natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, the contested judgment must be set aside in so far as it upheld, in Case T-l 17/98, the action for annulment of the Commission's Decision of 23 April 1998 rejecting the application by Camar and Tico under Article 16(3) of Regulation No 404/93, without there being any need to consider the merits of the ground of appeal alleging infringement of one of the conditions governing the application of Article 16(3) of that regulation.
Vidare skulle en annan tolkning strida mot lydelsen av artikel 30 i förordning nr 404/93 liksom mot dess syfte såsom det anges i tjugoandra skälet i nämnda förordning, i vilket det inte anges att tillämpligheten av denna artikel skall vara begränsad till fall dä det föreligger en risk för att berörda bolag kan tvingas upphöra med sin verksamhet.
Any other interpretation would, in addition, be contrary to the wording of Article 30 of Regulation No 404/93 as well as its objective as it appears from the 22nd recital in the preamble to that regulation, which in no way requires the application of that article to be restricted to cases of difficulties threatening the existence of the undertaking concerned.
Följaktligen skall den överklagade domen upphävas i den del som förstainstansrätten i denna i mål T-l 17/98 har bifallit talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 23 april 1998 om avslag på Camars och Ticos begäran enligt artikel 16.3 i förordning nr 404/93. Således saknas behov av att pröva den grund, enligt vilken åsidosättande skett av en av förutsättningarna för tillämpning i artikel 16.3 i nämnda förordning.
Therefore, the ground of appeal based on infringement, by the Court of First Instance, of the conditions governing the application of Article 30 of Regulation No 404/93 must be dismissed.
Följaktligen kan överklagandet inte bifallas pä den grunden att förstainstansrätten skulle ha åsidosatt förutsättningarna för tillämpning av artikel 30 i förordning nr 404/93.
In accordance with the second sentence of the first paragraph of Article 54 of the EC Statute of the Court of Justice, if the Court quashes a decision of the Court of First Instance, it may itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits. So it is in this case.
I enlighet med artikel 54 första stycket andra meningen i EG-stadgan för domstolen kan domstolen dä den upphäver ett avgörande av förstainstansrätten själv slutligt avgöra ärendet, om detta är färdigt för avgörande, vilket är fallet i förevarande mål.
As a result, the claim for a declaration that the actions for failure to act and annulment in Cases T79/96 and T-260/97 are unfounded cannot be upheld.
Till följd härav kan yrkandet om att ogilla passivitetstalan och talan om ogiltigförklaring i målen T-79/96 och T-260/97 inte heller bifallas.
The claim that the contested judgment should be set aside, in so far as it orders the Commission to compensate Camar for the damage pleaded in this case, must be dismissed.
Talan om upphävande av den överklagade domen skall ogillas i den del som avser förpliktande av kommissionen att ersätta de skador som Camar i detta mål gjort gällande att det orsakats.
Since Camar and Tico have not put forward any circumstance other than that accepted by the Court of First Instance to warrant the admissibility of the action for annulment in Case T-l 17/98, it is sufficient to hold in that regard, that it follows from the preceeding paragraphs that that action must be dismissed as inadmissible.
Eftersom Camar och Tico inte har åberopat några andra omständigheter än de på vilka förstainstansrätten baserade sitt avgörande angående frågan huruvida talan om ogiltigförklaring i mål T-l 17/98 kunde tas upp till sakprövning räcker det att konstatera att det följer av punkterna ovan att denna talan skall avvisas.
Dismisses the application for annulment in Case T-117/98 as inadmissible;
Talan om ogiltigförklaring i mål T-l 17/98 avvisas.
Orders Camar Sri and Tico Sri to pay the costs in Case T-117/98;
Camar Sri och Tico Sri skall ersätta rättegångskostnaderna i mål T-l 17/98.
Orders the parties to bear their own costs in the appeal proceedings. '
Vardera parten skall bära sin rättegångskostnad i förevarande instans."
Advocate General C. Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the Full Court on 16 April 2002.
Generaladvokaten C. Stix-Hackl har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 16 april 2002.
