natgillin/translations-raw huggingface dataset:
X and Y, natural persons of Swedish nationality resident in Sweden, have applied for a preliminary decision from the Skatterättsnämnden concerning the application of the share transfer provisions of Section 3(l)(h) of the Lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt (the Law on State Income Tax, 'SIL').
De fysiska personerna X och Y, som är svenska medborgare med hemvist i Sverige, ansökte om förhandsbesked hos Skatterättsnämnden angående tillämpningen av bestämmelserna om överlåtelse av aktier i 3 § 1 h mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt i ändrad lydelse (nedan kallad SIL).
In their application, X and Y asked the Skatterättsnämnden, inter alia, whether the difference in the tax implications depending on whether the shares were transferred at undervalue to a Swedish company without foreign owners (first paragraph of Section 3(l)(h) of the SIL) or to a Swedish company with such owners (second sentence of the third paragraph of Section 3(l)(h) of the SIL) could be sustained, both in the light of the provisions of the Belgo-Swedish Convention and of the provisions of the EC Treaty concerning freedom of establishment and free movement of capital.
Det svenska systemet med förhandsbesked i skattefrågor syftar till att ge den enskilde bindande besked om hur en viss fråga som är av vikt för denne skall bedömas vid beskattningen.
In its preliminary decision, delivered on 27 September 1999, the Skatterättsnämnden held that if the transfer of shares in X AB were to
X och Y frågade i ansökan om förhandsbesked Skatterättsnämnden bland annat huruvida den skillnad i fråga om beskattningskonsekvenser som kunde uppkomma beroende på om överlåtelsen av aktier till underpris skedde till ett svenskt företag utan utländskt ägande (3 § 1 h mom.
The purpose of the Swedish system of preliminary decisions on tax matters is to provide, on application by a taxpayer, a binding decision as to how a certain matter, which is of importance to that taxpayer, should be interpreted in the light of the tax legislation.
SIL tredje stycket andra meningen) kunde upprätthållas mot bakgrund av dels bestämmelser i det belgisk­svenska avtalet, dels bestämmelserna i EG­fördraget rörande etableringsfriheten och den fria rörligheten för kapital.
take place it should be treated as a transfer for consideration equivalent to market value and that X and Y should thus be taxed on a gain equivalent to the difference between the value of those shares and their acquisition cost.
som är i fråga i målet vid den nationella domstolen innebär, såväl för aktieöverlåtelser av typ A — dock under förutsättning att det villkor som anges i punkt 37 i denna dom är uppfyllt — som för aktieöverlåtelser av typ B, en inskränkning av utövandet av den etableringsfrihet som garanteras i fördraget.
Application of the national provision at issue in the present case constitutes, both for type A share transfers, where the condition mentioned in paragraph 37 above is satisfied, and for type B share transfers, a restriction on the exercise of freedom of establishment conferred by the Treaty.
I förhandsbesked meddelat den 27 september 1999 fann Skatterättsnämnden att överlåtelsen av aktierna i X AB om den ägde rum skulle behandlas som om överlåtelsen hade skett mot ersättning motsvarande marknadsvärdet. X och Y skulle således beskattas för en vinst motsvarande skillnaden mellan aktiernas marknadsvärde och omkostnadsbelopp.
The Skatterättsnämnden also held that freedom of establishment was not at issue and, as regards free movement of capital, that the exception provided for by Article 58(l)(a) EC was applicable.
Skatterättsnämnden fann vidare att etableringsfriheten inte var i fråga samt, beträffande fri rörlighet för kapital, att det i artikel 58.1 a EG angivna undantaget var tillämpligt.
Refusal by a Member State of a tax advantage in respect of any transfer at undervalue of shares to a company established under the law of another Member State or to a branch of that company established on its territory (as provided for by the national provision at issue here) cannot be justified on the ground of abuse of freedom of establishment.
Det är inte motiverat på grund av missbruk av etableringsfriheten att en medlemsstat utestänger alla överlåtelser till underpris av aktier till ett bolag som har bildats i enlighet med rätten i en annan medlemsstat eller till ett dotterbolag till ett sådant bolag som är etablerat i den förstnämnda medlemsstaten från möjligheten att få en skatteförmån, såsom har skett genom den nationella bestämmelse som är i fråga i målet vid Regeringsrätten.
X and Y appealed against this decision to the Regeringsrätten claiming that the Regeringsrätten should declare that the transfer should be taxed on the basis of the proposed transfer price.
