natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On the other hand, that body is entitled to collect a fee for the use of airport installations, of an amount, to be determined according to the criteria laid down in Article 16(3) of the Directive, which takes account of the interest of that body in making a profit.'
Ledningsenheten har däremot rätt att ta ut en avgift för nyttjande av flygplatsens anläggningar, som kan bestämmas med beaktande av att ledningsenheten har ett vinstintresse. Denna avgift skall fastställas i enlighet med de kriterier som anges i artikel 16.3 i direktivet*
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 28 January 2003.
Generaladvokaten J. Mischo har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 28 januari 2003.
'Council Directive 96/67/EC of 15 October 1996 — and in particular Article 16(3) read in conjunction with Recital 25 in the preamble thereto should be interpreted as meaning that the managing body of an airport within the meaning of Article 3 is not entitled to demand from a selfhandler and/or a supplier of handling services payment of a separate licence fee for the grant of "access to airport installations" in the sense of an access fee for the opening-up of a commercial opportunity.
Rådets direktiv 96/67/EG av den 15 oktober 1996, särskilt dess artikel 16.3 jämförd med tjugofemte skälet, skall tolkas så att ledningsenheten vid en flygplats, i den mening som avses i artikel 3, inte har rätt att begära att en leverantör av marktjänster eller en användare som tillämpar egenhantering för att få "tillträde till anläggningarna" skall betala en särskild ersättning i form av en tillträdesavgift som motprestation för att en affärsmöjlighet öppnas.
On the other hand, the managing body of an airport is entitled to collect a fee for the use of airport installations, the amount of which is to be determined in accordance with the criteria laid down under Article 16(3) of the said Directive and having regard to the interest of the managing body of the airport in making a profit.'
Ledningsenheten vid en flygplats har däremot rätt att ta ut en ersättning för nyttjandet av flygplatsanläggningarna, och beloppet skall bestämmas i enlighet med kriterierna i artikel 16.3 i nämnda direktiv, varvid hänsyn får tas till vinstintresset för flygplatsens ledningsenhet.
Conditions for
Förhandsavgörande
Preliminary ruling (Directive 93137Ι E EC — Public works contracts Concept of a variant consideration and assessment for the purpose of awarding a contract) (Sixth Chamber)
M Direktiv 93/37/EEG — Offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten — Begreppet alternativa utföranden — Villkor för beaktande och bedömning vid kontraktstilldelningen"
By order of 25 September 2001 the Bundesvergabeamt (Federal Procurement Office) referred to the Court for a preliminary ruling five questions on the interpretation of the first and second paragraphs of Article 19 and Article 30(1) and (2) of Council Directive 93/37/EEC of 14 June 1993.
Bundesvergabeamt har, genom beslut av den 25 september 2001, ställt fem frågor om tolkningen av artikel 19 första och andra styckena och av artikel 30.1 och 30.2 i rådets direktiv 93/37/EEG av den 14 juni 1993.
The muin proceedings and the questions referred
Tvisten i målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Acting for and on behalf of Asfinag, the Federal Road Construction Division of the Government of the Land of Niederösterreich, which comes under the authority of the First Minister of that Land, published throughout the EU, on 27 November 1997, a call for tenders for the repair of the Neumarkt to Vienna section of the A 1 Westautobahn between kilometre 100.2 and kilometre 108.6.
Den 27 november 1997 utlyste avdelningen för delstaten Niederösterreichs regerings federala vägbyggen, som är underställd regeringschefen i Niederösterreich, på uppdrag av Asfinag och i dess namn, en anbudsinfordran inom hela gemenskapen angående upphandling av bygg- och anläggningsarbeten för renovering av vägavsnittet "Färdbana Neumarkt riktning Wien, km 100,2-108,6" på motorvägen A 1 väst.
The contract concerned bridge and road construction works.
Upphandlingen avsåg väg- och brobyggen.
As regards performance of the road resurfacing work outside the areas covered by the motorway bridges, the tender notice stated, under the heading 'Official Project', that concrete surfacing consisting of a twolayer high-grade concrete overlay should be laid without expressly making this a minimum specification.
När det gäller konstruktionen av vägens ytskikt i områden utanför motorvägsbroar angavs under rubriken "Myndighetsplan" i anbudsinfordran att en tvåskiktig betongyta med kvalitet av överbetong skulle användas, utan att detta uttryckligen angavs att det utgjorde ett minimikrav.
