natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court of First Instance, first, stated that, in accordance with the provisions of Article 1(3)(a)(ii) of Annex XI to the new Staff Regulations in conjunction with Article 3(5)(b) thereof, the correction coefficients applicable to pensions paid in Member States other than the Kingdom of Belgium are to be determined ‘with reference to Belgium’ and there is nothing in the new pension rules to lead to the conclusion that the legislature intended that pensioners residing in Belgium should have the advantage of a correction coefficient which took account of the cost of living in Brussels as a capital city.
Förstainstansrätten konstaterade först att enligt bestämmelserna i artiklarna 1.3 a ii och 3.5 b i bilaga XI till de nya tjänsteföreskrifterna ska de korrigeringskoefficienter som är tillämpliga på pensioner som utbetalas i andra medlemsstater än Konungariket Belgien fastställas ”med hänvisning till Belgien”. Det finns inget i det nya pensionssystemet som gör det möjligt att anta att gemenskapslagstiftaren velat att pensionärer bosatta i Belgien skulle omfattas av en korrigeringskoefficient som beaktar levnadskostnaderna i Bryssel i egenskap av huvudstad.
It added, at paragraphs 120 to 123 of the judgment under appeal, that it is true that, when the transition was made from the ‘capital method’ to the ‘country method’, neither the basic amount of ‘Belgian’ pensions nor the 100% correction coefficient applied to that amount was reduced in a manner which took account of the new method.
I punkterna 120–123 i den överklagade domen tillade förstainstansrätten att varken det ”belgiska” grundpensionsbeloppet eller den korrigeringskoefficient på 100 procent som är tillämplig på detta belopp vid övergången från huvudstadsmetoden till landsmetoden blev föremål för någon nedsättning som beaktar den nya metoden.
The Commission stated at the hearing that, in practice, the statisticians had reached the conclusion that the method consisting of measuring the difference between prices in Brussels and prices in another capital, such as London, provided a perfectly valid estimate of the difference between prices in Belgium and prices in the United Kingdom for all products but one, namely rents.
Kommissionen anförde i detta avseende vid förhandlingen att statistikerna i praktiken kommit fram till att den metod som går ut på att mäta skillnaden mellan priserna i Bryssel och dem i en annan huvudstad, till exempel London, ger en högst godtagbar uppskattning av prisskillnaden mellan Belgien och Förenade kungariket för samtliga varor, med ett undantag, nämligen boendekostnaderna.
The Commission stated that, in order to determine the correction coefficients to be applied to pensions, the statisticians compared average rents in the country in question with average rents in Belgium.
Kommissionen preciserade att för att fastställa de korrigeringskoefficienter som är tillämpliga på pensionerna så jämför statistikerna den genomsnittliga boendekostnaden i det aktuella landet med den genomsnittliga boendekostnaden i Belgien.
On that basis, it could be concluded that ‘the difference between Brussels and the Belgian average is around 2%’.
På grundval härav kan slutsatsen nås att ”skillnaden mellan Bryssel och genomsnittet i Belgien uppgår till 2 procent”.
Nevertheless, a correction coefficient of 98% was not fixed for Belgium.
Det har för den sakens skull inte fastställts en korrigeringskoefficient på 98 procent för Belgien.
At paragraph 124 of the judgment under appeal, the Court of First Instance pointed out that the explanations provided by the Commission related to the implementation
Förstainstansrätten konstaterade härvid i punkt 124 i den överklagade domen att kommissionens förklaring avser genomförandet av det nya pensionssystemet, såsom
However, the lawfulness of a Community legislative act cannot depend on the manner in which it is applied in practice.
En gemenskapsrättsakts lagenlighet kan dock inte vara beroende av hur denna tillämpas i praktiken.
It added, at paragraph 125 of the judgment under appeal, that, in any event, in so far as the practice described by the Commission conferred an advantage upon pensioners residing in Belgium by departing from the new ‘country method’, it should be pointed out that respect for the principle of equal treatment must be reconciled with respect for the principle of legality, according to which a person may not rely, in support of his claim, on an unlawful act committed in favour of a third party.
Förstainstansrätten tillade i punkt 125 i den överklagade domen att i den mån den av kommissionen beskrivna metoden gynnar pensionärer bosatta i Belgien genom att frångå landsmetoden ska det erinras om att iakttagande av likabehandlingsprincipen under alla omständigheter ska förenas med iakttagande av legalitetsprincipen. Enligt den sistnämnda principen kan man inte till egen förmån åberopa en olaglig åtgärd som gynnat någon annan.
