natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is for the national court to determine whether the use made by the trade mark owner is appropriate at least to a minimum degree to fulfilling that aim, taking account of the circumstances of each case, and in particular the nature of the goods or service, the structure and limits of the relevant market and the perception of the mark by the average consumer of the goods or services in question.'
Det ankommer på den nationella domstolen att, genom en bedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet och särskilt varans eller tjänstens art, den berörda marknadens struktur och avgränsning, samt genomsnittskonsumentens uppfattning av varumärket avseende den berörda varan eller tjänsten, fastställa om varumärkesinnehavarens användning alls lämpar sig för att uppnå detta mål.
Case C-186/01 Alexander Dory ν Federal Republic of Germany Social policy
Mål C-186/01 Alexander Dory och Förbundsrepubliken Tyskland Socialpolitik
Preliminary ruling (Inapplicability of Community law to compulsory military service — Equal treatment of men and women —Article 2 of Directive 761207IEEC — Compulsory military service in Germany limited to men only — Directive not applicable) (Full Court)
Förhandsavgörande "Gemenskapsrätten är inte tillämplig på värnplikten — Likabehandling av kvinnor och män —Artikel 2 i direktiv 76/207IEEG — Värnplikten i Tyskland omfattar endast män —Direktivet är inte tillämpligt" (domstolen i plenum)
By order of 4 April 2001 the Verwaltungsgericht Stuttgart (Administrative Court, Stuttgart) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 2 of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions and, more generally, on the compatibility with Community law of limiting compulsory military service in Germany to men.
Verwaltungsgericht Stuttgart har, genom beslut av den 4 april 2001 ställt en fråga om tolkningen av artikel 2 i rådets direktiv 76/207/EEG av den 9 februari 1976 om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor och, mer allmänt, om huruvida det är förenligt med gemenskapsrätten att värnplikten i Tyskland endast omfattar män.
By decision of 3 February 2000, the KSG rejected his request, stating that the judgment in Kreil concerned only the voluntary access of women to careers in the armed forces, not the question of compulsory military service, and that the obligation to perform such service remained within the sole competence of the Member States.
KSG avslog ansökan genom beslut av den 3 februari 2000. Myndigheten motiverade sitt beslut med att domen i det ovannämnda målet Kreil endast rörde frågan om kvinnors frivilliga tjänstgöring inom försvarsmakten, men inte frågan om värnplikt, och att skyldigheten att fullgöra värnpliktstjänstgöring fortfarande omfattas av medlemsstaternas exklusiva behörighet.
Mr Dory's appeal against that decision was dismissed by the Wehrbereichsverwaltung (Military Area Administration). He thereupon brought an action in the Verwaltungsgericht Stuttgart.
Alexander Dorys överklagande av detta beslut avslogs av Wehrbereichsverwaltung. Han väckte då talan vid Verwaltungsgericht Stuttgart.
It therefore decided to stay the proceedings and refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Den har därför beslutat att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfråga till domstolen:
'Having regard in particular to the interpretation of Article 2 of Directive 76/207/EEC ..., is the fact that in Germany military service is compulsory only for men contrary to Community law?'
"Strider det mot gemenskapsrätten, särskilt mot bakgrund av tolkningen av artikel 2 i direktiv 76/207/EEG, att värnplikten i Tyskland endast omfattar män?"
The decision of the Federal Republic of Germany to ensure its defence in part by compulsory military service is the expression of such a choice of military organisation to which Community law is consequently not applicable.
Förbundsrepubliken Tysklands beslut att delvis säkra landets försvar med hjälp av en värnplikt är ett sådant militärorganisatoriskt beslut på vilket gemenskapsrätten inte är tillämplig.
It is true that limitation of compulsory military service to men will generally entail a delay in the progress of the careers of those concerned, even if military service allows some of them to acquire further vocational training or subsequently to take up a military career.
Det är riktigt att den omständigheten att värnplikten endast omfattar män normalt medför en försening i yrkeskarriären för de berörda, även om värnplikten innebär att vissa av dem som inkallas till tjänstgöring får möjlighet att skaffa en kompletterande utbildning eller att senare starta en karriär inom försvarsmakten.
