natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court then addressed the substance of the case.
Domstolen fortsatte med sin prövning i sak.
After analysing the wording of the agreements in question, it observed that ‘it is therefore a particularly rigorous obligation that is owed by the Contracting Parties’, namely an obligation to ‘strictly limit’ pollution from land-based sources in the area by ‘appropriate measures’ (paragraph 50).
Efter att ha analyserat de aktuella avtalens ordalydelse påpekade domstolen att det är ”[e]n särskilt sträng förpliktelse [som] åvilar … de avtalsslutande parterna”, nämligen att ”strängt begränsa” förorening genom utsläpp från landbaserade källor i området genom ”lämpliga åtgärder” (punkt 50).
The existence of other sources of pollution, such as industrialisation of the marsh’s shores and the rapid increase in the population of the nearby communes, was not capable of calling into question the existence of land-based pollution attributable to the operation of the power station.
Förekomsten av andra föroreningskällor, såsom industrialiseringen av vattensamlingens stränder eller befolkningsutvecklingen i angränsande kommuner, medför inte att det kan ifrågasättas att det sker en förorening från landbaserade källor som härrör från verksamheten i kraftverket.
The Court then had to examine the appropriateness of the actions of the French public authorities from the point of view of their Community obligation to reduce pollution from land-based sources.
Härefter återstod för domstolen att pröva huruvida de franska myndigheternas åtgärder hade varit lämpliga med hänsyn till deras skyldighet enligt gemenskapsrätten att begränsa föroreningen från landbaserade källor.
In this context, the Court found that the quantities of fresh water and alluvia discharged by the hydroelectric power station were indeed excessive, despite the measures taken by the public authorities to reduce them.
I samband med denna prövning påpekade domstolen att kraftverket släppt ut alltför stora mängder sötvatten och slam och att detta skett trots de åtgärder som vidtagits av
Rolex asked for the goods to be seized and destroyed following that investigation.
Rolex begärde att varorna skulle beslagtas och förstöras när förfarandet avslutats.
In July 2001 Tommy Hilfiger, Gucci and Gap likewise requested the opening of judicial investigations concerning imitation goods from China intended to be transported to Slovakia.
I juli 2001 begärde även bolagen Tommy Hilfiger, Gucci och Gap att förundersökningar skulle inledas med avseende på kopior med ursprung i Kina och avsedda att införas till Slovakien.
The Austrian court was faced with the following problem: the opening of a judicial investigation under the Austrian Code of Criminal Procedure requires that the conduct complained of is an offence.
Den österrikiska domstolen stod inför problemet att det enligt österrikisk strafflagstiftningkrävs att det påtalade beteendet utgör ett brott för att en förundersökning skall kunna inledas.
However, the court said, under the national law on the protection of trade marks only the import and export of counterfeit goods, and not their mere transit across the national territory, constitute offences.
Enligt den österrikiska domstolen är det emellertid enligt den nationella varumärkeslagstiftningen uteslutande import och export av en förfalskad produkt som utgör ett brott, och inte endast transit genom det nationella territoriet.
The court therefore put a question to the Court of Justice on the compatibility of that law with Regulation No 3295/94, 1which in its view covers also mere transit.
Den nationella domstolen ställde därför en fråga till domstolen om denna lags förenlighet med förordning nr 3295/94,1 vilken enligt den nationella domstolen även skall tillämpas när varor enbart transiteras.
The Court first confirmed that view: the regulation applies also to goods in transit from one nonmember country to another which are temporarily detained in a Member State by the customs authorities of that State.
Domstolen bekräftade inledningsvis uppfattningen, att förordningen även skall tillämpas på varor som, när de befinnersigundertransitmellantvåtredjeländer,provisorisktkvarhålls i en medlemsstat av tullmyndigheterna i den staten.
It further stated that the interpretation of the scope of the regulation does not depend on the type of national proceedings (civil, criminal or administrative) in which that interpretation is relied on.
Den preciserade dessutom att det vid tolkningen av förordningens tillämpningsområde saknar betydelse inom vilket slags nationellt förfarande (tvistemål, brottmål eller administrativt förfarande) som tolkningen är aktuell.
The Court then noted that there was no unanimity as to the interpretation to be given to the Austrian law on trade marks.
I övrigt konstaterade domstolen att tolkningen av den österrikiska lagen om varumärkesskydd inte var enhällig.