At paragraphs 132 to 135 of the judgment under appeal, the Court of First Instance therefore found that that argument was inadmissible since the appellant had not established that he could benefit financially from a judgment declaring the application of a minimum correction coefficient of 100% to pensions paid to pensioners residing in the ‘less expensive’ Member States illegal.
Förstainstansrätten fastställde följaktligen i punkterna 132–135 i den överklagade domen att argumentet inte kunde prövas då klaganden inte visat att han kunde dra ekonomisk nytta av en dom vari tillämpning av en korrigeringskoefficient på minst 100 procent på pensioner som utbetalas till personer bosatta i ”mindre dyra” medlemsstater förklarades rättsstridig.
In particular, he did not claim that the alleged ‘financial gift’ to pensioners residing in such a Member State necessarily entailed a corresponding loss for pensioners residing in an ‘expensive’ Member State.
Bland annat hade klaganden inte hävdat att den påstådda ”ekonomiska gåvan” till pensionärer bosatta i en sådan medlemsstat nödvändigtvis medför en motsvarande ekonomisk förlust för pensionärer som är bosatta i ”dyra” medlemsstater.
Moreover, since the Community pension scheme does not operate as a pension fund but is based on the principle of solidarity, the rule introducing a minimum correction coefficient of 100% did not have the effect in law of enriching the pensioners concerned at the expense of the category of pensioners to which the appellant belongs.
Gemenskapens pensionssystem fungerar för övrigt inte som en pensionsfond, utan är organiserat enligt principen om solidaritet. Den bestämmelse varigenom en lägsta korrigeringskoefficient på 100 procent införs leder juridiskt sett inte till att de berörda pensionärerna berikas till förfång för den kategori pensionärer som klaganden tillhör.
At paragraph 136 of the judgment under appeal, the Court of First Instance stated that, in any event, the introduction of a minimum correction coefficient of 100% cannot be characterised as manifestly arbitrary or inappropriate, since that rule was adopted in order to bring, as far as possible, the transitional arrangements protecting
Förstainstansrätten anmärkte i punkt 136 i den överklagade domen att den omständigheten att lagstiftaren infört en lägsta korrigeringskoefficient på 100 procent inte under några förhållanden kan betraktas som en uppenbart godtycklig eller olämplig åtgärd då regeln införts för att i möjligaste mån närma övergångsbestämmelserna
To that extent, that rule merely anticipates, for a large number of Member States and the pensioners concerned, the abolition of correction coefficients applied to pensions.
På så sätt föregriper bestämmelsen, för ett stort antal medlemsstater och i förhållande till berörda personer, endast avskaffandet av de korrigeringskoefficienter som är tillämpliga på pensioner.
IV — The appeal
IV — Prövning av överklagandet
By his appeal, Mr Campoli claims that the Court should:
Franco Campoli har yrkat att domstolen ska
— grant the appellant the relief sought by him in the proceedings at first instance, modified in the light of the inadmissibility of his claims regarding the household allowance and the education allowance and, therefore, annul the decision of the Appointing Authority of 13 December 2004 rejecting his complaint, along with, first, the decision of the Appointing Authority challenged in the complaint, which altered on 1 May 2004 the correction coefficient applicable to his pension, and, second, his pension statements, in so far as they apply that decision from May 2004; and
— bifalla de yrkanden han framställt i första instans, ändrade mot bakgrund av att hans yrkanden avseende hushållstillägg och utbildningstillägg inte kan tas upp till sakprövning, och följaktligen ogiltigförklara tillsättningsmyndighetens beslut av den 13 december 2004 om avslag på klagandens klagomål och tillsättsmyndighetens i klagomålet ifrågasatta beslut genom vilket den korrigeringskoefficient som är tillämplig för sökandens pension ändrades den 1 maj 2004, samt hans pensionsbesked genom vilka nämnda beslut tillämpas från och med maj månad 2004, och
— order the defendant to pay all the costs.
— förplikta motparten att ersätta samtliga rättegångskostnader.
The Commission, which also lodged a cross-appeal, contends that the Court should:
Kommissionen, som även inkommit med ett anslutningsöverklagande, har yrkat att domstolen ska
— dismiss the appeal as inadmissible;
— i första hand avvisa överklagandet,
— in the alternative, dismiss the appeal in its entirety as unfounded; and
— i andra hand ogilla överklagandet i dess helhet, och
— order the appellant to pay all the costs.