X och Y överklagade beslutet till Regeringsrätten och yrkade bland annat att Regeringsrätten skulle förklara att överlåtelsen skall beskattas med utgångspunkt i det tilltänkta överlåtelsepriset.
Before the Regeringsrätten, X and Y argued essentially that the much less advantageous tax treatment of share transfers at undervalue to Swedish companies in which the transferor has a holding through a foreign legal person constitutes a clear obstacle both to the free movement of capital under Article 56 EC and to freedom of establishment under Article 43 EC.
I Regeringsrätten anförde X och Y i huvudsak att den oförmånligare skattemässiga behandlingen av överlåtelser till underpris av aktier till svenska bolag i vilka överlåtaren äger andel genom en utländsk juridisk person utgör ett klart hinder för såväl den fria rörligheten för kapital, som föreskrivs i artikel 56 EG, som för etableringsfriheten, som föreskrivs i artikel 43 EG.
Taking the view that the solution of the dispute before it turned on an interpretation of Community law, the Regeringsrätten decided to refer a question to the Court for preliminary ruling.
Regeringsrätten, som fann att en tolkning av gemenskapsrätten måste göras för att den skulle kunna avgöra det aktuella målet, ställde en tolkningsfråga till domstolen.
In any event, the measure implemented by the Kingdom of Sweden is not capable of achieving the objective it is supposed to pursue, that is to say, ensuring that the transferor is actually taxed in Sweden on gains made on shares transferred, particularly if the transfer is made prior to his definitive move abroad.
Domstolen konstaterar i vart fall att den bestämmelse som Konungariket Sverige har utfärdat inte kan medföra att det uppgivna syftet med bestämmelsen, nämligen att överlåtaren faktiskt beskattas i Sverige för övervärdet på överlåtna aktier, uppnås, särskilt inte om överlåtelsen sker innan denne slutligt flyttar utomlands.
In the case of type C share transfers, the transferor benefits in any event from a deferral of tax on gains made on shares transferred.
Domstolen konstaterar nämligen att överlåtaren vid aktieöverlåtelser av typ C i samtliga fall har rätt till uppskov med beskattningen av övervärdet på de överlåtna aktierna.
In answer to a question put by the Court, the Swedish Government was unable to establish that, for this type of transfer, there were objective differences in the situation which would imply that the potential risk, for the purposes of taxation of the transferor in Sweden, inherent in a definitive move abroad by that transferor, is of an essentially different nature from that for type A and type B transfers.
När den svenska regeringen besvarade en fråga från domstolen kunde den emellertid inte visa att det för denna överlåtelsetyp föreligger sakliga situationsmässiga skillnader av vilka det följer att den potentiella risk som det innebär för beskattningen av överlåtaren i Sverige att denne slutligt flyttar utomlands i sak är en annan än vid aktieöverlåtelser av typ A eller typ B.
The referring court is asking essentially whether Articles 43 EC, 46 EC and 48 EC concerning freedom of establishment, and Articles 56 EC and 58 EC on free movement of capital preclude a national provision such as that at issue in the main proceedings, which subjects transfers at undervalue of shares in companies to tax treatment which differs according to the nature of the transferee.
Den hänskjutande domstolen har ställt frågan för att få klarhet i huruvida artiklarna 43 EG, 46 EG och 48 EG, vilka avser etableringsfriheten, samt artiklarna 56 EG och 58 EG, vilka avser den fria rörligheten för kapital, utgör hinder för en sådan nationell bestämmelse som den som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, enligt vilken överlåtelse till underpris av aktier i bolag behandlas olika skattemässigt beroende på vem förvärvaren är.
Although, on a type A share transfer, Article 43 does not preclude the national provision at issue where there is an insufficient level of participation of the transferor in the transferee company established in another Member State, that national provision none the less constitutes a restriction on free movement of capital within the meaning of Article 56 EC, which cannot be justified under Article 58 EC.
Domstolen konstaterar att i de fall där artikel 43 EG vid en aktieöverlåtelse av typ A inte utgör något hinder för den nationella bestämmelse som är i fråga i målet vid Regeringsrätten på grund av att överlåtarens andel i det förvärvande bolaget med säte i en annan medlemsstat inte är tillräckligt stor utgör denna nationella bestämmelse under alla omständigheter en sådan inskränkning av den fria rörligheten för kapital, i den mening som avses i artikel 56 EG, som inte kan motiveras med stöd av artikel 58 EG.
