natgillin/translations-raw huggingface dataset:
No°2320/2002 ( de¤ned in general terms in a list attached as an annex to the regulation.
I förordning (EG) nr 2320/2002 ombord vissa föremål, vilka ges en allmän denition i en förteckning som intagits som bilaga till förordningen.
That regulation was
Genomförandet av denna förordning säkerställs medelst förordning (EG) nr
) Directive 2006/24/EC of the European Parliament and of the Council of 15 March 2006 and amending Directive
Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/24/EG av den 15 mars 2006 och om ändring av direktiv 2002/58/EG (EUT L 105, s. 54).
5) Regulation (EC) No°2320/2002 of the European Parliament and of the Council of 16 December 2002 establishing
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2320/2002 av den 16 december 2002 om införande av gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten (EGT L 355, s. 1).
Proceedings
7, men aldrig
Court of Justice implemented by Regulation (EC) No°622/2003 (6) and the annex thereto which was amended in 2004 by Regulation (EC) No°68/2004.
622/2003 och dess bilaga, vilken ändrades år 2004 genom förordning (EG) nr 68/2004 o § en tli g gjorde s.
Following that refusal to allow him to board, the person concerned issued proceedings for a declaration that the measures taken against him were illegal.
Den berörda personen väckte talan vid domstol på grund av vägran att låta honom gå ombord på «ygplanet, och yrkade fastställelse av att de åtgärder som vidtagits gentemot honom var rättsstridiga.
The national court asked the Court of Justice whether regulations or parts thereof may nevertheless have binding force if they are not published in the Ocial Journal of the European Union.
Den nationella domstolen frågade EU-domstolen huruvida förordningar eller delar av förordningar som inte o§entliggjorts i Europeiska unionens ociella tidning trots detta kan vara rättsligt bindande.
In its judgment, the Court ¤rst of all observed that it is evident from the very wording of Article 254(2) EC that a Community regulation cannot take e¥ect in law unless it has been published in the Ocial Journal.
I sin dom erinrade domstolen inledningsvis om att det redan av ordalydelsen i artikel 254.2 EG framgår att en gemenskapsförordning endast har rättsverkan om den har o§entliggjorts i o¥ciella tidningen.
It went on to state that an act adopted by a Community institution cannot be enforced against natural and legal persons in a Member State before they have had the opportunity to make themselves acquainted with it by its proper publication in the Ocial Journal.
Den betonade därefter att en rättsakt som har antagits av en gemenskapsinstitution inte kan göras gällande mot fysiska och juridiska personer i en medlemsstat innan de har getts möjlighet att ta del av rättsakten genom att den har o§entliggjorts i Europeiska unionens ociella tidning i vederbörlig ordning.
The same principles must be observed in respect of national measures implementing Community legislation.
Samma principer gäller i fråga om nationella åtgärder för genomförandet av gemenskapslagstiftning.
With regard to the case in point, the Court noted that Regulation (EC) No°2320/2002 seeks to impose obligations on individuals in so far as it prohibits on board aircraft certain articles de¤ned in a list annexed to the regulation.
Domstolen slog i det aktuella målet fast att syftet med förordning (EG) nr 2320/2002 är att införa skyldigheter för enskilda, genom dess förbud mot att vissa i en till förordningen bifogad förteckning angivna föremål medförs ombord på «ygplan.
Since the annex to Regulation (EC) No°622/2003 was not published, the Court was unable to consider whether the annex also relates to the list of prohibited articles and therefore seeks to impose obligations on individuals.
Eftersom bilagan till förordning (EG) nr¤622/2003 inte hade o§entliggjorts, var det inte möjligt för domstolen att pröva huruvida denna även berör förteckningen över förbjudna föremål och alltså syftar till att införa skyldigheter för enskilda.
The Court added that it cannot be ruled out, however, that that is the case.
Domstolen tillade att det emellertid inte kan uteslutas att så är fallet.
Furthermore, according to the Court, the list of prohibited articles does not fall within any of the categories of measures and information which are treated as con¤dential and which are therefore not published.
Domstolen påpekade dessutom att förteckningen över förbjudna föremål inte omfattas av de kategorier av åtgärder och informationer som betraktas som hemliga och därför inte o§entliggörs.
