natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The new national decisionmaking body's strategy vis-à-vis both subnational bodies and the Commission thus focuses on technical support and proposals.
Med utgångspunkt i detta har den nya nationella beslutsinstansen utvecklat en strategi som är teknisk och drivande både i förhållande till de lokala och regionala aktörerna och till kommissionen.
Where subnational bodies are concerned, it acts as a regulatory agency that draws up general rules.
I det förra fallet fungerar denna instans främst som ett regleringsorgan som fastställer allmänna spelregler, medan de lägre instanserna får bestämma innehållet.
Where the Commission is concerned, however, it acts as a direct and "functional" partner outside the diplomatic channel.
I det senare fallet är kommissionen en direkt och "funktionell" samtalspartner som kontaktas via andra kanaler än de diplomatiska.
In short, the aim is to create a genuine "administrative channel" that brings together "federal", national and subnational levels through problem-solving activities, designing and implementing solutions that are the most effective economically and the least dependent on short-term political considerations.
Den tekniskt inriktade instansens strategi kan alltså sammanfattas som idén om att skapa ett verkligt "administrativt nät" som knyter samman den "federala" nivån med den nationella och den regionala/lokala genom problemlösningsverksamhet, så att man kan hitta och genomföra så ekonomiskt effektiva lösningar som möjligt samtidigt som man agerar så självständigt som möjligt i förhållande till det politiska valmaskineriets närsynthet.
this, the "top-priority" institutional structure promoted by this "integrationist" elite ideally hinges on vertical interaction according to "hierarchical coordination".
Den "integrationsinriktade" fraktionen förespråkar en institutionell struktur som i bästa fall utvecklas vertikalt genom "hierarkisk samordning".
However, this hierarchy should no longer be legitimised (solely) by its monopoly on the "production of law"; but also (and above all) by its possession of the skills and information necessary for resolving collective issues.
Hierarkin rättfärdigas inte längre (enbart) av "lagstiftningsproduktionens" monopol, utan även och framför allt av de förmågor och den information som är nödvändiga för att lösa problem med stor räckvidd.
However, attempts to make interactions more innovative in a very short space of time collided with the expectations that these consolidated procedures had created.
Försöket att på mycket kort tid göra en innovativ omorientering av åtgärderna har dock stött på motstånd på grund av de förväntningar som skapats av hävdvunnen praxis.
During programme negotiations, the Commission, whose position had been strengthened by more centralised decision-making, effectively refused to recognise the legitimacy of Italy's proposal to manage Structural Funds according to "socio-economic" units (i.e. local labour systems) rather than administrative units, since they were a more effective response to changing local realities and development issues.
Kommissionen har, utifrån sin stärkta ställning som central beslutsinstans, i förhandlingarna om programmen vägrat acceptera det mest karakteristiska italienska förslaget, som går ut på att strukturera förvaltningen av strukturfonderna runt "socioekonomiska" snarare än administrativa enheter (de lokala arbetsmarknadsområdena) som lättare kan reagera på förändringen av de lokala villkoren och på utvecklingsproblemen.
This proposal was basically rejected because it was only presented to the Commission via the technical channels and not via diplomatic and "official" channels. DG XVI therefore viewed this as part of the recurring Italian trend to try and skirt around European regulations.
Orsaken till denna vägran verkar vara just det faktum att förslaget lagts fram för kommissionen enbart via den tekniska kanalen och inte via diplomatiska och "officiella" kanaler, något som GD XVI betraktar som ett led i Italiens återkommande försök att gå runt de stränga europeiska bestämmelserna.
Different regions, however, reacted differently to the obligations of this new phase of coordination.
Regionerna har å sin sida reagerat på olika sätt på de skyldigheter den nya samordningen medför.
Objective 2: regions of north-central Italy
Mål 2: regionerna i Nord- och Mellanitalien
The decisionmaking process promoted by the "integrationist" elite was based on the principle of "selective assistance"; it therefore gave the regional authorities responsibility for setting regional interests and thereby implicitly made them the legitimate representatives of these interests and the decision-makers fully responsible for managing the region.
