i det ovannämnda målet Landtag Schleswig-Holstein mot kommissionen, punkt 17).
By a separate document lodged at the Registry of the Court of First Instance on 5 February 2007, the Commission raised an objection of inadmissibility in regard to the present case under Article 114(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Den 5 februari 2007 inkom kommissionen till förstainstansrättens kansli med en särskild handling som innehöll en invändning om rättegångshinder avseende förevarande talan i enlighet med artikel 14.1 i förstainstansrättens rättegångsregler.
The applicant filed its observations on that objection of inadmissibility on 20 March 2007.
Den 20 mars 2007 inkom sökanden med sitt yttrande över denna invändning om rättegångshinder.
The Commission claims that the Court should:
Kommissionen har yrkat att förstainstansrätten ska
The applicant contends that the Court should:
Sökanden har yrkat att förstainstansrätten ska
— declare the action admissible;
— ta upp talan till prövning i sak,
— annul the Commission’s decisions of 10 March and 23 June 2006;
— ogiltigförklara kommissionens beslut av den 10 mars och den 23 juni 2006, och
Under Article 114(1) of the Rules of Procedure, the Court may, on the application of a party, rule on admissibility without considering the substance of the case.
Enligt artikel 114.1 i rättegångsreglerna kan förstainstansrätten, om en part begär det, meddela beslut i fråga om rättegångshinder utan att pröva själva sakfrågan.
Under Article 114(3), unless the Court otherwise decides, the remainder of the proceedings is to be oral.
Det anges i punkt 3 i samma artikel att återstoden av förfarandet avseende begäran ska vara muntlig, om inte rätten bestämmer annat.
In the present case, the Court considers that it has sufficient information from the documents in the case and that it is not necessary to hear oral argument from the parties.
Förstainstansrätten finner att handlingarna i förevarande mål innehåller tillräckliga upplysningar och beslutar att det saknas anledning att höra parterna muntligen.
The Commission raises two pleas of inadmissibility alleging, first, the applicant’s lack of capacity to be a party to legal proceedings and, second, that the applicant is not validly represented by the two agents who signed the application.
Den första avser omständigheten att sökanden saknar kapacitet att föra talan i domstol. Den andra avser omständigheten att de två ombud som ingett ansökan å sökandens vägnar saknar behörighet i detta avseende.
It must first be considered whether the applicant has capacity to be a party to legal proceedings.
Det ska först prövas huruvida sökanden har kapacitet att föra talan i domstol.
The Commission contends that, in German public law, which is the only law relevant, Landtag Schleswig-Holstein indisputably does not have a legal personality of its own.
Kommissionen har gjort gällande att det av tysk offentlig rätt, vilken är den enda rätt som ska beaktas, tydligt framgår att Landtag Schleswig-Holstein inte är ett fristående rättssubjekt.
Only the region, the Land of Schleswig-Holstein, as a regional authority, has legal personality under German public law, whereas the applicant is merely one of its institutions.
Endast delstaten Land Schleswig-Holstein är en juridisk person enligt tysk offentlig rätt, i egenskap av territoriell myndighet. Sökanden är endast ett organ inom Land Schleswig-Holstein.
In the Commission’s view, the position of regional parliaments in regard to Article 230 EC cannot be more favourable that that of the national parliaments of the Member States.
Vid tillämpningen av artikel 230 EG kan regionala parlaments ställning, enligt kommissionen, inte vara mer förmånlig än den ställning som medlemsstaternas nationella parlament har.
It is generally accepted that national parliaments do not have a right to be parties to legal proceedings independent of that of the Member States, since as institutions of the Member States they are part of the legal person which each State constitutes.
Det är emellertid allmänt vedertaget att nationella parlament inte, i förhållande till medlemsstaterna, kan göra gällande en självständig rätt att väcka talan, eftersom de i egenskap av medlemsstaternas organ ingår i den juridiska person som varje stat utgör.
The ‘partial legal capacity’ claimed by the applicant cannot, in the Commission’s view, give it the status of a legal person.
Att ha partiell rättskapacitet, vilket sökanden har anfört att den har, ger inte sökanden en ställning som juridisk person enligt kommissionen.