It follows that, if Regulation (EC) No°622/2003 made adaptations to that list of prohibited articles, it would, by so doing, have to be held invalid.
Av detta följer att förordning (EG) nr 622/2003 således med nödvändighet skulle vara ogiltig om den faktiskt medförde anpassningar av den ovannämnda förteckningen över förbjudna föremål.
The Court concluded from this that the annex to Regulation (EC) No°622/2003 has no binding force in so far as it seeks to impose obligations on individuals.
Domstolen drog härav slutsatsen att bilagan till förordning (EG) nr 622/2003 inte har bindande verkan i den mån den syftar till att införa skyldigheter för enskilda.
In Case C-141/08°P Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware v Council (judgment of 1 October 2009) the Court, ruling on an appeal, recalled the fundamental nature of respect for the rights of the defence and penalised their infringement in an antidumping proceeding. At issue, inter alia, was the failure to comply with the 10-day period laid down under Article 20(5) of Regulation (EC) No°384/96 (8) for sending the Commission’s de¤nitive proposals to the Council.
I dom av den 1 oktober 2009 i mål C-141/08 P, Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware mot rådet, prövade domstolen ett överklagande och erinrade om att iakttagandet av rätten till försvar är av fundamental betydelse, varpå den slog fast att överträdelsen av denna rätt inom ramen för ett antidumpingförfarande var rättsstridig. Diskussionen avsåg bland annat kommissionens underlåtenhet att iaktta den frist på tio dagar som den har enligt artikel 20.5 i förordning (EG) nr 384/968för att översända sitt förslag om slutliga åtgärder till rådet.
In its judgment, the Court began by explaining that the Commission is obliged to comply with that period in order to give undertakings which have been informed of its intention to increase the antidumping duty from that envisaged in its previous communication the opportunity to submit their observations.
Domstolen förklarade inledningsvis i sin dom att kommissionen måste iaktta denna frist för att företagen, vilka underrättats om kommissionens avsikt att höja antidumpningstullen i förhållande till den som angetts i dess tidigare meddelande, ska ges tillfälle att yttra sig.
Next, the Court observed that the failure to comply with the period prescribed can result in annulment of the regulation adopted by the Council only where there is a possibility that, due to that irregularity, the administrative procedure could have resulted in a di¥erent outcome, and therefore that the rights of the defence of the undertaking concerned were in fact adversely a¥ected.
Domstolen erinrade därefter om att underlåtenheten att iaktta fristen kan leda till en ogiltigförklaring av den av rådet antagna förordningen bara om det nns en möjlighet att det
) Commission Regulation (EC) No°622/2003 of 4 April 2003 laying down measures for the implementation of the common basic standards on aviation security (OJ 2003 L°89, p.°9).
Kommissionens förordning (EG) nr 622/2003 av den 4 april 2003 om åtgärder för att genomföra gemensamma grundläggande standarder avseende luftfartsskydd (EUT L 89, s. 9).
No°622/2003 laying down measures for the implementation of the common basic standards on aviation security (OJ 2004 L°10, p.°14).
Kommissionens förordning (EG) nr 68/2004 av den 15 januari 2004 om ändring av förordning (EG) nr¤622/2003 om åtgärder för att genomföra gemensamma grundläggande standarder avseende luftfartsskydd (EUT L 10, s.¤14).
8) Council Regulation (EC) No 384/96 of 22 December 1995 on protection against dumped imports from countries
Rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (EGT L 56, s. 1).
In order to secure the annulment of a Commission decision not to award market economy treatment that has been taken in breach of the 10-day period, the undertaking concerned is not, therefore, required to show that that decision would have been di¥erent in content but simply that such a possibility cannot be totally ruled out, since it would have been better able to defend itself had there been no procedural error.
För att utverka en ogiltigförklaring av kommissionens beslut att inte bevilja en person status som företag, när denne verkar i en marknadsekonomi, då detta beslut meddelats utan att tiodagarsfristen iakttagits, behöver det berörda företaget alltså inte visa att beslutet skulle ha haft ett annat innehåll utan endast att ett sådant antagande inte är helt uteslutet, då företaget hade kunnat förbereda ett bättre försvar om förfarandefelet inte hade begåtts.