The tender notice stated that alternative tenders were permissible but did not expressly set out the minimum technical requirements to be satisfied by such alternative tenders.
Alternativa anbud var enligt anbudsinfordran tillåtna, men det angavs inte några uttryckliga tekniska specifikationer rörande de tekniska minimikrav som gällde för dessa anbud med alternativa utföranden.
It was merely stipulated that alternative tenders would be accepted only if accompanied by a full list of works as required by the tender notice (main tender).
Det angavs endast att alternativa anbud kunde antas om en fullständig förteckning över prestationer i enlighet med anbudsinfordran (huvudanbudet) därvid lämnades in.
No contract award criteria for assessing the economic and technical quality of tenders were defined for either tenders conforming to the tender notice or alternative tenders.
Några upphandlingskriterier för bedömning av anbudens ekonomiska och tekniska kvalitet angavs varken för anbud i enlighet med anbudsinfordran eller för alternativa anbud.
Nor did the tender notice stipulate that alternative tenders had to ensure performance of work equivalent to that required by the official project and it was not explained what was meant by 'performance of equivalent work'.
Lika lite angavs i anbudsinfordran att en prestation som var likvärdig med myndighetens förslag måste säkerställas genom ett alternativt anbud. Inte heller angavs vad som avsågs med begreppet "tillhandahållande av likvärdig prestation". I kontraktshandlingarna hänvisades det endast till 42 § genom Bundesgesetz über die Vergabe von Aufträgen (Bundesvergabegesetz) 1997 (förbundslag från år 1997 om offentlig upphandling, BGBl. 1,1997/56, nedan kallad BVergG).
Traunfellner submitted an alternative tender quoting a total price of ATS 78 327 748.53, which was the lowest of all the tenders.
Traunfellner lämnade ett alternativt anbud avseende ett totalt pris på 78 327 748,53 ATS. Detta anbud var det lägsta av samtliga anbud.
However, the lowest tender conforming to the tender notice, that is to say, to the official project, was submitted by the tenderers' consortium Ilbau — LSH Fischer — Heilit & Woerner, which quoted a total price of ATS 87 750 304.30. In its alternative tender, Traunfellner proposed laying asphalt surfacing made from bitumen-based material rather than the concrete resurfacing provided for in the tender notice.
Det lägsta anbudet i enlighet med anbudsinfordran, det vill säga i enlighet med myndighetsplanen, hade dock getts in av anbudsgemenskapen Ilbau — LSH Fischer — Heilit & Woerner avseende ett totalt pris på 88 872 801,28 ATS. 27
On 17 February 1998, the Federal Road Construction Division asked Traunfellner for information on the technical quality of its alternative tender.
Den 17 februari 1998 begärde avdelningen för federala vägbyggen att Traunfellner skulle lämna upplysningar om den tekniska kvaliteten på dess alternativa anbud.
After Traunfellner had provided the requested documents and explanations, the Federal Road Construction Division of the Government of the Land of Niederösterreich drew up a technical test report in which it was stated that experience gathered from previous contracts had shown that, despite careful execution of an asphalt design of this kind in compliance with the contract, grooves of some considerable depth had appeared after a short time, which had called for additional repair work.
Efter det att Traunfellner hade tillhandahållit begärda handlingar och upplysningar, utarbetade avdelningen för federala vägbyggen vid delstaten Niederösterreichs regering en teknisk kontrollrapport. I denna kontrollrapport angavs att erfarenheter från tidigare upphandlingar hade visat att asfaltkonstruktioner, trots noggranna avtalsenliga utföranden, redan efter kort tid hade uppvisat betydande spårdjup och att kompletterande renoveringsarbeten hade blivit nödvändiga.
According to that test report, preference had to be given to the general repair of the carriageway in concrete in accordance with the tender notice, particularly in view of the long life (30 years as opposed to 20 years in the case of an asphalt overlay) and deformation resistance of concrete.
Enligt kontrollrapporten var den allmänna renoveringen av vägen med betong i enlighet med den officiella anbudsinfordran att föredra, i vart fall med beaktande av denna konstruktionstyps hållbarhetstid (30 år mot 20 år för ett ytskikt av asfalt) och motståndskraft mot deformationer.
In particular, a concrete surface would have a 50% longer life and yet cost only 8.5% more.
Det angavs särskilt att om betongkonstruktionen används ökas hållbarhetstiden med 50 procent till endast 8,5 procents högre kostnad.
