natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As regards the principle of the legality of criminal offences and penalties (nullum crimen, nulla poena sine lege), it should be recalled that this is one of the general legal principles underlying the constitutional traditions common to the Member States.
Vad gäller den straffrättsliga legalitetsprincipen (nullum crimen, nulla poena sine lege), ska det erinras om att denna princip ingår bland de allmänna rättsprinciper som utgör grunden för medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner.
It has been enshrined in various international
Den kommer till uttryck i olika internationella
29 — See, to that effect, Case C-540/03 Parliament v Council [2006] ECR I-5769, paragraphs 70 and 71.
29 — Se, för ett liknande resonemang, dom av den 27 juni 2006 i mål C-540/03, Europaparlamentet mot rådet (REG 2006, s. I-5769), punkterna 70 och 71.
30 — EurCtHR, Soering v. the United Kingdom, 7 July 1989, § 85, Series A no. 161.
30 — Europadomstolens dom av den 7 juli 1989 i målet Soering mot Förenade kungariket (serie A, nr 161, § 85).
32 — See EurCtHR, Mamatkulov and Askarov v. Turkey, 4 February 2005, nos.
31 — Europadomstolens beslut av den 31 augusti 1999 i målet Di Giovine mot Portugal (ansökan nr 39912/98).
VIEW OF MRS KOKOTT — CASE C-296/08 PPU treaties, in particular in Article 7(1) of the ECHR, 33and more recently in Article 49 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
STÄLLNINGSTAGANDE AV GENERALADVOKAT KOKOTT — MÅL C-296/08 PPU fördrag, såsom i artikel 7.1 i Europakonventionen 33 och mer nyligen i artikel 49 i Euro- peiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
substantive law, that is, the question whether or not an act can incur penalties.
den materiella rätten, det vill säga frågan huruvida en gärning kan leda till påföljd eller inte.
The principle does not apply to the procedural aspects of criminal law.
Nämnda princip gäller emellertid inte det straffrättsliga förfarandets gång.
35A person may thus have applied to him procedural provisions introduced or amended after the date of the offence he is charged with without the principle nullum crimen, nulla poena sine lege (praevia) being breached.
35På en person kan således, utan att principen nullum crimen, nulla poena sine lege (praevia) åsidosätts, tillämpas processrättsliga bestämmelser som instiftats eller ändrats efter tidpunkten för de gärningar för vilka han anklagas.
That is the case in particular with provisions governing the extradition of persons between States, 36since they are of a purely procedural nature.
Så är i synnerhet fallet med de bestämmelser som gäller utlämning av personer mellan stater, 36eftersom de är av rent processrättslig karaktär.
That principle could be called into question by the fact that, despite the wording of Article 32 of the Framework Decision referring to ‘the extradition system applicable before 1 January 2004’, a Member State wishes to apply rules that became applicable after that date.
Denna princip skulle kunna äventyras genom den omständigheten att en medlemsstat, trots lydelsen i artikel 32 i rambeslutet i vilken det hänvisas till det ”utlämningssystem som gällde före den 1 januari 2004”, önskade tillämpa regler som blivit tillämpliga efter den dagen.
It follows that Mr Santesteban Goicoechea cannot validly rely on the principle nullum crimen, nulla poena sine lege (praevia) to avoid the 1996 Convention being applied to the present extradition request made by the Kingdom of Spain.
Härav följer att Ignacio Santesteban Goicoechea inte med framgång kan åberopa principen nullum crimen, nulla poena sine lege (praevia) i syfte att undvika att 1996 års konvention tillämpas på den aktuella begäran om utlämning som Konungariket Spanien har framställt.
The principle nullum crimen, nulla poena sine lege means that the law must define clearly offences and the penalties which they attract.
Principen nullum crimen, nulla poena sine lege innebär att brotten och de påföljder som de leder till tydligt måste definieras i lag.
34 It is closely linked to the principle of non-retroactivity of offences and penalties (nullum crimen, nulla poena sine lege praevia), by virtue of which the legislature cannot retroactively create an offence or a penalty, or make a penalty more severe.
34 Den har ett nära samband med principen om förbud mot retroaktiv tillämpning av straffrättsliga bestämmelser (nullum crimen, nulla poena sine lege praevia), enligt vilken lagstiftaren inte retroaktivt får instifta ett brott eller en påföljd eller öka en påföljd.
The principle of legal certainty and the principle non bis in idem
Rättssäkerhetsprincipen och principen ne bis in idem
However, the principle nullum crimen, nulla poena sine lege (praevia) applies only to
Principen nullum crimen, nulla poena sine lege (praevia) gäller emellertid endast
35 — See, to that effect, Pupino, cited in footnote 11, paragraph 46, read together with paragraphs 44 and 45.