As regards the application of that principle in this case, the Court took the view, contrary to the Court of First Instance (hereafter in this section‘the General Court’), that, in light of the fact that the Commission had already altered its position twice as a result of the observations submitted by the interested parties, it could not be ruled out that the Commission might once again have altered its position because of the arguments put forward by the undertaking concerned.
Vad beträ§ar tillämpningen av denna princip i det aktuella fallet, fann domstolen i motsats till tribunalen, med hänsyn till att kommissionen redan vid två tillfällen ändrat sin ståndpunkt på grund av yttranden som berörda parter tillställt den, att det inte kunde uteslutas att kommissionen skulle ha ändrat ståndpunkt ytterligare en gång till följd av de argument som det berörda företaget framfört.
Therefore, the Court not only set aside the judgment of the General Court but also annulled the contested Council regulation.
Domstolen upphävde därför inte bara tribunalens dom utan ogiltigförklarade även den angripna rådsförordningen.
With regard, again, to the general principles of Community law, attention is drawn to the Court’s refusal to regard the principle of equality of shareholders as a general principle of Community law.
På området för de allmänna gemenskapsrättsliga principerna nner man också domstolens underkännande av principen om likabehandling av aktieägare som en allmän gemenskapsrättslig princip.
The Court held in Case C-101/08 Audiolux and Others (judgment of 15 October 2009) that Community law does not include any general principle of law under which minority shareholders are protected by an obligation on the dominant shareholder, when acquiring or exercising control of a company, to o¥er to buy their shares under the same conditions as those agreed when the shareholding conferring or strengthening the control of that dominant shareholder was acquired.
I dom av den 15 oktober 2009 i mål C-101/08, Audiolux m.., slog den sålunda fast att det inte nns någon allmän gemenskapsrättslig princip enligt vilken minoritetsaktieägare skyddas av en skyldighet för den huvudaktieägare som förvärvar eller stärker sin kontroll över ett bolag att erbjuda minoritetsaktieägarna att lösa ut aktierna på samma villkor som de som överenskommits när huvudägaren förvärvade eller stärkte det aktieinnehav som gav honom kontroll över bolaget.
According to the Court, the mere fact that secondary Community legislation lays down certain provisions relating to the protection of minority shareholders is not sucient in itself to establish the existence of a general principle of Community law, in particular if the scope of those provisions is limited to rights which are well de¤ned and certain.
Enligt domstolen är den omständigheten allena, att det nns vissa bestämmelser i sekundärrätten om skydd för minoritetsaktieägare, inte i sig tillräcklig för att kunna fastställa att det nns en allmän gemenskapsrättslig princip, och särskilt inte om bestämmelsernas tillämpningsområde är begränsat till vissa välavgränsade och tydliga rättigheter.
Furthermore, the general principle of equal treatment cannot in itself either give rise to a particular obligation on the part of the dominant shareholder in favour of the other shareholders or determine the speci¤c situation to which such an obligation relates.
Den allmänna likabehandlingsprincipen kan i sig inte heller medföra någon särskild skyldighet som endast gäller för en huvudaktieägare i förhållande till andra aktieägare eller kan peka ut en specik situation i vilken det föreligger en sådan skyldighet.
Nor can it determine the choice between various conceivable means of protection for minority shareholders. According to the Court, such treatment presupposes legislative choices, based on a weighing of the interests at issue and the ¤xing in advance of precise and detailed rules, and cannot be inferred from the general principle of equal treatment.
En sådan behandling förutsätter enligt domstolen att det görs ett lagstiftningsmässigt val efter en intresseavvägning och att det på förhand fastställs precisa och detaljerade regler, och detta val kan inte härledas ur den allmänna likabehandlingsprincipen.
The general principles of Community law have constitutional status while such treatment is characterised by a degree of detail requiring legislation to be drafted and enacted at Community level by a measure of secondary Community law.
De allmänna gemenskapsrättsliga principerna har nämligen samma rang som bestämmelserna i fördraget, eftersom nämnda behandling kännetecknas av en grad av detaljering som fordrar att det utarbetas närmare föreskrifter, vilket i gemenskapen sker genom en sekundärrättsakt.
The prohibition of any discrimination on the basis of nationality and its implications were considered in an unusual procedural context. In Case C-115/08 ČEZ (judgment of 27 October 2009) the Court was prompted to rule on that principle under the EAEC Treaty.