Nevertheless, the delay in the careers of persons called up for military service is an inevitable consequence of the choice made by the Member State regarding military organisation and does not mean that that choice comes within the scope of Community law.
Att yrkeskarriären för dem som inkallas till värnplikt försenas är emellertid en oundviklig följd av medlemsstatens militärorganisatoriska beslut. Detta innebär inte att beslutet skall anses omfattas av gemenskapsrätten.
The existence of adverse consequences for access to employment cannot, without encroaching on the competences of the Member States, have the effect of compelling the Member State in question either to extend the obligation of military service to women, thus imposing on them the same disadvantages with regard to access to employment, or to abolish compulsory military service.
Det skulle nämligen utgöra ett ingrepp i medlemsstaternas behörighetssfär om det förhållandet att beslutet har negativa återverkningar på tillgången till anställning medförde att den berörda medlemsstaten var tvungen att antingen utvidga värnplikten till att omfatta kvinnor, och således ålägga dem samma nackdelar i fråga om tillgång till anställning, eller att avskaffa värnplikten.
'Community law does not preclude compulsory military service being reserved to men.'
'Gemenskapsrätten utgör inte hinder mot att värnplikten endast omfattar män.'
'Articles 3(2) EC, 13 EC and 141 EC and Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions are to be interpreted, as Community law now stands, as not precluding a national provision such as the German obligation of military service which applies to men only.'
Artikel 3.2 EG, artikel 13 EG och artikel 141 EG samt rådets direktiv 76/207/EEG av den 9 februari 1976 om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor skall på gemenskapsrättens nuvarande stadium tolkas på så sätt att de inte utgör hinder för sådana nationella bestämmelser som den tyska värnplikten, som endast omfattar män.
Case C-333/01 Commission of the European Communities ν Kingdom of Spain Environment and consumers
Mål C-333/01 Europeiska gemenskapernas kommission mot Konungariket Spanien Miljö och konsumentskydd
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Directive 98/81/EC — Failure to transpose within the prescribed period) (Second Chamber)
"Fördragsbrott — Direktiv 98/81/EG — Underlåtenhet att införliva inom den föreskrivna fristen" (andra avdelningen)
By application lodged at the Court Registry on 6 September 2001, the Commission of the European Commuities brought an action for a declaration that, by failing to adopt, or to notify to the Commission, the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 98/81/EC of 26 October 1998.
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 6 september 2001, väckt talan om fastställelse av att Konungariket Spanien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 98/81/EG av den 26 oktober 1998.
In the present case, the Directive was not transposed within the period laid down by the reasoned opinion.
I förevarande fall har inte direktivet införlivats inom den frist som har föreskrivits i det motiverade yttrandet.
Accordingly, the Commission's action must be considered well founded.
Kommissionens talan skall följaktligen anses vara välgrundad.
Declares that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 98/81/EC of 26 October 1998 amending Directive 90/219/EEC on the contained use of genetically modified micro-organisms, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under that directive;
Konungariket Spanien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 98/81/EG av den 26 oktober 1998 om ändring av direktiv 90/219/EEG om innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.
Orders the Kingdom of Spain to pay the costs.'
Han föreslog att domstolen skulle fastställa att
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 16 January 2003.
modifierade mikroorganismer, genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv,
Case C-436/01 Commission of the European Communities ν Kingdom of Belgium Environment and consumers
Mål C-436/01 Europeiska gemenskapernas kommission mot Konungariket Belgien Miljö och konsumentskydd
By application lodged at the Court Registry on 12 November 2001, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt, within the prescribed period, all the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 98/81/EC of 26 October 1998, or, in any event, by failing to notify it of those provisions, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under that directive.
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 12 november 2001, väckt talan om fastställelse av att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 98/81/EG av den 26 oktober 1998, genom att inte inom den föreskrivna fristen anta samtliga lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa nämnda direktiv eller under alla omständigheter genom att inte underrätta kommissionen om detta.