Consequently, Traunfellner's alternative tender had to be deemed not to meet the specifications of the official project and therefore had to be rejected.
Således skulle Traunfellners alternativa anbud inte anses vara likvärdigt med kraven i myndighetsplanen och anbudet skulle därför inte antas.
On the basis ofthat report, the commission responsible for the award of contracts within the Federal Road Construction Division decided, on 17 March 1998, to propose that the contract should be awarded to the Ilbau — LSH Fischer Heilit & Woerner consortium. On 17 April 1998, Traunfellner applied to the Bundesvergabeamt for a declaration that the contracting authority's decision to reject its alternative tender was null and void.
På grundval av denna rapport beslutade den upphandlingskommission som upprättats inom avdelningen för federala vägbyggen den 17 mars 1998 att kontraktet skulle tilldelas anbudsgemenskapen Ilbau — LSH Fischer — Heilit & Woerner. Den 17 april 1998 yrkade Traunfellner att Bundesvergabeamt skulle upphäva den upphandlande myndighetens beslut att inte anta bolagets alternativa anbud.
On 21 April 1998, the Bundesvergabeamt dismissed Traunfellner's application, its basic reasoning being that the question of the possible technical equivalence of Traunfellner's alternative tender was irrelevant.
I beslut av den 21 april 1998 ogillade Bundesvergabeamt Traunfellners yrkande med motiveringen att frågan huruvida Traunfellners alternativa anbud var tekniskt likvärdigt saknade betydelse.
According to the Bundesvergabeamt, that 'alternative tender' departed from the specifications of the tender notice to such an extent that it was no longer an admissible alternative tender and had to be rejected in any event.
"Det alternativa anbudet" avvek nämligen enligt Bundesvergabeamt från kraven enligt anbudsinfordran i så hög grad att det inte längre var fråga om ett eventuellt tillåtet alternativt anbud och att det i vart fall inte skulle antas.
By judgment of 27 November 2000, the Verfassungsgerichtshof granted Traunfellner's appeal and annulled that decision on the ground that the constitutionally guaranteed right to equality before the law had been infringed.
Verfassungsgerichtshof biföll genom dom av den 27 november 2000 Traunfellners överklagande och upphävde nämnda beslut på grund av att den författningsrättsligt skyddade rätten till likhet inför lagen hade åsidosatts.
Under Austrian law, the Bundesvergabeamt is required to reconsider Traunfellner's application of 17 April 1998.
Enligt österrikisk lagstiftning har Bundesvergabeamt att på nytt pröva Traunfellners yrkande av den 17 april 1998.
However, as is explained in the order for reference, 'the contracting authority's disputed decision may no longer be declared void' since the contract has already been awarded and, under the BVergG, the Bundesvergabeamt is merely required to determine whether a right has been infringed and thus whether the contracting authority's decision to exclude Traunfellner's alternative tender from consideration was lawful.
I likhet med vad som anges i begäran om förhandsavgörande är det emellertid "inte längre möjligt att upphäva den upphandlande myndighetens beslut" eftersom kontraktet redan har tilldelats. Bundesvergabeamt har därför nu endast att i enlighet med BVergG fastställa huruvida gällande rätt har åsidosatts och huruvida den upphandlande myndighetens beslut att inte pröva Traunfellners alternativa anbud var rättsenligt.
It was in the course of that re-examination that the Bundesvergabeamt decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Det var inom ramen för denna andra prövning som Bundesvergabeamt beslutade att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
Is an alternative tender that consists in proposing an asphalt surface instead of overlaying the carriageway with concrete as specified in the tender notice a "variant" within the meaning of the first paragraph of Article 19 of Directive 93/37/EEC?
Utgör ett alternativt anbud från en anbudsgivare med förslag om att ett ytskikt av betong på vägar som föreskrivits i anbudsinfordran skall ersättas med ett ytskikt av asfalt ett 'alternativt utförande' i den mening som avses i artikel 19 första stycket i direktiv 93/37/EEG?
Can a criterion established in national legislation to determine the admissibility of the acceptance of a "variant" within the meaning of the first paragraph of Article 19 of Directive 93/37/EEC, whereby "the performance of qualitatively equivalent work is ensured" by the variant, properly be regarded as a "minimum specification", required and stated by the contracting authority in accordance with the first and second paragraphs of Article 19 of Directive 93/37/EEC, if the contract documents refer only to the national provision and do not specify the comparative parameters to be used to assess "equivalence"?
