natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therefore, a process of inflation can only be brought about by a continuing increase in aggregate demand over time.This, in turn, is only possible if monetary policy accommodates such a development by keeping interest rates low and money growth high.
Därför kan en inflationsprocess bara uppstå genom en kontinuerlig ökning av aggregerad efterfrågan över tiden. Detta i sin tur är bara möjligt om penningpolitiken tillåter en sådan utveckling genom att hålla räntorna låga och öka penningmängden.
The long-run model illustrates that the behaviour of aggregate demand is crucial in determining the general price level that an economy experiences in the long run.
Modellen över utvecklingen på lång sikt illustrerar att beteendet för aggregerad efterfrågan är avgörande för att bestämma den allmänna prisnivå en ekonomi upplever på lång sikt.
If the aggregate supply curve is vertical, changes in aggregate demand will affect prices but not output.
Om kurvan för aggregerat utbud är vertikal påverkar förändringar i aggregerad efterfrågan priserna, men inte produktionen.
If, for instance, money supply were to increase, the aggregate demand curve would shift to the right and the economy would thus, in the long run, shift to a new equilibrium where real production has remained the same but prices have risen.
Om tex. utbudet av pengar skulle öka flyttas kurvan för aggregerad efterfrågan till höger och ekonomin skulle alltså på lång sikt flytta till en ny jämviktspunkt om real produktion hade varit konstant men priserna ökat.
11 Economists often express a decline in money demand in terms of an increase in the velocity of money. The latter variable can be defined as the speed with which money is transferred between different money holders and thus determines how much money is required for a particular level of transaction.
11 Ekonomer uttrycker ofta en minskning av efterfrågan på pengar som en ökning av pengars omloppshastighet Den sistnämnda variabeln kan definieras som den hastighet med vilken pengar överförs mellan olika innehavare och den avgör därmed hur mycket pengar som krävs för en viss mängd transaktioner.
In fact these two phenomena must be regarded as two different sides of the same coin.
Dessa två fenomen måste faktiskt ses som två olika sidor av samma mynt.
If people want to hold less money, the
Om folk vill ha den tillgängliga mängden pengar, givet en
FACTORS DRIVING PRICE DEVELOPMENTS OVER SHORTER-TERM HORIZONS
FAKTORER SOM PÅVERKAR PRISUTVECKLINGEN PÅ KORTARE SIKT vinster i framtiden.
Price increases that arise because of an increase in aggregate demand may result from any individual factor that increases aggregate demand, but the most significant of these factors, besides monetary policy (increases in the money supply), are increases in government purchases, depreciation of the exchange rate and increased demand pressures for domestic goods from the rest of the world (exports).
Förändringar i den aggregerade efterfrågan kommer att höja prisnivån och, tillfälligt, den aggregerade produktionen (se ruta 4.2).
Changes in aggregate demand can also be caused by increased confidence.
Vilka är exakt de faktorer som leder till en minskning i det aggregerade utbudet och alltså till högre priser på kort sikt?
It is likely, for example, that firms will invest more if higher profits can be expected in the future.
De viktigaste orsakerna till att det samlade utbudet sjunker är minskad produktivitet, ökade produktionskostnader (till exempel för reallöner och för priserna på råvaror, främst olja) och högre företagsbeskattning.
Changes in aggregate demand will normally increase the price level and, temporarily, aggregate production (see Box 4.2).
Om alla andra faktorer är lika gäller att ju högre produktionskostnaden är, desto mindre mängd kan produceras till samma pris.
The main sources of falling aggregate supply are decreases in productivity, increases in production costs (for instance, increases in real wages and in the prices of raw materials, notably oil), and higher corporate taxes imposed by governments.
För att hålla en viss prisnivå, om lönerna eller kostnaden för råvaror (t.ex. olja) stiger, tvingas företagen minska antalet anställda och skära ned produktionen.
If all other factors remain the same, the higher the cost of production, the smaller the amount produced at the same price.
Det här är följden av effekter på utbudssidan, därför kallas den inflationen ofta för kostnadsinflation.
In the following, we will investigate some factors driving shortterm price developments.As explained in more detail in Box 4.2, inflation (i.e. a sustained increase in the price level) could be caused in either one or two ways.
Här nedan kommer vi att undersöka en del faktorer som påverkar prisutvecklingen på kort sikt. I ruta 4.2 förklarades mer i detalj hur inflation (dvs. en varaktig ökning av prisnivån) kan orsakas av en av två olika anledningar eller av båda samtidigt.