35 — Se, för ett liknande resonemang, domen i målet Pupino (ovan fotnot 11), punkt 46, jämförd med punkterna 44 och 45. Se vidare Bundesverfassungsgerichts (Tyskland) beslut av den 26 februari 1969 i mål 2 BvL 15, 23/68 (publicerat i Neue Juristische Wochenschrift 1969, s. 1059, s.
1059, 1061, and BVerfGE vol. 25, p. 269, 286 et seq.
1061, och i den tyska konstitutiondomstolens rättsfallssamling, BVerfGE vol.
33 — See Advocaten voor de Wereld, cited in footnote 28, paragraph 49 and the caselaw cited, and judgment of 22 May 2008 in Case C-266/06 P Evonik Degussa v Commission and Council, paragraph 38.
33 — Se domen i målet Advocaten voor de Wereld (ovan fotnot 28), punkt 49 och där angiven rättspraxis och dom av den 22 maj 2008 i mål C-266/06 P, Evonik Degussa mot kommissionen och rådet, punkt 38.
36 — EurCommHR, X v. the Netherlands, no.
34 — Se domen i målet Advocaten voor de Wereld (ovan fotnot 28), punkt 50, och domen i målet Evonik Degussa mot kommissionen och rådet (ovan fotnot 33), punkt 39.
7512/76, Commission decision of 6 July 1976, Decisions and Reports 6, p. 185; Polley v. Belgium, no.
36 — Beslut av Europakommissionen för de mänskliga rättigheterna av den 6 juli 1976 i målet X mot Nederländerna (ansökan nr 7512/76, D. R. 6, s.
12192/86, Commission decision of 6 March 1991; and Bakhtiar v. Switzerland, no. 27292/95, Commission decision of 18 January 1996.
185), av den 6 mars 1991 i målet Polley mot Belgien (ansökan nr 12192/86) och av den 18 januari 1996 i målet Bakhtiar mot Schweiz (ansökan nr 27292/95).
SANTESTEBAN GOICOECHEA of the general principles of law applied by the Court.
SANTESTEBAN GOICOECHEA de allmänna principer som domstolen tillämpar.
38 However, res judicata extends only to the matters of fact and law actually or necessarily settled by the judicial decision in question. 39
38Rättskraften gäller emellertid endast för de sak- och rättsfrågor som faktiskt eller med nödvändighet avgjorts genom det aktuella rättsliga avgörandet. 39
These two principles are relied on in the present case in so far as Mr Santesteban Goicoechea’s position is said to have been ‘definitively settled’ by the rejection of an earlier extradition request made by the Kingdom of Spain on 11 October 2000.
Dessa båda principer har i förevarande fall åberopats till stöd för att Ignacio Santesteban Goicoecheas situation skulle ha ”fastställts definitivt” genom avslag på en tidigare begäran om utlämning som framställts av Konungariket Spanien den 11 oktober 2000.
37It might therefore be asked whether the present extradition request, made on 2 June 2008, conflicts with legal certainty or the non bis in idem rule.
37 Man kan således undra om förevarande begäran om utlämning, vilken framställdes den 2 juni 2008, strider mot rättssäkerheten eller principen ne bis in idem.
Here the earlier decision admittedly related to an extradition request relating to the same person and the same facts as the present one.
I det aktuella fallet gällde det tidigare beslutet visserligen en begäran om utlämning av samma person och för samma gärningar som i förevarande mål.
However, the competent court did not rule on that request under the 1996 Convention, since that convention did not apply at the time.
Den behöriga domstolen behandlade emellertid inte nämnda begäran på grundval av 1996 års konvention, eftersom denna inte var tillämplig vid den tidpunkten.
The status of res judicata of an unfavourable opinion given at that time cannot therefore prevent the present extradition request, relating to the same person and the same facts, from being dealt with under a new legal basis, namely the 1996 Convention. 40
Rättskraften av ett negativt yttrande som avgetts vid den tidpunkten kan således inte utgöra hinder för att förevarande begäran om utlämning, avseende samma person och samma gärningar, behandlas på grundval av en ny rättslig grund, nämligen 1996 års konvention. 40
However, this question will arise in the context of the assessment of the extradition request as such, rather than the preliminary examination concerning the rules applicable to such an assessment.
Denna fråga ska emellertid tas upp inom ramen för bedömningen av begäran om utlämning som sådan och inte vid den inledande undersökningen av vilka regler som ska tillämpas vid denna bedömning.
