natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is only if that condition is met that OHIM has the discretion — attributed to it by the Court of Justice when interpreting Article 74(2) of Regulation No 40/94 — as regards the taking into account of facts and evidence submitted out of time.
Endast om detta villkor är uppfyllt har harmoniseringsbyrån ett utrymme för skönsmässig bedömning med avseende på om omständigheter som åberopats respektive bevisning som förebringats för sent skall beaktas, vilket domstolen har medgett genom tolkning av artikel 74.2 i förordning nr 40/94.
As it is, in the present case, there is a provision which precludes the taking into account of the material submitted to OHIM by the applicant on 6 September 2002, namely Article 43(2) and (3) of Regulation No 40/94, as implemented by Rule 22(1) of Regulation No 2868/95 in the version applicable to the facts of the case .
I förevarande mål föreligger emellertid en bestämmelse som utgör hinder mot att den bevisning beaktas som sökanden förebringade vid harmoniseringsbyrån den 6 september 2002, nämligen artikel 43.2 och 43.3 i förordning nr 40/94, som skall tillämpas enligt regel 22.1 i förordning nr 2868/95 i den lydelse som är tillämplig på omständigheterna i målet.
Rule 22(1) of Regulation No 2868/95 provides as follows:
I den sistnämnda bestämmelsen föreskrivs följande:
‘Where, pursuant to Article 43(2) or (3) of Regulation [No 40/94], the opposing party has to furnish proof of use or show that there are proper reasons for non-use, [OHIM] shall invite him to provide the proof required within such period as it shall specify.
”Då den invändande parten i enlighet med artikel 43.2 eller 43.3 i förordningen måste tillhandahålla bevis på användning eller visa att det finns verkliga skäl till ickeanvändning skall [harmoniseringsbyrån] uppmana denne att tillhandahålla de bevis som krävs inom en av den angiven tidsperiod.
If the opposing party does not provide such proof before the time limit expires, [OHIM] shall reject the opposition.’
Om den invändande parten inte tillhandahåller dessa bevis före tidsfristens utgång, skall [harmoniseringsbyrån] avvisa invändningen.”
It is apparent from the second sentence of that provision that submission of proof of use of the earlier mark after the expiry of the period specified for that purpose results, in principle, in the rejection of the opposition without OHIM having a discretion in that regard.
Av andra meningen i denna bestämmelse följer att om bevis för användning av det äldre varumärket förebringas efter det att den utsatta fristen har löpt ut innebär detta i princip att invändningen skall avvisas, och harmoniseringsbyrån har härvid inget utrymme för skönsmässig bedömning.
Genuine use of the earlier mark is a preliminary matter which must accordingly be settled before a decision is taken on the opposition proper (Case T-112/03 L’Oréal vOHIM— Revlon (FLEXI AIR) [2005] ECR II-949, paragraph 26).
Frågan huruvida det äldre varumärket verkligen har använts är nämligen en prejudiciell fråga som därmed måste besvaras innan själva invändningsförfarandet avgörs (förstainstansrättens dom av den 16 mars 2005 i mål T-112/03, L’Oréal mot harmoniseringsbyrån – Revlon (FLEXI AIR), REG 2005, s. II-949, punkt 26).
It is true that, as OHIM has stated, the Court of First Instance held in HIPOVITON (paragraph 56) that the second sentence of Rule 22(1) of Regulation No 2868/95 cannot be interpreted as precluding additional evidence from being taken into consideration where new factors emerge, even if such evidence is adduced after the expiry of that time-limit.
Det är, såsom harmoniseringsbyrån har hävdat, riktigt att förstainstansrätten i domen i det ovannämnda målet HIPOVITON (punkt 56) fastslog att regel 22.1 andra meningen i förordning nr 2868/95 inte kan tolkas på så sätt att den utgör hinder för att ta hänsyn till ytterligare bevisning, när det finns nya omständigheter, även om den läggs fram efter fristens utgång.
However, the conditions for such evidence being taken into consideration have not been met in the present case .
Villkoren för att beakta ytterligare bevisning är emellertid inte uppfyllda i förevarande mål.
Firstly, the evidence submitted by the applicant on 6 September 2002 was not additional evidence, but constituted the initial and only proof submitted by the applicant of its use of the earlier marks.
För det första utgjorde nämligen den bevisning som sökanden förebringade den 6 september 2002 inte ytterligare bevisning, utan den första och enda bevisning som sökanden förebringade för användning av de äldre varumärkena.
Secondly, in the present case, there were no new factors capable of justifying the late submission of evidence, whether additional or not .
