natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission's third complaint is based on infringement of Article 6(l)(c) of Directive 91/439 by Article lll(l)(a) of the WVW 1994, on the ground that that provision provides for a minimum age of 18 instead of 21 for obtaining a category D driving licence.
Kommissionens tredje anmärkning avser åsidosättandet av artikel 6.1 c i direktiv 91/439 genom artikel 111.1 a WVW 1994, i det avseende som det i denna bestämmelse föreskrivs en åldersgräns på 18 år i stället för 21 år för att erhålla körkort för kategori D.
By its fourth complaint, the Commission criticises the Kingdom of the Netherlands for having infringed point 4 of Annex III to Directive 91/439 by not providing for a periodic medical examination for drivers of category C, C+E, D and D+E vehicles in Article 100 of the WVW 1994.
Kommissionen har som fjärde anmärkning gjort gällande att Konungariket Nederländerna har åsidosatt bilaga III punkt 4 till direktiv 91/439 genom att inte, i artikel 100 WVW 1994, föreskriva att förare av fordon i kategorierna C, C + E, D och D + E skall genomgå regelbundna läkarundersökningar.
Since it is common ground in the present case that the Kingdom of the Netherlands has not adopted the measures necessary to ensure the transposition of Article 6(l)(c) of, and point 4 of Annex III to, Directive 91/439, the Court finds that the third and fourth complaints are well founded.
Eftersom det är ostridigt att Konungariket Nederländerna inte har vidtagit nödvändiga åtgärder för att införliva artikel 6.1 c och bilaga III punkt 4 i direktiv 91/439, skall tredje och fjärde anmärkningarna anses välgrundade.
Declares that, by adopting and maintaining in force Articles 107(1), 108(1)(h) and Article lll(l)(a) of the Wegenverkeerswet (Road Traffic Law) of 21 April 1994, as amended, as well as Article 100 of the Reglement Rijbewijzen (Decree on driving licences) of 28 May 1996, as amended by the Decree of 18 June 1996, together with Article 109(5) of the 1994 Wegenverkeerswet, read in conjunction with Articles 11, 28 and 33 of the Reglement Rijbewijzen, the Kingdom of the Netherlands has failed to comply with its obligations under Articles 1(2) and 6(l)(c) of, and point 4 of Annex III to, Council Directive 91/439/EEC of 29 July 1991 on driving licences, as amended by Council Directive 96/47/EC of 23 July 1996;
Konungariket Nederländerna har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 1.2 och 6.1 c samt bilaga III punkt 4 i rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 omkörkort, i dess lydelse enligt rådets direktiv 96/47IEG av den 23 juk' 1996, genom att anta och bibehålla artiklarna 107.1,108.1 h, 111.1 a i Wegenverkeerswet (vägtrafiklag) av den 21 april 1994, i dess ändrade lydelse, och artikel 100 i Reglement Rijbewijzen (körkortsßrordning) av den 28 maj 1996, i dess lydelse enligt förordning av den 18 juni 1996, samt artikel 109.5 i Wegenverkeerswet 1994 jämförd med artiklarna 11, 28 och 33 i Reglement Rijbewijzen.
Orders the Kingdom of Spain to bear its own costs.'
Konungariket Spanien skall bära sin rättegångskostnad"
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 21 November 2002.
Generaladvokaten P. Léger har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 21 november 2002.
Case C-11/00 Commission of the European Communities ν European Central Bank Law governing the institutions
Mål C-11/00 Europeiska gemenskapernas kommission mot Europeiska centralbanken Institutionell rätt
(European Central Bank (ECB) —Decision 1999/726/EC on fraud prevention —Protection of the Communities'financial interests —European Anti-Fraud Office (OLAF) — Regulation (EC) No 107311999 - Applicability to the ECB - Plea of illegality - Admissibility -Independence of the ECB —Article 108 EC — Legal basis —Article 280 EC — Consultation of the ECB - Article 105(4) EC - Proportionality) (Full Court)
"Europeiska centralbanken (ECB) —Beslut 1999 17261 EG om bedrägeribekämpning — Skydd för gemenskapemas ekonomiska intressen — Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) - Förordning (EG) nr 1073/1999 - Tillämplighet på ECB - Invändningar om rättsstridighet — Upptagande till sakprövning — ECB.s oberoende ställning —Artikel 108 EG - Rättslig grund -Artikel 280 EG -Hörande av ECB -Artikel 105.4 EG - Proportionalitet' (domstolen i plenum)
By application lodged at the Court Registry on 14 January 2000, the Commission of the European Communities brought an action pursuant to Article 230 EC for annulment of Decision 1999/726/EC of the European Central Bank of 7 October 1999 on fraud prevention (ECB/1999/5) ('the contested decision').