Articles 56 EC and 58 EC preclude a national provision such as that at issue in the main proceedings, which excludes the transferor at undervalue of shares in companies from the benefit of deferral of tax due on capital gains made on those shares where the transfer is to a foreign legal person in which the transferor directly or indirectly has a holding which is not such as to give him definite influence over the decisions of that foreign legal person or allow him to determine its activities'
2) Artiklarna 56 EG och 58 EG utgör hinder för sådan nationell lagstiftning som den som är ifråga i målet vid den nationella domstolen, enligt vilken överlåtaren, vid överlåtelse till underpris av aktier i bolag, utestängs från möjtigheten att beviljas uppskov med beskattningen av övervärdet på dessa aktier när överlåtelsen sker till en utländsk juridisk person i vilken överlåtaren direkt eller indirekt äger andel som inte är sådan att han därigenom får ett obestridligt inflytande över denna utländska juridiska persons beslut och kan bestämma över dess verksamhet."
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 6 June 2002.
Generaladvokaten J. Mischo har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 6 juni 2002.
Not available.
Han föreslog att domstolen skulle fastställa följande:
Preliminary ruling (Directive 93/13/EEC — Unfair terms in consumer contracts — Action brought by a seller or supplier — National provision prohibiting the national court from finding a term unfair, of its own motion or following a plea raised by the consumer, after the expiry of a limitation period) (Fifth Chamber) d'instance de Vienne (District Court, Vienne) referred to the Court for a preliminary ruling a
Artiklarna 43—48 EG utgör i en sådan situation som den som är för handen i förevarande mål hinder för att tillämpa en medlemsstats lagstiftning som — i likhet med den svenska lagstiftningen på området — innebär att ett kapitaltillskott genom överlåtelse av aktier till underpris beskattas oförmånligare om tillskottet sker till en juridisk person som är hemmahörande i en annan medlemsstat och i vilken överlåtaren direkt eller indirekt äger andel eller till ett inhemskt aktiebolag i vilket en sådan juridisk person äger andel, än vad som skulle ha gällt om något sådant utländskt ägarinflytande inte hade funnits.
question on the interpretation of Council Directive 93/13/EEC of 5 April 1993 on unfair terms in consumer contracts.
Mål C-473/00 Cofidis SA och Jean-Louis Fredout Miljö och konsumentskydd
That question was raised in proceedings between Cofidis SA, a company incorporated under French law, and Mr Fredout concerning the payment of sums due under a credit contract concluded between them.
Förhandsavgörande "Direktiv 93/13/EEG — Oskäliga villkor i konsumentavtal — Talan väckt av en näringsidkare — Bestämmelse i nationell rätt som hindrar den nationella domstolen från att efter utgången av en preklusionsfrist, ex officio eller efter invändning från konsumenten, fastslå att ett avtalsvillkor är oskäligt" (femte avdelningen)
The main proceedings and the question referred for a preliminary ruling
Tribunal d'instance de Vienne har, genom beslut av den 15 december 2000, i dess lydelse enligt rättelsen i beslut av den 26 januari 2001, ställt en fråga om tolkningen av rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal.
By a contract of 26 January 1998, Cofidis granted Mr Fredout the opening of a credit.
bakgrund av dessa omständigheter konstaterade Tribunal d'instance de Vienne att "kreditvillkoren ... är svårbegripliga" och att "detta beror på det synnerligen iögonfallande uttrycket 'kostnadsfri*".
When instalments remained unpaid, Cofidis brought an action against him on 24 August 2000 in the Tribunal d'instance de Vienne for payment of the sums due.
Tribunal d'instance de Vienne konstaterade att detta uttryck var ägnat att vilseleda konsumenten och att ■kreditvillkoren kan betecknas som oskäliga".
The Court ruled in paragraph 28 of Case C240/98 Océano Grupo Editorial and Salvat Editores [2000] that the court's power to determine of its own motion whether a term is unfair constitutes a means both of achieving the result sought by Article 6 of the Directive, namely preventing an individual consumer from being bound by an unfair term, and of contributing to achieving the aim of Article 7, since if the court undertakes such an examination, that may act as a deterrent and contribute to preventing unfair terms in contracts concluded between consumers and sellers or suppliers.
