natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In those circumstances, the period to be taken as applicable to the guaranteeing association is the one which is most favourable to it out of those which may be identified by the various references made in Articles 454 and 455 of the implementing regulation, as applicable at the material time, namely the period of two years running from the date of the claim for payment made to the guaranteeing association.
Den hänskjutande domstolen har ställt fråga 1 b i för att få klarhet i exakt hur lång fristen enligt artikel 454.3 första stycket i tillämpningsföreskrifterna är.
Question 2(a) on the existence of an obligation on the Member State to investigate
Domstolen konstaterar att de ifrågavarande bestämmelserna är otydliga och inkonsekventa.
By part (a) of Question 2, the national court essentially asks whether Articles 454 and 455 of the implementing regulation require the Member State which detects an offence or irregularity in connection with a transport operation under cover of a TIR carnet, in addition to making the notifications prescribed in Article 455(1) of that regulation and an enquiry to the office of destination, to investigate the place where the offence or irregularity was actually committed and the identity of the customs debtors, by seeking the administrative assistance of another Member State for elucidation of the facts.
Såsom generaladvokaten Mischo framhöll i punkt 43 i sitt förslag till avgörande i det ovannämnda målet Met-Trans och Sagpol måste det anses vara av misstag som lagstiftaren i artikel 454.3 första stycket i tillämpningsföreskrifterna förde in en hänvisning till artikel 455.1, och att hänvisningen borde ha avsett artikel 455.2 i nämnda föreskrifter.
The fifth subparagraph of Article 454(3) of the implementing regulation provides that the customs administrations of the Member States are to take the necessary measures to deal with any offence or irregularity and to impose effective penalties. However, that provision does not create an obligation on the part of those administrations towards the guaranteeing association.
Eftersom de bestämmelser som är tillämpliga i målet vid den nationella domstolen är uppenbart felaktiga och innehåller flera olika frister som skulle kunna beaktas, skall det erinras om att principen om rättssäkerhet utgör en grundläggande gemenskapsrättslig princip som bland annat ställer krav på att en reglering som innebär att de skattskyldiga påförs avgifter skall vara klar och exakt, så att den skattskyldige på ett otvetydigt sätt kan känna till sina rättigheter och skyldigheter och själv vidta åtgärder i enlighet därmed.
As regards Regulation No 1468/81, it too regulates only relations between the Member States and between them and the Commission.
Mot denna bakgrund skall den frist, bland de olika frister som hänvisningarna i artiklarna 454 och 455 i tillämpningsföreskrifterna utpekar, som är mest gynnsam för den garanterande sammanslutningen anses
The first subparagraph of Article 454(3) of Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993 laying down provisions for the implementation of Council Regulation (EEC) No 2913/92 establishing the Community Customs Code does not preclude a guaranteeing association against which proceedings are brought by a Member State for payment of customs duties on the basis of the guarantee contract it has concluded with that State in accordance with the Customs Convention on the International Transport of Goods under cover of TIR Carnetsfrom being able to furnish proof of the place where the offence or irregularity was committed, provided that that proof is furnished within the period laid down in that provision, that time-limit being peremptory.
tillämplig mot bakgrund av den utformning som fristerna hade vid tidpunkten för omständigheterna i målet vid den nationella domstolen, det vill säga en frist på två år som börjar löpa från och med den dag en betalningsanmaning framställs till den garanterande sammanslutningen.
The first paragraph of Article 454(3) and Article 455 of Regulation No 2454/93 must be interpreted as meaning that the guaranteeing association has available, to furnish proof of the place where the offence or irregularity was actually committed, a period of two years running from the date of the claimf or payment made to it.
Den hänskjutande domstolen har ställt fråga 2 a för att frå klarhet i om artiklarna 454 och 455 i tillämpningsföreskrifterna medför en skyldighet för den medlemsstat som konstaterar att en överträdelse eller oegentlighet har begåtts i samband med en transport med TIR-carnet att, utöver den anmälan som föreskrivs i artikel 455.1 i nämnda föreskrifter och ett sökmeddelande riktat till bestämmelse tullans talten, efterforska såväl den plats där överträdelsen eller oegentligheten faktiskt begicks som identiteten på dem som är skyldiga att betala tullen, genom en begäran om administrativ hjälp från en annan medlemsstat för att reda ut faktiska omständigheter.