Den beslutsprocess som den integrationsinriktade fraktionen förespråkar bygger på principen om "selektiva åtgärder", vilket innebär att regionerna skall hävda de lokala och regionala intressena och indirekt leder till att de regionala myndigheterna blir samtalspartner i diskussionerna om dessa intressen och beslutsfattare med fullt ansvar för förvaltningen av territorierna.
In order for relations to be fully restructured, however, these authorities somehow needed to become proponents of economic rather than political efficiency.
För att en sådan omorganisation av relationerna skulle kunna genomföras fullt ut, krävdes dock att de regionala myndigheterna själva i någon mån eftersträvade en effektivitet som var ekonomisk snarare än politisk.
This is what the national body sought to achieve by co-opting regional experts and familiarising them with their way of thinking.
Detta försökte de nationella myndigheterna uppnå genom att på ett konsekvent sätt knyta de regionala experterna till sig och få dem att anta myndigheternas arbetssätt.
This process met with fierce opposition from Objective 2 regions, even early on in the new regulation adoption process, as for the first time these regions were committed to solving problems via a consensual and autonomous process using their own technical task-force.
Denna process stötte på aktivt motstånd i mål 2-regionerna, som för första gången, och redan i den inledande fas när de nya bestämmelserna skulle antas, deltog i en problemlösningsprocess som byggde på enighet och självständighet och där de representerades av en tekniskt inriktad arbetsgrupp.
The regions of north-central Italy considered these mechanisms to be not only economically punishing but also detrimental to the autonomy that the "intergovernmental" elite had granted them during previous negotiations (i.e. distributive mechanisms that favoured a "pork-barrel" approach to EU funding and were managed by a Commission that was still seeking legitimacy).
Regionerna i Nord- och Mellanitalien ansåg att dessa mekanismer inte bara var ekonomiskt ogynnsamma, utan att de även minskade den autonomi som den "mellanstatligt inriktade" fraktionen tillerkänt regionerna under de tidigare förhandlingarna (tack vare fördelningsmekanismer som gick att utnyttja för egen vinning på europeisk nivå) och sköttes av en kommission som fortfarande sökte legitimitet.
In response to this, they used the two contrasting forms of Iegitimisation provided by the "intergovernmental" and "integrationist" elite to arrogate their right to decide autonomously how resources should be distributed between and inside regions.
Som en reaktion använde sig regionerna av den dubbla legitimering som både den "överstatliga" och den "integrationsinriktade" fraktionen gett dem, för att försvara rätten att självständigt bestämma fördelningen av resurserna mellan och inom regionerna.
This had the additional advantage of dividing up beneficiary areas by following proforma the integrationist elite's proposal to base calculations on local labour systems rather than provinces.
De återgick till att arbeta med egen vinning för ögonen och använde informella kontakter med kommissionen för att hävda att deras förslag var lämpligare än den "integrationsinriktade" fraktionens.
However, the Commission continued to base its proposals on the latter, i.e. official NUTS HI level regions, which would have led to the Objective 2 programme being ruled ineligible.
Det var dock dessa områden, de officiella NUTS Ill-regionerna, som kommissionen utgick från när den gav instruktioner och förklarade att programmen för mål 2 inte var godtagbara.
When DG XVI did indeed rule this programme ineligible, the centralised decisionmaking promoted by the integrationist elite, which had been denied by the Objective 2 regions, was restored, albeit inadvertently.
I och med att denna förklaring utfärdades av GD XVI fick den integrationsinriktade fraktionen uppleva att den centrering av beslutsmakten som mål 2-regionerna motsatt sig återställdes, även om detta skedde genom en sorts omvänd effekt.
Where Objective 1 regions were concerned, however, the "integrationist" elite's project was partially achieved as these regions were included in vertical negotiating tables. Here programming was drawn up more or less by consensus and European ties were strengthened during supranational negotiations.
När det gäller mål 1-regionerna blev däremot den "integrationsinriktade" fraktionens projekt delvis slutfört, genom att dessa regioner inbegreps i vertikala partnerskap där programmen planerades med mer eller mindre enighet efter hand som de europeiska kraven vann hävd i de överstatliga förhandlingarna.
The Catania Seminar in December 1998 — which some national officials defined as a milestone and which was, without doubt, extremely innovative — marked the start of consultations, which were later reaffirmed in preparatory documents for the Community support framework.
