natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In any event, the existence, within that United Nations system, of the re-examination procedure before the Sanctions Committee, even having regard to the amendments recently made to it, cannot give rise to generalised immunity from jurisdiction within the internal legal order of the Community.
Det faktum att Förenta nationernas sanktionssystem innehåller ett omprövningsförfarande inför sanktionskommittén kan i vart fall inte, även om de nyligen införda ändringarna tas i beaktande, leda till ett allmänt undantag från domstolsprövning i gemenskapens interna rättsordning.
Indeed, such immunity, constituting a significant derogation from the scheme of judicial protection of fundamental rights laid down by the EC Treaty, appears unjustified, for clearly that re-examination procedure does not offer the guarantees of judicial protection.
Ett sådant undantag utgör ett betydande avsteg från den ordning för domstolsskydd av de grundläggande rättigheterna som föreskrivs i EG-fördraget och det förefaller inte motiverat, eftersom det är uppenbart att omprövningsförfarandet inte erbjuder de garantier som ett domstolsskydd innebär.
In that regard, although it is now open to any person or entity to approach the Sanctions Committee directly, submitting a request to be removed from the summary list at what is called the ‘focal’ point, the fact remains that the procedure before that Committee is still in essence diplomatic and intergovernmental, the persons or entities concerned having no real opportunity of asserting their rights and that committee taking its decisions by consensus, each of its members having a right of veto.
Även om det hädanefter är möjligt för varje person eller enhet att vända sig direkt till sanktionskommittén genom att ge in sin ansökan om att avföras från den sammanfattande förteckningen till det så kallade kontaktorganet (focal point), konstaterar domstolen att förfarandet inför sanktionskommittén alltjämt är huvudsakligen diplomatiskt och mellanstatligt. De berörda personerna eller enheterna har ingen verklig möjlighet att försvara sina rättigheter och kommittén fattar sina beslut i samförstånd varvid varje ledamot har vetorätt.
The Guidelines of the Sanctions Committee, as last amended on 12 February 2007, make it plain that an applicant submitting a request for removal from the list may in no way assert his rights himself during the procedure before the Sanctions Committee or be represented for that purpose, the Government of his State of residence or of citizenship alone having the right to submit observations on that request.
Det framgår av riktlinjerna för sanktionskommittén, i deras senaste lydelse av den 12 februari 2007, att en sökande som har gett in en ansökan om att avföras från förteckningen inte på något sätt själv eller genom ombud kan göra gällande sina rättigheter vid förfarandet inför sanktionskommittén. Det är endast regeringen i den stat i vilken sökanden är bosatt eller i vilken han är medborgare som har möjlighet att eventuellt vidarebefordra yttranden rörande ansökan.
Moreover, those Guidelines do not require the Sanctions Committee to communicate to the applicant the reasons and evidence justifying his appearance in the summary list or to give him access, even restricted, to that information.
Sanktionskommittén är enligt riktlinjerna inte skyldig att upplysa sökanden om de skäl eller de bevis som motiverar att denne är införd i den sammanfattande förteckningen.
Last, if that Committee rejects the request for removal from the list, it is under no obligation to give reasons.
Sanktionskommittén är inte heller skyldig att ge sökanden ens begränsad tillgång till dessa uppgifter.
It follows from the foregoing that the Community judicature must, in accordance with the powers conferred on it by the EC Treaty, ensure the review, in principle the full review, of the lawfulness of all Community acts in the light of the fundamental rights forming an integral part of the general principles of Community law, including review of Community measures which, like the contested regulation, are designed to give effect to the resolutions adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations.
Det följer av det ovan anförda att gemenskapsdomstolarna är skyldiga att, i enlighet med den behörighet som de getts enligt EG-fördraget, säkerställa en i princip fullständig kontroll av lagenligheten av samtliga gemenskapsrättsakter i förhållande till de grundläggande rättigheterna, vilka utgör en del av gemenskapsrättens allmänna principer. Detta inbegriper gemenskapsrättsakter vilka, såsom den omtvistade förordningen, syftar till att genomföra resolutioner som antagits av säkerhetsrådet med stöd av kapitel VII i Förenta nationernas stadga.