Articles 454 and 455 of Regulation No 2454/93 do not require the Member State which detects an offence or irregularity in connection with a transport operation under cover of a TIR carnet, in addition to making the notifications prescribed in Article 455(1) ofthat regulation and an enquiry to the office of destination, to investigate the actual place where the offence or irregularity was committed and the identity of the customs debtors, by seeking the administrative assistance of another Member State for elucidation of the facts. '
I artikel 454.3 femte stycket i tillämpningsföreskrifterna anges att tullmyndigheterna i medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att bekämpa alla överträdelser eller oegentligheter och beivra dem effektivt. Denna bestämmelse medför emellertid inte någon skyldighet för nämnda myndigheter gentemot den garanterande sammanslutningen.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 14 January 2003.
Domstolen konstaterar även vad gäller förordning nr 1468/81 att den enbart reglerar förhållandet mellan medlemsstaterna samt mellan medlemsstaterna och kommissionen.
'(1) The first subparagraph of Article 454(3) of Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993 laying down provisions for the implementation of Council Regulation (EEC) No 2913/92 establishing the Community Customs Code is to be interpreted as meaning that, in the event of the non-discharge or conditional discharge of the TIR carnet, the time-limit granted to the guaranteeing association to furnish proof of the place where the offence or irregularity was committed is one year.
"1) Artikel 454.3 första stycket i kornmissionens forordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpnings)oreskrifterför rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen utgör inte hinder för en garanterande sammanslutning, mot vilken en medlemsstat har väckt talan om betalning av tull med stöd av en borgensförbindelse som har ingåtts till förmån för denna medlemsstat i enlighet med TIR-konventionen, att föra bevisning om var överträdelsen eller oegentligheten har begåtts.
The provisions cited above are to be interpreted as meaning that the said time-limit only applies where that proof has been furnished in the course of an administrative recovery procedure and not in the course of judicial proceedings.
Artiklarna 454.3 första stycket och 455.1 i förordning nr 2454/93 skall tolkas så, att den garanterande sammanslutningen får åberopa bevis för var överträdelsen eller oegentligheten faktiskt begicks inom en frist på två år, vilken började löpa från och med dagen för den betalningsanmaning som skickats till sammanslutningen.
However, the expiry of this time-limit is enforceable against a guaranteeing association introducing that proof in the course of judicial proceedings if the association has failed to adduce such proof within the permitted time-limit in the course of a preceding administrative procedure. In that case, the proof in question is inadmissible.
Artiklarna 454 och 455 i förordning nr 2454/93 medför inte någon skyldighet för den medlemsstat som konstaterar att en överträdelse eller oegentüghet har begåtts i samband med en transport med TIR-carnet att utöver den anmälan som föreskrivs i artikel 455.1 och ett sökmeddelande riktat till bestämmelsetuUanstalten, vare sig efterforska var överträdelsen eller ogenttigheten faktiskt begicks eller identiteten på dem som är skyldiga att betala tullen, genom en begäran om administrativ hjälp från en annan medlemsstat for att reda ut faktiska omständigheter."
The starting point of the one-year time-limit for furnishing proof that is applicable in the context of an administrative procedure and enforceable - in the circumstances described above - in the context of judicial proceedings is the date of receipt of the claim for payment by the person to whom it is addressed.
Utgångspunkten för den frist för åberopande av bevis om ett år som gäller inom ramen för ett administrativt förfarande och som — i det ovannämnda fallet — kan göras gällande inom ramen för ett domstolsförfarande är den dag då betalningskravet mottogs av den person som det riktats till.
The first subparagraph of Article 454(3) of Regulation No 2454/93 is to be interpreted as meaning that the Member State which detects an offence or irregularity is not required to investigate where the offence or irregularity was actually committed or the identity of the customs debtors.'
Artikel 454.3 första stycket i förordning nr 2454/93 skall tolkas så att den medlemsstat som upptäcker en överträdelse eller oegentlighet inte är skyldig att utreda var överträdelsen eller oegentligheten faktiskt har begåtts eller vilka som är betalningsskyldiga för tullavgifterna.