Seminariet i Catania i december 1998 - som av vissa nationella tjänstemän betecknats som legendariskt och som innehöll mycket nyskapande faktorer - utgjorde början på ett samråd som senare bekräftades genom de dokument som föregick gemenskapens stödram. I Catania lades det omfattande dokumentet "Cento idee per lo sviluppo" (Hundra idéer om utveckling) fram.
The seminar was therefore the first occasion when potential development guidelines for Italy and, in particular, the Mezzogiorno were actually discussed.
Seminariet gav ett första tillfälle att jämföra olika utvecklingsmöjligheter för Italien, och framför allt för Syditalien.
After Catania the work continued at various levels across Italy.
Efter seminariet i Catania fortsatte arbetet på olika nivåer.
At central government level, a number of sector-specific negotiating tables were set up with a view to drafting documents and proposals which were successively translated into actions at national level for the 20002006 period.
På central nivå hölls det inom olika sektorer samråd som resulterade i dokument och förslag vilka senare omsattes i åtgärder på nationell nivå för perioden 2000-2006.
At regional level, sector-specific negotiating tables resulted in interim programme reports containing proposals by regional social partners, even if some of these proposals were still in their early stages.
På regional nivå hölls det sektorsvisa samråd som ledde till interimsrapporter med förslag från de regionala samhällsaktörerna, även om vissa av dessa förslag befann sig på ett mycket outvecklat stadium.
The fact that the regions met the programme deadlines and — more importantly — that there was real commitment to regional level programming shows to what extent it was possible to mobilise within the regions themselves resources and knowledge which until then had been overlooked.
Det faktum att tidsfristerna för programplaneringen respekterades av regionerna och (framför allt) att man gjorde ett omfattande planeringsarbete på regional nivå visar att man inom regionerna kunde mobilisera resurser och kunskap som dittills sällan kommit till användning.
As a result of negotiations between the different tiers of government (i.e. state, regions and European Union) during 1999 and 2000, the Community support framework was approved in August 2000.
Under 1999 och 2000 ledde förhandlingsprocessen mellan de olika myndighetsnivåerna (staten, regionerna och EU) till att gemenskapens stödram godkändes i augusti 2000.
For the first time, Italian Objective 1 areas were among the first to be given the go-ahead by the European Union.
För första gången var Italien när det gällde mål 1 bland de första länderna som fick klartecken från EU.
the regional dimension of many professional associations.
Man kan dra några slutsatser från typfallen Kampanien, Kalabrien och Apulien.
For example, it is due to the 20002006 programme alone that in Calabria the Confindustria (Confederation of Italian Industry) acquired proper regional offices and the technical knowledge necessary for drawing up local development guidelines and/or suggestions.
För det första har alla tre regionerna på senare år fått ökad kunskap om gemenskapsprogrammen. Ett av de främsta resultaten av samrådet var att många branschorganisationer stärkte sin regionala dimension.
Until recently, regional offices were merely symbolic and were not involved in strategic planning concerning the organisation's role in economic development at regional level.
Det är till exempel endast tack vare programmen för perioden 2000-2006 som Confindustria i Kalabrien har kunnat inrätta regionkontor och skaffa teknisk kompetens som lämpar sig för att utarbeta riktlinjer och/eller förslag rörande lokal utveckling, ett område där regionkontoren tills helt nyligen bara fyllde en symbolisk funktion och inte deltog i den strategiska planeringen rörande organisationernas roll för den regionala ekonomiska utvecklingen.
In Puglia, whose economy is more prosperous and, more importantly, less dependent on the public sector, the local Confindustria has been more attentive to regional and, therefore, company demands.
I Apulien - en region där ekonomin var bättre och framför allt inte så bunden till den offentliga sektorn - var den lokala grenen av Confindustria mer uppmärksam på de regionala behoven och därmed på företagens behov.
In 1994, in cooperation with a number of banks, it set up a bank and company monitoring centre, the role of which is to monitor companies' training needs and help match (at least from an analytical point of view) employment demand and supply.
1994 startade Confindustria tillsammans med några banker ett övervakningscentrum för banker och företag, med uppgiften att övervaka företagens utbildningsverksamhet och att (åtminstone från analytisk synpunkt) anpassa efterfrågan på arbetsmarknaden till utbudet.