The Court of First Instance erred in law, therefore, when it held, in paragraphs 212 to 231 of Kadi and 263 to 282 of Yusuf and Al Barakaat, that it followed from the principles governing the relationship between the international legal order under the United Nations and the Community legal order that the contested regulation, since it is designed to give effect to a resolution adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations affording no latitude in that respect, must enjoy immunity from jurisdiction so far as concerns its internal lawfulness save with regard to its compatibility with the norms of jus cogens.
Följaktligen gjorde sig förstainstansrätten skyldig till felaktig rättstillämpning när den, i punkterna 212–231 i den överklagade domen i Kadimålet och i punkterna 263–282 i den överklagade domen i Yusuf och Al Barakaatmålet, fann att det följer av de principer som styr förhållandet mellan den internationella rättsordning som tillkommit genom Förenta nationerna och gemenskapens rättsordning att den omtvistade förordningens materiella lagenlighet är undantagen domstolsprövning med undantag för vad gäller dess förenlighet med jus cogens, eftersom den avser att genomföra en resolution som antagits av säkerhetsrådet med stöd av kapitel VII i Förenta nationernas stadga och resolutionen inte lämnar något utrymme för skönsmässig bedömning vid detta genomförande.
The appellants’ grounds of appeal are therefore well founded on that point, with the result that the judgments under appeal must be set aside in this respect.
Huvudöverklagandena ska således bifallas såvitt avser dessa grunder och de överklagade domarna ska upphävas i denna del.
It follows that there is no longer any need to examine the heads of claim directed against that part of the judgments under appeal relating to review of the contested regulation in the light of the rules of international law falling within the ambit of jus cogens and that it is, therefore, no longer necessary to examine the United Kingdom’s cross-appeal on this point either.
Av detta följer att det inte finns anledning att pröva de grunder som avser de delar av de överklagade domarna som rör kontrollen av den omtvistade förordningen i förhållande till folkrättsliga regler som utgör jus cogens. Följaktligen är det inte nödvändigt att pröva Förenade kungarikets anslutningsöverklagande på denna punkt.
Furthermore, given that in the latter part of the judgments under appeal, relating to the specific fundamental rights invoked by the appellants, the Court of First Instance confined itself to examining the lawfulness of the contested regulation in the light of those rules alone, when it was its duty to carry out an examination, in principle a full
Förstainstansrätten har i de efterföljande delarna i de överklagade domarna, vilka rör de specifika grundläggande rättigheter som har åberopats av klagandena, begränsat sig till att pröva lagenligheten av den omtvistade förordningen endast i förhållande till de folkrättsliga regler som utgör jus cogens. Förstainstansrätten var emellertid
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION examination, in the light of the fundamental rights forming part of the general principles of Community law, the latter part of those judgments must also be set aside.
KADI OCH AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION MOT RÅDET OCH KOMMISSIONEN skyldig att göra en i princip fullständig prövning i förhållande till de grundläggande rättigheter som ingår bland gemenskapsrättens allmänna principer. Denna efterföljande del i de överklagade domarna ska därför upphävas.
Concerning the actions before the Court of First Instance
Prövning av talan i förstainstansrätten
As provided in the second sentence of the first paragraph of Article 61 of the Statute of the Court of Justice, the latter, when it quashes the decision of the Court of First Instance, may give final judgment in the matter where the state of proceedings so permits.
Enligt artikel 61 första stycket andra meningen i domstolens stadga kan denna, om den upphäver förstainstansrättens avgörande, själv slutligt avgöra målet, om detta är färdigt för avgörande.
In the circumstances, the Court considers that the actions for annulment of the contested regulation brought by the appellants are ready for judgment and that it is necessary to give final judgment in them.
Domstolen anser att den talan om ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen som väckts av respektive klagande är färdig för avgörande och att det finns anledning att slutligt avgöra målen.
It is appropriate to examine, first, the claims made by Mr Kadi and Al Barakaat with regard to the breach of the rights of the defence, in particular the right to be heard, and of the right to effective judicial review, caused by the measures for the freezing of funds as they were imposed on the appellants by the contested regulation.