The Austrian Government and the claimant companies contested the view taken by the national court; in their opinion, mere transit is indeed an offence under Austrian law.
Den österrikiska regeringen och målsägandebolagen bestred den tolkning som gjordes av den nationella domstolen. De ansåg att även enbart transit utgör ett brott enligt österrikisk lagstiftning.
That, said the Court, concerned the interpretation of national law, which is a matter for the national court, not the Court of Justice.
Detta rör, enligt domstolen, tolkningen av nationell rätt, vilket det inte ankommer på domstolen att uttala sig om, utan på den nationella domstolen.
If the national court were to find that the relevant provisions of national law do not in fact penalise mere transit contrary to the regulation, it would have to interpret its national law within the limits set by Community law, in order to achieve the result intended by the Community rule, and in this case apply to the transit of counterfeit goods across the national territory the civil law remedies applicable under national law to the other offences, provided that they were effective and proportionate and constituted an effective deterrent.
Om den nationella domstolen skulle konstatera att det verkligen förhåller sig så att det i bestämmelserna i nationell rätt, i motsats till i förordningen, inte föreskrivs någon påföljd för enbart transit, är den skyldig att tolka den nationella rätten med beaktande av de gränser som följer av gemenskapsrätten så att det resultat som avses med gemenskapsbestämmelsen uppnås och att, i förekommande fall, på transit av varumärkesförfalskade varor tillämpa de civilrättsliga sanktioner som föreskrivs i nationell rätt för andra brott, såvitt dessa är effektiva, väl avvägda och avskräckande.
The Court noted, however, that a particular problem arises where the principle of compatible interpretation is applied to criminal matters.
Domtolen påpekade emellertid att tillämpningen av denna princip om konform tolkning när det gäller straffrätten gav upphov till ett särskilt problem.
That principle finds its limits in the general principles of law.
Denna princip begränsas nämligen av de allmänna rättsprinciperna.
Council Regulation (EC) No 3295/94 of 22 December 1994 laying down measures concerning the entry into the Community and the export and re-export from the Community of goods infringing certain intellectual property rights (OJ 1994 L 341, p.
Rådets förordning (EG) nr 3295/94 av den 22 december 1994 om fastställande av vissa åtgärder avseende införsel till gemenskapen samt export och återexport från gemenskapen av varor som gör intrång i viss immateriell äganderätt (EGT L 341, s. 8; svensk specialutgåva, område 2, volym 16, s.
8), as amended by Council Regulation (EC) No 241/1999 of 25 January 1999 (OJ 1999 L 27, p. 1).
77), i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 241/1999 av den 25 januari 1999 (EGT L 27, s. 1).
European citizenship and its implications were involved in two cases.
Två mål har särskilt rört det europeiska medborgarskapet och konsekvenserna av detta.
In Case C-224/02 Pusa [2004] ECR I-5763 the Korkein oikeus (Supreme Court, Finland) referred a question on the interpretation of Article 18 EC for a preliminary ruling.
I mål C-224/02, Pusa (dom av den 29 april 2004, REG 2004, s. I-5763), framställde Korkein oikeus en begäran om förhandsavgörande angående tolkningen av artikel 18 EG.
That question arose in proceedings between Mr Pusa, a Finnish national in receipt of an invalidity pension in Finland, and Osuuspankkien Keskinäinen Vakuutusyhtiö concerning calculation of the amount in which that company should be authorised to carry out an attachment on the pension Mr Pusa received in Finland, for the purpose of recovering a debt owed by him.
Frågan uppkom i en tvist mellan Heikki Antero Pusa, en finskmedborgaresomuppbarinvaliditetspension i Finland, och hans försäkringsbolag, ett ömsesidigt försäkringsbolag för kooperativa banker, angående fastställelse av det belopp som får mätas ut till förmån för den senare av den pension som Heikki Antero Pusa uppbär i Finland, för att säkerställa återbetalning av en skuld som den senare ådragit sig.
The Finnish law on enforcement provides that part of remuneration is excluded from attachment, that part being calculated from the amount which remains after compulsory deduction at source of income tax in Finland.
I den finskautsökningslagenföreskrivs nämligen att en del av lönen skall undantas från utmätning. Det belopp som skall undantas från utmätning beräknas på det belopp som återstår, då lagstadgad innehållning för förskottsuppbörd av skatt i Finland blivit verkställd.
The problem in this case lay in the fact that the person concerned, who was resident in Spain, was subject to income tax there and thus, in accordance with the provisions of a double taxation agreement, not subject to any deduction at source in Finland.