Förbudet mot alla former av diskriminering på grund av nationalitet och dess verkningar har prövats i ett ovanligt förfarande, nämligen i dom av den 27 oktober 2009 i mål C-115/08, ČEZ, där domstolen hade att ta ställning till denna princip inom tillämpningsområdet för Euratomfördraget.
In an action for cessation of a nuisance that had been brought before it by property owners against the nuclear power plant at Temelín in the Czech Republic, an Austrian Regional Court asked the Court of Justice whether the authorisation given by the Czech authorities for the operation of the power plant was required to be recognised in Austria in the context of such judicial proceedings, there being no provision for such recognition under Austrian law.
En regional österrikisk domstol, vid vilken några fastighetsägare hade väckt talan mot kärnkraftverket Temelin i Republiken Tjeckien för att få störningar från grannfastigheter att upphöra, frågade EU-domstolen huruvida det tillstånd som de tjeckiska myndigheterna meddelat för driften av kärnkraftverket skulle erkännas i Österrike inom ramen för ett sådant domstolsförfarande, då ett sådant erkännande inte föreskrevs i österrikisk lag.
The Court found, ¤rst of all, that the industrial activity carried out by the Temelín power plant falls within the scope of application of the Treaty establishing the European Atomic Energy Community (EAEC).
Domstolen konstaterade inledningsvis att den industriella verksamhet som bedrevs vid kärnkraftverket Temelin omfattas av tillämpningsområdet för Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (Euratom).
It went on to state that undertakings which operate an installation situated in a Member State are usually established in accordance with the law of that State, and that their situation is comparable to that of nationals of that State.
Den påpekade därefter att hemvistet för företag som driver en anläggning i en medlemsstat normalt bestäms enligt rättsordningen i den staten och att deras situation är jämförbar med situationen för medborgare i denna stat.
The principle of prohibition of any discrimination on grounds of nationality is a general principle
Den skillnad i behandling som drabbar anläggningar vilka har erhållit administrativt tillstånd i en annan
Court of Justice of Community law which is also applicable under the EAEC Treaty.
Domstolen medlemsstat än Republiken Österrike, ska följaktligen anses utgöra en skillnad i behandling grundad på nationalitet.
The di¥erence in treatment applied by the Republic of Austria to the detriment of nuclear installations which have received of-¤cial authorisation in another Member State must therefore be considered in relation to the EAEC Treaty.
Det är således inom ramen för Euratomfördraget som den av Republiken Österrike tillämpade åtskillnaden till nackdel för anläggningar vilka har erhållit administrativt tillstånd i en annan medlemsstat ska prövas.
Next, the Court stated that discrimination on grounds of nationality cannot be justi¤ed by purely economic aims such as the protection of the interests of domestic economic operators.
Domstolen fann därefter att en diskriminering på grund av nationalitet inte kan rättfärdigas av sådana rent ekonomiska hänsyn såsom skyddet för nationella näringsidkares intressen.
Nor can it be justi¤ed by the aim of protecting life, public health, the environment or property rights, since there is a Community legislative framework, of which that authorisation forms a part, which ensures such protection.
En diskriminering kan inte heller rättfärdigas av målsättningen att skydda liv eller hälsa, miljö eller äganderätt, eftersom det nns en gemenskapsrättslig ram som delvis omfattar detta tillstånd och som säkerställer detta skydd.
It follows from this that the Republic of Austria cannot justify the discrimination applied in respect of the ocial authorisation issued in the Czech Republic for the operation of the nuclear power plant at Temelín.
Republiken Österrike kunde följaktligen inte rättfärdiga den diskriminering som tillämpades i fråga om det administrativa tillstånd som meddelats i Republiken Tjeckien för driften av kärnkraftverket i Temelin.
Although the conditions governing the admissibility of actions for annulment have been the subject of a considerable body of caselaw, in Joined Cases C-445/07°P and C-455/07°P Commission v Ente per le Ville Vesuviane (judgment of 10 September 2009) the Court, ruling on an appeal, was required once again to address the conditions governing the admissibility of actions brought by authorities within a State which are a¥ected by the grant of ¤nancial assistance.
Även om villkoren för upptagande av en talan om ogiltigförklaring är föremål för en mycket riklig rättspraxis hade domstolen, i ett mål om överklagande, i dom av den 10 september 2009 i de förenade målen C-445/07 P och C-455/07 P, kommissionen mot Ente per le Ville Vesuviane, ännu en gång att pröva villkoren för upptagande till prövning av mål om talan som väckts av de myndigheter som berörs av beviljandet av nansiella stöd.
In that regard, unlike the General Court, the Court of Justice took the view that the designation of a regional or local entity in a decision to grant Community ¤nancial assistance as the authority responsible for the implementation of a European Regional Development Fund project does not imply that that entity is itself entitled to the assistance.
I motsats till vad tribunalen funnit slog domstolen i detta hänseende fast att den omständigheten att ett regionalt eller lokalt organ i ett beslut om beviljande av nansiellt gemenskapsstöd utses som ansvarig myndighet för genomförandet av ett av Europeiska regionala utvecklingsfondens projekt, inte innebär att detta organ självt har rätt till stödet.
Also, the very fact that the national authorities stated their intention to recover the sums wrongly received by that regional or local entity was, in the absence of obligations in that regard pursuant to Community law, an expression of an autonomous will on their part, which clearly demonstrated a discretion on the part of the Member State concerned.
Likaså utgjorde den omständigheten att de nationella myndigheterna har framhållit sin avsikt vad avser återkravet av de belopp som det regionala eller lokala organet otillbörligen uppburit i sig ett uttryck för en självständig vilja från deras sida, då några skyldigheter enligt gemenskapsrätten inte åläggs dem. Detta visar väl den berörda medlemsstatens utrymme för skönsmässig bedömning.
Therefore, the Court decided that the entity in question was not directly concerned by the Commission’s decision and, as a result, could only turn to its national courts in order to challenge the legality of national measures relating to the application of a Community act.
Domstolen slog följaktligen fast att den ifrågavarande myndigheten inte berördes direkt av kommissionens beslut och att den således inte kunde väcka talan vid sin nationella domstol för att angripa lagenligheten av de nationella åtgärderna för tillämpningen av en gemenskapsrättsakt.
The Court also had occasion to recall the requirements of the rule that the parties should be heard, which governs proceedings before the Community Courts.
Domstolen ck även tillfälle att upprepa de krav som gäller enligt den kontradiktoriska principen, vilken styr förfarandet vid gemenskapsdomstolarna.
In Case C-89/08°P Commission v Ireland and Others (judgment of 2 December 2009) it held that that principle does not, as a rule, merely confer on each party to proceedings the right to be apprised of the documents produced and observations made to the Community Courts by the other party and to discuss them, and does not merely prevent the Community Courts from basing their decision on facts and documents which the parties, or one of them, have not had an opportunity to examine and on which they have therefore been unable to comment, but also implies a right for the parties to be apprised of pleas in law raised by those Courts of their own motion, on which they intend basing their decisions, and to discuss them.
I dom av den 2 december 2009 i mål C-89/08 P, kommissionen mot Irland m.., slog den nämligen fast att denna princip i regel inte bara innebär att varje part i en tvist har rätt att få ta del av de handlingar och yttranden som motparterna ingett till domstolen, och att yttra sig däröver, samt att den inte endast utgör hinder mot att gemenskapsdomstolen grundar sitt avgörande på omständigheter och handlingar som parterna, eller en av parterna, inte kunnat ta del av, och som de således inte har kunnat ta ställning till.
In order to satisfy the requirements associated with the right to a fair hearing, it is important for the parties to be apprised of, and to be able to debate and be heard on, the matters of fact and of law which will determine the outcome of the proceedings.
Den innebär nämligen också att parterna har rätt att ta del av de rättsliga grunder som domstolen prövar ex o¥cio och avser att grunda sitt avgörande på, samt att yttra sig däröver.
Accordingly, except in particular cases such as, inter alia, those provided for by the rules of procedure of the Community Courts, those Courts cannot base their decisions on a plea raised of their own motion, even one involving a matter of public policy and — as in the present case — based
För att de krav som har samband med rätten till en rättvis rättegång ska vara uppfyllda, ska parterna nämligen kunna få kännedom om och ha möjlighet
Proceedings on the absence of a statement of reasons for the decision at issue, without ¤rst having invited the parties to submit their observations on that plea.
Utveckling och verksamhet att i en kontradiktorisk process diskutera de såväl faktiska som rättsliga omständigheter som är avgörande för målets utgång.