Först ska de grunder om ett åsidosättande av rätten till försvar som har åberopats av Yassin Abdullah Kadi och Al Barakaat prövas, i synnerhet grunderna avseende det åsidosättande av rätten att yttra sig och av rätten till en verksam domstolsprövning som de åtgärder för frysning av penningmedel som införts genom den omtvistade förordningen innebär.
In this regard, in the light of the actual circumstances surrounding the inclusion of the appellants’ names in the list of persons and entities covered by the restrictive measures contained in Annex I to the contested regulation, it must be held that the rights of the defence, in particular the right to be heard, and the right to effective judicial review of those rights, were patently not respected.
Med hänsyn till de konkreta omständigheterna vid införandet av klagandenas namn i den förteckning över de personer och enheter gentemot vilka de restriktiva åtgärderna i bilaga I till den omtvistade förordningen var riktade, finner domstolen att det är uppenbart att klagandenas rätt till försvar, i synnerhet deras rätt att yttra sig, och deras rätt till en verksam domstolsprövning av rätten till försvar inte har iakttagits.
According to settled caselaw, the principle of effective judicial protection is a general principle of Community law stemming from the constitutional traditions common to the Member States, which has been enshrined in Articles 6 and 13 of the ECHR, this principle having furthermore been reaffirmed by Article 47 of the Charter of fundamental rights of the European Union, proclaimed on 7 December 2000 in Nice (OJ 2000 C 364, p.
Principen om ett effektivt domstolsskydd utgör enligt fast rättspraxis en av gemenskapsrättens allmänna principer. Den har sitt ursprung i medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner och har stadfästs i artiklarna 6 och 13 i Europakonventionen samt bekräftats i artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna som proklamerades i Nice den 7 december 2000 (EGT C 364, 2000, s.
1) (see, to this effect, Case C-432/05 Unibet [2007] ECR I-2271, paragraph 37).
1) (se dom av den 13 mars 2007 i mål C-432/05, Unibet, REG 2007, s. I-2271, punkt 37).
Observance of that obligation to communicate the grounds is necessary both to enable the persons to whom restrictive measures are addressed to defend their rights in the best possible conditions and to decide, with full knowledge of the relevant facts, whether there is any point in their applying to the Community judicature (see, to that effect, Heylens and Others, paragraph 15), and to put the latter fully in a position in which it may carry out the review of the lawfulness of the Community measure in question which is its duty under the EC Treaty.
Iakttagandet av skyldigheten att upplysa om sådana skäl är nödvändigt för att de gentemot vilka de restriktiva åtgärderna riktar sig ska kunna ta till vara sina rättigheter under bästa möjliga förutsättningar och, med kännedom om samtliga omständigheter, kunna avgöra huruvida det finns anledning att väcka talan vid gemenskapsdomstolen (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Heylens m.fl., punkt 15). Iakttagandet av denna skyldighet är även nödvändigt för att gemenskapsdomstolen fullt ut ska kunna genomföra den legalitetskontroll av den aktuella gemenskapsrättsakten som det åligger den att göra enligt EG-fördraget.
So far as concerns the rights of the defence, in particular the right to be heard, with regard to restrictive measures such as those imposed by the contested regulation, the Community authorities cannot be required to communicate those grounds before the name of a person or entity is entered in that list for the first time.
Beträffande rätten till försvar, och i synnerhet rätten att yttra sig, kan det inte, när det är fråga om sådana restriktiva åtgärder som dem som införs genom den omtvistade förordningen, krävas av gemenskapsmyndigheterna att de upplyser om de skäl som ligger till grund för införandet av namnet på en person eller enhet i den förteckning som utgör bilaga I till den omtvistade förordningen, före det att personen eller enheten för första gången förs in i förteckningen.
As the Court of First Instance stated in paragraph 308 of Yusuf and Al Barakaat, such prior communication would be liable to jeopardise the effectiveness of the freezing of funds and resources imposed by that regulation.
Att upplysa den berörda personen eller enheten på förhand härom skulle, såsom förstainstansrätten konstaterade i punkt 308 i den överklagade domen i Yusuf och Al Barakaatmålet, äventyra effektiviteten av de åtgärder för frysning av penningmedel och ekonomiska resurser som införs genom den omtvistade förordningen.
