natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Those proposals, which relate to various aspects of the procedure before the Court, are still being discussed in the Council and have not yet been approved by that institution.
Dessa förslag, som avser olika aspekter av förfarandet vid domstolen, diskuteras fortfarande av rådet och har ännu inte godkänts av denna sistnämnda institution.
One decision amending the Rules of Procedure was, however, adopted in 2004.
Ett beslut om ändring av rättegångsreglerna antogs emellertid år 2004.
As a result of the accession of the new Member States, and in view of the fact that the Council had amended the provision of the Protocol on the Statute of the Court of Justice concerning the number of judges in the Grand Chamber, the Court consequently adjusted the provisions of the Rules of Procedure relating to the composition of that formation of the Court.
På grund av anslutningen av de nya medlemsstaterna och mot bakgrund av att rådet hade ändrat bestämmelsen i protokollet om domstolens stadga angående det antal domare som ingår i den stora avdelningen, anpassade domstolen bestämmelserna i rättegångsreglerna angående denna sammansättning.
The Grand Chamber thus now consists of 13 judges.
Den stora avdelningen är således hädanefter sammansatt av 13 domare.
The cumulative effect of the measures taken to improve the efficiency of the methods of work of the Court, the implementation of the changes made by the Treaty of Nice to the working of the Court, and the arrival of 10 new judges following enlargement is clearly visible in the Court’s judicial statistics for 2004.
Den samlade effekten av de åtgärder som vidtagits för att effektivisera domstolens arbetsmetoder, genomförandet av de förändringar som Nicefördraget medförde för domstolens funktion och tillträdet av tio nya domare till följd av utvidgningen framgår tydligt av domstolens verksamhetsstatistik för år 2004.
The number of cases brought to a close increased by approximately 30%, that of cases pending fell by about 14%, and there was a considerable improvement in the duration of proceedings before the Court.
Denna utvisar en ökning på cirka 30 procent av antalet avgjorda mål, en minskning av antalet anhängiga mål med cirka 14 procent och en klar förbättring av handläggningstiden vid domstolen.
In particular, the Court brought 603 cases to a close in 2004 (net figure, taking account of joined cases).
Domstolen avgjorde 603 mål under år 2004 (nettotal, med hänsyn tagen till förening av mål).
Of those cases, 375 were dealt with by judgments and 226 gave rise to orders.
Av dessa resulterade 375 mål i dom och 226 utmynnade i beslut.
Those figures show a considerable increase over the previous year (455 cases brought to a close).
Dessa siffror innebär en klar ökning i förhållande till det föregående året (455 avgjorda mål).
The Court had 531 new cases brought before it (561 in 2003, gross figures).
Antalet nya mål vid domstolen uppgick till 531 (561 år 2003, bruttotal).
There were 840 cases (gross figure) pending at the end of 2004, compared with 974 at the end of 2003.
Antalet anhängiga mål vid slutet av år 2004 var 840 (bruttotal), medan de uppgick till 974 vid utgången av år 2003.
The upward trend in the length of proceedings observed during previous years changed in 2004.
Den tendens till förlängda handläggningstider som har kunnat konstateras de senaste åren vände under år 2004.
As regards references for preliminary rulings, the length was approximately 23 months, whereas it was approximately 25 months in 2003.
För begäran om förhandsavgöranden uppgick handläggningstiden till ungefär 23 månader, medan den år 2003 uppgick till omkring 25 månader.
As regards direct actions, it fell from 25 months in 2003 to 20 months in 2004.
Vad beträffar direkt talan har handläggningstiden minskat från 25 månader år 2003 till 20 månader år 2004.
The average time taken to deal with appeals was 21 months (compared with 28 months in 2003).
Den genomsnittliga handläggningstiden för överklaganden uppgick till 21 månader (mot 28 månader år 2003).
As in the preceding year, the Court made use in 2004 of the various instruments at its disposal to expedite the treatment of certain cases (priority treatment, the accelerated or expedited procedure, the simplified procedure, and the possibility of giving judgment without an Opinion of the Advocate General).
Precis som under det föregående året utnyttjade domstolen under år 2004 på olika sätt de skilda medel som står till dess förfogande för att påskynda handläggningen av vissa
Proceedings to give judgment less than six months from the case being brought.
Eftersom den skyndsamma handläggningen innebär att man kan bortse från vissa skeden i handläggningen, kunde dom i målet meddelas inom sex månader från det att det anhängiggjorts.
Use of the expedited or accelerated procedure was requested in 12 other cases, but the exceptional conditions of urgency required by the Rules of Procedure were not satisfied.