Kan det kriterium som ställts upp i de nationella bestämmelserna för att det skall vara tillåtet att anta ett 'alternativt utförande' i den mening som avses i artikel 19 första stycket i direktiv 93/37/EEG, enligt vilket kriterium det alternativa anbudet skall säkerställa 'att en kvalitativt likvärdig prestation tillhandahålls', lagligen anses vara ett 'minimikrav' som den upphandlande myndigheten har fastställt och angett i enlighet med artikel 19 första och andra styckena i direktiv 93/37/EEG, när det i
Does Article 30(1) and (2) of Directive 93/37/EEC in conjunction with the principles of transparency and equal treatment prohibit a contracting authority from making the acceptance of an alternative tender which differs from a tender conforming to the tender document in that it proposes a different technical quality conditional on a positive assessment based on a criterion in national legislation requiring that "the performance of qualitatively equivalent work is ensured" if the contract documents refer only to the national provision and do not specify the comparative parameters to be used to assess "equivalence"?
Är det enligt artikel 30.1 och 30.2 i direktiv 93/37/EEG jämförd med insynsprincipen och likabehandlingsprincipen förbjudet för en upphandlande myndighet att, på grund av en bedömning i enlighet med ett i nationell rätt uppställt kriterium enligt vilket det alternativa anbudet skall säkerställa 'att en kvalitativt likvärdig prestation tillhandahålls', anta ett alternativt anbud som skiljer sig från ett anbud i enlighet med anbudsinfordran på så sätt att det avser en annan teknisk kvalitet, när det i kontraktshandlingarna i detta avseende endast har gjorts en hänvisning till den nationella bestämmelsen och det inte närmare har angetts enligt vilket konkret jämförelsekriterium som 'likvärdigheten' skall prövas?
If the answer to Question 3 is in the affirmative, may a contracting authority conclude a tendering procedure like that described in Question 3 by awarding the contract?
För det fall den tredje frågan besvaras jakande ställs följande fråga: Får en upphandlande myndighet slutföra ett sådant upphandlingsförfarande som beskrivits under den tredje frågan genom att tilldela upphandlingskontraktet?
If the answers to Questions 3 and 4(a) are in the affirmative, must a contracting authority conducting a tendering procedure as described in Question 3 reject variants proposed by tenderers without examining their contents, at any rate if it has not defined contract award criteria for assessing the technical differences between the variant and the tender notice?
För det fall den tredje frågan och den fjärde frågan under bokstaven a besvaras jakande ställs följande fråga: Måste en upphandlande myndighet, som handlägger en sådan upphandling som avses i den tredje frågan, avvisa vissa anbudsgivares alternativa anbud utan att i sak pröva anbudets innehåll, när den upphandlande myndigheten inte har fastställt några tilldelningskriterier för bedömning av tekniska avvikelser hos ett alternativt utförande i förhållande till anbudsinfordran?
If the answers to Questions 3 and 4(a) are in the affirmative and the answer to Question 4(b) is in the negative, must a contracting authority conducting a tendering procedure as described in Question 3 accept a variant whose technical differences from the tender document it is unable to assess on the basis of contract award criteria owing to the absence of appropriate statements in the tender document if this variant is the lowest tender and contract award criteria have not otherwise been defined?'
För det fall den tredje frågan och den fjärde frågan under bokstaven a besvaras jakande och den fjärde frågan under bokstaven b besvaras nekande ställs följande fråga: Måste en upphandlande myndighet, som handlägger en sådan upphandling som avses i den tredje frågan, anta ett alternativt utförande vars tekniska avvikelser från kraven i anbudsinfordran inte kan bedömas genom tilldelningskriterier på grund av att inga sådana kriterier har angetts i anbudsinfordran, när detta alternativa utförande utgör det billigaste anbudet och några tilldelningskriterier i övrigt inte har fastställts?"
The first question
Bedömningen av den första frågan
In the present case, the Bundesvergabeamt is not, by its first question, seeking to obtain from the Court an interpretation of Article 19 of the Directive to enable it then to assess whether Traunfellner's tender is a variant within the meaning of that article but is asking the Court to make that assessment itself.
I förevarande mål har Bundesvergabeamt inte ställt den första frågan för att domstolen skall tolka artikel 19 i direktivet i syfte att Bundesvergabeamt på grundval av denna tolkning skall kunna bedöma huruvida Traunfellners anbud utgör ett alternativt utförande i den mening som avses i nämnda bestämmelse.