Det som vållade problem i detta fall var att den berörde var bosatt i Spanien och skattskyldig där och därmed, i enlighet med bestämmelserna i dubbelbeskattningsavtalet, inte källskatteskyldig i Finland.
The part of his pension subject to attachment was therefore calculated on the basis of the – necessarily higher – gross amount of the pension, which would not have been the case if he had continued to reside in Finland.
Den utmätningsbara delen av hans pension hade därför beräknats på pensionens bruttobelopp, vilket belopp nödvändigtvis var högre än om han hade fortsatt att vara bosatt i Finland.
The Finnish Supreme Court asked the Court of Justice essentially whether such a situation is compatible in particular with the freedom of movement and residence guaranteed to citizens of the European Union by the EC Treaty.
Den finskahögstadomstolenbegärdeihuvudsakattdomstolenskulleklargörahuruvidaen sådan situation var förenlig med bland annat den fria rörligheten och den rätt att uppehålla sig inom medlemsstaternas territorium som unionsmedborgarna garanteras enligt EG-fördraget.
Recalling that Union citizenship is destined to be the fundamental status of nationals of the Member States and that a citizen of the Union must be granted in all Member States the same treatment in law as that accorded to the nationals of those Member States who find themselves in the same situation, the Court considered, first, that if the Finnish law on enforcement if the law on enforcement must be interpreted to mean that it does not in any way allow the tax paid by the person concerned in Spain to be taken into account, that difference of treatment will certainly and inevitably result in his being placed at a disadvantage by virtue of exercising his right to move and reside freely in the Member States, as guaranteed under Article 18 EC.
Domstolen erinrade om att ställningen som unionsmedborgare är avsedd att vara den grundläggande ställningen för medlemsstaternas medborgare och att en unionsmedborgare har rätt att i samtliga medlemsstater få samma behandling i rättsligt hänseende som de medborgare i dessa medlemsstater som befinnersigienmotsvarandesituation.
The Court stated, second, that to preclude all consideration of the tax payable in the Member State of residence, when such tax has become payable and to that extent affects the actual means available to the debtor, cannot be justified in the light of the legitimate objectives pursued by such a law of preserving the creditor’s right to recover the debt due to him and preserving the debtor’s right to a minimum subsistence income.
Mot bakgrund av detta ansåg domstolen att om den finskautsökningslagenskall tolkas så att det inte på något sätt är möjligt att beakta den skatt som den berörde har erlagt i Spanien, medför den skillnad i behandling som således föreligger, med säkerhet och oundvikligen, en nackdel för den senare på grund av att han har utövat sin rätt att fritt röra sig och uppehålla sig i medlemsstaterna, såsom han har rätt till i enlighet med artikel 18 EG.
Consequently, in answer to the question referred to it by the Finnish Supreme Court, the Court held that ‘Community law in principle precludes legislation of a Member State under which the attachable part of a pension paid at regular intervals in that State to a debtor is calculated by deducting from that pension the income tax prepayment levied in that State, while the tax which the holder of such a pension must pay on it subsequently in the Member State where he resides is not taken into account at all for the purposes of calculating the attachable portion of that pension’ (paragraph 48).
Domstolen ansåg vidare att åtgärden att helt utesluta att den skatt som skall betalas i hemviststaten när denna har blivit verkställbar och i motsvarande omfattning påverkar den faktiska nivån på de tillgångar som gäldenären förfogar över, inte kan grundas på de legitima syftena att tillvarata borgenärernas rätt till betalning av sin fordran och att säkerställa gäldenärens rätt att förfoga över en sådan minimiinkomst som avses i en sådan lag.
Proceedings the right of the debtor concerned to have tax taken into account is clear from that legislation; secondly, the detailed rules for taking tax into account are such as to guarantee to the interested party the right to obtain an annual adjustment of the attachable portion of his pension to the same extent as if such a tax had been deducted at source in the Member State which enacted that legislation; and, thirdly, those detailed rules do not have the effect of making it impossible or excessively difficult to exercise that right’ (paragraph 48).
Domstolen preciserade att så endast är fallet ”för det första om det tydligt framgår av sagda lagstiftning att den berörda gäldenären har rätt att få skatten beaktad, för det andra om förfarandet för att beakta denna skatt är sådant att den berörda personens rätt att på en årlig basis erhålla en justering av den utmätningsbara delen av sin pension i samma omfattning som om en sådan skatt hade innehållits som källskatt i den medlemsstat som har utfärdat lagstiftningen säkerställs och, för det tredje, om sagda förfarande inte gör det omöjligt eller orimligt svårt att utöva denna rätt” (punkt 48).