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 14 januari 2000, med stöd av artikel 230 EG väckt talan om ogiltigförklaring av Europeiska centralbankens beslut 1999/726/EG av den 7 oktober 1999 om bedrägeribekämpning (ECB/1999/5) (nedan kallat det omtvistade beslutet).
In its application, the Commission claims that the Court should annul the contested decision on the ground that it infringes Regulation No 1073/1999, in particular Article 4 thereof.
Kommissionen har yrkat att det omtvistade beslutet skall ogiltigförklaras på grund av att det strider mot förordning nr 1073/1999, i synnerhet mot artikel 4 i nämnda förordning.
It submits, first, that the eighth recital to, and Article 2 of, the contested decision make clear that, according to that decision, the D-ΙΑ is solely responsible for administrative investigations within the ECB so far as combating fraud is concerned.
Kommissionen har i första hand anfört att det följer av skäl 8 och artikel 2 i det omtvistade beslutet att enligt beslutets lydelse har D-IR ensam behörighet att utföra administrativa utredningar inom ECB i kampen mot bedrägerier.
That amounts to the outright negation of both the investigative powers conferred on OLAF by Regulation No 1073/1999 and the applicability of the regulation to the ECB and reflects the line taken by the ECB whilst the regulation was in its preparatory stages.
Detta utgör hinder mot utövandet av de utredningsbefogenheter som OLAF har getts genom förordning nr 1073/1999 och förhindrar en tillämpning av förordningen på ECB, och speglar den ståndpunkt som ECB har intagit under hela det lagstiftningsarbete som föregick antagandet av förordningen.
Second, the Commission argues that in view of the approach taken by the ECB the contested decision includes no measures for implementing Article 4(6) of Regulation No 1073/1999 but instead provides that the staff of the ECB are to inform the Directorate for Internal Audit ("D-IA") rather than OLAF in any case of fraud.
Kommissionen har i andra hand gjort gällande att det omtvistade beslutet inte innehåller någon åtgärd för att genomföra artikel 4.6 i förordning nr 1073/1999, med hänsyn till det val som ECB har gjort. Tvärtom föreskrivs det i det omtvistade beslutet att anställda vid ECB skall informera Direktoratet för intern revision [nedan kallat D-IR] i stället för OLAF i bedrägeriärenden.
The applicability of Regulation No 1073/1999
Huruvida förordning nr 1073/1999 skall tillämpas
The ECB submits that Regulation No 1073/1999 must be interpreted so as to exclude the ECB from its scope.
Tillämpningsområdet för förordning nr 1073/1999
It argues in particular that the expression 'bodies, offices and agencies established by, or on the basis of, the Treaties' in Article 1(3) of the regulation lacks precision so that, particularly since Article 280(4) EC was chosen as the legal basis for the regulation, it may be construed as not applying to *bodies' whose financial interests are distinct from those of the European Community and are not linked to the letter's budget.
ECB har i det avseendet bland annat gjort gällande att uttrycket "organ och byråer som inrättats genom fördragen eller på grundval av dessa" i artikel 1.3 i förordningen inte är särskilt klart. Särskilt mot bakgrund av att artikel 280.4 EG valdes som rättslig grund för förordningen, skulle uttrycket kunna förstås så att det inte omfattar "organ" vars ekonomiska intressen är skilda från Europeiska gemenskapens ekonomiska intressen och saknar samband med gemenskapens budget.
That argument cannot be accepted.
Domstolen kan inte godta detta argument.
As both the Commission and the interveners have rightly argued, it must be found that the expression 'institutions, bodies, offices and agencies established by, or on the basis of, the Treaties' in Article 1(3) of Regulation No 1073/1999 must indeed be interpreted as including the ECB.
Som både kommissionen och intervenienterna helt riktigt har påpekat kan uttrycket "institutioner, organ och byråer som inrättats genom fördragen eller på grundval av dessa" i artikel 1.3 i förordning nr 1073/1999 inte tolkas på så sätt att det inte omfattar ECB.
It is sufficient to point out in that connection that, regardless of the distinctive features of its status within the Community legal order, the ECB was indeed established by the EC Treaty, as is apparent from the actual wording of Article 8 EC.
Det är i det avseendet tillräckligt att påpeka att ECB faktiskt inrättades genom EG-fördraget, vilket framgår av själva lydelsen i artikel 8 EG, oavsett vilken särställning ECB har i gemenskapens rättsordning.