I tolv andra mål begärdes det att skyndsam handläggning skulle användas, men det villkor avseende målets särskilt brådskande art som uppställs i rättegångsreglerna var inte uppfyllt.
Following a new practice, requests for the use of the expedited or accelerated procedure are granted or dismissed by reasoned order of the President of the Court.
I enlighet med nya rutiner bifalls eller ogillas en begäran om skyndsam handläggning genom ett motiverat beslut av domstolens ordförande.
The Court also regularly used the simplified procedure provided for in Article 104(3) of the Rules of Procedure for answering certain questions referred to it for preliminary rulings.
Vidare använde sig domstolen regelmässigt av det förenklade förfarande som föreskrivs i artikel 104.3 i rättegångsreglerna för att besvara vissa frågor som ställts i begäran om förhandsavgöranden.
It made 22 orders on the basis of that provision.
Tjugotvå beslut meddelades med stöd av denna bestämmelse.
In addition, the Court made frequent use of the possibility provided by Article 20 of the Statute of giving judgment without an Opinion of the Advocate General where the case does not raise any new point of law.
Domstolen använde sig dessutom frekvent av den möjlighet som ges i artikel 20 i domstolsstadgan, att avgöra mål utan förslag till avgörande av generaladvokaten när målet inte omfattar någon ny rättsfråga.
It is noteworthy that about 30% of the judgments delivered in 2004 were delivered without an Opinion.
Omkring 30 procent av de domar som meddelades under år 2004 meddelades utan förslag till avgörande.
As regards the distribution of cases between the formations of the Court, it may be noted that the full Court (full Court, Grand Chamber, former plenary formations) dealt with nearly 12%, Chambers of five judges 54% and Chambers of three judges 34% of the cases brought to a close in 2004.
Vad gäller fördelningen av mål mellan domstolens olika sammansättningar kan noteras att nästan 12 procent av de mål som avgjordes under år 2004 avgjordes av domstolen i plenum (plenum, stor avdelning, tidigare plenumformationer), 54 procent av avdelningar med fem domare och 34 procent av avdelningar med tre domare.
There is a tendency for cases heard by Chambers of five judges to increase in number (50% of cases brought to a close in 2002).
Tendensen att avgöra mål på avdelningar med fem domare ökar (50 procent av avgjorda mål år 2002).
Five-judge Chambers are thus becoming the usual formation for hearing the cases brought before the Court.
Avdelningarna med fem domare håller således på att bli den vanliga sammansättningen vid handläggning av de mål som anhängiggörs vid domstolen.
The substantial increase in the number of cases heard by Chambers of three judges should also be pointed out (20% of cases brought to a close in 2003).
Den klara ökningen av mål som handläggs på avdelningar med tre domare bör även påpekas (20 procent av avgjorda mål år 2003).
For further information on the statistics for the 2004 judicial year, the reader is referred to Chapter IV of this Report.
För ytterligare upplysningar angående statistiska uppgifter för rättsåret 2004, se kapitel IV i denna rapport.
It is, however, the judicial activity of the Court that I wish more particularly to dwell on in this Annual Report.
Det är emellertid främst domstolens rättsskipande verksamhet som denna rapport skall handla om.
This selection covers only 34 of the 603 judgments and orders handed down by the Court in 2004.
Institutionell rätt (avsnitt 3.1). Europeiskt medborgarskap (avsnitt 3.2).
They are, however, presented more fully than in previous editions of the Annual Report of the Court.
Fri rörlighet för varor (avsnitt 3.3). Fri rörlighet för arbetstagare (avsnitt 3.4).
In order to avoid any confusion and to assist the reader, this Report refers, unless otherwise stated, to the numbering of the articles of the Treaty on European Union and the EC Treaty established by the Treaty of Amsterdam.
I detta urval återfinnsendast34avde603domarochbeslutsomdomstolenavkunnatunder år 2004. De presenteras emellertid på ett mer ingående sätt än i de tidigare upplagorna av domstolens årsrapport.
Among cases with constitutional or institutional import, four are worthy of mention, one concerning the conclusion by the Community of international agreements with nonmember countries, the other three the application of and compliance with Community law by the authorities of the Member States.
Bland de mål som har en konstitutionell eller institutionell räckvidd skall fyra mål nämnas, ett som rör gemenskapens ingående av internationella överenskommelser med tredje stater och tre som rör medlemsstaternas myndigheters tillämpning av och respekt för gemenskapsrätten.
In Case C-233/02 France v Commission [2004] ECR I-2759 the Court dismissed the action brought by France for annulment of the act by which the Commission had concluded an agreement with the United States on guidelines intended to improve regulatory cooperation between the two parties and to promote transparency towards third parties in connection with the adoption of technical rules concerning goods covered by the WTO/TBT Agreement (the World Trade Organisation’s Agreement on Technical Barriers to Trade).