— förplikta Franco Campoli att ersätta samtliga rättegångskostnader.
The Council contends that the Court should:
Europeiska unionens råd har yrkat att domstolen ska
— order the appellant to pay the costs.
— förplikta Franco Campoli att ersätta rättegångskostnaderna.
By his appeal, the appellant challenges the findings of the Court of First Instance concerning the first, third and fourth arguments put forward in support of that part of his plea alleging infringement of the principle of equal treatment.
Genom sitt överklagande har klaganden bestritt förstainstansrättens bedömning av hans första, tredje och fjärde argument, åberopade till stöd för den delgrund som avser åsidosättande av likabehandlingsprincipen.
Relying on a single plea in law in his appeal, the appellant claims that the Court of First Instance failed to have proper regard to the principle of equal treatment, the principle of the rights of the defence, the principle of equal treatment of the parties before the Community judicature, the obligation to state reasons, which is binding on the institutions, the concept of legal interest in bringing proceedings in the context of an objection of illegality, and its own obligation to state reasons.
Klaganden har endast åberopat en grund till stöd för överklagandet och har därvid anfört att förstainstansrätten åsidosatt principen om likabehandling, principen om rätten till försvar, principen om parternas jämställdhet inför gemenskapsdomstolen, den motiveringsskyldighet som åligger institutionerna, begreppet berättigat intresse av att få saken prövad vid invändningar om rättsstridighet samt den egna motiveringsskyldigheten.
Before considering whether this plea is well founded, it is necessary to rule on the Commission’s cross-appeal, since it seeks a declaration that the appellant’s appeal is inadmissible.
Innan domstolen prövar denna grund ska domstolen först pröva det anslutningsöverklagande som kommissionen ingett. Genom sitt anslutningsöverklagande har denna institution nämligen yrkat att klagandens överklagande ska avvisas.
A — The cross-appeal
A — Prövning av anslutningsöverklagandet
The Commission maintains that the Court of First Instance should have declared inadmissible, of its own motion, the first, third and fourth arguments put forward in support of the part of the plea alleging infringement of the principle of equal treatment since those arguments were not raised at the pre-litigation stage.
Kommissionen anser att förstainstansrätten ex officio borde ha förklarat att talan inte kunde prövas såvitt avser det första, det tredje och det fjärde argumentet som åberopats till stöd för den delgrund som avser åsidosättande av likabehandlingsprincipen, då dessa argument inte anförts under det administrativa förfarandet.
It argues that, in his complaints submitted in the pre-litigation procedure, the appellant raised, in relation to the part of that plea, only the second argument, alleging discrimination between officials and pensioners, and that that argument is separate from the three other arguments put forward subsequently.
Kommissionen har härvid gjort gällande att klaganden i sitt klagomål endast åberopat det andra argumentet beträffande diskriminering mellan tjänstemän och pensionärer inom ramen för denna delgrund och att detta argument ska särskiljas från de tre övriga argument som åberopades senare.
The Commission states in its rejoinder that the purpose of its cross-appeal is to have the appeal declared inadmissible, since it refers exclusively to the three inadmissible arguments.
Kommissionen har preciserat i sin duplik att dess anslutningsöverklagande syftar till att få överklagandet avvisat, eftersom det endast hänvisar till tre argument som inte kan prövas.
It acknowledges that, even formulated in that way, the purpose of its cross-appeal does not conform fully with the terms of Article 56 of the Statute of the Court of Justice, but it considers that the Court is none the less required to consider of its own motion whether the Court of First Instance erred in law in not declaring the three arguments at issue inadmissible of its own motion.
Kommissionen har medgett att även om överklagandets föremål formuleras på detta sätt så överensstämmer det inte fullständigt med ordalydelsen av artikel 56 i domstolens stadga, men anser att domstolen ändå är skyldig att ex officio pröva frågan om förstainstansrätten har gjort sig skyldig till en felaktig rättstillämpning genom att inte ex officio förklara att talan inte kunde prövas såvitt avser de tre aktuella argumenten.
In the appellant’s view, the cross-appeal is inadmissible since, contrary to the requirements of the aforementioned Article 56, the Commission was not unsuccessful in its submissions at first instance.
Klaganden har gjort gällande att anslutningsöverklagandet inte kan tas upp till sakprövning, eftersom kommissionen inte tappat talan på några punkter i första instans, vilket krävs enligt artikel 56 i domstolens stadga.