It does not follow from either the preamble to, or the provisions of, Regulation No 1073/1999 that the Community legislature intended to draw any distinction between the institutions, bodies, offices and agencies established by, or on the basis of, the Treaties, in particular by excluding those bodies, offices or agencies which have resources distinct from the Community budget
Det framgår varken av ingressen till eller av bestämmelserna i förordning nr 1073/1999 att gemenskapslagstiftaren hade för avsikt att göra någon åtskillnad mellan de institutioner, organ eller byråer som inrättats genom fördragen eller på grundval av dessa, genom att från förordningen undanta de organ eller byråer som har medel som är skilda från gemenskapens budget.
Instead, the seventh recital to Regulation No 1073/1999 specifically draws attention to the need to extend the scope of OLAFs internal investigations to 'all' the institutions, bodies, offices and agencies.
Tvärtom påpekas det uttryckligen i skäl 7 i förordning nr 1073/1999 att det är nödvändigt att OLAF:s interna utredningar omfattar "alla" dessa institutioner, organ och byråer.
Given the clear terms of Regulation No 1073/1999, there can be no doubt that the regulation must be interpreted as being intended to apply to the ECB, irrespective of whether or not that circumstance is apt to affect the legality of the regulation.
Mot bakgrund av den klara ordalydelsen i förordning nr 1073/1999 råder det följaktligen inte någon tvekan om att förordningen skall tolkas så att den är avsedd att tillämpas på ECB, oberoende av frågan huruvida denna omständighet påverkar förordningens lagenlighet.
The ECB's plea alleging that Regulation No 107311999 is illegal
ECB:s invändning om att förordning nr 1073/1999 är rättsstridig
— Plea alleging lack of legal basis
— Grunden som avser att förordningen saknar rättslig grund
In support of its submission of illegality, the ECB first puts forward an argument that Regulation No 1073/1999 must be declared inapplicable on the ground that it could not be adopted on the basis of Article 280 EC.
Till stöd för invändningen om rättsstridighet har ECB som första grund anfört att förordning nr 1073/1999 inte kunde antas med stöd av artikel 280 EG och därför inte skall tillämpas.
The Court find that contrary to the submissions made by the ECB for the purposes of its first ground of defence, the expression 'financial interests of the Community' in Article 280 EC must be interpreted as encompassing not only revenue and expenditure covered by the Community budget but also, in principle, revenue and expenditure covered by the budget of other bodies, offices and agencies established by the EC Treaty.
Domstolen anmärker att i motsats till vad ECB har anfört som första grund, skall uttrycket "gemenskapens ekonomiska intressen" i artikel 280 EG tolkas så att det inte bara omfattar inkomster och utgifter som hör till gemenskapens budget, utan i princip även de inkomster och utgifter som hör till budgeten för andra organ eller byråer som inrättats genom EG-fördraget.
Second, the fact that a body, office or agency owes its existence to the EC Treaty suggests that it was intended to contribute towards the attainment of the European Community's objectives and places it within the framework of the Community, so that the resources that it has at its disposal by virtue of the Treaty have by their nature a particular and direct financial interest for the Community.
Själva den omständigheten att ett organ eller en byrå har inrättats genom EG-fördraget antyder att organet eller byrån dels har utformats i syfte att bidra till att förverkliga Europeiska gemenskapens mål, dels omfattas av gemenskapsbestämmelserna. De medel som organet eller byrån förfogar över till följd av fördraget är därför i sig av särskilt och direkt ekonomiskt intresse för gemenskapen.
— Plea alleging that the ECB's independence was undermined
Grunden som avser att ECB:s oberoende ställning har skadats
There are no grounds which prima facie preclude the Community legislature from adopting, by virtue of the powers conferred on it by the EC Treaty and under the conditions laid down therein, legislative measures capable of applying to the ECB.
Ingenting a priori utesluter att gemenskapslagstiftaren, med stöd av de befogenheter som den har enligt EG-fördraget och på de villkor som föreskrivs i nämnda fördrag, kan vidta normativa åtgärder som kan vara tillämpliga på ECB.
Furthermore, the ECB has not established how the fact that it is subject to measures adopted by the Community legislature in the area of fraud prevention and the prevention of any other unlawful activities detrimental to the European Community's financial interests, such as the measures provided for in Regulation No 1073/1999, is such as to undermine its ability to perform independently the specific tasks conferred on it by the EC Treaty.
Som både kommissionen och generaladvokaten skall det dessutom konstateras att ECB inte har visat hur den omständigheten att ECB omfattas av åtgärder som vidtagits av gemenskapslagstiftaren i kampen mot bedrägerier och all annan olaglig verksamhet som riktar sig mot Europeiska gemenskapens ekonomiska intressen, såsom de åtgärder som föreskrivs i förordning nr 1073/1999, skulle kunna påverka ECB:s förmåga att på ett oberoende sätt fullgöra de särskilda uppgifter som den har tilldelats genom EG-fördraget.