Case C-362/01 Commission of the European Communities ν Ireland Freedom to provide services
Mål C-362/01 Europeiska gemenskapernas kommission mot Irland Frihet att tillhandahålla tjänster
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Failure to transpose Directive 98/5/EC - Reasoned opinion — Failure to take into account observations submitted by the Member State in response to the formal notice — Bearing on admissibility) (Full Court)
"Fördragsbrott Underlåtenhet att införliva direktiv 98/5/EG Motiverat yttrande Underlåtenhet att beakta de synpunkter som medlemsstaten framfört som svar på den formella underrättelsen Betydelse för frågan huruvida talan kan upptas till sakprövning" (domstolen i plenum) författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv eller genom att inte underrätta kommissionen om dessa åtgärder.
By application lodged at the Court Registry on 24 September 2001, the Commission of the European Communities brought an action pursuant to Article 226 EC for a declaration that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Directive 98/5/EC of the European Parliament and the Council of 16 February 1998
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 24 september 2001, med stöd av artikel 226 EG väckt talan om fastställelse av att Irland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5/EG av den 16 februari 1998 om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisation erhölls, genom att inte anta de lagar och andra
to facilitate practice of the profession of lawyer on a permanent basis in a Member State other than that in which the qualification was obtained, or by failing to inform the Commission thereof, Ireland failed to fulfil its obligations under that directive.
Eftersom direktiv 98/5 om utövandet av advokatyrket inte har införlivats inom den föreskrivna fristen, vilket den irländska regeringen för övrigt har medgivit, skall kommissionens talan anses välgrundad.
Declares that, by failing to adopt within the period prescribed the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Directive 98/5/EC of the European Parliament and the Council of 16 February 1998 to facilitate practice of the profession of lawyer on a permanent basis in a Member State other than that in which the qualification was obtained, Ireland has failed to fulfil its obligations under that directive.
"1) Irland har underlåta att uppfylla sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5/EG av den 16 februari 1998 om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisation erhölls, genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv.
Orders Ireland to pay the costs. '
Irland skall ersätta rättegångskostnaderna."
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 17 September 2002.
Generaladvokaten D. Ruiz-Jarabo Colomer har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 17 september 2002.
He proposed that the Court should declare the application inadmissible and order the Commission to pay the costs.
Han föreslog att domstolen skulle slå fast att talan inte kan tas upp till prövning i sak samt förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
Preliminary ruling (Directive 2001137IEC — Manufacture, presentation and sale of tobacco products — Validity - Legal basis — Articles 95 EC and 133 EC — Interpretation — Applicability to tobacco products manufactured in the Community and intended for export to nonmember countries) (Full Court)
Förhandsavgörande "Direktiv 2001137IEG Tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror — Giltighet Rättslig grund Artiklarna 95 EG och 133 EG - Tolkning Tillämpning på tobaksvaror som förpackats inom gemenskapen och som är avsedda för expon till tredje land" (domstolen i plenum)
By order of 6 December 2001 the High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the validity and interpretation of Directive 2001/37/EC of the European Parliament and of the Council of 5 June 2001.
High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), har, genom beslut av den 6 december 2001, ställt tvä frågor angående giltigheten och tolkningen av Europaparlamentels och rådets direktiv 2001/37/EG av den 5 juni 2001. Enligt domstolen har direktivet faktiskt till syfte att förbättra villkoren för den inre marknadens funktion och det kunde därigenom antas på grundval av artikel 95 EG utan hinder av att det var skyddet lör folkhälsan som var avgörande vid valet av de harmoniseringsätgärder som direktivet innehåller.
According to the Court the Directive genuinely has as its object the improvement of the conditions for the functioning of the internal market and that it was, therefore, possible for it to be adopted on the basis of Article 95 EC, and it is no bar that the protection of public health was a decisive factor in the choices involved in the harmonising measures which it defines.
Slutsatsen att artikel 95 EG utgör en korrekt rättslig grund for att anta direktivet påverkas inte av argumentet att ett förbud att inom gemenskapen tillverka cigaretter — i syfte att exportera dem till tredje land -, som inte uppfyller kraven i artikel 3.1 i direktivet, inte på ett effektivt sätt bidrar till att förbättra villkoren för den inre marknadens funktion.
The claimants in the main proceedings are tobacco manufacturers established in the United Kingdom.