In the present case, the Directive was not transposed within the period laid down by the reasoned opinion.
I förevarande fall har inte direktivet införlivats inom den frist som föreskrivits i det motiverade yttrandet.
Advocate General F. G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 14 January 2003.
Generaladvokaten F. G. Jacobs har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför andra avdelningen den 14 januari 2003.
He proposed that the Court should:
Han föreslog att domstolen skulle förklara följande:
'(1) declare that, by not adopting the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 98/81/EC of 26 October 1998 amending Directive 90/219/EEC on the contained use of genetically modified micro-organisms, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under the directive;
Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 98/81/EG av den 26 oktober 1998 om ändring av direktiv 90/219/EEG om innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer genom att underlåta att anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa det direktivet.
(2) order the Kingdom of Belgium to pay the costs.'
Konungariket Belgien skall ersätta rättegångskostnaderna.
Case C-156/00 Kingdom of the Netherlands ν Commission of the European Communities Customs union
Mål C-156/00 Konungariket Nederländerna mot Europeiska gemenskapernas kommission Tullunionen
(Action for annulment of Commission Decision C (2000) 485 final — Remission of import duties — Inward processing—Lack of equivalence between Community products and imported products) (Fifth Chamber)
"Ogiltigförklaring av kommissionens beslut K(2000) 485 slutlig — Eftergift av importtullar — Aktiv förädling — Bristande likvärdighet mellan gemenskapsprodukter och importerade produkter" (femte avdelningen)
By application received at the Court Registry on 27 April 2000, the Kingdom of the Netherlands brought an action for annulment of Commission Decision C (2000) 485 final of 23 February 2000 determining in a particular case that an application for remission of import duties is inadmissible in a specified amount and that there is no justification for remission of import duties in a separate amount ('the contested decision').
Konungariket Nederländerna har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 27 april 2000, väckt talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut K(2000) 485 slutlig av den 23 februari 2000, i vilket det i ett särskilt fall fastställs att ansökan om eftergift av importtullar skall avvisas, såvitt avser ett visst belopp, och avslås, såvitt avser ett annat belopp (nedan kallat det omtvistade beslutet).
Facts and the contested decision
Den faktiska bakgrunden och det omtvistade beslutet
The undertaking incorporated under Netherlands law Cargill BV ('CargiH') is engaged in the production of starch and glucose syrup.
Det nederländska företaget Cargill BV (nedan kallat Cargill) framställer stärkelse och glukossirap. Cargill hade tillstånd att ägna sig åt aktiv förädling.
It held an authorisation for inward processing which allowed it to import maize from non-member countries duty free, subject to the maize being processed into glucose, the main compensating product, as well as into a number of secondary compensating products, and being exported outside the Community customs territory.
Detta tillstånd gav företaget rätt att tullfritt importera majs från tredje land, under förutsättning att majsen omvandlades till den primära förädlingsprodukten glukos eller till vissa andra fastställda sekundära förädlingsprodukter, samt att dessa produkter exporterades från gemenskapens tullområde.
In the period 1992 to 1994, Cargill placed 65 000 t of maize under the inward processing procedure.
Under åren 1992 till 1994 förädlade Cargill 65 000 ton majs inom ramen för tullförfarandet för aktiv förädling.
Under the inward processing authorisation, Cargill was entitled to use Community goods equivalent to the maize imported from non-member countries for the production of glucose intended for export.
Enligt det tillstånd för aktiv förädling som Cargill innehade kunde företaget vid framställandet av glukos avsett för export använda en gemenskapsvara som var likvärdig med majs som hade importerats från tredje land.
As a result of those inspections, the Netherlands authorities enquired of the Commission whether it authorised equivalence between the maize imported from non-member countries and wheat of Community origin.
Kontrollerna föranledde de nederländska myndigheterna att ställa en fråga till kommissionen om huruvida majs som importeras från tredje land och vete från gemenskapen skall anses utgöra likvärdiga varor.