Vidare föreligger i förevarande mål inga nya omständigheter som kan innebära att för sent förebringad bevisning kan vara befogad, oavsett om denna utgör ytterligare bevisning.
It follows that OHIM did not have discretion in the present case as regards the taking into account of the evidence submitted by the applicant on 6 September 2002.
Härav följer att harmoniseringsbyrån i förevarande mål inte förfogade över ett utrymme för skönsmässig bedömning med avseende på huruvida den bevisning skulle beaktas som sökanden förebringade den 6 september 2002.
The applicant’s third and fourth pleas must therefore be rejected.
Talan kan därför inte bifallas på sökandens tredje och fjärde grunder.
The fifth plea, alleging infringement of the principle that the subjectmatter of an action is delimited by the application initiating proceedings, and of certain general provisions stemming from the nature of inter partes proceedings
Den femte grunden: åsidosättande av dispositionsprincipen och vissa allmänna bestämmelser som följer av förfarandet inter partes
The applicant submits that OHIM infringed the principle that the subjectmatter of an action is delimited by the application initiating proceedings, and certain general provisions which stem from the nature of inter partes proceedings and which are necessary to ensure the equal treatment of the opposing party and the applicant for the Community trademark .
Sökanden har hävdat att harmoniseringsbyrån har åsidosatt dispositionsprincipen och vissa allmänna bestämmelser som följer av förfarandet inter partes och som syftar till att säkerställa att invändaren och den som ansöker om registrering av gemenskapsvarumärke behandlas lika.
In particular, the applicant criticises the fact that OHIM did not refer the question of the additional period to the other party for its assessment, in accordance with Rule 71(2) of Regulation No 2868/95.
Sökanden har särskilt kritiserat den omständigheten att harmoniseringsbyrån inte gav den andra parten tillfälle att yttra sig över frågan om förlängning av fristen i enlighet med regel 71.2 i förordning nr 2868/95.
Rule 71(2) of Regulation No 2868/95 provides that, where there are two or more parties, OHIM may extend the period specified, subject to the agreement of the other parties.
I regel 71.2 i förordning nr 2868/95 föreskrivs att om det finns två eller flera parter i förfarandet får harmoniseringsbyrån förlänga en period under förutsättning av de andra parternas samtycke.
In that regard, it is clear that the applicant’s assertion that if the other party to the proceedings before OHIM had consented to an extension of the period specified for submission of proof of use, the Opposition Division might have extended that period, stems from a misreading of that provision.
Det skall härvid konstateras att sökandens påstående, att invändningsenheten hade kunnat förmås att förlänga den frist som satts ut för att förebringa bevisning för användning om den andra parten i förfarandet vid harmoniseringsbyrån hade godtagit att denna frist förlängdes, vilar på en missuppfattning av denna bestämmelse.
It is apparent from the overall scheme of Rule 71 that paragraph 2 thereof does not lay down a single condition sufficient for the extension of a period specified; rather, it adds another condition to those set out in paragraph 1 (that the extension must be requested by the party concerned before the expiry of the period specified and that it must be appropriate under the circumstances).
Det följer nämligen av systematiken i regel 71 att regel 71.2 inte innehåller ett ensamt villkor för att en frist skall förlängas, utan att denna bestämmelse innebär att ytterligare villkor läggs till de villkor som anges i regel 71.1, nämligen att förlängningen skall begäras innan den utsatta fristen löper ut och att förlängningen skall vara lämplig under de aktuella omständigheterna.
Accordingly, OHIM was right to find that, as the legal conditions for an extension of the period specified had not been met (see paragraph 23 above), there was no need to refer the question of an extension to the other party.
Harmoniseringsbyrån ansåg därför med fog att eftersom de lagenliga villkoren för förlängning inte var uppfyllda (se ovan punkt 23), saknades anledning att inhämta den andra partens yttrande över förlängning av fristen.
It follows that the applicant’s fifth plea must be rejected.
Härav följer att talan inte kan bifallas på den femte grunden.
As all the applicant’s pleas have been rejected, the action must be dismissed in its entirety.
Eftersom talan inte kan bifallas på någon av sökandens grunder, skall talan ogillas.
Under Article 87(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Enligt artikel 87.2 i förstainstansrättens rättegångsregler skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Harmoniseringsbyrån har yrkat att sökanden skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom sökanden har tappat målet, skall harmoniseringsbyråns yrkande bifallas.