Klagandena i målet vid den nationella domstolen är tillverkare av tobaksvaror med säte i Förenade kungariket.
They have brought proceedings before the court making the reference seeking permission to apply for judicial review of 'the intention and/or obligation' of the United Kingdom Government to transpose the Directive into national law, raising seven pleas in law contesting the validity of that measure.
Klagandena har till den hänskjutande domstolen ingivit en ansökan om prövningstillstånd avseende en talan om lagenlighetskontroll (judicial review) av Förenade kungarikets regerings "avsikt och/eller skyldighet" att införliva direktivet, och de har därvid anfört sju grunder till stöd för att detta skall anses ogiltigt.
The conclusion that Article 95 EC constitutes an appropriate legal basis for the adoption of the Directive undermined by the argument that the prohibition on the manufacture within the Community, for export to nonmember countries, of cigarettes which do not comply with the requirements of Article 3(1) of the Directive does not actually contribute to improving the conditions for the functioning of the internal market.
High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), har beviljat prövningstillstånd och beslutat vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: Även om det ifrågavarande tillverkningsförbudet inte är en bestämmelse vars direkta mål är att förbättra villkoren för den inre marknadens funktion, kan en rättsakt som antas på grundval av artikel 95 EG inte desto mindre innehålla en sådan bestämmelse, förutsatt att den avser att förhindra ett kringgående av vissa förbud som har ett sådant mål och som antagits för den inre marknaden.
Although the prohibition of manufacture at issue is not a provision aimed directly at improving the conditions for the functioning of the internal market, the fact remains that a measure adopted on the basis of Article 95 EC may incorporate such a provision so long as its purpose is to ensure that certain prohibitions concerning the internal market and imposed in pursuit of that object are not circumvented.
Tillverkningsförbudet i artikel 3.1 i direktivet kan anses utgöra en åtgärd i syfte att undvika ett kringgående av de förbud som också uppställs i denna bestämmelse mot att släppa ut i fri omsättning och att i medlemsstaterna saluföra cigaretter som inte uppfyller kraven i denna bestämmelse.
By Question 1(a) the national court asks whether the Directive is invalid in whole or in part by reason of the fact that Articles 95 EC and/or 133 EC do not furnish an appropriate legal basis.
Den hänskjutande domstolen har ställt fråga 1 a för att få klarhet i om direktivet helt eller delvis är ogiltigt på grund av att artiklarna 95 EG och/eller 133 EG inte utgör en korrekt rättslig grund.
Read in the light of the 27th recital in the preamble, Article 7 of the Directive has the purpose therefore of ensuring that consumers are given objective information concerning the toxicity of tobacco products.
Artikel 7 i direktivet, jämförd med skäl 27 i detta direktiv, har således till syfte att säkerställa att konsumenten pa ett objektivt sätt informeras om tobaksvarors skadlighet.
It follows that it was possible for the Directive, including the provision prohibiting the manufacture in the Community for export to nonmember countries of cigarettes which do not comply with the requirements of Article 3(1) of the Directive, to be adopted on the basis of Article 95 EC.
Av det föregående följer att direktivet kunde antas pä grundval av artikel 95 EG. även såvitt avser den del i vilken det uppställs ett förbud mot att inom gemenskapen tillverka cigaretter -i syfte att exportera dem till tredje land - som inte uppfyller kraven i artikel 3.1 i direktivet.
Such a requirement to supply information is appropriate for attaining a high level of health protection on the harmonisation of the provisions applicable to the description of tobacco products.
Ett sådant informationskrav är lämpligt för att uppnå en hög hälsoskyddsnivå i samband med harmoniseringen av de bestämmelser som är tillämpliga pä märkning av tobaksvaror.
The question whether recourse to Article 133 EC as a second legal basis for the Directive was necessary or possible in the circumstances must be answered as follows.
Vad gäller frågan huruvida användningen av artikel 133 EG som en andra rättslig grund lör direktivet var nödvändig eller möjlig i lörevarande fall. kan följande anföras.
It must be concluded that the Directive could not simultaneously have Articles 95 EC and 133 EC for a legal basis.