The provisions of national law cited by the applicant certainly give it the capacity to be a party to legal proceedings and to bring actions in internal constitutional disputes in the Land of Schleswig-Holstein.
Enligt de bestämmelser i nationell rätt som sökanden har hänvisat till har sökanden förvisso partsbehörighet i förfaranden som rör konstitutionella frågor internt inom Land Schleswig-Holstein.
However, such disputes are merely internal disputes between the institutions of a regional authority and not the defence in legal proceedings of that authority in regard to third parties.
Detta gäller emellertid endast rättsliga förfaranden internt inom den territoriella myndigheten mellan denna myndighets olika organ och inte denna myndighets rätt att agera i rättsliga sammanhang i förhållande till tredje man.
In the latter case, German law permits only the Land itself, and not one of its institutions, to bring legal proceedings.
I det sistnämnda fallet är endast delstaten själv, och inte ett av delstatens individuella organ, behörig att agera i rättsliga sammanhang enligt tysk rätt.
Similarly, the organisational autonomy granted to the regional parliament under the constitution of the Land is valid only within the Land and in regard to its other institutions, but not outside it.
Den rätt att självständigt besluta om sin organisation som det regionala parlamentet tillerkänns i enlighet med delstatens konstitution gäller på samma sätt endast inom delstaten och i förhållande till delstatens andra organ, men inte utanför denna.
The Commission concludes that the applicant does not have the capacity to be a party to legal proceedings and that the action should be dismissed as manifestly inadmissible.
Av detta har kommissionen dragit slutsatsen att sökanden inte har kapacitet att föra talan i domstol och att det är uppenbart att talan ska avvisas.
Moreover, the action cannot be reinterpreted as having been brought by the Land itself, represented by Landtag Schleswig-Holstein, because the latter has clearly expressed its wish, both in the way in which it has designated itself as applicant and in the entire text of its application, to act in its own name.
Talan kan i övrigt inte omtolkas så att den anses väckt av delstaten själv, företrädd av Landtag Schleswig-Holstein, eftersom Landtag Schleswig-Holstein i och med att det benämns som sökande liksom i hela löptexten i ansökan tydligt klargör sin vilja att agera i eget namn.
In reply to the Commission’s arguments, the applicant points out that, in its order in Case C-406/06 Landtag Schleswig-Holstein v Commission (paragraph 9), the Court of Justice expressly recognised its legal personality in the following terms:
Sökanden har, som svar på kommissionens argument, framhållit att domstolen i beslutet av den 8 februari 2007 i det ovannämnda målet Landtag Schleswig-Holstein, punkt 9, uttryckligen förklarat att sökanden är rättssubjekt i enlighet med följande:
‘On the other hand, in accordance with the Court’s caselaw concerning the right of action of regions and other local authorities … Landtag Schleswig-Holstein must be regarded as a legal person entitled to bring an action before the Court of First Instance against decisions addressed to it or which, although in the form of a regulation or a decision addressed to another person, are of direct and individual concern to it, pursuant to the fourth paragraph of Article 230 EC.’
”Däremot, i enlighet med domstolens rättspraxis avseende regioners och andra territoriella myndigheters behörighet att agera …, ska Landtag Schleswig-Holstein anses vara en juridisk person som kan väcka talan vid förstainstansrätten mot de beslut som riktas mot det eller som, även om de utfärdats i form av en förordning eller ett beslut riktat till en annan person, direkt och personligen berör Landtag Schleswig-Holstein i enlighet med artikel 230 fjärde stycket EG.”
It concludes that the first plea of inadmissibility raised by the Commission must be rejected.
Landtag Schleswig-Holstein anser att den första invändningen om rättegångshinder som kommissionen har gjort gällande inte ska godtas.
In its application, the applicant also claims that it fulfils the criteria for the independent Community concept of a legal person developed by the Community judicature.
Sökanden har dessutom i sin ansökan gjort gällande att den uppfyller kriterierna avseende det självständiga gemenskapsrättsliga begreppet juridisk person, som har utvecklats av gemenskapsdomstolen.
Pursuant to that case-law, the applicant will have capacity to bring legal proceedings if it has the characteristic attributes of legal personality.
I enlighet med denna rättspraxis är det tillräckligt att sökanden är utrustad med ett rättssubjekts karaktäristiska kännetecken för att den ska tillerkännas kapacitet att agera.