Preliminary ruling (Freedom of movement for workers —National of a nonMember State who is the spouse of a national of a Member State — Spouse under a prohibition on entering and remaining in that Member State — Temporary establishment of the couple in another Member State —Establishment with a view to acquisition by spouse of a right under Community law to enter and remain in the first Member State —Abuse) (Full Court)
Förhandsavgörande "Fri rörlighet för arbetstagare — Medborgare i tredje land som är make till en medborgare i en medlemsstat — Maken är förbjuden att inresa och uppehålla sig i denna medlemsstat — Paret har tillfälligt bosatt sig i en annan medlemsstat — Bosättning i syfte att ge maken rätt till inresa och uppehälle i den första medlemsstaten med stöd av gemenskapsrätten — Missbruk" (domstolen i plenum)
By order of 3 October 2000 the Immigration Appeal Tribunal referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Community law concerning freedom of movement for persons and the right to remain of a national of a nonMember State who is the spouse of a national of a Member State.
Immigration Appeal Tribunal har, genom beslut av den 3 oktober 2000 ställt två frågor om tolkningen av gemenskapsrätten i fråga om fri rörlighet för personer och rätt till uppehälle för en medborgare i tredje land som är make till en medborgare i en medlemsstat.
In February 1989, Mr Akrich, a Moroccan citizen bom in 1967, was granted leave to enter the United Kingdom on a one month's tourist visa.
Hacene Akrich, marockansk medborgare född år 1967, beviljades i februari 1989 inresetillstånd till Förenade kungariket för besökare.
His application for leave to remain as a student was refused in July 1989 and his subsequent appeal was dismissed in August 1990.
Tillståndet hade en varaktighet på en månad. Hacene Akrich ansökte om uppehållstillstånd i egenskap av studerande, vilket avslogs i juli 1989.
In June 1990, he was convicted of attempted theft and use of a stolen identity card.
I juni 1990 dömdes Hacene Akrich för försök till stöld samt användning av stulna identitetshandlingar. Han utvisades den 2 januari 1991 till Algeriet i enlighet med ett utvisningsbeslut som fattats av Secretary of State.
In January 1992, he returned to the United Kingdom by using a false French identity card. He was arrested and again deported in June 1992.
I januari 1992 återvände han till Förenade kungariket med hjälp av ett förfalskat franskt identitetskort Hacene Akrich anhölls och utvisades på nytt i juni 1992.
He clandestinely returned to the United Kingdom, having remained outside the United Kingdom for less than a month.
Efter att ha uppehållit sig utanför Förenade kungariket mindre än en månad återvände han illegalt.
On 8 June 1996, whilst he was residing unlawfully in the United Kingdom, he married Mrs Helinä Jazdzewska, a British citizen, and, at the end ofthat month, he applied for leave to remain as the spouse of a British citizen.
Under sin illegala vistelse i Förenade kungariket gifte han sig med den brittiska medborgaren Helinä Jazdzewska den 8 augusti 1996 och ansökte i slutet av samma månad om uppehållstillstånd i egenskap av make till en medborgare i Förenade kungariket.
Mr Akrich was detained under the Immigration Act 1971 at the beginning of 1997 and deported in August 1997, in accordance with his wishes, to Dublin (Ireland) where his spouse had been established since June 1997.
Efter att ha satts i förvar i början av år 1997 med stöd av Immigration Act 1971 utvisades Hacene Akrich i augusti 1997 enligt egen önskan till Dublin (Irland) där hans hustru var bosatt sedan juni 1997.
In January 1998, Mr Akrich applied for revocation of the deportation order and, the following month, for entry clearance as the spouse of a person settled in the United Kingdom.
I januari 1998 begärde Hacene Akrich att utvisningsbeslutet skulle upphävas. Månaden därefter ansökte han om inresehandling i egenskap av make till en person med hemvist i Förenade kungariket.
At the time ofthat application, Mr and Mrs Akrich were interviewed by a British official at the embassy in Dublin about their stay in Ireland and their intentions.
Makarna Akrich förhördes vid detta tillfälle av en brittisk tjänsteman vid Förenade kungarikets ambassad i Dublin om deras vistelse i Irland och deras planer.
It appeared, first, that Mr Akrich's wife had worked in Dublin since August 1997, and full-time in a bank since January 1998, initially being asked to work until May or June 1998 but with the possibility of an extension.
Det framkom dels att Helinä Akrich hade arbetat i Dublin sedan augusti 1997 och att hon sedan januari 1998 hade en tidsbegränsad heltidstjänst fram
Mr Akrich himself worked as a catering assistant through an agency, doing whatever work was available.