Prices in general will rise if, on average, either aggregate demand increases or supply decreases.
Den allmänna prisnivån kommer i genomsnitt att stiga om aggregerad efterfrågan ökar eller aggregerat utbud minskar.
To put it differently, inflationary pressures can result if there are changes (economists often speak of “shocks” if there are unexpected changes in economic developments) which lead consumers to increase their expenditure or firms to reduce their production.The first instance, where demand increases, resulting in inflation, is often described as “demand-pull inflation” in the economic literature.
Man kan med andra ord säga att inflationstryck kan uppstå till följd av förändringar (ekonomer talar ofta om ”chocker” då det sker oförväntade förändringar i den ekonomiska utvecklingen) som får konsumenter att öka sina utgifter eller företag att minska sin produktion.
The second instance, where costs increase and supply therefore decreases, thus also resulting in inflation, is often labelled as “cost-push inflation”.
I den ekonomiska litteraturen kallas den förra situationen, där efterfrågan ökar och det leder till inflation, ofta för en ”efterfrågeinflation”.
The opposite happens, i.e. deflationary pressures emerge, if aggregate demand falls or aggregate supply increases.
Det motsatta händer, alltså att det uppstår deflationstryck, om den aggregerade efterfrågan sjunker eller det aggregerade utbudet ökar.
In general, monetary policy often has to respond to such developments in order to ensure price stability.
Reallöneökningar (som inte motsvaras av ökad produktivitet) kommer också att leda till en minskning i den samlade efterfrågan och lägre sysselsättning.
In cases of inflationary pressure, the central bank would normally increase (real) interest rates to prevent that pressure from translating into more persistent deviations from price stability.
Förändringar i den aggregerade efterfrågan kan också orsakas av ökat förtroende. Det är till exempel troligt att företag investerar mer om de förväntar sig högre
For a given price level, if wages or the costs of raw materials, such as oil, rise, firms are forced to reduce the number of people they employ and to cut production.
Om de faktorer som beskrivs ovan går i motsatt riktning kommer vi att se en ökning av det aggregerade utbudet.
As this is the result of supply-side effects, the resulting inflation is often referred to as “cost-push inflation”.
En produktionsökning (t.ex. baserat på ny teknik) kommer, allt annat lika, att leda till lägre priser och ökad sysselsättning på kort sikt eftersom det blir
Increases in the external demand for export products could have an impact on current consumption and investment.
Skulle däremot reallönerna öka i linje med produktionen skulle sysselsättningen förbli oförändrad.
Various circumstances could cause the price of inputs to rise, for instance, if the supply of raw materials such as oil falls short of expectations, or if the worldwide demand for raw materials rises.
Sammantaget kan ett antal faktorer och chocker påverka prisnivån på kort sikt, t.ex. utvecklingen av aggregerad efterfrågan och dess olika komponenter, inklusive utvecklingen av skattepolitiken.
Such wage increases may result from a decline in the labour supply, which in turn may have been caused by a government regulation which has the effect of reducing the incentives to work (e.g. higher taxes on labour income).
Ytterligare förändringar kan bero på ändringar av priser på insatsvaror, på kostnader och produktivitet, på utvecklingen av växelkursen och i världsekonomin.Alla dessa faktorer kan påverka real aktivitet och priser på kort sikt.
negotiations. Firms’ costs increase if wage settlements are based on these expectations and these costs could be passed on to customers in the form of higher prices.
Ökad extern efterfrågan på exportvaror kan påverka konsumtion och investeringar.
If the factors described above work in the other direction, we will see an increase in aggregate supply.
Detta leder oss till en annan viktig gräns i nationalekonomin.
However, if real wages were to increase in line with productivity, employment would remain unchanged.
Ekonomer gör i allmänhet skillnad mellan kort sikt och lång sikt (se ruta 4.2).
Taken together, a variety of factors and shocks can influence the price level in the short run.
Vilken roll spelar den förväntade inflationen När företag och anställda förhandlar om löner och när företagen bestämmer sina priser tar de ofta hänsyn till vilken nivå inflationen kommer att ligga på längre fram, t.ex. under nästa år.
Among them are developments in aggregate demand and its various components, including developments in fiscal policy.
Förväntad inflation har effekt på nuvarande löneavtal eftersom framtida prishöjningar minskar mängden varor och tjänster som en nominell lön kan köpa.
Further changes could relate to changes in input prices, in costs and productivity, in developments in the exchange rate, and in the global economy.