The applicant deduces from the order of the Court of Justice in Case 15/63 Lassalle v Parliament [1964] ECR 50, at p.
Sökanden har dragit slutsatsen av domstolens beslut av den 14 november 1963 i mål 15/63, Lassalle mot parlamentet (REG 1963, s.
51, that those attributes include independence and responsibility, even if limited, which has already led the Community judicature to recognise that local and regional authorities under public law, such as the German Länder and municipalities, have the capacity to bring legal proceedings under the fourth paragraph of Article 230 EC.
97, 100), att det i synnerhet rör sig om ett självbestämmande och ett ansvar, om än i begränsad mening, vilket redan har lett till att gemenskapsdomstolen har fastslagit att territoriella myndigheter som regleras av offentlig rätt, såsom tyska delstater och kommuner, har kapacitet att agera i enlighet med artikel 230 fjärde stycket EG.
The applicant adds that as the highest institution elected by the people in the Land of Schleswig-Holstein, it is of the same rank as the other highest institutions of the Land, in particular its government.
Sökanden har tillagt att i sin egenskap av högsta folkvalda organ i Land Schleswig-Holstein befinner det sig på samma nivå som övriga högsta delstatsorgan i nämnda delstat, i synnerhet på samma nivå som dess regering.
Landtag Schleswig-Holstein has partial legal capacity because the constitution of the Land grants it organisational independence, permitting it to constitute itself, organise itself and determine its procedure.
Landtag Schleswig-Holstein har partiell rättskapacitet, eftersom det i enlighet med delstatens konstitution tillerkänns självbestämmande med avseende på sin organisation, vilket gör det möjligt för detta att besluta om bildande, om sin organisation och om sina arbetsformer.
In constitutional matters, the applicant has the capacity to bring legal proceedings or be a party before the Bundesverfassungsgericht (Federal Constitutional Court) and the Landesverfassungsgericht (Constitutional Court of the Land).
Sökanden har kapacitet att föra talan i domstol eller att ha partsbehörighet i mål som rör konstitutionella frågor vid Bundesverfassungsgericht (Tysklands författningsdomstol på förbundsnivå) och Landesverfassungsgericht (författningsdomstol på delstatsnivå).
Finally, the applicant claims that, in the same way as the Land of Schleswig-Holstein, it has the capacity to be a party to the present proceedings, because, pursuant to the second sentence of Article 14(3) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein, the president of the Landtag directly represents the Land of Schleswig-Holstein in all the legal acts and legal disputes of the Landtag.
Sökanden har slutligen gjort gällande att det, på samma sätt som Land Schleswig-Holstein, har kapacitet att föra talan i förevarande mål, eftersom ordföranden i det regionala parlamentet företräder Land Schleswig-Holstein direkt i alla rättsakter och rättsliga förfaranden som rör det regionala parlamentet, i enlighet med 14 § 3 andra meningen i konstitutionen för Land Schleswig-Holstein.
To that extent, the
I detta avseende utgör 14 § 3
LANDTAG SCHLESWIG-HOLSTEIN v COMMISSION second sentence of Article 14(3) of the constitution constitutes a lex specialis in relation to Article 30 of the constitution, under which the Land is represented by its first minister.
LANDTAG SCHLESWIG-HOLSTEIN MOT KOMMISSIONEN andra meningen i konstitutionen lex specialis i förhållande till 30§ i konstitutionen, i enlighet med vilken chefen för delstatens regering företräder delstaten.
Consequently, whether the applicant has legal personality must be considered in the light of German national law.
Frågan huruvida sökanden är ett rättssubjekt ska följaktligen prövas i förhållande till tysk nationell rätt.
Community law cannot trespass on the constitutional independence of the Member States by deciding that their national public-law bodies have legal personality, which could confer on them rights at Community level which they do not enjoy at national level.
Gemenskapsrätten får nämligen inte inkräkta på medlemsstaternas självbestämmande i konstitutionella frågor och fastställa huruvida nationella offentligrättsliga organ är rättssubjekt, eftersom detta skulle kunna leda till att dessa sistnämnda tillerkänns rättigheter på gemenskapsnivå som de inte har på nationell nivå.