Hacene Akrich själv hade arbetat inom restaurangbranschen via ett tjänsteuthyrningsföretag och godtagit allt ledigt arbete.
Mrs Akrich's brother made an offer of accommodation for them in the United Kingdom if they returned and Mrs Akrich was offered employment in the United Kingdom commencing in August 1998.
Sedan Helinä Akrichs bror erbjudit paret bostad i Förenade kungariket om de återvände, erbjöds hon ett arbete i Förenade kungariket från och med augusti 1998.
Second, it appears from those interviews that Mr and Mrs Akrich were applying for entry clearance on the basis of the decision of the Court in the judgment in Case C-370/90 Singh [1992].
Av dessa samtal framgick även att makarna Akrich ansökte om inresehandling med stöd av domen i dom av den 7 juli 1992 i mål C-370/90, Singh.
Thus, in reply to one question, Mrs Akrich said that they intended to return to the United Kingdom 'because we had heard about EU rights, staying six months and then going back to the UK'.
Helinä Akrich svarade på en fråga att hon och hennes make hade för avsikt att återvända till Förenade kungariket sedan de "hört talas om gemenskapsrättigheter enligt vilka man efter att ha tillbringat sex månader utomlands kunde återvända till Förenade kungariket".
She said that she had been given that information by 'solicitors and others in same situation'.
Som källa till informationen uppgav hon "solicitors och andra människor i samma situation".
On the instructions of the Secretary of State the application for entry clearance on the basis of Singh was also refused, on 29 September 1998.
I enlighet med sina instruktioner avslogs den 29 september 1998 även den ansökan om inresetillstånd som gjorts med stöd av domen i det ovannämnda målet Singh.
The Secretary of State considered that Mr and Mrs Akrich's move to Ireland was no more than a temporary absence deliberately designed to manufacture a right of residence for Mr Akrich on his return to the United Kingdom and thereby to evade the provisions of the United Kingdom's national legislation, and that Mrs Akrich had not been genuinely exercising rights under the EC Treaty as a worker in another Member State.
Secretary of State ansåg att makarna Akrichs flytt till Irland endast var en tillfällig bortavaro i syfte att skapa en rätt till bosättning för Hacene Akrich vid dennes återresa till Förenade kungariket och därigenom att kringgå den nationella lagstiftningen i Förenade kungariket. Secretary of State ansåg vidare att Helinä Akrich egentligen inte utövat några rättigheter enligt EG-fördraget i egenskap av arbetstagare i en annan medlemsstat.
In October 1998, Mr Akrich appealed against those two decisions to an Immigration Adjudicator (United Kingdom), who allowed the appeal in November 1999.
I oktober 1998 väckte Hacene Akrich talan mot dessa två beslut inför Immigration Adjudicator (Förenade kungariket). Talan bifölls i november 1999.
Having found as a fact, inter alia, that Mr and Mrs Akrich had moved to Ireland for the express purpose of subsequently exercising Community rights to enable them to return to the United Kingdom, the Immigration Adjudicator nevertheless concluded that, as a matter of law, there had been an effective exercise by Mrs Akrich of Community rights which had not been tainted by the intentions of the spouses, and that they had therefore not relied on Community law to evade the provisions of the United Kingdom's national legislation.
Immigration Adjudicator ansåg att makarna Akrich flyttat till Irland i syfte att senare utöva rättigheter enligt gemenskapsrätten, vilket skulle göra det möjligt för dem att återvända till Förenade kungariket.
He also found that Mr Akrich did not constitute such a genuine and sufficiently serious threat to public policy as to justify the continuation of the deportation order.
Immigration Adjudicator kom emellertid fram till att Helinä Akrich i rättsligt avseende faktiskt hade utövat sina rättigheter enligt gemenskapsrätten och att dessa inte hade påverkats av makarnas avsikter, och att makarna därför inte åberopat gemenskapsrätten för att undandra sig bestämmelserna i Förenade kungarikets nationella lagstiftning.
The Immigration Appeal Tribunal decided to stay the proceedings and to refer to the Court a number of questions for a preliminary ruling.
Immigration Appeal Tribunal beslutat att vilandeförklara målet och att ställa tolkningsfrågor till domstolen.
By its questions, which it is appropriate to examine together, the referring tribunal is essentially seeking to ascertain the scope of the judgment in Singh in regard to a situation such as that at issue in the main proceedings.