The subject of the present reference for a preliminary ruling is solely the question of which extradition system applies in this case.
Förevarande begäran om förhandsavgörande avser endast frågan vilket utlämningssystem som ska tillämpas i det aktuella fallet.
Nevertheless, the national court is required to verify and ensure that fundamental rights, including legal certainty and the non bis in idem rule, are respected in its assessment of the request.
Härav följer dock att den nationella domstolen är skyldig att vid sin bedömning av begäran om utlämning kontrollera och säkerställa att de grundläggande rättigheterna, däribland rättssäkerheten och regeln om ne bis in idem iakttas.
The Court can give some indications in this respect.
Domstolen kan ge viss vägledning i detta hänseende.
It should be remembered that the rejection of the extradition request of 11 October 2000 was based on the fact that, in French law, the offences with which Mr Santesteban
Det ska i detta hänseende erinras om att avslaget på begäran om utlämning den 11 oktober 2000 grundade sig på att de gärningar som Ignacio Santesteban
As regards the principle of legal certainty, an integral part of which is the rule of res judicata, it is settled caselaw that this is one
Beträffande rättssäkerhetsprincipen, av vilken rättskraft är en väsentlig del, har det i fast rättspraxis slagits fast att den är en av
38 — Case C-2/06 Kempter [2008] ECR I-411, paragraph 37.
38 — Dom av den 12 februari 2008 i mål C-2/06, Kempter (REG 2008, s. I-411), punkt 37.
39 — Case C-462/05 Commission v Portugal [2008] ECR I-4183, paragraph 23.
39 — Dom av den 12 juni 2008 i mål C-462/05, kommissionen mot Portugal (REG 2008, s. I-4183), punkt 23.
40 — See also the judgments of the French Cour de cassation, criminal division, of 15 February 2006, no 05-86.095 (Zuru­tuza Sarasola); 12 May 1987, Bull. Crim.
40 — Se även dom av avdelningen för brottmål vid Cour de Cassation (Frankrike) av den 15 februari 2006, nr 05-86.095 i målet Zurutuza Sarasola, av den 12 maj 1987, Bull. Crim.
1987, no 194 (Dario Fantig); and 9 July 1987, Bull. Crim. 1987, no 229 (Imaz­Martiarena).
1987, nr 194 i målet Dario Fantig och av den 9 juli 1987, Bull. Crim. 1987, nr 229 i målet Imaz-Martiarena.
Goicoechea was charged were statute-barred.
Goicoechea anklagades för var preskriberade enligt fransk rätt.
Precisely on this point the law has changed, as the 1996 Convention no longer allows the executing Member State to rely on the fact that an offence is statute-barred under its own national law. 41
Lagstiftningen har ändrats på just denna punkt och 1996 års konvention tillåter inte längre den verkställande medlemsstaten att åberopa preskription av gärningar enligt det egna nationella rättssystemet.
Goicoechea has not been prosecuted several times for the same offence and it is not the intention of the competent authorities to punish him several times for the same offence.
41 som lämnats till domstolen, inte har åtalats flera gånger för samma gärningar och att de behöriga myndigheterna inte har för avsikt att vidta sanktionsåtgärder flera gånger avseende samma gärningar.
45The Spanish authorities have merely made several attempts to obtain his extradition from the French Republic, all in the context of the same criminal proceedings.
45De spanska myndigheterna har helt enkelt flera gånger försökt uppnå utlämning från Republiken Frankrike, och detta varje gång inom ramen för samma straffrättsliga åtal.
As regards the principle non bis in idem, enshrined in Article 4 of Protocol No 7 to the ECHR and Article 50 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union, this is a fundamental principle of Community law the observance of which is guaranteed by the judicature. 42
Vad gäller principen ne bis in idem, som stadgas i artikel 4 i protokoll nr 7 till Europakonventionen och i artikel 50 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, utgör denna en grundläggande gemenskapsrättslig princip vars efterlevnad säkerställs av gemenskapsdomstolarna. 42
Extradition as such is not a penalty, and the mere fact of extraditing a person does not in any way prejudge the question whether, in law, the requesting State will be able to impose a penalty on the person concerned and enforce that penalty.
Utlämning i sig är emellertid ingen påföljd och den enda omständigheten att en person utvisas avgör inte frågan huruvida den begärande medlemsstaten kan utdöma en rättslig påföljd för denna person och verkställa denna påföljd.
The application of the principle non bis in idem is subject to the threefold condition of identity of the facts, unity of offender and unity of the legal interest protected.