THE COURT OF FIRST INSTANCE (Second Chamber) hereby:
FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (andra avdelningen) följande:
Orders the applicant, K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG, to pay the costs. Meij
2) Sökanden, K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG, skall ersätta rättegångskostnaderna. Meij
Delivered in open court in Luxembourg on 12 December 2007 .
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 12 december 2007.
Acting President
Tillförordnad ordförande
Joined Cases T-101/05 and T-111/05
Förenade målen T-101/05 och T-111/05
BASF AG and UCB SAv Commission of the European Communities
BASF AG och UCB SA mot Europeiska gemenskapernas kommission
(Competition — Agreements, decisions and concerted practices in the vitamin products sector— Choline chloride (vitamin B4) — Decision finding an infringement of Article 81 EC and Article 53 of the Agreement on the European Economic Area — Fines — Deterrence — Repeated infringement — Cooperation during the administrative procedure — Single and continuous infringement)
”Konkurrens — Karteller inom sektorn för vitaminprodukter — Kolinklorid (vitamin B4) — Beslut i vilket en överträdelse av artikel 81 EG och artikel 53 i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet fastställs — Böter — Avskräckande verkan — Återfall — Samarbete under det administrativa förfarandet — En enda, fortgående överträdelse”
Judgment of the Court of First Instance (Second Chamber), 12 December 2007 II - 4959
Förstainstansrättens dom (andra avdelningen) av den 12 december 2007 . . . . II - 4959
Competition — Fines — Amount — Determination — Deterrent effect — Account taken of the size of the fined undertaking — Relevance — Obligation to take account of the likelihood of repeat infringement by the fined undertaking and fines already imposed for other anticompetitive activities or in a nonmember State — None
Konkurrens — Böter — Belopp — Bestämmande — Avskräckande karaktär — Beaktande av storleken på det berörda företaget — Relevans — Skyldighet att dels beakta sannolikheten för att det berörda företaget skall göra sig skyldigt till förnyad överträdelse, dels de böter som redan påförts för annan konkurrensbegränsande verksamhet eller som påförts i tredjeland — Föreligger inte
(Council Regulations Nos 17, Art. 15, and 1/2003, Art. 23; Commission Notice 98/C 9/03, point 1 A)
(Rådets förordning nr 17, artikel 15, och förordning nr 1/2003, artikel 23; kommissionens meddelande 98/C 9/03, punkt 1 A)
SUMMARY — JOINED CASES T-101/05 AND T-111/05
SAMMANFATTNING — FÖRENADE MÅLEN T-101/05 OCH T-111/05
Competition — Fines — Amount — Determination — Criteria — Gravity of the infringement — Aggravating circumstances — Repeated infringement — Meaning — No time-limit — Infringement of the principle of legal certainty — None — Judicial review — Unlimited jurisdiction
Konkurrens — Böter — Belopp — Bestämmande — Kriterier — Överträdelsens allvar — Försvårande omständigheter — Återfall — Begrepp — Avsaknad av preskriptionsfrist — Åsidosättande av rättssäkerhetsprincipen — Föreligger inte — Domstolsprövning — Full prövningsrätt
(Council Regulations Nos 17, Art. 15(2), and 1/2003, Art. 23(2); Commission Notice 98/C 9/03)
(Rådets förordning nr 17, artikel 15.2, och förordning nr 1/2003, artikel 23.2; kommissionens meddelande 98/C 9/03)
Competition — Fines — Amount — Determination — Method of calculation laid down by the guidelines drawn up by the Commission
Konkurrens — Böter — Belopp — Bestämmande — Beräkningsmetod som anges i de av kommissionen antagna riktlinjerna
Competition — Fines — Amount — Determination — Commission notice on the nonimposition or reduction of fines in cartel cases in return for the cooperation of the fined undertakings — Binding upon the Commission
Konkurrens — Böter — Belopp — Bestämmande — Kommissionens meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter mot att de berörda företagen samarbetar — Tvingande karaktär för kommissionen
(Council Regulations Nos 17, Art. 15(2), and 1/2003, Art. 23(2); Commission Notice 96/C 207/04)
(Rådets förordning nr 17, artikel 15.2, och förordning nr 1/2003, artikel 23.2; kommissionens meddelande 96/C 207/04)
Competition — Fines — Amount — Determination — Criteria — Reduction of the fine for cooperation of the fined undertaking — Conditions
Konkurrens — Böter — Belopp — Bestämmande — Kriterier — Nedsättning av bötesbeloppet mot att det berörda företaget samarbetar — Villkor
(Council Regulations Nos 17, Arts. 11 and 15(2), and 1/2003, Art. 23(2); Commission Notice 96/C 207/04, title D)