Frågan har uppkommit i en tvist mellan å ena sidan Cofidis SA (nedan kallat Cofidis), ett bolag bildat enligt fransk rätt, och å andra sidan Jean­Louis Fredout, angående betalningen av belopp som förfallit till betalning i enlighet med ett kreditavtal som Jean­Louis Fredout ingått med bolaget.
That power of the court has been regarded as necessary for ensuring that the consumer enjoys effective protection, in view in particular of the real risk that he is unaware of his rights or encounters difficulties in enforcing them (Océano Grupo Editorial and Salvat Editores, paragraph 26).
Eftersom det var fråga om en tvist rörande en konsumentkredit fann Tribunal d'instance de Vienne att preklusionsfristen på två år i artikel L. 311­37 i den franska konsumentskyddslagen var tillämplig och att denna frist hindrade den från att ogiltigförklara de oskäliga avtalsvillkoren.
Its conclusion was that 'the financial clauses may be regarded as unfair'.
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
However, as the dispute was one concerning a consumer credit transaction, the Tribunal d'instance de Vienne considered that the limitation period of two years under Article L. 311-37 of the Code de la consommation applied and prevented it front annulling the terms it had found to be unfair.
Under dessa omständigheter har Tribunal d'instance de Vienne beslutat att vilandeförklara målet och ställa en tolkningsfråga till domstolen.
In those circumstances, the Tribunal d'instance de Vienne decided to stay the proceedings and refer a question to the Court for a preliminary ruling.
Då avbetalningarna inte erlades väckte Cofidis talan mot Jean­Louis Fredout den 24 augusti2000 vid Tribunal d'instance de Vienne och yrkade att han skulle förpliktas att betala de förfallna beloppen.
By its question the national court essentially asks whether the protection conferred on consumers by the Directive precludes a national provision which, in proceedings brought by a seller or supplier against a consumer on the basis of a
Den nationella domstolen har ställt frågan för att få klarhet i huruvida det konsumentskydd som inrättas genom direktivet innebär ett hinder för att tillämpa en nationell bestämmelse enligt vilken den nationella domstolen, i en tvist mellan en näringsidkare och en konsument rörande ett avtal som de slutit, efter att en preklusionsfrist löpt ut inte får fastslå — vare sig ex officio eller efter invändning av konsumenten — att ett villkor i det nämnda avtalet är oskäligt.
enforcement of the unfair terms they would continue to use in contracts.
Prövning i sak oskäligt, antingen på grund av att konsumenten inte känner till sina rättigheter eller på grund av att han låter sig avskräckas av de kostnader som en talan skulle ge upphov till.
A procedural rule which prohibits the national court, on expiry of a limitation period, from finding of its own motion or following a plea raised by a consumer that a term sought to be enforced by a seller or supplier is unfair is therefore liable, in proceedings in which consumers are defendants, to render application of the protection intended to be conferred on them by the Directive excessively difficult.
En processuell bestämmelse som hindrar den nationella domstolen från att efter utgången av en preklusionsfrist slå fast — ex officio eller efter invändning från konsumenten — att ett avtalsvillkor, som näringsidkaren kräver skall fullgöras, är oskäligt medför att det i tvister i vilka svarandena är konsumenter blir alltför svårt att tillförsäkra konsumenterna det skydd som de åtnjuter enligt direktivet.
'Council Directive 93/13/EEC of 5 April 1993 on unfair terms in consumer contracts precludes a national provision which, in proceedings brought by a seller or supplier against a consumer on the basis of a contract concluded between them, prohibits the national court, on expiry of a limitation period, from finding of its own motion or following a plea raised by the consumer, that a term of the contract is unfair.'
"Rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal innebär ett hinder för att tillämpa en nationell bestämmelse enligt vilken den nationella domstolen, i en tvist mellan en näringsidkare och en konsument rörande ett avtal som de slutit, efter det att en preklusionsfrist löpt ut, inte får fastslå — vare sig ex officio eller efter invändning från konsumenten —att ett villkor i det nämnda avtalet är oskäligt."
Advocate General A. Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 18 April 2002.
Generaladvokaten A Tizzano har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 18 april 2002.
Case C-23/01 Robelco NV ν Robeco Groep NV Approximation of laws
Han föreslog att domstolen skulle fastställa följande:
Preliminary ruling (Directive 89/104/EEC —Article 5(5) — Provisions on protection against use of a sign other than for the purposes of distinguishing goods or services — Extent of such protection — Signs similar to the mark) (Sixth Chamber)
Rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal är inte tillämpligt på villkor i ett standardavtal som återger bestämmelser i lagar och andra författningar.