It follows that the applicant cannot find support in the order in Lassalle v Parliament, because in that case the body in question, the Staff Committee of the European Parliament, was exclusively governed by Community law.
Av detta följer att sökanden inte med framgång kan hänvisa till beslutet i det ovannämnda målet Lassalle mot parlamentet, eftersom enheten i fråga i detta mål, nämligen Europaparlamentets personalkommitté, endast reglerades enligt gemenskapsrätten.
In that context, the applicant’s argument that the Court of Justice expressly recognised its legal personality in the order in Case C-406/06 Landtag Schleswig-Holstein v Commission must be rejected.
Mot denna bakgrund godtar förstainstansrätten inte sökandens argument, enligt vilket domstolen uttryckligen skulle ha erkänt att sökanden är ett rättssubjekt, i beslutet av den 8 februari 2007 i det ovannämnda målet Landtag Schleswig-Holstein mot kommissionen.
In paragraph 9 of that order, the concept of ‘legal person’ in the fourth paragraph of Article 230 EC was referred to only by way of contrast with the concepts of ‘Member State’ and ‘Community institution’ in the second paragraph of that article, which are referred to in paragraph 8 of the order,
Omnämnandet av begreppet ”juridisk person”, vilket förekommer i artikel 230 fjärde stycket EG, i punkt 9 i detta beslut gjordes endast i ett motsatsförhållande till begreppen ”medlemsstat” och ”gemenskapsinstitution”, i
It follows that the Court of Justice did not intend, in the passage cited, to recognise that the applicant had the capacity to bring legal proceedings, but merely intended to note that since the applicant was neither a Member State nor a Community institution it could not, in any event, bring a direct action before the Court of Justice and was therefore required to bring it before the Court of First Instance.
Av detta följer att domstolen genom nämnda textavsnitt inte hade för avsikt att förklara att sökanden har rättskapacitet, utan endast har velat fastslå att sökanden, som varken har en medlemsstats eller en gemenskapsinstitutions ställning, i vilket fall som helst inte kunde väcka direkt talan vid domstolen och därför borde väcka en sådan talan vid förstainstansrätten.
However, the Court of First Instance has sole jurisdiction to consider the admissibility of such an action.
Det är emellertid endast förstainstansrätten som ensam är behörig att pröva huruvida en sådan talan ska tas upp till prövning i sak.
Moreover, as the Commission has rightly pointed out, it does not seem possible to interpret the present action as having been brought on behalf of the Land of Schleswig-Holstein, with the result that the provisions, customs or caselaw applying to the Land of Schleswig-Holstein or to the Länder in general cannot be relied on in support of the applicant’s position.
Såsom kommissionen med rätta har hävdat är det dessutom inte möjligt att tolka förevarande talan så, att den har väckts för Land Schleswig-Holsteins räkning, varför de bestämmelser, den praxis eller den rättspraxis som är tillämplig avseende Land Schleswig-Holstein eller delstaterna i allmänhet inte kan användas till stöd för sökandens ståndpunkt.
That is the case, in particular, in regard to the argument based on Article 14(3) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein, in so far as that provision refers to the Land as a party to legal proceedings.
Detta gäller bland annat argumentet avseende 14 § 3 i konstitutionen för Land Schleswig-Holstein, i den mån som denna bestämmelse avser delstaten såsom part i ett rättsligt förfarande.
With regard to the argument that the applicant, as the highest institution elected by the people, holds the same rank as the other highest institutions of the State, in particular, the government of the Land, since there is nothing to show that those institutions would have the capacity to bring an action before the Community courts, the argument is irrelevant in regard to the applicant’s capacity to bring such an action.
Avseende argumentet enligt vilket sökanden i egenskap av högsta folkvalda organ befinner sig på samma nivå som övriga högsta delstatsorgan, i synnerhet på samma nivå som delstatens regering, finner förstainstansrätten att det argumentet saknar all relevans avseende sökandens kapacitet att agera, eftersom det inte har framförts någon omständighet som visar att dessa organ skulle ha kapacitet att agera vid gemenskapsdomstolen.