(Rådets förordning nr 17, artiklarna 11 och 15.2, och förordning nr 1/2003, artikel 23.2; kommissionens meddelande 96/C 207/04, avsnitt D)
Competition — Administrative procedure — Hearings — No minutes or audio recording of a meeting held with an undertaking in the context of the notice on cooperation — Formalities not requested by the undertaking — Infringement of the priniciple of sound administration — None
Konkurrens — Administrativt förfarande — Sammanträden — Avsaknad av protokoll och ljudupptagning från ett möte som hållits med ett företag inom ramen för meddelandet om samarbete — Formaliteter som inte begärts av företaget — Åsidosättande av principen om god förvaltningssed — Föreligger inte
(Rules of Procedure of the Court of First Instance, Art. 65(c); Council Regulations Nos 17, Arts 11 and 15(2), and 1/2003, Art. 23(2); Commission Notice 96/C 207/04)
(Förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 65 c; rådets förordning nr 17, artiklarna 11 och 15.2, och förordning nr 1/2003, artikel 23.2; kommissionens meddelande 96/C 207/04)
Competition — Fines — Amount — Determination — Criteria — Mitigating circumstances — Termination of the infringement before the Commission’s intervention
Konkurrens — Böter — Belopp — Bestämmande — Kriterier — Förmildrande omständigheter — Överträdelsens upphörande före kommissionens ingripande
(Council Regulations Nos 17, Arts 11 and 15(2), and 1/2003, Art. 23(2); Commission Notice 98/C 9/03)
(Rådets förordning nr 17, artiklarna 11 och 15.2, och förordning nr 1/2003, artikel 23.2; kommissionens meddelande 98/C 9/03)
BASF AND UCB v COMMISSION
BASF OCH UCB MOT KOMMISSIONEN
Competition — Agreements, decisions and concerted practices — Not allowed — Infringements — Agreements and concerted practices capable of being treated as constituting a single infringement — Meaning
Konkurrens — Konkurrensbegränsande samverkan — Förbud — Överträdelser — Avtal och samordnande förfaranden som kan beaktas såsom delar av en enda överträdelse — Begrepp
(Art. 81(1) EC; Council Regulations Nos 17, Art. 15(2), and 1/2003, Art. 23(2))
(Artikel 81.1 EG; rådets förordning nr 17, artikel 15.2, och förordning nr 1/2003, artikel 23.2)
Competition — Fines — Amount — Discretion of the Commission — Judicial review — Unlimited jurisdiction
Konkurrens — Böter — Belopp — Kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning — Domstolsprövning — Full prövningsrätt
(Art. 229 EC; Council Regulation No 1/2003, Art. 31; Commission Notice 98/C 9/03)
(Artikel 229 EG; rådets förordning nr 1/2003, artikel 31; kommissionens meddelande 98/C 9/03)
Competition — Fines — Amount — Determination — Guidelines on the method of setting fines for infringements of the competition rules — Duty to apply the ‘lex mitior’ — None
Konkurrens — Böter — Belopp — Bestämmande — Riktlinjer för beräkning av böter som åläggs till följd av överträdelse av konkurrensreglerna — Skyldighet att tillämpa ”lex mitior” — Föreligger inte
(Council Regulation No 1/2003, Art. 23(2))
(Rådets förordning nr 1/2003, artikel 23.2)
That being so, the assertion that, following fines imposed on the undertaking concerned in another market by another Commission decision, that undertaking has no further need of deterrence must be rejected.
Mot denna bakgrund godtas inte påståendet att det med anledning av de böter som påförts det berörda företaget på en annan marknad genom ett annat beslut av kommissionen inte fanns något behov av att vidta avskräckande sanktionsåtgärder.
Nor does the imposition of a fine for other anticompetitive activities affect the reality of the infringement committed or, therefore, require the Commission to grant a reduction under that head.
Det förhållandet att böter påförts för andra konkurrensbegränsande åtgärder påverkar nämligen inte heller de faktiska omständigheter som hänför sig till den överträdelse som begåtts och medför således inte att kommissionen är skyldig att bevilja en nedsättning på denna grund.
The Commission does not infringe Regulation No 17 and Regulation No 1/2003 on the implementation of the rules on competition laid down in Articles 81 and 82 of the Treaty where, for the purpose of increasing the starting amount the fine in order to give it sufficient deterrent effect, it does not evaluate the likelihood of any repeat infringement by the fined undertaking, but merely takes account of its size, that latter factor being capable of being used as an indication of the influence that it was able to exert on the market.