It is sufficient to state that any defects in the way in which the provisions of the regulation are applied cannot entail its illegality.
Domstolen konstaterar att eventuella brister vid tillämpningen av förordningens bestämmelser inte kan medföra att förordningen skall anses rättsstridig.
— Plea alleging breach of the principle of proportionality
Grunden som avser att proportionalitetsprincipen har åsidosatts
The ECB has not established that the Community legislature made a manifest error of assessment The legislature was entitled to take the view that notwithstanding the existence of control mechanisms specific to the various institutions, bodies, offices and agencies established by, or on the basis of, the Treaties, including those to which the ECB refers with regard to itself, it was necessary, for the purposes of strengthening the prevention of, and the fight against, fraud, corruption and other irregularities detrimental to the financial interests of the European Community, to set up a control mechanism which is simultaneously centralised within one particular organ, specialised and operated independently and uniformly with respect to those institutions, bodies, offices and agencies.
ECB har inte visat att gemenskapslagstiftaren har gjort en uppenbart oriktig bedömning. Trots att de olika institutioner, organ eller byråer som inrättats genom fördragen eller på grundval av dessa har egna kontrollmekanismer, däribland dem som ECB har åberopat, kunde gemenskapslagstiftaren anse att det — för att förstärka arbetet med att förebygga och bekämpa bedrägerier, korruption och andra oegentligheter som riktar sig mot Europeiska gemenskapens ekonomiska intressen — var nödvändigt att inrätta en kontrollmekanism som är centraliserad till ett specialiserat organ samt att kontrollen utövas självständigt och enhetligt i förhållande till dessa institutioner, organ och byråer.
Since the four pleas put forward by the ECB in support of the objection of illegality based on Article 241 EC have thus been rejected, it must be concluded that Regulation No 1073/1999 applies to the ECB.
Eftersom domstolen har underkänt de fyra grunder som ECB har åberopat till stöd för sin på artikel 241 EG grundade invändning, skall det konstateras att förordning nr 1073/1999 skall tillämpas på ECB.
Thus, it is appropriate to examine whether the contested decision must be annulled because — as the Commission maintains — it infringes the provisions of that regulation.
Följaktligen skall domstolen undersöka huruvida det omtvistade beslutet skall ogiltigförklaras på grund av att det — som kommissionen har hävdat — strider mot förordningens bestämmelser, vilket ECB har bestritt.
Infringement of Regulation No 1073/1999
Huruvida förordning nr 1073/1999 har åsidosatts
In adopting the contested decision, which is based on the incorrect premiss that Regulation No 1073/1999 does not apply to the ECB and which consequently gives expression to the ECB's intention to assume sole responsibility for combating fraud within it, the ECB failed to apply the system set up by the regulation and, instead of adopting the decision referred to in Article 4(1), second subparagraph, and (6) of the regulation, established a separate system peculiar to the ECB.
Genom att fatta det omtvistade beslutet, vilket är grundat på det felaktiga antagandet att förordning nr 1073/1999 inte skall tillämpas på ECB och som således ger uttryck för ECB:s avsikt att ensam organisera kampen mot bedrägerier inom ECB, har ECB uteslutit en tillämpning av de regler som införts genom förordningen och att den har infört särskilda regler för ECB i stället för att fatta ett sådant beslut som avses i artikel 4.1 andra stycket och 4.6 i förordning nr 1073/1999.
In failing to apply Regulation No 1073/1999 and refusing to adapt its internal procedures in such a way as to satisfy the requirements laid down by the regulation, the ECB infringed the regulation, in particular Article 4 thereof, and exceeded the margin of autonomy of organisation which it retains for the purpose of combating fraud.
ECB har åsidosatt förordning nr 1073/1999, särskilt artikel 4 i denna, genom att utesluta en tillämpning av förordningen och genom att vägra att anpassa sina interna förfaranden till de krav som ställs i
The Court:
förordningen.
Annuls Decision 1999/726/EC of the European Central Bank of 7 October 1999 on fraud prevention (ECB/1999/5);
"1) Europeiska centralbankens beslut 1999/726/EG bedrägeribekämpning (ECB/1999/5) ogiltigförklaras.
Orders lhe European Central Bank to pay the costs;
Europeiska centralbanken skall ersätta rättegångskostnaderna.
Orders the Kingdom of the Netherlands, the European Parliament and the Council of the European Union to bear their own costs.'
Konungariket Nederländerna, Europaparlamentet och Europeiska unionens råd skall bära sina rättegångskostnader."
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 3 October 2002.
Generaladvokaten F.G. Jacobs har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 3 oktober 2002.
'(1) declare void Decision No 1999/726/EC of the European Central Bank of 7 October 1999 on fraud prevention;
1) ogiltigförklara Europeiska centralbankens beslut 1999/726/EG av den 7 oktober 1999 om bedrägeribekämpning,
(2) order the ECB to pay the costs of the Commission;
2) förplikta ECB att ersätta kommissionens rättegångskostnader,
(3) order the European Parliament, the Council and the Kingdom of the Netherlands to bear their own costs.'
3) förplikta Europaparlamentet, rådet och Konungariket Nederländerna att bära sina egna rättegångskostnader.
Case C-15/00 Commission of the European Communities ν European Investment Bank Law governing the institutions
Mål C-15/00 Europeiska gemenskapernas kommission mot Europeiska investeringsbanken Institutionell rätt
(European Investment Bank (EIB) —Decision of the Management Committee —Action for annulment — Jurisdiction of the Court — Article 237 EC — Protection of the Communities' financial interests - European Anti-Fraud Office (OLAF) —Regulations (EC) No 1073/1999 and (Euratom) No 1074/1999 —Applicability to EIB — Pleas of illegality — Independence of the EIB — Legal bases — Articles 280 EC and 203 EA — Proportionality — Statement of reasons) (Full Court)
"Europeiska investeringsbanken (EIB) — Beslut av direktionen — Talan om ogiltigförklaring —Domstolens behörighet —Artikel 237 EG—Skydd för gemenskapernas ekonomiska intressen —Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) —Förordning (EG) nr 1073/1999 och förordning (Euratom) nr 1074/1999 — Tillämplighet på EIB —Invändningarom rättsstridighet — EIB.s autonoma ställning — Rättsliga grunder — Artikel 280 EG och artikel 203 EA — Proportionalitet — Motivering" (domstolen i plenum)
By application lodged at the Court Registry on 19 January 2000, the Commission of the European Communities brought an action under Article 237(b) EC and, in the alternative, under Article 230 EC for annulment of the Decision of the Management Committee of the European Investment Bank of 10 November 1999 concerning cooperation with the European Anti-Fraud Office (OLAF) ('the contested decision').
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 19 januari 2000, med stöd av artikel 237 b EG, och i andra hand artikel 230 EG, väckt talan om ogiltigförklaring av beslutet av Europeiska investeringsbankens direktion av den 10 november 1999 angående samarbetet med Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) (nedan kallat det omtvistade beslutet).
The subject-matter of the application
Föremålet for talan
In its application, the Commission claims that the Court should annul the contested decision on the ground that it infringes Regulations Nos 1073/1999 and 1074/1999, in particular Article 4 thereof.
Kommissionen har yrkat att det omtvistade beslutet skall ogiltigförklaras på grund av att det strider mot förordningarna nr 1073/1999 och nr 1074/1999, i synnerhet mot artikel 4 i nämnda förordningar.
Its essential submission is that the contested decision is contrary to the powers conferred on OLAF in relation to the conduct of administrative investigations in that it confines the ability to carry out investigations of the EIB to the latter's internal services.
Kommissionen har i huvudsak anfört att det omtvistade beslutet strider mot OLAF:s befogenheter att utföra administrativa utredningar, genom att EIB:s interna avdelningar ensamma förbehålls möjligheten att utföra utredningar inom EIB.
The decision likewise violates OLAFs right of access to information held by the ΕΓΒ by making such access subject, in any given case, to authorisation from the President of the ΕΓΒ and to conditions which are to be defined by him.
Beslutet strider även mot OLAF:s rätt att få tillgång till de uppgifter som EIB innehar genom att det i varje enskilt fall krävs ett tillstånd från EIB:s ordförande för att sådana uppgifter skall kunna lämnas ut, och genom att utlämnandet skall ske på de villkor som EIB:s ordförande fastställer.
The applicability of Regulations Nos 1073/1999 and 1074/1999
Huruvida förordningarna nr 1073/1999 och nr 1074/1999 är tillämpliga
Autonomy of the EIB
EIB.s autonoma ställning
By its first ground of defence, the EIB contends that the autonomous status which it enjoys under the EC Treaty is apt to put it beyond the reach of Regulations Nos 1073/1999 and 1074/1999.
Som första grund för sitt försvar har EIB gjort gällande att den autonoma ställning som banken åtnjuter genom EG-fördraget medför att den inte omfattas av förordningarna nr 1073/1999 och nr 1074/1999.