Secondly, the need to provide instruments for gauging (and thus promoting) socioeconomic development in the region prompted governing bodies to join forces and set up an integrated regional "system" aimed at enhancing existing skills in the region.
För det andra har behovet av kunskapsinstrument som kan ge en bild av den socioekonomiska utvecklingen, i syfte att främja denna utveckling, gjort det möjligt för myndigheterna att gå samman och skapa ett integrerat lokalt system för att utnyttja kompetensen inom regionen.
In almost all the aforementioned regions, the first drafts of the regional operational plans (the so-called 'Interim reports') were written in cooperation with representatives of universities, research bodies and interest groups.
I nästan alla regioner som omnämnts skrevs det första utkastet till de regionala handlingsplanerna (de så kallade interimsrapporterna) med hjälp av personer frän universitetsvärlden, forskningssamfundet och intresseorganisationerna.
In-depth discussions were subsequently held concerning public policy adoption methods, something which until then had been rare, if not altogether non-existent.
Detta ledde till givande diskussioner om hur den offentliga politiken skulle föras, något som tidigare varit sällsynt eller inte alls förekommit.
The programming for the 20002006 period therefore helped to set up a genuine regional planning "system" that brought together representatives of trade unions, business, the crafts sector, and agriculture with a view to adopting development programmes that will determine regional socioeconomic life for the next ten years.
Programperioden 2000-2006 bidrog med andra ord till genomförandet av ett verkligt "system" för regional planering som samlade företrädare för fackföreningar, företag, hantverk och jordbruk runt samma bord för att anta utvecklingsprogram som kommer att bli en milstolpe i den regionala socioekonomiska historien under det närmaste årtiondet.
Finally, another key factor — which is completely innovative and therefore harder to assess — is the inclusion of interest groups that had previously been ignored, such as "non-profit" organisations and consumer associations.
En annan mycket viktig faktor - som dock är så ny att den är svår att bedöma - är att intressen som hittills försummats får komma till tals. såsom tredje sektorn och konsumentorganisationerna.
Representatives of voluntary organisations (who are brought together at national and regional level under the Third Sector Forum) were involved throughout the drafting of the regional operational plans and — according to a number of key people we interviewed — with a considerable degree of mutual satisfaction.
Företrädarna för frivilligorganisationerna (som samlats på nationell respektive regional nivå i ett forum för tredje sektorn) har kontinuerligt medverkat i arbetet med de regionala handlingsplanerna, och alla parter har - enligt vissa trovärdiga bedömare - varit nöjda med detta.
Community programming mechanisms have thus helped extend the circle of local interest groups, even in areas where civil society had not had a high profile in the past.
Gemenskapsprogrammens mekanismer har med andra ord gjort att intressegruppernas krets vidgats även på de områden där det civila samhället inte utmärkt sig tidigare.
There are, of course, a number of significant differences between these three regions.
Men det finns naturligtvis vissa viktiga skillnader mellan de regioner som vi behandlar här.
Firstly, the degree to which interest groups are equipped to mediate varies according to the level of economic development in each region.
För det första är förmågan att förmedla olika områdens intressen varierande, beroende på hur långt regionerna har nått i sin ekonomiska utveckling.
As has already been pointed out, Puglia has a higher regional GDP and lower level of unemployment than the other regions under discussion and is better equipped to meet Community requirements.
Såsom tidigare nämnts har Apulien -som har högre regional BNP och lägre arbetslöshet än de övriga regionerna - visat sig ha förmåga att uppfylla EU-kraven.
Not only is the local economic system capable of making the most of Community funding opportunities (albeit in a manner that is at times open to question) but also, and more importantly, local economic players (i.e. businessmen, trade unionists, craftsmen and farmers' representatives) demonstrate a dynamism often lacking in other areas of southern Italy.
Det lokala ekonomiska systemet har kunnat utnyttja möjligheterna till gemenskapsfinansiering (även om detta inte alltid skett på ett oklanderligt sätt), och framför allt har de lokala näringslivsaktörerna (i första hand företagare och
approved at national level, Calabria was still not in a position to implement it.
Det är inte någon slump att övervakningscentrumet för banker och företag inrättades i Apulien och först senare utvecklades i Basilicata och - helt nyligen - även i Kalabrien.