Kommissionen åsidosätter inte förordning nr 17 och förordning nr 1/2003 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget när den inte gör en utvärdering av sannolikheten för att det berörda företaget skulle upprepa överträdelsen utan enbart beaktar företagets storlek i samband med att den ökar utgångsbeloppet för att säkerställa att detta får en avskräckande verkan. Ett företags storlek är en omständighet som kan användas som en anvisning om det inflytande som det berörda företaget har kunnat utöva på marknaden.
Thus, the reality of the infringement committed cannot be affected by measures adopted by the undertaking concerned in order to prevent recurrence, since adoption of a compliance programme does not oblige the Commis-
De åtgärder som det berörda företaget vidtagit för att förhindra att överträdelser upprepas påverkar inte de faktiska omständigheter som hänför sig till den överträdelse som begåtts och det förhållandet att det berörda företaget har antagit ett program för att säkerställa efterlevnad medför inte en skyldighet för kommissionen att bevilja en nedsättning
The same applies to adverse findings against the undertaking in nonmember countries.
Samma sak gäller sanktionsåtgärder som beslutats i tredjeland.
The objective of deterrence, which the Commission is entitled to pursue when setting fines, is to ensure that undertakings comply with the competition rules laid down in the Treaty when conducting their business within the Community or the European
Den avskräckande verkan som kommissionen nämligen har rätt att eftersträva när den fastställer bötesbeloppet syftar till att säkerställa att företagen följer de konkurrensregler som fastställts i fördraget när de bedriver sin verksamhet inom gemenskapen eller Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Härav följer att den avskräckande
Commission’s task of ensuring compliance with the competition rules . Furthermore, the analysis of the gravity of the infringement must take any repeated infringement into account, and such repeated infringement may justify a significant increase in the basic amount of the fine.
SAMMANFATTNING — FÖRENADE MÅLEN T-101/05 OCH T-111/05 allvarlig en överträdelse är beaktas huruvida det föreligger eventuella upprepade överträdelser, vilket om så är fallet kan motivera en väsentlig ökning av böternas grundbelopp.
Economic Area. It follows that the deterrent effect of a fine imposed for infringement of the Community competition rules cannot be determined solely by reference to the individual situation of the undertaking sanctioned or by reference to the question whether it has complied with the competition rules in nonmember countries outside the European Economic Area.
verkan som eftersträvas med de böter som påförs på grund av en överträdelse av gemenskapens konkurrensregler inte enbart kan bestämmas med hänsyn till det berörda företagets särskilda situation eller med hänsyn till huruvida detta företag efterlever konkurrensreglerna i stater utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.
(see paras 46, 47, 50, 52, 53)
(se punkterna 46–47, 50 och 52–53)
For a case of repeated infringement to be recognised, it is sufficient that the Commission is dealing with infringements falling under the same provision of the EC Treaty, without it being necessary for them to concern the same product market.
För att kunna hävda en upprepad överträdelse är det nämligen tillräckligt att kommissionen finner att det är fråga om överträdelser av samma bestämmelse i EG-fördraget och det är inte nödvändigt att överträdelserna berör samma produktmarknad.
Article 15(2) of Regulation No 17 and Article 23(2) of Regulation No 1/2003 on the implementation of the rules on competition laid down in Articles 81 and 82 of the Treaty are the relevant legal bases on which the Commission may impose fines on undertakings and associations of undertakings for infringements of Articles 81 EC and 82 EC.
Avsaknaden av en längsta tidsfrist i förordningarna nr 17 och nr 1/2003 samt i de riktlinjer som fastställts av kommissionen för beräkning av böter som döms ut enligt artikel 15.2 i förordning nr 17 och artikel 65.5 i EKSG-fördraget strider inte mot rättssäkerhetsprincipen.
Under those provisions, in order to determine the amount of the fine, the duration and gravity of the infringement must be taken into consideration.
Kommissionens konstaterande av förekomsten av upprepade överträdelser och bedömningen av de särskilda kännetecknen för dessa omfattas av kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning såvitt avser valet av omständigheter som skall beaktas vid fastställandet av bötesbeloppet.
The gravity of the infringement is determined by reference to numerous factors, for which the Commission has a margin of discretion.
I detta sammanhang är kommissionen inte bunden av en eventuell preskriptionsfrist för ett sådant konstaterande.
The fact that aggravating circumstances are taken into account in setting the fine is consistent with the
I detta hänseende utgör förekomsten av upprepade överträdelser en viktig omständighet som det