In order to attain the objective pursued by that regulation, such measures must, by their very nature, take advantage of a surprise effect and, as the Court has previously stated, apply with immediate effect (Möllendorf and Möllendorf­Niehuus, paragraph 63).
För att det mål som eftersträvas med den omtvistade förordningen ska uppnås måste sådana åtgärder ha en överraskningseffekt – detta följer redan av deras art – och, såsom domstolen redan funnit, vara omedelbart tillämpliga (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Möllendorf och Möllendorf-Niehuus, punkt 63).
Nor were the Community authorities bound to hear the appellants before their names were included for the first time in the list set out in Annex I to that regulation, for reasons also connected to the objective pursued by the contested regulation and to the effectiveness of the measures provided by the latter.
Av skäl som avser i lika hög grad det mål som eftersträvas i den omtvistade förordningen som effektiviteten av de åtgärder som föreskrivs i densamma, var gemenskapsmyndigheterna inte heller skyldiga att anordna ett förhör med klagandena innan deras namn fördes in i förteckningen i bilaga I till den omtvistade förordningen.
However, that does not mean, with regard to the principle of effective judicial protection, that restrictive measures such as those imposed by the contested regulation escape all review by the Community judicature once it has been claimed that the act laying them down concerns national security and terrorism.
Detta innebär emellertid inte, med avseende på iakttagandet av principen om ett effektivt domstolsskydd, att sådana restriktiva åtgärder som dem som införs genom den omtvistade förordningen undgår all kontroll från gemenskapsdomstolens sida, så snart som det påstås att den rättsakt genom vilken dessa åtgärder införs rör nationell säkerhet och terrorism.
In such a case, it is none the less the task of the Community judicature to apply, in the course of the judicial review it carries out, techniques which accommodate, on the one hand, legitimate security concerns about the nature and sources of information taken into account in the adoption of the act concerned and, on the other, the need to accord the individual a sufficient measure of procedural justice (see, to that effect, the judgment of the European Court of Human Rights in Chahal v. United Kingdom of 15 November 1996, Reports of Judgments and Decisions 1996-V, § 131).
I ett sådant fall ankommer det på gemenskapsdomstolen att, inom ramen för sin domstolsprövning, använda sig av tillvägagångssätt som gör det möjligt att förena berättigade säkerhetshänsyn avseende arten av, och källorna till, de uppgifter som har beaktats vid antagandet av rättsakten, å ena sidan, med nödvändigheten av att i tillräcklig utsträckning låta den enskilde omfattas av förmånliga förfaranderegler, å den andra sidan (se, för ett liknande resonemang, Europadomstolens dom av den 15 november 1996 i mål Chahal mot Förenade kungariket, Recueil des arrêts et décisions 1996-V, § 131).
In the circumstances, the inevitable conclusion is, first of all, that neither the contested regulation nor Common Position 2002/402 to which the former refers provides for a procedure for communicating the evidence justifying the inclusion of the names of the persons concerned in Annex I to that regulation and for hearing those persons, either at the same time as that inclusion or later.
Domstolen konstaterar i det föreliggande fallet att det varken i den omtvistade förordningen eller i den gemensamma ståndpunkten 2002/402, till vilken den omtvistade förordningen hänvisar, föreskrivs något förfarande för att upplysa de berörda om de uppgifter som motiverar att deras namn är införda i bilaga I till nämnda förordning eller för hörande av dem, i samband med eller efter det att deras namn förts in i bilagan.
It has next to be pointed out that the Council at no time informed the appellants of the evidence adduced against them that allegedly justified the inclusion of their names for the first time in Annex I to the contested regulation and, consequently, the imposition of the restrictive measures laid down by the latter.
Domstolen konstaterar därefter att rådet inte vid något tillfälle upplyste klagandena om de uppgifter som lagts dem till last, vilka motiverade att deras namn för första gången fördes in i bilaga I till den omtvistade förordningen och således att de i den förordningen föreskrivna restriktiva åtgärderna gentemot dem infördes.
It is not indeed denied that no information was supplied in that connection to the appellants, whether in Regulation No 467/2001 as amended by Regulations Nos 2062/2001 and 2199/2001, their names being mentioned for the first time in a list of persons, entities or bodies to whom and to which a measure freezing funds applies, in the contested regulation or at some later stage.