Even supposing that the applicant has partial legal capacity under certain provisions of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein which grant it organisational independence, allowing it to constitute itself, organise itself and determine its internal procedure, it must be pointed out that Article 93(2a) of the German Basic Law and Article 44(1) and (2) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein,
Även om det antas att sökanden har partiell rättskapacitet med hänsyn till vissa bestämmelser i konstitutionen för Land Schleswig-Holstein, enligt vilka sökanden tillerkänns självbestämmande med avseende på sin organisation, vilket gör det möjligt att besluta om bildande, om organisationen och dess arbetsformer, ska det framhållas att 93 § 2a i den tyska konstitutionen och 44 § 1 och 44 § 2 i konstitutionen
LANDTAG SCHLESWIG-HOLSTEIN v COMMISSION relied on by the applicant as conferring on it the capacity to bring legal proceedings or to be a party before the Bundesverfassungsgericht and the Landesverfassungsgericht, concern only constitutional disputes at national level in which the rights and interests of the applicant as a parliament are not necessarily the same as those of the Land of Schleswig-Holstein, which is precisely not the situation in the present case.
LANDTAG SCHLESWIG-HOLSTEIN MOT KOMMISSIONEN för Land Schleswig-Holstein, vilka sökanden har åberopat för att visa att den har kapacitet att föra talan eller att den har partsbehörighet vid Bundesverfassungsgericht och Landesverfassungsgericht, endast gäller mål som rör konstitutionella frågor på nationell nivå i vilka sökandens rättigheter och intressen i egenskap av parlament inte nödvändigtvis är identiska med Land Schleswig-Holsteins rättigheter och intressen, vilket just precis inte är fallet i förevarande mål.
Finally, with regard to the argument based on Article 14(3) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein, it is clear from the terms of that provision that the applicant’s argument that it has the capacity to be a party to legal proceedings in its own name cannot be accepted.
Slutligen, avseende argumentet som grundar sig på 14 § 3 i konstitutionen för Land Schleswig-Holstein, framgår det tydligt av ordalydelsen i denna bestämmelse att sökandens ståndpunkt enligt vilken den har kapacitet att föra talan i domstol i eget namn inte kan godtas.
The provision in question, in so far as relevant to the present case, reads as follows:
Nämnda bestämmelse, i den mån som den är relevant i förevarande fall, har följande lydelse:
‘The President [of the Landtag] shall direct the activities of the Landtag.
”Ordföranden [för det regionala parlamentet] leder det regionala parlamentets verksamhet.
That includes … the representation of the Land in all the legal acts and legal disputes of the Landtag …’
Inom ramen för denna verksamhet ankommer det på denne … att företräda delstaten i alla rättsakter och rättsliga förfaranden som rör det regionala parlamentet … .”
It is apparent from that provision that, in disputes concerning Landtag Schleswig-Holstein, it is not the Landtag which is the party but the Land, represented, exceptionally, by the president of Landtag Schleswig-Holstein, inasmuch as the Land is normally represented by its first minister, as is clear from Article 30(1) of the constitution of the Land of Schleswig-Holstein.
Det följer av denna bestämmelse att i de rättsliga förfaranden som rör Landtag Schleswig-Holstein är det inte Landtag Schleswig-Holstein utan delstaten som är part, varvid delstaten exceptionellt vid detta tillfälle företräds av ordföranden för Landtag Schleswig-Holstein, eftersom det i normala fall ankommer på chefen för delstatens regering att göra detta, i enlighet med 30 § 1 i konstitutionen för Land Schleswig-Holstein.
That conclusion is confirmed by German legal literature on the subject.
Denna slutsats bekräftas i den tyska doktrinen på området.
The commentary on the constitution of the Land of Schleswig-Holstein cited by the applicant expressly states, first, that Landtag Schleswig-Holstein, as an institution of the Land, does not have legal capacity and, second, that Article 14(3) of the constitution
I kommentaren till konstitutionen för Land Schleswig-Holstein, vilken kommentar sökanden har nämnt, anges uttryckligen dels att Landtag Schleswig-Holstein i egenskap av delstatsorgan inte har rättskapacitet, dels att 14 § 3 i konstitutionen för Land Schleswig-Holstein ska förstås
It must therefore be concluded that the applicant does not have legal capacity under German national law.
Sammanfattningsvis finner förstainstansrätten således att sökanden inte har rättskapacitet enligt tysk nationell rätt.