In Case C-200/02 Zhu and Chen (judgment of 19 October 2004, not yet published in the ECR) Mr and Mrs Chen, Chinese nationals and parents of a first child born in China, wished to have a second child but came up against the birth control policy – the ‘one child policy’ – of the People’s Republic of China.
I mål C-200/02, Zhu och Chen (dom av den 19 oktober 2004, REG 2004, s. I-0000), kom den önskan makarna Chen, kinesiska medborgare och föräldrar till ett första barn fött i Kina, hade att skaffa ett andra barn i konfliktmeddenpolitikförfödelsekontroll,densåkallade ”enbarnspolitiken”, som fördes i Folkrepubliken Kina.
They therefore decided that Mrs Chen would give birth abroad.
De bestämde därför att makan skulle föda barnet utomlands.
Their second child was thus born in September 2000 in Belfast, Northern Ireland.
Parets andra barn föddes således i september 2000 i Belfast, Nordirland.
The choice of the place of birth was no accident: Irish law allows any person born in the island of Ireland, even outside the political boundaries of Ireland (Éire), to acquire Irish nationality.
Valet av denna födelseplats var inte en slump. Enligt irländsk rätt förvärvar nämligen var och en som föds inom ön Irlands territorium (även utanför Republiken Irlands politiska gränser) irländskt medborgarskap.
The child therefore acquired that nationality.
Barnet förvärvade således denna nationalitet.
Because, however, she did not meet the requirements laid down by the relevant United Kingdom legislation, she did not acquire United Kingdom nationality.
Barnet förvärvade däremot inte brittiskt medborgarskap, eftersom det inte uppfyllde kraven för detta enligt tillämplig lagstiftning i Förenade kungariket.
After the birth, Mrs Chen moved to Cardiff, Wales, with her child, and applied there for a long-term residence permit for herself and her child, which was refused.
Efter födelsen bosatte sig Man Chen med sitt barn i Cardiff, Wales, och ansökte där om permanent uppehållstillstånd för båda, men hennes ansökan avslogs.
The appellate authority referred a question to the Court on the lawfulness of that refusal, pointing out that the mother and child provide for their needs, they do not rely on public funds, there is no realistic possibility of their becoming so reliant, and they are insured against ill health.
Den domstol till vilken beslutet överklagades ställde en fråga till domstolen angående huruvida detta avslagsbeslut var lagligt, och påpekade att modern och barnet var ekonomiskt oberoende, att de inte var beroende av offentliga medel och att det inte heller var sannolikt att de skulle bli beroende av sådana och slutligen att de hade en sjukförsäkring.
The circumstance that the facts of the case concerned a young child gave the Court an occasion to state a preliminary point.
Det förhållandet att omständigheterna i målet rör ett barn i späd ålder möjliggjorde för domstolen att göra ett första uttalande.
It said that the capacity to be the holder of rights guaranteed by the EC Treaty and by secondary law on the free movement of persons does not require that the person concerned has attained the age prescribed for the acquisition of legal capacity to exercise those rights personally.
Innehavet av rättigheter enligt fördraget och sekundärrätten i fråga om fri rörlighet för personer är inte villkorat av att personen i fråga uppnått den ålder som krävs för att hon själv skall kunna utöva dessa rättigheter.
Moreover, the enjoyment of those rights cannot be made conditional on the attainment of a minimum age.
Själva åtnjutandet av dessa rättigheter är inte heller underkastat ett krav på en minimiålder.
As regards the child’s right of residence, the Court recalled that Article 18 EC has direct effect.
Domstolen erinrade, vad beträffar barnets uppehållsrätt, om den direkta effekten av artikel 18 EG.
Purely as a national of a Member State, and therefore a citizen of the Union, she can rely on the right of residence laid down by that provision.
Barnet har, redan på grund av att det är medborgare i en medlemsstat och därmed även unionsmedborgare, rätt att åberopa den uppehållsrätt som garanteras i denna bestämmelse.
Regard must be had, however, to the limitations and conditions to which that right is subject, in particular Article 1(1) of Directive 90/364, 2which allows Member States to require that the persons concerned have sickness insurance and sufficient resources.