By letter of 23 November 1995, the Commission replied that it could not allow such equivalence and referred, in particular, to differences in tariff protection between the two products in question.
I en skrivelse av den 23 november 1995 svarade kommissionen att så inte var fallet och hänvisade i första hand till de skillnader som föreligger mellan dessa varor vad gäller tullskydd.
By letter of 18 November 1996, the Commission asked the Netherlands authorities to draw up a list of all goods placed under the inward processing procedure for the benefit of Cargill during the period 1992 to 1995 and to report back to it on any cases of irregularity or fraud.
Kommissionen uppmanade de nederländska myndigheterna att redogöra för alla de transaktioner som Cargill hade vidtagit med tillämpning av förfarandet för aktiv förädling under åren 1992—1995 samt att underrätta kommissionen om eventuella ytterligare fall av försummelser eller bedrägerier i en skrivelse av den 18 november 1996.
By letter of 3 December 1996, the Netherlands authorities claimed payment from Cargill of NLG 17 491 244.45, representing import duties owed by Cargill for the years 1992 to 1994, with compensatory interest.
De nederländska myndigheterna underrättade Cargill, i en skrivelse av den 3 december 1996, om att företaget var skyldigt nederländska staten importtull jämte kompensationsränta till ett belopp av sammanlagt 17 491 244,45 NLG för åren 1992-1994.
Cargill lodged a complaint against that notice with the competent customs authorities.
Cargill överklagade beskattningsbeslutet till de behöriga tullmyndigheterna samt ansökte om att indrivningen av tullskulden skulle skjutas upp mot att en säkerhet på samma belopp som tullskulden ställdes.
On 2 December 1997, Cargill applied to the customs authorities for repayment or remission of import duties.
Cargill lämnade in en ansökan om återbetalning eller eftergift av importtullen till nämnda myndigheter den 2 december 1997.
By letter of 22 April 1999, the Netherlands Government forwarded that application to the Commission which, following a complete examination of the file, adopted the contested decision.
Den nederländska regeringen överlämnade Cargills ansökan till kommissionen i en skrivelse av den 22 april 1999. Kommissionen antog det omtvistade beslutet efter en fullständig genomgång av handlingarna i ärendet.
The Commission found that, although Cargill had not engaged in any deception, it had shown obvious negligence.
Kommissionen konstaterade att även om Cargill visserligen inte hade gjort sig skyldigt till oriktigheter, så hade företaget förfarit uppenbart vårdslöst.
By its second plea, the Kingdom of the Netherlands claims that the contested decision infringes Article 221 of the Customs Code by declaring the application for remission time-barred and thus inadmissible in so far as it pertains to the import duties due for the period prior to 3 December 1993.
Den andra grund som Konungariket Nederländerna har åberopat är att den del av det omtvistade beslutet i vilken kommissionen slår fast att ansökan om eftergift av importtullar hänförliga till perioden före den 3 december 1993 på grund av preskription inte kan tas upp till sakprövning strider mot artikel 221 i tullkodexen.
Thus, in the present case, the Commission could not refuse to take a decision on the remission application or a portion thereof on the grounds that, in its view, the duties claimed were communicated too late to the debtor, contrary to Article 221(3) of the Customs Code.
Kommissionen saknade således i förevarande fall rätt att underlåta att fatta beslut i fråga om ansökan om eftergift av hela eller en del av importtullen med hänvisning till att tullmyndigheterna, enligt kommissionen, i strid med artikel 221.3 i tullkodexen hade dröjt för länge med att kräva gäldenären på tullen.
This reasoning applies mutatis mutandis to the rules applicable for the period prior to 1 January 1994, namely Article 2(1) of Regulation No 1697/79.
Detta resonemang gäller i tillämpliga delar även de bestämmelser som var tillämpliga före den 1 januari 1994, det vill säga artikel 2.1 i förordning nr 1697/79.
Accordingly, the Kingdom of the Netherlands was right in complaining that the Commission had declared the remission application inadmissible in so far as it related to import duties due for the period prior to 3 December 1993, that is, more than three years before the import duties owing were communicated to Cargill.