In Campania, however, public administrators and experts approved the implementing measures relatively quickly and the entire training system was therefore able to review its position within the region.
I Kampanien har det dock funnits administratörer och sakkunniga som på relativt kort tid lyckats godkänna genomförandebestämmelserna och gjort det möjligt för hela utbildningssystemet att omdefiniera sin ställning i regionen.
Finally, considerable differences exist in the degree of professionalism of people involved in planning Community intervention for the 20002006 period.
Det har förekommit stora skillnader i professionalism mellan de aktörer som medverkat i planeringsprocessen för programperioden 2000-2006.
Calabria seems to perform quite well in this area.
Här har Kalabrien inte på något sätt misslyckats.
In particular, representatives of the social partners, the crafts sector, cooperatives, and agriculture have demonstrated analytical and programming skills that are sometimes lacking in other regions.
Företrädare för arbetsmarknaden, hantverkssektorn, kooperationen och jordbruket har haft en analys- och planeringsförmåga som ibland saknats i de övriga regionerna.
Until recently, structural policy in Italy was based on a typically intergovernmental approach. Central government had a monopoly on defining national preferences (even if these were drawn up partly in response to pressure from regional players) and on promoting these preferences at Commission negotiations through diplomatic activities which confirmed the tendency for some decisions to be influenced by external factors at supranational level.
Strukturpolitiken i Italien präglades tills helt nyligen av en klart mellanstatligt inriktad dynamik som innebar att de centrala myndigheterna hade monopol på att definiera de nationella preferenserna, även om inflytandet från de lokala och regionala intressena hade en viss betydelse, och dessa myndigheter förmedlade preferenserna till kommissionen via en förhandlingsverksamhet som innebar att besluten även fattades på annat överstatligt håll.
However, the 20002006 programme favoured, for the first time, the emergence of multi-level governance, albeit in the non-linear manner that marks the difference between reality and theoretical models.
Under programperioden 2000-2006 kunde det för första gången uppstå en dynamik som ledde till multilevel governance, styrelse och förvaltning på många olika nivåer, med den icke-linjära struktur som skiljer verkligheten från teorin.
The principles pursued in this policy area have also helped strengthen the different tiers of decision-making.
De olika principer som genomsyrat denna politik har bidragit till att förstärka de olika beslutsnivåerna.
On the one hand, in order to meet its objective of reducing regional differences across Europe through redistributive assistance, the Commission asserted its own authority and upheld the binding nature of its decisions by applying penalties that made it look like a "bureaucratic" power.
Målet att genom fördelningsinsatser och utifrån ett europeiskt perspektiv minska klyftorna mellan olika regioner har fått kommissionen att kraftfullare hävda sin auktoritet och att göra sina beslut gällande genom påföljder. Därigenom har den kommit att uppfattas som en "byråkratisk" maktinstans.
On the other hand, the "technical" definition of the issue encouraged the emergence of a national elite who have a "technocratic" vision of central government's responsibilities.
Den "tekniska" definitionen av problemet har gjort att det uppstått en nationell fraktion som karakteriseras av en "teknokratisk" uppfattning av centralregeringens uppgifter och som har skapat en ny institutionell struktur på nationell nivå.
Subsequently, the national institutional setting was restructured by applying the principle of economic efficiency, to some extent downgrading the political dimension.
Denna fraktion har energiskt infört principer för ekonomisk effektivitet, delvis på bekostnad av den politiska dimensionen.
Finally, the subsidiarity principle, which promotes the autonomy of regional governments, was used to legitimise their opposition to attempts by the emerging national technical body to impose a hierarchy and their claim to specific regional management powers.
Subsidiaritetsprincipen, som är ett institutionellt stöd för de regionala myndigheternas självständighet, har även använts för att rättfärdiga myndigheternas konkreta krav på särskilda befogenheter rörande regional förvaltning liksom deras motstånd mot den nya nationella, tekniskt inriktade beslutsinstansens försök att skapa hierarkier.
Each of the above standpoints, and the varying concepts of "Union" which they imply, reveal starkly contrasting approaches ranging from fragmentation to centralisation.
Alla dessa olika ståndpunkter, och alla de idéer om en union som de innebär, visar på glidningar mellan fragmentisering och centralisering.