Tillämpningen av principen ne bis in idem underkastas ett tredubbelt krav på att de faktiska omständigheterna är identiska, att det är fråga om en och samma regelöverträdare och att det är ett och samma rättsliga intresse som skyddas.
Under that principle, therefore, the same person cannot be punished (or tried 43) more than once for a single unlawful course of conduct in order to protect the same legal asset. 44
Denna princip innebär alltså ett förbud mot att sanktionsåtgärder vidtas (och att åtal väcks) 43mot samma person mer än en gång för samma rättsstridiga beteende i syfte att skydda samma rättsliga intresse. 44
It is clear that, according to the information before the Court, Mr Santesteban
Det ska konstateras att Ignacio Santesteban Goicoechea, enligt de upplysningar
Consequently, the principle non bis in idem does not apply to extradition proceedings themselves.
Följaktligen gäller inte principen ne bis in idem utlämningsförfarandena i sig.
It cannot therefore preclude a new request for the extradition of Mr Santesteban Goicoechea from being made by the Kingdom of Spain and dealt with by the French Republic.
Den kan således inte utgöra hinder för att en begäran om utlämning avseende Ignacio Santesteban Goicoechea ytterligare en gång framställs av Konungariket Spanien och behandlas av Republiken Frankrike.
43 — Article 50 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
43 — Artikel 50 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
45 — Unlike the position in Case C-467/04 Gasparini and Others [2006] ECR I-9199.
44 — Dom av den 7 januari 2004 i mål C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P och C-219/00 P, Aalborg Portland m.fl. mot kommissionen (REG 2004, s. I-123), punkt 338.
In the light of the above considerations, the following answer should be given to the questions referred by the Cour d’appel de Montpellier for a preliminary ruling:
Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen besvarar de frågor som Cour d’appel de Montpellier har ställt på följande sätt:
(1) Where the executing Member State has excluded the application of the European arrest warrant procedure by a statement under Article 32 of Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States, Article 31 of that framework decision does not preclude a request for extradition from being dealt with in accordance with the rules laid down by an international convention, even if the requesting Member State has not notified its intention to apply that international convention under the fourth subparagraph of Article 31(2) of the framework decision.
1) När den verkställande medlemsstaten har uteslutit tillämpning av förfarandet för en europeisk arresteringsorder i den mening som avses i artikel 32 i rådets rambeslut 2002/584/RIF av den 13 juni 2002 om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna utgör inte artikel 31 i detta rambeslut hinder för att en begäran om utlämning behandlas enligt de bestämmelser som föreskrivs i en internationell konvention, och detta även om den begärande medlemsstaten inte har underrättat rådet och kommissionen om sin avsikt att tillämpa nämnda internationella konvention enligt artikel 31.2 fjärde stycket i nämnda rambeslut.
(2) A Member State which has made a statement under Article 32 of Framework Decision 2002/584 in order to exclude, for certain extradition requests, the application of the European arrest warrant procedure may deal with those requests as the executing Member State in accordance with an international convention which was signed before 1 January 2004 to supplement a preexisting extradition system, even if that convention became applicable in that Member State after 1 January 2004.
2) En medlemsstat som har gjort ett uttalande enligt artikel 32 i rådets rambeslut 2002/584 i syfte att beträffande vissa framställningar om utlämning utesluta tillämpning av förfarandet för en europeisk arresteringsorder kan som verkställande medlemsstat behandla dessa framställningar med tillämpning av en internationell konvention som har undertecknats före den 1 januari 2004 för att komplettera ett tidigare utlämningssystem, även om denna konvention börjat tillämpas i nämnda medlemsstat efter den 1 januari 2004.