Konungariket Nederländernas invändning om att kommissionens beslut att inte ta upp till prövning ansökan om eftergift i den del som gällde importtullar hänförliga till perioden före den 3 december 1993, det vill säga mer än tre år innan Cargill underrättades om importtullen, är således korrekt.
In the light of the foregoing considerations, the Court upholds the second plea raised by the Kingdom of the Netherlands and annuls Article 1(1) of the operative part of the contested decision in so far as it declares inadmissible the amount of NLG 15 679 301.49 of the application for remission of import duties submitted by Cargill and referred to the Commission on 22 April 1999 by the Kingdom of the Netherlands.
Domstolen konstaterar således att artikel 1.1 i det omtvistade beslutet skall ogiltigförklaras, i den mån som det i denna stadgas att ansökan om eftergift av importtullar på 15 679 301,49 NLG från Cargill, vilken den 22 april 1999 lämnades av Konungariket Nederländerna till kommissionen, inte kunde tas upp till sakprövning.
Orders the Kingdom of the Netherlands to pay the costs. '
Konungariket Nederländerna skall ersätta rättegångskostnaderna."
Preliminary ruling (Directive 2000/13/EC — Labelling and presentation of foodstuffs — Date of minimum durability — Article 18) (Fifth Chamber)
- förplikta Konungariket Nederländerna att bära rättegångskostnaderna.
The main proceedings
Mål C-229/01 Susanne Müller och Bezirkshauptmannschaft Zwettl Tillnärmning av lagstiftning
Ms Müller was ordered to pay a fine of ATS 2 000 by an administrative decision imposing a penalty, taken on 26 February 2001 by the Bezirkshauptmannschaft Zwettl (first-instance administrative authority of Zwettl) in application of the Lebensmittelgesetz 1975 (1975 Law on foodstuffs, 'the LMG').
Förhandsavgörande "Direktiv 2000/13/EG — Märkning och presentation av livsmedel — Minsta hållbarhetstid — Artikel 18' (femte avdelningen)
Ms Müller brought an appeal against that decision before the national court which has referred this question, in which she claimed that Directives 79/112 and 2000/13 preclude an obligation such as that laid down in Paragraph 10(2) of the Lebensmittelkennzeichnungsverordnung 1993 (1993 Regulation on the labelling of foodstuffs, 'the LMKV). In those circumstances, the Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich considered it necessary to stay proceedings and to refer a question to the Court for a preliminary ruling.
Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich har, genom beslut av den 1 juni 2001 ställt en fråga om tolkningen av rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel och av Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel (EGT L 109, s. 29).
By its question, which may be examined solely in the light of Directive 2000/13, the national court is asking essentially whether that directive, and in particular Article 18 thereof, must be interpreted as precluding a national rule which provides that where the period of minimum durability of a foodstuff has expired, that fact must be indicated separately, clearly and in a generally intelligible manner.
Susanne Müller befanns, i egenskap av företrädare för bolaget Spar Österreichische Warenhandels AG, ha gjort sig skyldig till att den 22 augusti 2000 ha utbjudit till försäljning och följaktligen salufört ölet Zwettler Kuenringer Festbock, ett förpackat livsmedel, utan att ange att den minsta hållbarhetstiden för detta öl hade löpt ut den 14 augusti 2000.
The rule on labelling that requires separate mention of the expiry of the period of minimum durability of foodstuffs is not included in the compulsory indications referred to in Article 3 of Directive 2000/13, which merely requires that the date of minimum durability be indicated in accordance with the detailed rules set out in Article 9 of the directive.
Genom ett förvaltningsrättsligt beslut av straffrättslig karaktär av den 26 februari 2001 ålade Bezirkshauptmannschan Zwettl (förvaltningsmyndighet i Zwettl, som fattar beslut som första instans), i enlighet med Lebensmittelgesetz 1975 (1975 års livsmedelslag, nedan kallad LMG), Susanne Müller att erlägga en sanktionsavgift på 2 000 ATS.