In particular, it did not plead that the action was inadmissible and the Court of First Instance fully accepted its pleas by dismissing the action as unfounded.
Enligt klaganden har kommissionen inte yrkat att talan ska avvisas och förstainstansrätten biföll dessutom till fullo kommissionens yrkanden och ogillade talan.
Moreover, although it has brought a cross-appeal, the Commission does not seek to have the judgment under appeal set aside, in whole or in part.
Även om kommissionen inkommit med ett anslutningsöverklagande har den enligt klaganden inte yrkat att den överklagade domen helt eller delvis ska upphävas.
In the alternative, the appellant maintains that the cross-appeal is unfounded.
I andra hand har klaganden gjort gällande att anslutningsöverklagandet ska ogillas.
The first, third and fourth arguments in question are linked to the infringement of the principle of equal treatment relied on in his complaint.
Det första, det tredje och det fjärde argumentet hänger nämligen samman med det åsidosättande av likabehandlingsprincipen som åberopats i klagomålet.
In the contested decision,
I det
The report for the hearing of the Court of First Instance clearly states the four arguments put forward by the appellant in support of the allegation of infringement of the principle of nondiscrimination and the Commission did not criticise the report or contest the admissibility of those arguments.
Av förstainstansrättens förhandlingsrapport framgår tydligt de fyra argument som klaganden anfört till stöd för sin argumentation beträffande åsidosättande av ickediskrimineringsprincipen utan att kommissionen för den skull har kritiserat rapporten eller hävdat att överklagandet inte kan prövas såvitt avser dessa argument.
Pursuant to the second paragraph of Article 56 of the Statute of the Court of Justice, an appeal may be brought by any party which has been unsuccessful, in whole or in part, in its submissions.
Enligt artikel 56 andra stycket i domstolens stadga har varje part som helt eller delvis inte har vunnit bifall till sin talan rätt att överklaga.
As the Commission itself states in its rejoinder, the judgment under appeal grants the form of order it sought before the Court of First Instance in its entirety.
Såsom kommissionen dock själv har medgett har den inte tappat talan på några punkter vid förstainstansrätten.
It should be pointed out, in particular, that, although it pleaded that the appellant’s claims in regard to the household allowance and the education allowance were inadmissible on the ground that they had not been raised in the complaint, the Commission did not contend before the Court of First Instance that the part of the plea alleging infringement of the principle of equal treatment was inadmissible.
Domstolen anmärker att kommissionen inför förstainstansrätten förvisso har åberopat att talan inte kunde prövas såvitt avsåg klagandens yrkanden beträffande hushållstillägg och utbildningstillägg, eftersom de inte förekom i klagomålet men har inte framställt någon invändning om rättegångshinder avseende den delgrund som rör åsidosättande av likabehandlingsprincipen.
Moreover, as is clear from Article 61 of the Statute of the Court of Justice, inter alia, all appeals must seek the setting-aside in whole or in part of a judgment of the Court of First Instance, since the Court of Justice may itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits, or refer the case back to the Court of First Instance for judgment.
Det följer av bland annat artikel 61 i domstolens stadga att ett överklagande ska avse yrkande att förstainstansrättens dom helt eller delvis ska upphävas. Om domstolen upphäver förstainstansrättens avgörande kan den antingen själv slutligt avgöra målet, om detta är färdigt för avgörande, eller återförvisa målet till förstainstansrätten för avgörande.
In this case, the Commission’s cross-appeal does not seek to have the judgment under appeal set aside but rather a declaration that the principal appeal lodged by the appellant is inadmissible.
I förevarande fall syftar kommissionens anslutningsöverklagande dock inte till att förstainstansrättens dom ska upphävas utan till att det ska fastställas att klagandens huvudöverklagande ska avvisas.
It follows that the cross-appeal must be dismissed as inadmissible.
Härav följer att anslutningsöverklagandet ska avvisas.
B — The principal appeal
B — Prövning av huvudöverklagandet
The findings made by the Court of First Instance in relation to the first argument, alleging infringement of the principle of equal treatment and claiming that the new ‘country method’ did not guarantee equality of purchasing power for all pensioners
Förstainstansrättens bedömning av det första argumentet beträffande åsidosättande av likabehandlingsprincipen och att den nya landsmetoden inte garanterar samma köpkraft för alla pensionärer a) Parternas argument
The appellant claims that by rejecting that first argument, the Court of First Instance failed to have proper regard to the principle of equal treatment and the obligation to state reasons, which is binding on the Community judicature.