Those questions were raised in proceedings between Robelco NV and Robeco Groep NV in which the latter requested that the former be ordered to desist from using the name Robelco, or any other name similar to the name Robeco, inter alia as a trade name or company name.
I andra hand, det vill säga i det fall domstolen skulle anse att direktivet är tillämpligt på finansiella villkor i avtalet i fråga, föreslår jag att domstolen skall fastställa följande:
The main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal utgör hinder för en nationell bestämmelse enligt vilken den nationella domstolen förbjuds att ex officio, eller till följd av en invändning av den konsument mot vilken talan väckts, fastställa att ett villkor i ett standardavtal är oskäligt två år efter det att avtalet ingåtts.
On 21 March 2000 Robelco NV appealed against that decision to the Hof van Beroep te Brussel.
Mål C-23/01 Robelco NV och Robeco Groep NV Tillnärmning av lagstiftning
It currently manages funds of over NLG 180 000 million, has approximately 770 000 clients and employs around 1 500 staff. It has used the name Robeco, which is a condensed form of the words 'Rotterdams Beleggings Consortium', since 1959.
Förhandsavgörande "Direktiv 89/104/EEG —Artikel 5.5 — Bestämmelser om skydd mot användning av ett tecken för annat ändamål än att särskilja varor eller tjänster — Omfattningen av ett sådant skydd — Tecken som liknar varumärken" (sjätte avdelningen) uttrycket "Rotterdams Beleggings Consortium", används sedan år 1959.
The national court found first of all that there had been no infringement of Robeco Groep NV's rights in its trade name. It went on to hold that, whilst clearly displaying visual similarities, on an aural level the names Robelco and Robeco could not be regarded as similar for the purposes of Article 13A(l)(d) of the UBL, as amended.
Hof van Beroep te Brussel har, genom beslut av den 15 januari 2001, ställt två frågor om tolkningen av artikel 5.5 i rådets första direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988.
On 21 May 1987 the word 'Robeco' was registered as a word and figurative mark at the Benelux Trade Mark Office, together with a number of other marks in a series (including Rolinco, Rodamco, Roparco, Rotrusco).
Dessa frågor har uppkommit i samband med en tvist mellan bolagen Robelco NV och Robeco Groep NV, i vilken sistnämnda bolag ansökte om att förstnämnda bolag skulle förbjudas att använda namnet Robelco, bland annat som firmanamn och bolagsnamn, och alla andra tecken som liknar namnet Robeco.
Unlike Article 5(5), Article 13A(l)(d) also covers use of a sign similar to the trade mark.
Tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Robelco NV is a Belgian company set up on 20 November 1996 by two investment companies with a nominal share capital of BEF 6 million.
Ordet Robeco registrerades den 21 maj 1987 hos varumärkesbyrån för Beneluxländerna som ordoch figurmärke, i likhet med flera andra varumärken (däribland Rolinco, Rodamco, Roparco och Rotrusco).
The company's activity is for the most part based in the province of Vlaams-Brabant (Flemish Brabant) and involves property promotion (including purchases, sales, exchanges, leases, the supply of loans and the financing of property projects), particularly in the sphere of business parks and tailor-made projects. The company has expanded rapidly since its incorporation.
Dessa registreringar avser, med något undantag (Rodamco), tjänster i klass 36 (finansiell och monetär verksamhet, inklusive tjänster rörande sparande och investeringar) i den mening som avses i Niceöverenskommelsen av den 15 juni 1957 om klassificering av varor och tjänster för varumärkesregistrering, med ändringar och tillägg.
In those circumstances the Hof van Beroep te Brussel decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Bolaget Robelco NV bildades enligt belgisk rätt av två investmentbolag den 20 november 19%, varvid det fick ett aktiekapital på 6 miljoner BEF.
By its first question the national court is essentially asking whether Article 5(5) of the Directive must be interpreted as meaning that a Member State must protect a trade mark only against the use, for purposes other than that of distinguishing goods or services, of a sign identical with the trade mark, or also against such use of a sign similar to the trade mark.
Bolagets verksamhet bedrivs huvudsakligen i provinsen Flamländska Brabant och avser fastighetsaffärer (däribland köp, försäljning, byte, hyra, beviljande av lån och finansiering av