Om inflationen alltså väntas vara hög kan de anställda begära en högre nominell löneökning under förhandlingarna.
All these factors could affect real activity and prices over shorter-term horizons.
Företagens kostnader ökar om löneförhandlingarna baseras på dessa förväntningar och dessa kostnader kan slussas vidare till kunderna i form av högre priser.
But what about longerterm horizons?
Liknande omständigheter gäller företagens prissättning.
The role of expected inflation When firms and employees negotiate wages and when firms set their prices, they often consider what the level of inflation may be in the period ahead, for example, over the following year. Expected inflation matters for current wage settlements, as future price rises will reduce the quantity of goods and services that a given nominal wage can buy.
Eftersom individuella priser ligger fast för en viss period (en månad eller ett år till exempel, se ruta 4.1) kan företag som planerar att publicera en ny prislista komma att öka sina priser med omedelbar verkan om de väntar sig en höjning av den allmänna prisnivån eller av löner i framtiden.
So, if inflation is expected to be high, employees might demand a higher nominal wage increase during wage
Om folk väntar sig inflation i framtiden kan deras uppförande orsaka en ökning av inflationen idag.
This brings us to another important distinction in economics. Economists generally draw a distinction between the short run and the long run (see also Box 4.2).
Det är en annan anledning till att det är viktigt att penningpolitiken är trovärdig i sitt mål att upprätthålla prisstabilitet för att stabilisera inflationsförväntningarna på en låg nivå på lång sikt, i linje med prisstabilitet.
FACTORS DRIVING PRICE DEVELOPMENTS OVER LONGER-TERM HORIZONS
FAKTORER SOM PÅVERKAR PRISUTVECKLINGEN PÅ LÄNGRE SIKT
What is the relative importance of these factors on inflation over longerterm horizons?
Hur viktiga är dessa faktorer för inflationen på längre sikt?
Or in other words: are they all of equal relevance as regards inflationary trends?
Eller med andra ord: är de alla lika relevanta för inflationstrenderna?
How does this distinction influence our results?
Svaret är ett klart nej.
Without going into too much detail, it can be argued that output does not depend on the price level in the long run.
Vi kommer att se att penningpolitiken spelar en huvudroll här.
As already mentioned in previous paragraphs, there is a time lag of about one to three years between changes in monetary policy and the impact on prices.
Som redan nämnts i tidigare stycken är det en tidsförskjutning på mellan ett och tre år mellan ändringar i penningpolitiken och deras effekt på priserna.
This implies that monetary policy cannot prevent unexpected real economic developments or shocks from having some short-run impact on inflation.
Detta betyder att penningpolitiken inte kan hindra oväntad real ekonomisk utveckling eller chocker från att ha kortvarig effekt på inflationen.
However, there is widespread agreement among economists that monetary policy can control price developments over the longerterm and therefore also the “trend” of inflation, i.e. the change in the price level when the economy has fully incorporated shortterm disturbances.
Det finns dock bred enighet bland ekonomer om att penningpolitik kan kontrollera prisutvecklingen på längre sikt och därför även inflationstrenden, dvs. ändringar i prisnivån när ekonomin har införlivat kortfristiga störningar fullt ut.
In the long run, prices are flexible and can respond fully to changes in supply and demand.
På lång sikt är priser flexibla och kan svara på förändringar i utbud och efterfrågan.
However, in the short run many individual prices are sticky and will remain at their current levels for some time (see Box 4.1).
På kort sikt är dock många enskilda priser trögrörliga och ligger kvar på sin nuvarande nivå någon tid (se ruta 4.1).
The other curve that determines the state of equilibrium of the economy is the aggregate demand curve.
Den andra kurvan som bestämmer ekonomins jämviktsläge är kurvan för aggregerad efterfrågan.
As we have seen, a number of factors can lead to increases in aggregate demand.
Som vi har sett kan ett antal faktorer leda till en ökning av den aggregerade efterfrågan, däribland en ökning av statens utgifter, utländsk efterfrågan på export och på ökad förväntning på framtida utveckling av produktiviteten som kan ha effekt på den aktuella konsumtionen och på investeringar.
Among them are increases in government expenditures, in external demand for exports, and in improved expectations of future productivity developments which might have an impact on current consumption and investment.
I ett längre perspektiv bestämmer penningpolitiken om inflationen ska tillåtas stiga eller hållas låg. Med andra ord har en centralbank som kontrollerar penningmängden och den korta räntan den slutgiltiga kontrollen över inflationen på lång sikt.