Domstolen konstaterar att direktivet inte samtidigt kunde ha både artikel 95 EG och artikel 133 EG som rättslig grund.
It follows that Article 95 EC constitutes the only appropriate legal basis for the Directive and that it is incorrect for it to cite Article 133 EC also as a legal basis.
Av det ovanstående framgår att artikel 95 EG utgör den enda korrekta rättsliga grunden för direktivet och det var felaktigt att i direktivet även ange artikel 133 EG som rättslig grund.
It was possible for the Community legislature to take the view, without overstepping the bounds of its discretion, that stating those tar, nicotine and carbon monoxide levels in accordance with Article 5(1) of the Directive ensured that consumers would be given objective information concerning the toxicity of tobacco products connected to those substances, whereas the use of descriptors such as those referred to in Article 7 of the Directive did not ensure that consumers would be given objective information.
Gemenskapslagstiftaren kunde således utan att överskrida sitt utrymme för skönsmässig bedömning anse att angivandet av tjär-. nikotinoch kolmonoxidhalterna i enlighet med artikel 5.1 i direktivet pä ett objektivt sätt säkerställer att konsumenterna informeras om tobaksvarornas skadlighet med avseende pä dessa ämnen, medan användandet av beskrivande uttryck såsom dem som avses i artikel 7 i direktivet inte säkerställer att konsumenten informeras på ett objektivt sätt.
Question 1(d)
Fråga 1 d
However, that incorrect reference to Article 133 EC as a second legal basis for the Directive does not of itself mean that the latter is invalid.
Denna felaktiga hänvisning till artikel 133 EG såsom en andra rättslig grund för direktivet medför inte i sig att detta är ogiltigt.
Such an error in the legal basis relied on for a Community measure is no more than a purely formal defect, unless it gave rise to irregularity in the procedure applicable to the adoption of that act.
En sädan felaktighet i hänvisningarna i en gemenskapsrättsakt utgör nämligen endast ett rent formfel, utom för det fall denna felaktighet har gett upphov till felaktigheter under förfarandet för att anta denna rättsakt.
Question 1(b)
Fråga 1 b
By Question 1(d) the national court asks whether the Directive is invalid in whole or in part by reason of infringement of Article 295 EC, the fundamental right to property and/or Article 20 of the Agreement on the Trade-related Aspects of Intellectual Property Rights ('the TRIPs Agreement'), as set out in Annex 1 C to the Agreement establishing the World Trade Organisation ('the WTO Agreement'), approved on behalf of the European Community, as regards matters within its competence, by Council Decision 94/800/EC of 22 December 1994.
Den hänskjutande domstolen vill med fråga 1 d få klarhet i huruvida direktivet helt eller delvis är ogiltigt på grund av att artikel 295 EG, den grundläggande rätten till egendom och/eller artikel 20 i avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (nedan kallat TRIPs-avtalet), vilket ingår som bilaga 1 C till avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen (nedan kallat WTO-avtalet), vilket godkändes på Europeiska gemenskapens vägnar vad beträffar frågor som omfattas av dess behörighet genom rådets beslut 9 4/8 0 0/E G av den 22 december 1994, har åsidosatts.
By Question 1(b) the national court essentially asks whether recourse to the twofold legal basis of Articles 95 EC and 133 EC vitiates the procedure in adopting the Directive by reason of the application of two legislative procedures incompatible one with the other, and whether that renders the Directive invalid.
Den hänskjutande domstolen vill med fråga 1 b få klarhet i om användningen av tvä rättsliga grunder, nämligen artiklarna 95 EG och 133 EG, har medfört att förfarandet för att anta direktivet är behäftat med felaktigheter till följd av tillämpningen av två oförenliga lagstiftningsförfaranden, och om direktivet därigenom är ogiltigt.
According to the Court recourse to the twofold legal basis of Articles 95 EC and 133 EC has not vitiated the procedure for adopting the Directive and that the latter is not invalid on that account.
Enligt domstolen har användandet av både artikel 95 EG och artikel 133 EG som rättslig grund inte medfört att förfarandet för att anta direktivet är behäftat med felaktigheter och direktivet är således inte ogiltigt.