Such an assessment would, however, lead the Court to apply itself the aforementioned Community provision to the dispute brought before the Bundesvergabeamt, a task which does not fall within the jurisdiction conferred on the Court by Article 234 EC.
Detta skulle emellertid leda till att domstolen tillämpade den ovannämnda gemenskapsrättsliga bestämmelsen på tvisten vid Bundesvergabeamt. En sådan uppgift omfattas inte av den behörighet som domstolen har enligt artikel 234 EG.
It follows that the Court has no jurisdiction to answer the first question.
Av vad anförts följer att domstolen inte är behörig att besvara den första frågan.
The second question
Bedömningen av den andra frågan
By this question, the national tribunal is essentially asking whether Article 19 of the Directive is to be interpreted as meaning that the obligation to set out the minimum specifications required by the contracting authority in order to consider variants is satisfied where the contract documents refer only to a provision of national legislation requiring that the alternative tender ensure the performance of work which is qualitatively equivalent to that for which tenders have been invited, without further specifying the comparative parameters on the basis of which such equivalence is to be assessed.
Den hänskjutande domstolen har ställt denna fråga för att få klarhet i huruvida artikel 19 i direktivet skall tolkas så, att villkoret att minimikraven skall anges för att den upphandlande myndigheten skall kunna beakta alternativa utföranden är uppfyllt då det i kontraktshandlingarna endast hänvisas till en nationell bestämmelse i vilken det föreskrivs att det alternativa anbudet skall säkerställa att en i förhållande till den prestation som anges i anbudsinfordran kvalitativt likvärdig prestation tillhandahålls, utan att det i nämnda bestämmelse närmare anges enligt vilket konkret jämförelsekriterium denna likvärdighet skall prövas.
Consequently, the reference made in the contract documents to a provision of national legislation cannot satisfy the requirement laid down in the second paragraph of Article 19 of the Directive (see, by analogy, with respect to the reference made to a provision of national legislation with a view to defining the criteria for the award of a public works contract to the most economically advantageous tender.
Av ordalydelsen av artikel 19 andra stycket i direktivet följer att när en upphandlande myndighet inte bestämt att alternativa utföranden inte är tillåtna, skall den upphandlande myndigheten i kontraktshandlingarna ange vilka minimivillkor som måste uppfyllas av de alternativa utförandena.
Case 31/87 Beentjes [1988] and Case C-225/98 Commission ν France [2000]).
Skyldigheten som stadgas i artikel 19 andra stycket i direktivet uppfylls således inte genom att det i kontraktshandlingarna hänvisas till en nationell bestämmelse (se, analogt, beträffande hänvisning till en nationell bestämmelse för att ange tilldelningskriterier rörande en offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten så att kontraktet tilldelas det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet, dom av den 20 september 1988 i mål 31/87, Beentjes, och av den 26 september 2000 i mål C-225/98, kommissionen mot Frankrike).
Tenderers may be deemed to be informed in the same way of the minimum specifications with which their variants must comply in order to be considered by the contracting authority only where those specifications are set out in the contract documents.
Det är nämligen endast genom en angivelse i kontraktshandlingarna som det görs möjligt för anbudsgivarna att på samma sätt hålla sig informerade om de minimikrav som måste uppfyllas av deras alternativa utföranden för att de skall kunna beaktas av den upphandlande myndigheten.
The third question
Bedömningen av den tredje frågan
In order to answer this question, a distinction must be drawn between the minimum specifications referred to in Article 19 of the Directive and the award criteria referred to in Article 30 thereof.
För att svara på denna fråga är det lämpligt att skilja mellan de minimikrav som föreskrivs i artikel 19 i direktivet och de tilldelningskriterier som föreskrivs i artikel 30 i direktivet.
Article 19 deals with the circumstances in which contracting authorities may take variants into consideration whereas Article 30, which lists the permissible criteria for the award of contracts, is concerned with a later stage in the procurement procedure.
I artikel 19 anges nämligen de krav som skall vara uppfyllda för att alternativa utföranden skall kunna beaktas av de upphandlande myndigheterna, medan artikel 30, där tillåtna tilldelningskriterier anges, avser ett senare skede i förfarandet vid offentlig upphandling.
Accordingly, Article 30 can apply only to variants which have been properly taken into consideration in accordance with Article 19.
Artikel 30 kan således endast tillämpas på alternativa utföranden som på ett giltigt sätt beaktats i enlighet med artikel 19.