It is obvious, however, that although many of these factors can increase even for a protracted period, a sustained increase in the general price level can, in the long run, only be driven by a sustained and ongoing expansionary monetary policy.This point is often made in terms of the famous statement according to which “inflation is always and everywhere a monetary phenomenon”.
Hur påverkar denna skillnad resultaten? Utan att gå in på detaljer alltför mycket kan det hävdas att produktionen på lång sikt inte beror på prisnivån.
Indeed, a number of empirical studies have provided evidence in favour of this hypothesis.The ultimate reason for an inflationary process in the longer run is, therefore, a sustained increase in money supply which is equivalent to a sustained expansionary monetary policy.
Den bestäms av kapitalstocken, utbudet på arbetskraft och dess kvalitet, på strukturpolitik som har inflytande på incitamenten att arbeta och investera och av den tekniska utvecklingen på produktionsområdet. Med andra ord beror produktionsnivån på lång sikt på ett antal reala faktorer eller faktorer på utbudssidan.
In other words, a central bank that controls the money supply and the shortterm interest rate has ultimate control over the rate of inflation over longerterm horizons.
För det andra anses också omloppshastigheten i det långa loppet bestämmas av betalningspraxis, finansiella och ekonomiska arrangemang för att utföra transaktioner samt kostnader för och avkastning av att hålla pengar istället för andra tillgångar.
According to an identity which is widely known as the quantity equation, the change in the money stock ( M) in an economy equals the change in nominal transactions (approximated by the change in real activity ( YR) plus the change in the price level ( P)), minus the change in velocity ( V).The latter variable can be defined as the speed with which money is transferred between different money holders and thus determines how much money is required to serve a particular level of nominal transactions.12 In short:
Enligt denna identitet, allmänt kallad kvantitetsekvationen, är en förändring i penningmängden ( M) i en ekonomi lika med förändringen i nominella transaktioner (approximerat som förändringen i real aktivitet ( YR) plus förändringen i prisnivån ( P)) minus förändringen i omloppshastigheten ( V). Den sistnämnda variabeln kan definieras som den hastighet med vilken pengar överförs mellan olika penninginnehavare och den avgör därmed hur mycket pengar som krävs för en viss volym nominella transaktioner.12 Kort sagt:
It then follows that the quantity of money supply – which is determined by the decisions taken by the monetary authorities – is, in the long run, linked to the price level.
En konsekvens av detta är att den myndighet som bestämmer penningmängden, nämligen centralbanken, i slutändan är ansvarig för långtidstrender i inflationen.
One implication of this is that the institution which determines the supply of money, namely the central bank, is ultimately responsible for longerterm trends in inflation.
12 Detta återspeglar att summan på vänster sida visar mängden pengar som använts medan högra sidan visar transaktionens värde.
This relationship is a socalled identity, i.e. a relationship that can obviously not be falsified.
Detta förhållande är en s.k. identitet, dvs. ett förhållande som uppenbarligen inte kan falsifieras.
It therefore does not provide any statements about causality.A sense of causality can only be inferred if further assumptions regarding the determinants of the variables are taken into account.
Det ger därför ingen förklaring om kausalitet. Man kan dra slutsatser om kausaliteten bara om man tar hänsyn till ytterligare antaganden om variablernas determinanter.
In particular, the following two assumptions allow the quantity equation to be transformed into the quantity
Speciellt följande två antaganden gör att kvantitetsekvationen omvandlas till kvantitetsteorin.
12Th is reflects the fact that the left-hand side of the equation sums up the amount of money used, whereas the right-hand side reflects the value of the transaction.
För det första kan produktionen i det långa loppet anses vara bestämd av realsidefaktorer som samhällets produktivitetsmöjligheter och dess smak och preferen-
This chapter provides detailed information to help answer questions such as how EMU came about, which body is responsible for the single monetary policy in the euro area, what the primary objective of the Eurosystem is, and how it tries to achieve its mandate.
Det här kapitlet innehåller detaljerad information som hjälper till att besvara frågor om hur EMU kom till, vilket organ som ansvarar för den gemensamma penningpolitiken i euroområdet, vilken målsättning Eurosystemet har och hur det försöker fullfölja sitt uppdrag.
5.1 gives a short historical overview.
ger en kort historisk översikt.
5.3 focuses on the ECB’s monetary policy strategy.