It must be stated that in the circumstances of the present case the Directive does not impinge in any way on the rules governing the system of property ownership in the Member States within the meaning of Article 295 EC which is
Det kan konstateras att direktivet i det förevarande fallet inte över huvud taget påverkar egendomsordningen i medlemsstaterna i den mening som avses i artikel 295 EG, och att denna artikel saknar relevans sävitt avser direktivets eventuella inverkan pä tobaksvarutillverkarnas varumärkesrättigheter avseende dessa varor.
According to the Court, the Directive's objective is to eliminate the barriers raised by the differences which still exist between the Member States' laws, regulations and administrative provisions on the manufacture, presentation and sale of tobacco products, while ensuring a high level of health protection, in accordance with Article 95(3) EC.
och försäljning av tobaksvaror, samtidigt som en hög hälsoskyddsnivå säkerställs i enlighet med artìkel 95.3 EG.
With regard to the validity of the Directive in the light of Article 20 of the TRIPs Agreement, the Court has consistently held that the lawfulness of a Community measure cannot be assessed in the light of instruments of international law which, like the WTO Agreement and the TRIPs Agreement which is part of it, are not .in principle, having regard to their nature and structure, among the rules in the light of which the Court is to review the lawfulness of measures adopted by the Community institutions.
WTO-avtalct och det däri ingående TRIPs-avtalet, vilka, med hänsyn till deras beskaffenhet och systematik, i princip inte ingår bland de regler utifrån vilka domstolen prövar lagenligheten av gemenskapsinstitutionernas rättsakter.
Such an objective cannot be sufficiently achieved by the Member States individually and calls for action at Community level, as demonstrated by the multifarious development of national laws in this case.
Ett sådant mål kan inte i tillräcklig utsträckning uppnås genom en åtgärd pa medlemsstatsnivå utan kräver en åtgärd pä gemenskapsnivå, vilket de nationella lagstiftningarnas olikartade utveckling visar.
Question 1(g)
Fråga 1 g
It is also clear from that case-law that it is only where the Community intended to implement a particular obligation assumed in the context of the WTO, or where the Community measure refers expressly to the precise provisions of the WTO agreements, that it is for the Court to review the legality of the Community measure in question in the light of the WTO rules.
Den hänskjutande domstolen vill med fråga 1 g fä klarhet i huruvida direktivet helt eller delvis är ogiltigt pä grund av maktmissbruk.
By Question 1(g) the national court asks whether the Directive is invalid in whole or in part by reason of misuse of powers.
Det framgår även av denna rättspraxis att det är endast om gemenskapen avsett att fullgöra en särskild förpliktelse vilken den åtagit sig inom ramen för WTO, eller om det i en gemenskapsrättsakt uttryckligen hänvisas till vissa bestämmelser i WTO-avtalen, som det åvilar domstolen att pröva lagenligheten av gemenskapsrättsakten i fråga med hänsyn till WTO:s regler.
Those conditions are not satisfied in the case of the Directive, with the result that there is no need to examine its validity in the light of Article 20 of the TRIPs Agreement.
Det kan konstateras att dessa villkor inte är uppfyllda beträffande direktivet, vilket innebär att det inte behöver prövas huruvida direktivet är giltigt med hänsyn till artikel 20 i TRIPs-avtalet.
Question 1(e)
Fråga 1 e
By its second question the national court seeks to ascertain whether Article 7 of the Directive is to be construed as applying only to tobacco products marketed within the Community or also to tobacco products packaged within the Community for export to nonmember countries.
Den hänskjutande domstolen har ställt den andra frågan för att fa klarhet i om artikel 7 i direktivet skall tolkas sä att den endast är tillämplig pä tobaksvaror som saluförs inom gemenskapen, eller om den även är tillämplig pä tobaksvaror som förpackats inom gemenskapen för export till tredje land.
By Question 1(e) the referring court asks in essence whether the Directive is invalid in whole or in part by reason of infringement of the obligation to give reasons laid down in Article 253 EC.
Den hänskjutande domstolen vill med fråga 1 e lä klarhet i huruvida direktivet helt eller delvis är ogiltigt pä grund av att motiveringsskyldigheten i enlighet med artikel 253 EG har åsidosatts.