12 August 2008 *
DOMSTOLENS DOM (tredje avdelningen) den 12 augusti 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Chambre de l’instruction of the Cour d’appel de Montpellier (France), made by decision of 3 July 2008, received at the Court on the same day, in the extradition proceedings against
I mål C-296/08 PPU, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Chambre de l’instruction de la cour d’appel de Montpellier (Frankrike), genom beslut av den 3 juli 2008, som inkom till domstolen samma dag, i ett utlämningsförfarande mot
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas (Rapporteur), President of the Chamber, U. Lõhmus, J.N. Cunha Rodrigues, A. Ó Caoimh and A. Arabadjiev, Judges,
DOMSTOLEN (tredje avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden A. Rosas (referent) samt domarna U. Lõhmus, J.N. Cunha Rodrigues, A. Ó Caoimh och A. Arabadjiev, generaladvokat: J. Kokott, justitiesekreterare: enhetschefen M.-A. Gaudissart,
SANTESTEBAN GOICOECHEA having regard to the request of the referring court of 3 July 2008, received at the Court on the same day, that the reference for a preliminary ruling be dealt with under an urgent procedure pursuant to Article 104b of the Rules of Procedure, having regard to the decision of the Third Chamber of 7 July 2008 granting that request, having regard to the written procedure and further to the hearing on 6 August 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
SANTESTEBAN GOICOECHEA med beaktande av den nationella domstolens ansökan den 3 juli 2008, som inkom till domstolen samma dag, om att begäran om förhandsavgörande ska handläggas enligt förfarandet för brådskande mål i artikel 104b i rättegångsreglerna, med beaktande av tredje avdelningens beslut av den 7 juli 2008 att bifalla ansökan, efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 6 augusti 2008, med beaktande av de yttranden som avgetts av:
— the French Government, by E. Belliard, G. de Bergues and A.-L. During, acting as Agents,
— Frankrikes regering, genom E. Belliard, G. de Bergues och A.-L. During, samtliga i egenskap av ombud,
— the Commission of the European Communities, by S. Grünheid and R. Troosters, acting as Agents,
— Europeiska gemenskapernas kommission, genom S. Grünheid och R. Troosters, båda i egenskap av ombud,
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 31 and 32 of Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States (OJ 2002 L 190, p.
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artiklarna 31 och 32 i rådets rambeslut 2002/584/RIF av den 13 juni 2002 om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna (EGT L 190, s. 1) (nedan kallat rambeslutet).
The reference was made in the course of proceedings brought before the Chambre de l’instruction (Indictment Division) of the Cour d’appel de Montpellier (Court of Appeal, Montpellier) following an extradition request made on 2 June 2008 by the Spanish authorities.
Begäran har framställts i ett förfarande vid Chambre de l’instruction de la cour d’appel de Montpellier angående en framställning om utlämning som gjorts av de spanska myndigheterna den 2 juni 2008.
International law
De folkrättsliga bestämmelserna
The European Convention on Extradition was signed at Paris on 13 December 1957.
Den europeiska utlämningskonventionen undertecknades i Paris den 13 december 1957, SÖ 1959:65.
Article 10 of the convention, ‘Lapse of time’, provides:
I artikel 10 i konventionen, vilken har rubriken ”Preskription” föreskrivs följande:
‘Extradition shall not be granted when the person claimed has, according to the law of either the requesting or the requested Party, become immune by reason of lapse of time from prosecution or punishment.’
”Utlämning skall icke medgivas, när enligt antingen den begärande partens eller den anmodande partens lag talan å brottet preskriberats eller straffet förfallit.”
The European Convention on the Suppression of Terrorism was signed at Strasbourg on 27 January 1977.
Den europeiska konventionen om bekämpande av terrorism undertecknades i Strasbourg den 27 januari 1977, SÖ 1977:12.
The Convention on simplified extradition procedure between the Member States of the European Union was drawn up on the basis of Article K.3 of the Treaty on European Union by Council Act of 10 March 1995 and signed on that date by all the Member States (OJ 1995 C 78, p.
Konventionen om ett förenklat förfarande för utlämning mellan Europeiska unionens medlemsstater upprättades på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen genom en akt av rådet den 10 mars 1995 och undertecknades samma dag av samtliga medlemsstater (EGT C 78, s. 1) (nedan kallad 1995 års konvention).
According to Article 1(1) of the 1995 Convention:
I artikel 1.1 i konventionen föreskrivs följande:
‘The aim of this Convention is to facilitate the application, between the Member States of the European Union, of the European Convention on Extradition [of 13 December 1957], by supplementing its provisions.’
”Denna konvention syftar till att mellan Europeiska unionens medlemsstater underlätta tillämpningen av den europeiska utlämningskonventionen [av den 13 december 1957] genom att komplettera bestämmelserna i denna.”
The Convention relating to extradition between the Member States of the European Union, known as the Dublin Convention, was drawn up on the basis of Article K.3 of the Treaty on European Union by Council Act of 27 September 1996 and signed on that date by all the Member States (OJ 1996 C 313, p.
Konventionen om utlämning mellan Europeiska unionens medlemsstater, den så kallade Dublinkonventionen, upprättades på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen genom en akt av rådet av den 27 september 1996 och undertecknades samma dag av samtliga medlemsstater (EGT C 313, s. 11) (nedan kallad 1996 års konvention).
Article 1 of the 1996 Convention provides in particular:
I artikel 1 i konventionen föreskrivs bland annat följande: