natgillin/translations-raw huggingface dataset:
AOB Reuter ensured the performance of the principal contractual obligation, that is, the export of the sugar from Community customs territory, by a bank guarantee.
AOB Reuter försäkrade sig genom bankgaranti om att huvudskyldigheten enligt avtalet, det vill säga exporten av sockret från gemenskapens tullområde, skulle uppfyllas.
AOB Reuter released those securities on 27 June 1996 after obtaining proof that the exportation had been properly carried out in the form of stamped customs documents and those documents had been accepted by the Hauptzollamt.
Bolaget frigav nämnda säkerheter den 27 juni 1996 efter det att AOB Reuter hade mottagit bevis på att exporterna hade genomförts på ett korrekt sätt, i form av tulldokument som hade stämplats i vederbörlig ordning, och efter det att Hauptzollamt hade godkänt dokumenten.
On 5 November 1996, the Zollkriminalamt Köln (Cologne Criminal Investigation Office for Customs Matters) established that the exit confirmations on the customs documents had been forged.
Den 5 november 1996 konstaterade Zollkriminalamt i Köln (myndighet för tullövervakning i Köln) att avgångsintygen för varorna på tulldokumenten hade förfalskats.
The Hauptzollamt therefore demanded, by amending notices of 7 July 1997, reimbursement of the export refunds which had been received by AOB Reuter.
Hauptzollamt begärde därför, genom beslut om rättelse av den 7 juli 1997, återbetalning av de exportbidrag som hade betalats ut till AOB Reuter.
The latter repaid the amount in question.
Nämnda företag betalade igen exportbidragen.
On 19 January 1998, the Hauptzollamt adopted 24 decisions imposing sanctions on AOB Reuter. On 5 February 1998, AOB Reuter entered an objection to those decisions.
Den 19 januari 1998 antog Hauptzollamt 24 beslut om sanktioner för AOB Reuter, som den 5 februari 1998 begärde omprövning av dessa beslut.
That objection having been rejected, on 10 April 2003 AOB Reuter brought an action before the Finanzgericht (Finance Court) Hamburg for annulment of those sanction decisions.
Vid omprövning vidhöll Hauptzollamt sina beslut, varpå AOB Reuter, den 10 april 2003, överklagade vid Finanzgericht Hamburg med yrkande om upphävande av nämnda sanktionsbeslut.
That court considers that AOB Reuter did not supply any false information in its export declaration, given that it merely declared its intention to export to Malta the goods which gave rise to the refund.
Enligt Finanzgericht Hamburg har AOB Reuter inte lämnat några felaktiga upplysningar i exportdeklarationen. I nämnda dokument gav företaget nämligen bara uttryck för sin avsikt att exportera de varor som utgjorde föremål för exportbidrag till Malta.
Exportation did not in fact take place owing to the fraudulent conduct of the contracting partner of AOB Reuter.
Exporten ägde inte rum till följd av bedrägligt handlande hos AOB Reuters avtalspart.
According to the referring court, AOB Reuter cannot therefore be liable to the sanction provided for under Article 11(1) of Regulation No 3665/87 unless the failure to comply with the requirement concerning the departure of the goods from the Community customs territory is sufficient to justify application of that sanction.
Enligt den nationella domstolen kan företaget därför endast påföras den sanktion som föreskrivs i artikel 11.1 i förordning nr 3665/87 om bristande uppfyllelse av villkoret att varorna ska ha lämnat gemenskapens tullområde räcker för att sanktionen ska vara tillämplig.
Taking the view that the application of such a sanction depends on the interpretation of Article 11(1) of the regulation, the Finanzgericht Hamburg decided to stay proceedings and to refer to the Court of Justice the following question for a preliminary ruling:
Finanzgericht Hamburg bedömde att tillämpningen av en dylik sanktion beror på tolkningen av artikel 11.1 och beslutade därför att vilandeförklara målet och hänskjuta följande fråga till domstolen för ett förhandsavgörande:
‘Is it only the supply of false information by an exporter in its export declaration which is liable to sanction under Article 11(1) of … Regulation (EEC) No 3665/87 or is it the failure to comply with the material requirements for claiming a refund alone that is the subject of sanctions?’
”Ska uteslutande felaktiga upplysningar som exportören har lämnat i exportdeklarationen sanktioneras enligt artikel 11.1 i förordning … nr 3665/87 eller är enbart bristande uppfyllelse av de materiella villkoren för exportbidraget föremål för sanktionen?”
By its question, the referring court asks essentially whether Article 11(1) of Regulation No 3665/87 must be interpreted as meaning that the sanction for which it provides is applicable against an exporter who has requested an export refund for goods, where, as a result of fraudulent conduct on the part of the exporter’s contracting partner, those goods were not exported.
Finanzgericht Hamburg har ställt sin fråga för att få klarhet i huruvida artikel 11.1 i förordning nr 3665/87 ska tolkas så, att den i bestämmelsen föreskrivna sanktionen är tillämplig på en exportör som har ansökt om exportbidrag för en vara, när denna vara, till följd av bedrägligt handlande hos exportörens avtalspart, inte har exporterats.
As a preliminary point, it should be recalled that the two features of the export refunds system are, first, that Community aid is not granted unless the exporter makes an application and, second, that the system is financed by the Community budget (Case C-309/04 Fleisch-Winter [2005] ECR I-10349, paragraph 31).
Det ska till att börja med erinras om att systemet med exportbidrag utmärks dels av att gemenskapsstöd endast beviljas om exportören har ansökt härom, dels av att systemet finansieras genom gemenskapsbudgeten (dom av den 1 december 2005 i mål C-309/04, Fleisch-Winter, REG 2005, s. I-10349, punkt 31).
With regard to such an exporter, the Court, in the context of Regulation No 3665/87 and its system of sanctions, has already held that, as regards a Community aid scheme, the grant of the aid is necessarily subject to the condition that the beneficiary offers all guarantees of probity and trustworthiness (see, to that effect, Case C-210/00 Käserei Champignon Hofmeister [2002] ECR I-6453, paragraph 41, and Fleisch-Winter, paragraph 31).
Vad beträffar nämnda exportör har domstolen, med avseende på förordning nr 3665/87 och dess sanktionssystem, redan slagit fast att beviljande av stöd inom ramen för ett gemenskapsrättsligt stödsystem med nödvändighet är underställt villkoret att stödmottagaren ska uppfylla alla kriterier avseende redbarhet och tillförlitlighet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 11 juli 2002 i mål C-210/00, Käserei Champignon Hofmeister, REG 2002, s. I-6453, punkt 41, och domen i det ovannämnda målet Fleisch-Winter, punkt 31).
With regard to the Community budget, the first recital in the preamble to Regulation No 2945/94 states that, ‘… in the light of experience, measures to combat irregularities and notably fraud prejudicial to the Community budget should be intensified , to that end, provision should be made for … sanctions to encourage exporters to comply with Community rules.’
Vad avser gemenskapsbudgeten anges följande i första skälet i förordning nr 2945/94: ”Erfarenheten visar att det finns behov av förstärkta insatser för att bekämpa oegentligheter, särskilt bedrägeri som drabbar gemenskapens budget [och d]et bör därför … införas sanktioner för att stimulera exportörerna att uppfylla gemenskapens bestämmelser.”
The nature of the sanction provided for in Article 11(1) of Regulation No 3665/87 emerges clearly both from its wording and from the caselaw of the Court relating to that provision.
Karaktären av den sanktion som föreskrivs i artikel 11.1 i förordning nr 3665/87 framgår tydligt av såväl bestämmelsens lydelse som domstolens rättspraxis avseende denna bestämmelse.
According to the second recital in the preamble to Regulation No 2945/94,‘sanctions should be applied regardless of the subjective element of fault’.
Enligt andra skälet i förordning nr 2945/94 ”bör sanktioner tillämpas utan hänsyn till den subjektiva skulden”.
In reality, it is only the level of the sanction which increases if there is an intentional act, in accordance with Article 11(1)(b) of Regulation No 3665/87, whereas the sanction provided for in Article 11(1)(a) is applicable even if the exporter has not committed any fault.
I själva verket är det endast nivån på sanktionen som, i enlighet med artikel 11.1 första stycket b i förordning nr 3665/87, höjs när det är fråga om en avsiktlig överträdelse. Den sanktion som föreskrivs i nämnda stycke a är tillämplig också när exportören inte har gjort sig skyldig till något fel.
In the latter case, the sanction provided for in the first subparagraph of Article 11(1) is applicable, except in the cases listed exhaustively in the third subparagraph of Article 11(1).
I det senare fallet är den sanktion som föreskrivs i artikel 11.1 första stycket inte tillämplig endast i de fall som anges i en uttömmande uppräkning i artikel 11.1 tredje stycket.
In paragraph 41 of Case C-210/00 Käserei Champignon Hofmeister, the Court held that the sanction constitutes a specific administrative instrument forming an integral part of the scheme of aid which is intended to ensure the sound financial management of Community public funds and, in paragraph 44 of that judgment, that it cannot be said to be of a criminal nature.
I punkt 41 i domen i det ovannämnda målet Käserei Champignon Hofmeister konstaterade domstolen att sanktionen utgör ett särskilt administrativt instrument, vilket är en integrerad beståndsdel av stödsystemet och avsedd att säkerställa en god förvaltning av gemenskapens offentliga medel. I punkt 44 i samma dom fastställde domstolen att den aktuella sanktionen inte kan anses vara av straffrättslig art.
It follows from the two preceding paragraphs that the liability on which the sanction provided for in Article 11(1)(a) of Regulation No 3665/87 is based is of an essentially objective nature.
Av de båda föregående punkterna följer att den skuld som ligger till grund för sanktionen i artikel 11.1 första stycket a i förordning nr 3665/87 i princip är av objektiv natur.
In order to determine the conditions relating to the applicability of that sanction, it is necessary to examine the provisions of Article 11 in their entirety.
För att fastställa villkoren för tillämpligheten av denna sanktion ska samtliga bestämmelser i nämnda artikel 11 undersökas.
The first subparagraph of Article 11(1) of the regulation provides for the application of a sanction to an exporter who has requested a refund in excess of that applicable to the product actually exported.
I artikel 11.1 första stycket anges att en sanktion kan tillämpas på en exportör som har ansökt om ett bidrag som är större än det bidrag som gäller för den faktiska exporten.
The Court has held in the context of Commission Regulation (EC) No 800/1999 of 15 April 1999 laying down common detailed rules for the application of the system of export refunds on agricultural products (OJ 1999 L 102, p.
Inom ramen för kommissionens förordning (EG) nr 800/1999 av den 15 april 1999 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter (EGT L 102, s.
11, and corrigendum OJ 1999 L 180, p.
11, och rättelse i EGT L 180, 1999, s.
53), which replaced and repealed Regulation No 3665/87, but did not change its content in that regard, that the phrase ‘an exporter … has applied for a refund in excess of that applicable’ must be interpreted as meaning that the exporter is regarded as having applied for a refund exceeding that applicable not only where an overclaim is detected when the information which he has provided is taken into account, but also where it is established that he is not entitled to a refund, that is to say, that the amount of refund is zero (see, to that effect, Case C-27/05 Elfering Export [2006] ECR I-3681, paragraph 27).
53), genom vilken förordning nr 3665/87 ersatts och upphävts, men vilken inte ändrade innehållet i den sistnämnda förordningen i detta hänseende, konstaterade domstolen att uttrycket ”en exportör [som] … har ansökt om ett bidrag som är större än det som vederbörande har rätt till” ska tolkas så, att nämnda exportör ska anses ha ansökt om ett bidrag som är större än det som vederbörande har rätt till inte bara i de fall då denna skillnad beror på den information som exportören har lämnat, utan även i de fall då det framgår att rätt till bidrag saknas, det vill säga att bidragsbeloppet är lika med noll (se, för ett liknande resonemang, dom av den 27 april 2006 i mål C-27/05, Elfering Export, REG 2006, s. I-3681, punkt 27).
It follows from that caselaw that, in order to determine whether an exporter has requested a refund in excess of that applicable to the goods actually exported, it is not sufficient to take into account the facts known to the competent authorities at the time they examine the request; it is also necessary to take into consideration facts subsequent to that request, in particular those detected during checks carried out by those authorities.
Av denna rättspraxis följer att det vid fastställandet av om en exportör har ansökt om ett bidrag som är större än det som vederbörande har rätt till på grund av den faktiskt exporterade varan inte räcker att enbart beakta de omständigheter som de behöriga myndigheterna förfogade över vid prövningen av bidragsansökan. Det är även nödvändigt att ta hänsyn till omständigheter som är hänförliga till tiden efter nämnda ansökan, i synnerhet sådana som upptäcks vid kontroller som utförts av nämnda myndigheter.
The raison d’être and the effectiveness of the checks by the competent authorities could otherwise be jeopardised.
Om så inte var fallet skulle för övrigt skälen för och verkan av de behöriga myndigheternas kontroller kunna ifrågasättas.
Should it prove to be the case that export of the goods on which a refund was granted did not take place, it is obvious that the exporter has requested a refund in excess of that applicable, since, in the absence of actual exportation, no refund is due.
När det visar sig att exporten av den vara för vilken bidrag har beviljats inte har ägt rum, är det uppenbart att exportören har ansökt om ett bidrag som är större än det som vederbörande hade rätt till, då frånvaron av en faktisk export innebär att rätt till bidrag helt saknas.
In such a situation, the sanction applicable can therefore be based on the first sub -paragraph of Article 11(1) of Regulation No 3665/87 alone.
I ett sådant fall kan den tillämpliga sanktionen följaktligen grundas på enbart artikel 11.1 första stycket i förordning nr 3665/87.
However, other express provisions of that article also require that a sanction be imposed on the exporter on the basis of findings made after acceptance of the export declaration.
Även enligt andra uttryckliga bestämmelser i denna artikel ska emellertid exportören påföras en sanktion på grundval av konstateranden som är hänförliga till tiden efter beviljandet av exportdeklarationen.
Thus, according to the fifth subparagraph of Article 11(1) of Regulation No 3665/87, where the competent authorities have established that the exportation has not been effected and that no reduction of refund is possible, the exporter is to pay the amount equivalent to the sanction provided for under Article 11(1)(a) or (b).
Om de behöriga myndigheterna har konstaterat att exporten inte har ägt rum och att det därför inte är möjligt att minska bidraget ska exportören således, enligt artikel 11.1 femte stycket i förordning nr 3665/87, betala ett belopp motsvarande det sanktionsbelopp som föreskrivs i nämnda artikel 11.1 första stycket a eller b.
Article 11(3) of the regulation provides that, where a refund is unduly paid, the beneficiary is to reimburse the amounts unduly received, including any sanction applicable pursuant to the first subparagraph of Article 11(1).
I artikel 11.3 i samma förordning anges att mottagaren, när ett bidrag felaktigt utbetalats, ska återbetala det felaktigt mottagna beloppet, inklusive eventuella sanktionsbelopp enligt artikel 11.1 första stycket.
According to the documents submitted to the Court of Justice by the referring court, the export operation on the basis of which AOB Reuter received a refund did not take place and, in those circumstances, the refund was paid unduly; moreover, AOB Reuter does not dispute the fact that it received such a refund unduly.
Av de handlingar i målet som den nationella domstolen försett domstolen med framgår att den export för vilken AOB Reuter beviljats bidrag aldrig ägde rum, varmed förutsättningarna är sådana att bidraget utbetalades felaktigt. Nämnda företag har inte heller bestritt att det felaktigt mottagit ett sådant bidrag.
In those circumstances, it is necessary to apply the sanction provided for under Article 11(1)(a) of Regulation No 3665/87, unless one of the exceptions as exhaustively defined in the third subparagraph of Article 11(1) applies.
Under dessa omständigheter ska den sanktion som föreskrivs i artikel 11.1 första stycket a i förordning nr 3665/87 tillämpas om inte ett av villkoren för undantag, som på ett uttömmande sätt räknas upp i tredje stycket i samma punkt, är uppfyllt.
Therefore, the argument that only the supply of false information by the exporter in his export declaration can justify the application of that sanction cannot be accepted.
Resonemanget att nämnda sanktion endast ska tillämpas när exportören har lämnat felaktiga uppgifter i exportdeklarationen kan således inte godtas.
With regard to the exceptions provided for in the third subparagraph of Article 11(1) of Regulation No 3665/87, the case documents do not show that, in the case in the main proceedings, any of those conditions was fulfilled.
Vad avser villkoren för undantag i artikel 11.1 tredje stycket i förordning nr 3665/87 framgår det inte av handlingarna i målet att något av nämnda villkor är uppfyllt i målet vid den nationella domstolen.
None the less, the referring court raises the question of the applicability of a sanction in situations such as that in the main proceedings having regard to the principles of legality, of legal certainty and of proportionality.
Icke desto mindre är den nationella domstolen osäker på om en sanktion kan påföras i en situation som den förevarande med hänsyn till legalitetsprincipen, rättssäkerhetsprincipen och proportionalitetsprincipen.
AOB Reuter, which cites the same principles, takes the view that, in the present case, by taking out a bank guarantee, it took diligent precautions against possible default by its contractual partners.
AOB Reuter, som också har åberopat nämnda principer, anser å sin sida att det i förevarande fall, genom en bankgaranti, har varit noggrant och skyddat sig mot eventuella brister hos sina avtalspartners.
First, with regard to the principles of legality and of legal certainty, it must be held that Article 11(1) of Regulation No 3665/87 constitutes a legal basis for the application of the sanction which is clear and sufficient.
För det första, vad avser legalitetsprincipen och rättssäkerhetsprincipen, ska det konstateras att artikel 11.1 i förordning nr 3665/87 utgör en tydlig och tillräcklig rättslig grund för att tillämpa sanktionen.
Second, with regard to the principle of proportionality, it should be pointed out that, in the fifth recital in the preamble to Regulation No 2945/94, the legislature refers to past experience and, in particular, irregularities and fraud already recorded in the context of export refunds.
För det andra, vad avser proportionalitetsprincipen, ska det noteras att lagstiftaren i femte skälet i förordning nr 2945/94 hänvisar till erfarenheten och, särskilt, till hittills konstaterade fall av oegentligheter och bedrägeri i samband med exportbidrag.
The Court has already upheld the proportionate character of the sanction provided for in Article 11(1)(a) of Regulation No 3665/87, by holding that it does not infringe the principle of proportionality, since it cannot be considered to be inappropriate for attaining the objective pursued by the Community rules, namely to combat irregularities and fraud, and does not go beyond what is necessary to achieve that objective (Case C-210/00 Käserei Champignon Hofmeister, paragraph 68, and Case C-385/03 Käserei Champignon Hofmeister [2005] ECR I-2997, paragraph 31).
Domstolen har redan slagit fast att den sanktion som föreskrivs i artikel 11.1 första stycket a i förordning nr 3665/87 är proportionerlig, genom att ange att den inte innebär ett åsidosättande av proportionalitetsprincipen, eftersom den varken kan anses vara ett olämpligt medel för att uppnå det åsyftade målet med gemenskapsbestämmelserna, det vill säga att bekämpa oegentligheter och bedrägeri, eller kan anses gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål (domen i det ovannämnda målet Käserei Champignon Hofmeister, punkt 68, och dom av den 14 april 2005 i mål C-385/03, Käserei Champignon Hofmeister, REG 2005, s. I-2997, punkt 31).
Third, with regard to the justification relied upon by AOB Reuter, it is sufficient to point out that it is not possible to add a new exception, based in particular on the absence of fault on the part of the exporter, to the exhaustive list contained in the third subparagraph of Article 11(1) of Regulation No 3665/87, and that the Court has already held that the fault or error of a contracting partner is an ordinary commercial risk and cannot be considered to be unforeseeable in the context of commercial transactions.
För det tredje, vad avser AOB Reuters invändning, nöjer sig domstolen med att erinra om att det, å ena sidan, inte är möjligt att lägga till ett nytt undantag avseende de fall då exportören inte har agerat felaktigt till den uttömmande listan i artikel 11.1 tredje stycket i förordning nr 3665/87 och om att, å andra sidan, domstolen redan har fastställt att en avtalsparts vållande eller misstag ingår i den sedvanliga handelsrisken och inte kan anses vara oförutsebara vid handelstransaktioner.
The exporter is fully at liberty to select his trading partners and it is up to him to take the appropriate precautions, either by including the necessary clauses in the contracts which he concludes with them or by effecting appropriate insurance (see, to that effect, Case C-210/00 Käserei Champignon Hofmeister, paragraph 80, and the caselaw cited).
Exportören kan fritt välja sina avtalspartners och det ankommer på honom att vidta lämpliga åtgärder, antingen genom att införa de klausuler som krävs i de avtal som han ingått med de sistnämnda eller genom att teckna en särskild försäkring (se, för ett liknande resonemang, domen av den 11 juli 2002 i det ovannämnda målet Käserei Champignon Hofmeister, punkt 80 och där angiven rättspraxis).
Having regard to the above and in answer to the question raised, Article 11(1) of Regulation No 3665/87 must be interpreted as meaning that the sanction for which it provides is applicable against an exporter who has requested an export refund for goods, where those goods, as a result of fraudulent conduct on the part of the exporter’s contracting partner, were not exported.
Med beaktande av vad som anförts ovan ska den ställda frågan besvaras på följande sätt. Artikel 11.1 i förordning nr 3665/87 ska tolkas så, att den i bestämmelsen föreskrivna sanktionen är tillämplig på en exportör som har ansökt om exportbidrag för en vara, när denna vara, till följd av bedrägligt handlande hos exportörens avtalspart, inte har exporterats.