Med dessa frågor, som skall prövas tillsammans, önskar den nationella domstolen få klarhet i vilken omfattning domen i det ovannämnda målet Singh är tillämplig på en situation sådan som den i förevarande mål.
In order to benefit in a situation such as that at issue in the main proceedings from the rights provided for in Article 10 of Regulation No 1612/68, the national of a nonMember State, who is the spouse of a citizen of the Union, must be lawfully resident in a Member State when he moves to another Member State to which the citizen of the Union is migrating or has migrated.
För att i en situation sådan som den i målet vid den nationella domstolen kunna komma i åtnjutande av de rättigheter som föreskrivs i artikel 10 i förordning nr 1612/68 krävs att medborgaren i ett tredje land som är make till en medborgare i unionen uppehåller sig lagligen i en medlemsstat när han flyttar till en annan medlemsstat dit medborgaren i unionen flyttar eller har flyttat.
Conversely, where a citizen of the Union, established in a Member State and married to a national of a nonMember State without the right to remain in that Member State, moves to another Member State in order to work there as an employed person, the fact that that person's spouse has no right under Article 10 of Regulation No 1612/68 to install himself with that person in the other Member State cannot constitute less favourable treatment than that which they enjoyed before the citizen made use of the opportunities afforded by the Treaty as regards movement of persons.
När en medborgare i unionen, som är bosatt i en annan medlemsstat och som är gift med en medborgare i tredje land som inte har rätt till bosättning i denna medlemsstat, flyttar till en annan medlemsstat för att ta anställning där, kan däremot inte det faktum att hans eller hennes make enligt artikel 10 i förordning nr 1612/68 inte har rätt att bosätta sig med honom eller henne i den andra medlemsstaten medföra en mindre förmånlig behandling än den de hade rätt till innan nämnda unionsmedborgare använde sig av de möjligheter som följer av fördraget till rörlighet för personer.
The same applies where a citizen of the Union married to a national of a nonMember State returns to the Member State of which he or she is a national in order to work there as an employed person.
Samma sak gäller när en unionsmedborgare som är gift med en medborgare i tredje land återvänder till den medlemsstat han är medborgare i för att ta anställning där.
If the citizen's spouse has a valid right to remain in another Member State, Article 10 of Regulation No 1612/68 applies so that the citizen of the Union is not deterred from exercising his or her right to freedom of movement on returning to the Member State of which he or she is a national.
Om hans eller hennes make har en giltig rätt att uppehålla sig i en annan medlemsstat är artikel 10 i förordning nr 1612/68 tillämplig för att unionsmedborgaren inte skall avskräckas från att utöva sin rätt till fri rörlighet vid återkomsten till den medlemsstat som han är medborgare i.
If, conversely, that citizen's spouse does not already have a valid right to remain in another Member State, the absence of any right of the spouse under Article 10 aforesaid to install himself or herself with the citizen of the Union does not have a dissuasive effect in that regard.
Om hans make å andra sidan inte redan har någon giltig rätt att uppehålla sig i en annan medlemsstat har avsaknaden av rättigheter enligt nämnda artikel 10 för den sistnämnda maken att bosätta sig med unionsmedborgaren ingen avskräckande verkan i detta avseende.
As regards the question of abuse mentioned at paragraph 24 of the Singh judgment, cited above, it should be mentioned that the motives which may have prompted a worker of a Member State to seek employment in another Member State are of no account as regards his right to enter and reside in the territory of the latter State provided that he there pursues or wishes to pursue an effective and genuine activity.
Vad gäller frågan om missbruk som behandlats i punkt 24 i domen i målet Singh erinrar domstolen om att de skäl som får en arbetstagare från en medlemsstat att söka arbete i en annan medlemsstat saknar betydelse för dennes rätt att resa in till och att uppehålla sig på den senare statens territorium, förutsatt att han där utför eller önskar utföra ett faktiskt och verkligt arbete.
Conversely, there would be an abuse if the facilities afforded by Community law in favour of migrant workers and their spouses were invoked in the context of marriages of convenience entered into in order to circumvent the provisions relating to entry and residence of nationals of nonMember States.
Det skulle däremot utgöra missbruk om de möjligheter som införts genom gemenskapsrätten till förmån för migrerande arbetstagare och deras make åberopades vid skenäktenskap som ingåtts i syfte att kringgå bestämmelser om inresa och uppehälle för medborgare i tredje land.