Domstolen villkor som gäller för denna rättighet, särskilt artikel 1.1 i direktiv 90/364,2 enligt vilken medlemsstaterna har rätt att fordra att de berörda omfattas av en sjukförsäkring och att de har tillräckliga tillgångar. Domstolen konstaterade att så var fallet i förevarande mål.
The Court found that that was so in the present case.
Domstolen konstaterade att det i detta mål var precis den omvända situationen som gällde.
It further stated that the fact that the sufficient resources of the child were provided by her mother and she had none herself was immaterial: a requirement as the origin of the resources cannot be added to the requirement of sufficient resources.
Man Chen kunde således inte anses vara en släkting i föregående led som var ”beroende” av sitt barn ”för sin försörjning”.
Finally, as regards the fact that Mrs Chen went to Ireland with the sole aim of giving her child the nationality of a Member State, in order then to secure a right of residence in the United Kingdom for herself and her child, the Court recalled that it is for each Member State to define the conditions for the acquisition and loss of nationality.
Om ett barn har rätt till uppehållstillstånd enligt artikel 18 EG och direktiv 90/364, kan man däremot inte förvägra den förälder som har den faktiska vårdnaden om barnet att uppehålla sig med sitt barn i värdmedlemsstaten, eftersom det skulle innebära att barnets uppehållstillstånd blev helt verkningslöst.
A Member State may not restrict the effects of the grant of the nationality of another Member State by imposing an additional condition for the recognition of that nationality with a view to the exercise of the fundamental freedoms provided for in the Treaty.
Domstolen konstaterade att en sådan nationell lagstiftning som den som var aktuell i målet vid den nationella domstolen visserligen utgjorde en åtgärd med verkan motsvarande kvantitativa importrestriktioner, men att den kunde vara motiverad enligt
Council Directive 90/364/EEC of 28 June 1990 on the right of residence (OJ 1990 L 180, p. 26).
Rådets direktiv 90/364/CEE av den 28 juni 1990 om rätt till bosättning (EGT L 180, s. 26; svensk specialutgåva, område 6, volym 3, s. 58).
As regards the mother’s right of residence, the Court observed that Directive 90/364 recognises a right of residence for ‘dependent’ relatives in the ascending line of the holder of the right of residence, which assumes that material support for the family member is provided by the holder of the right of residence.
Verksamhet artikel 30 EG, under förutsättning att vissa krav var uppfyllda. En sådan lagstiftning skall nämligen för det första innehålla föreskrifter om ett förfarande som möjliggör för de ekonomiska aktörerna att få ett näringsämne registrerat på den nationella förteckningen över tillåtna ämnen.
In the present case, said the Court, the position was exactly the opposite.
Detta förfarande skall vara lättillgängligt, kunna avslutas inom rimlig tid och, i förekommande fall skall talan kunna väckas mot ett avslagsbeslut.
Mrs Chen could not thus be regarded as a ‘dependent’ relative of her child in the ascending line.
Domstolen preciserade att risken för folkhälsan skall utvärderas utifrån de mest tillförlitliga vetenskapliga uppgifter som finnstillgängligaochdesenasteresultaten av den internationella forskningen.
On the other hand, where a child is granted a right of residence by Article 18 EC and Directive 90/364, the parent who is the carer of the child cannot be refused the right to reside with the child in the host Member State, as otherwise the child’s right of residence would be deprived of any useful effect.
Domstolen erinrade slutligen om att en sådan lagstiftning, som utgör ett undantag till den fria rörligheten för varor inom gemenskapen, skall begränsas till vad som verkligen är nödvändigt för att garantera skyddet för folkhälsan och vara proportionerlig i förhållande till det eftersträvade syftet.
After noting that national rules such as those at issue in the main proceedings constitute a measure having equivalent effect to a quantitative restriction, the Court stated that they could nevertheless be justified, under certain conditions, under Article 30 EC.
Till stöd för sin talan i dessa mål gjorde kommissionen i huvudsak gällande att det, i varje enskilt fall och med hänsyn till de farmakologiska egenskaper som ett vitamin eller ett mineral har enligt aktuella vetenskapliga rön, skall avgöras huruvida ett vitamin eller ett mineral är ett läkemedel.
First, such rules must make provision for a procedure enabling economic operators to have a nutrient included on the national list of authorised substances.
Ett vitamins eller ett minerals skadlighetsgrad varierar nämligen.