5.3 är inriktat på ECB:s penningpolitiska strategi.
5.4 sheds some light on the Eurosystem’s operational framework.
5.4 belyser Eurosystemets operationella ramverk.
5.4 Overview of the Eurosystem’s operational framework
5.4 Översikt över Eurosystemets operativa styrsystem
A SHORT HISTORICAL OVERVIEW
EN KORT HISTORISK ÖVERSIKT
History – the three stages of Economic and Monetary Union The idea that Europe should have a single, unified and stable monetary system has its roots far back in history (see Box 5.1).
Historia – Ekonomiska och monetära unionen i tre etapper Tanken att Europa skall ha ett gemensamt, enhetligt och stabilt penningsystem har sina rötter långt tillbaka i historien (se ruta 5.1).
After one unsuccessful attempt in the early 1970s, a decisive impetus to the integration process came about in June 1988, when the European Council reconfirmed the objective to gradually achieve economic and monetary union.
Efter ett misslyckat försök i början på 1970-talet kom den definitiva impulsen för integrationsprocessen i juni 1988 då Europeiska rådet bekräftade målet att sträva mot en ekonomisk och monetär union.
A committee chaired by Jacques Delors, the then President of the European Commission, was set up to study and propose concrete stages leading to this union.The committee’s report (the socalled “Delors Report”), presented in April 1989, proposed the introduction of an Economic and Monetary Union (EMU) in three discrete but evolutionary steps.
Under Europeiska kommissionens dåvarande ordförande Jacques Delors ledning inrättades en kommitté som skulle utreda och föreslå de konkreta etapper som skulle leda till den här unionen. Kommitténs rapport (den så kallade Delors- rapporten) lades fram i april 1989 och i den föreslogs införandet av en ekonomisk och monetär union (EMU) i tre separata etapper.
In order for Stages Two and Three to take place, the Treaty establishing the European Community (the socalled “Treaty of Rome”) had to be revised so that the required institutional structure could be established.
För att etapp två och tre skulle kunna inledas måste Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (det så kallade Romfördraget) revideras så att den institutionella struktur som behövdes kunde inrättas. För det ändamålet hölls 1991 en regeringskonferens om EMU parallellt med en regeringskonferens om politisk union.
The negotiations resulted in the Treaty on European Union, which was agreed in December 1991 and signed in Maastricht on 7 February 1992.
Förhandlingarna resulterade i Fördraget om Europeiska unionen, som avtalades i december 1991 och undertecknades i Maastricht den 7 februari 1992.
However, owing to delays in the ratification process, it did not come into force until 1 November 1993.
På grund av förseningar i ratificeringsprocessen trädde det dock inte i kraft förrän den 1 november 1993.
BOX 5.1 THE ROAD TO THE SINGLE CURRENCY, THE EURO
RUTA 5.1 VÄGEN MOT DEN GEMENSAMMA VALUTAN, EURON
(Marjolin-Memorandum) for economic and monetary the single currency and sets out the scenario for its union.
(Marjolinavtalet) om en ekonomisk och monetär union.
adoption and the cash changeover.
gemensamma valutan och fastställer planerna för dess
May 1964
1964 En kommitté bestående av centralbankscheferna i Europeiska
A Committee of Governors of central banks of the
Maj antagande och för utbytet av sedlar och mynt.
Member States of the European Economic Community
EMI lägger fram prov på sedlar för Europeiska rådet.
June 1997 The European Council agrees on the “Stability and
att institutionalisera samarbetet mellan EEG:s centralbanker.
1970 The Werner Report sets out a plan to realise an
1970 Wernerrapporten innehöll en plan för att förverkliga en
and Finland are considered to fulfil the necessary
Luxemburg, Nederländerna, Österrike, Portugal och
Member States of the European Economic Community is
Ledamöterna i ECB:s medlemsstater som ingår i Europeiska ekonomiska direktion tillsätts.
The ECB and the ESCB are established.
ECB och ECBS inrättas.
The ECB announces the strategy and the operational up to ensure the proper operation of the snake.
ECB tillkännager strategin och styrsystemet för den för att säkerställa att ormen fungerar som den skall.
framework for the single monetary policy it will conduct
gemensamma penningpolitik som skall följas från januari
The European Monetary System (EMS) is created.
Europeiska monetära systemet (EMS) bildas.
Jan. 1999
1999 Etapp tre av EMU inleds.
Stage Three of EMU begins; the euro becomes the single
Europeiska enhetsakten undertecknas.