Det är ostridigt att klagandena inte erhöll några sådana upplysningar, vare sig genom förordning nr 467/2001, i dess lydelse enligt förordningarna nr 2062/2001 respektive 2199/2001, – i vilken deras namn för första gången nämndes i förteckningen över de personer, enheter och organ vars penningmedel skulle frysas –, genom den omtvistade förordningen, eller i ett senare skede.
Because the Council neither communicated to the appellants the evidence used against them to justify the restrictive measures imposed on them nor afforded them the right to be informed of that evidence within a reasonable period after those measures were enacted, the appellants were not in a position to make their point of view
Rådet har inte upplyst klagandena om de omständigheter som lagts dem till last och vilka utgjort grunden för att införa restriktiva åtgärder mot dem och har inte gett klagandena rätt att få kännedom om dessa omständigheter inom rimlig tid efter det att de restriktiva åtgärderna införts. Klagandena har därför inte haft möjlighet att på
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION in that respect known to advantage.
KADI OCH AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION MOT RÅDET OCH KOMMISSIONEN ett ändamålsenligt sätt ge sin ståndpunkt i detta hänseende till känna.
Therefore, the appellants’ rights of defence, in particular the right to be heard, were not respected.
Klagandenas rätt till försvar, i synnerhet rätten att yttra sig, har följaktligen inte iakttagits.
In addition, given the failure to inform them of the evidence adduced against them and having regard to the relationship, referred to in paragraphs 336 and 337 above, between the rights of the defence and the right to an effective legal remedy, the appellants were also unable to defend their rights with regard to that evidence in satisfactory conditions before the Community judicature, with the result that it must be held that their right to an effective legal remedy has also been infringed.
Eftersom klagandena inte upplysts om de omständigheter som lagts dem till last och med hänsyn till det samband som råder mellan rätten till försvar och rätten till ett effektivt rättsmedel inför en domstol, vilket konstaterats i punkterna 336 och 337 i förevarande dom, har de inte heller under tillfredsställande förhållanden kunnat försvara sina rättigheter vad gäller dessa omständigheter inför gemenskapsdomstolen. Domstolen konstaterar därför att det även skett ett åsidosättande av rätten till ett effektivt rättsmedel inför en domstol.
Last, it must be stated that that infringement has not been remedied in the course of these actions.
Domstolen konstaterar att detta åsidosättande inte har rättats till under förfarandet i förevarande mål.
Indeed, given that, according to the fundamental position adopted by the Council, no evidence of that kind may be the subject of investigation by the Community judicature, the Council has adduced no evidence to that effect.
Det är rådets principiella uppfattning att omständigheter av detta slag inte kan kontrolleras av gemenskapsdomstolen och rådet har därför inte anfört några omständigheter i detta syfte.
The Court cannot, therefore, do other than find that it is not able to undertake the review of the lawfulness of the contested regulation in so far as it concerns the appellants, with the result that it must be held that, for that reason too, the fundamental right to an effective legal remedy which they enjoy has not, in the circumstances, been observed.
Domstolen kan därför endast konstatera att det inte är möjligt för den att kontrollera lagenligheten av den omtvistade förordningen, såvitt den berör klagandena. Klagandenas grundläggande rätt till ett effektivt rättsmedel inför en domstol har därför även av detta skäl inte iakttagits i det föreliggande fallet.
It must, therefore, be held that the contested regulation, in so far as it concerns the appellants, was adopted without any guarantee being given as to the communication of the inculpatory evidence against them or as to their being heard in that connection, so that it must be found that that regulation was adopted according to a procedure in which the appellants’ rights of defence were not observed, which has had the further consequence that the principle of effective judicial protection has been infringed.
Domstolen finner därför att den omtvistade förordningen, såvitt den berör klagandena, har antagits utan att det funnits någon garanti för att klagandena upplystes om de omständigheter som lades dem till last eller för att de hördes om dessa omständigheter. Den omtvistade förordningen antogs därför i enlighet med ett förfarande där klagandenas rätt till försvar inte iakttogs, vilket även har fått till följd att principen om ett effektivt domstolsskydd har åsidosatts.