Klaganden har gjort gällande att förstainstansrätten åsidosatte likabehandlingsprincipen och underlät att iaktta den motiveringsskyldighet som åligger gemenskapsdomstolen då den underkände detta argument.
In fact, the judgment under appeal places the legislature’s broad discretion above that principle.
I den överklagade domen ges gemenskapslagstiftarens stora utrymme för skönsmässig bedömning en högre dignitet än denna princip.
Paragraph 105 of that judgment is decisive in that regard.
Punkt 105 i domen är härvid av avgörande betydelse.
The existence of a sufficiently long transitional period, referred to by the Court of First Instance, is an important factor to be taken into account when considering whether the principles of legal certainty, non-retroactivity and acquired rights have been adhered to but is irrelevant to the consideration of whether a measure is lawful in the light of the principle of equal treatment.
Att det föreskrivs en tillräckligt lång övergångsperiod såsom förstainstansrätten har påpekat är ett lämpligt kriterium för att pröva om rättssäkerhetsprincipen, principen om förbud mot retroaktivitet och principen om förvärvade rättigheter har iakttagits, men saknar dock relevans för prövningen av om en åtgärd är rättsenlig med avseende på likabehandlingsprincipen.
The appellant also points out that a correction coefficient determined in accordance with the ‘country method’ disregards the principle of equal treatment inasmuch as it does not make it possible to reflect, even approximately, the cost of living in
En korrigeringskoefficient som beräknats med stöd av landsmetoden strider enligt klaganden dessutom mot likabehandlingsprincipen, eftersom den inte speglar, ens ungefärligt, levnadskostnaderna i ett land och därför inte uppfyller syftet att
The new method, in fact, penalises pensioners living in the capital or other ‘expensive’ cities or regions who find it impossible to meet the costs connected with their place of residence.
Den nya metoden missgynnar i praktiken pensionärer som är bosatta i huvudstäder eller i andra ”dyra” städer eller regioner och som, därmed, saknar möjlighet att bestrida de kostnader som sammanhänger med bosättningsorten.
In the Commission’s view, paragraph 105 of the judgment under appeal simply gives due effect to the legislature’s discretion in the matter in question.
Enligt kommissionen drar förstainstansrätten i punkt 105 i den överklagade domen endast slutsatserna av gemenskapslagstiftarens utrymme för skönsmässig bedömning på det berörda området.
In that paragraph, the Court of First Instance held, in particular, that equality of purchasing power, as a specific expression of the principle of equal treatment, is not infringed by the change in method in question, since no arbitrary or manifestly inappropriate distinction is made which goes beyond the legislature’s discretion, all the more so as the transitional arrangements guarantee that the nominal amount of the net pension is to be maintained.
I den ovannämnda punkten fastställde förstainstansrätten bland annat att likställighet i köpkraftshänseende, som en särskild form av likhetsprincipen, inte åsidosätts av att den aktuella metoden ändras, så länge det inte föreligger någon godtycklig eller uppenbart olämplig skillnad som överskrider gemenskapslagstiftarens utrymme för skönsmässig bedömning, i synnerhet som övergångsbestämmelserna garanterar att pensionärer får behålla det nominella beloppet av sin nettopension.
Paragraph 105 of the judgment under appeal refers not to the principle of equal treatment in general but simply to the ‘principle of equality of purchasing power’, which is simply one possible way of ensuring equal treatment.
Enligt rådet hänför sig punkt 105 i den överklagade domen inte till likabehandlingsprincipen i allmänhet, utan endast till ”principen om likvärdig köpkraft”, vilken endast utgör ett av flera möjliga sätt att garantera likabehandling.
Moreover, the ‘country method’ complies with the principle of equal treatment in exactly the same way as the ‘capital method’ and does not undermine the freedom of movement of pensioners.
Huvudstadsmetoden iakttar precis som landsmetoden likabehandlingsprincipen och hindrar inte heller pensionärers rätt till fri rörlighet.
The former system favoured the choice of places within a State where the cost of living was less expensive to the same extent as the present system and thereby affected the choice of place of residence.
Det tidigare systemet gynnade på samma sätt som det nuvarande systemet dem som valde att bosätta sig på de orter i en stat där levnadskostnaderna var lägre och har härigenom påverkat valet av bosättningsort.