I dom av den 23 mars 2004 i mål C-233/02, Frankrike mot kommissionen (REG 2004, s. I-2759), ogillade domstolen den talan om ogiltigförklaring som väckts av Frankrike mot den rättsakt genom vilken kommissionen ingått en överenskommelse med Förenta staterna angående riktlinjer för att förbättra samarbetet i lagstiftningsfrågor mellan de två parterna och för att främja öppenhet i förhållande till tredje parter vid antagandet av teknisk lagstiftning avseende varor som omfattas av överenskommelsen WTO/TBT (WTO-avtalet om tekniska hinder för handel med varor).
The French Government’s main argument was that the Commission had itself concluded, in the form of guidelines, a binding international agreement, whereas the conclusion of such an act is normally within the exclusive competence of the Council by virtue of Article 300 EC.
Enligt den franska regeringens huvudargument hade kommissionen, i form av riktlinjer, ingått ett folkrättsligt bindande avtal trots att rådet normalt har exklusiv behörighet att ingå sådana rättsakter med stöd av artikel 300 i EG-fördraget.
The Commission submitted, on the other hand, that the guidelines had no binding force, and that that on its own was enough to confer competence on it to adopt them.
Kommissionen ansåg däremot att riktlinjerna saknade bindande verkan och att denna enda omständighet var tillräcklig för att den skulle vara behörig att anta dem.
The Court’s answer was a qualified one.
Domstolens bedömning var nyanserad.
It rejected the argument of the French Government without altogether agreeing with the Commission.
Den förkastade den franska regeringens argument utan att för den skull ge kommissionen helt rätt.
The fact that a measure such as the guidelines at issue in the case is not binding is not sufficient to confer on the Commission the competence to adopt it.
Den omständigheten att en rättsakt, som de aktuella riktlinjerna, inte har bindande verkan räcker inte för att tilldela kommissionen behörighet att anta en sådan rättsakt.
The Court said that ‘determining the conditions under which such a measure may be adopted requires that the division of powers and the institutional balance established by the Treaty in the field of the common commercial policy be duly taken into account, since in this case the measure seeks to reduce the risk of conflict related to the existence of technical barriers to trade in goods’ (paragraph 40).
Domstolen preciserade att det för ”fastställandet av villkor för antagandet av en sådan rättsakt krävs, eftersom det i förevarande fall rör sig om en rättsakt som är avsedd att minska risken för spänningar på grund av förekomsten av tekniska hinder för handel med varor, att hänsyn tas till fördelningen av behörighet och jämvikten mellan institutionerna som föreskrivs i fördraget på området för den gemensamma handelspolitiken” (punkt 40).
The lack of binding force is not therefore the exclusive criterion of competence, allowing the Commission to adopt measures such as the guidelines.
Avsaknaden av bindande verkan är således inte det enda kriteriet som skall vara uppfyllt för att kommissionen skall kunna anta sådana rättsakter som riktlinjerna.
Account must also be taken of the division of powers and the institutional balance established by the Treaty in the field in question.
Hänsyn måste även tas till den fördelning av behörighet och den jämvikt mellan institutionerna som föreskrivs i fördraget på det berörda området.
The Court then stated that the intention of the parties must be ‘the decisive criterion for the purpose of determining whether or not the Guidelines are binding’ (paragraph 42).
Domstolen preciserade därefter att det är parternas avsikt som är det ”avgörande kriteriet vid fastställandet av huruvida riktlinjerna är bindande” (punkt 42).
Carrying out an analysis of the wording, the Court reached the conclusion that in this case the guidelines clearly have no binding force, and are therefore logically not concerned by Article 300 EC.
Efter en granskning av ordalydelsen drog domstolen slutsatsen att det i detta fall tydligt framgick att riktlinjerna saknade bindande verkan och således, logiskt sett, inte omfattades av artikel 300 i EG-fördraget.
It was thus from an analysis in concreto, that is to say, of the measure seen in its context, that the Court was able to determine the institution with competence to conclude the agreement at issue.
Det var således genom en analys in concreto, det vill säga genom en bedömning av rättsakten i dess sammanhang, som domstolen kunde fastställa vilken institution som var behörig att ingå avtalet i fråga.
From December 1986 to December 1987 Kühne & Heitz NV, a company established in the Netherlands, exported quantities of poultrymeat parts to nonmember countries and made various declarations to the Netherlands customs authorities with a view to obtaining export refunds for consignments of poultrymeat. Those goods were declared under a particular subheading of the Common Customs Tariff. On the basis of those declarations, the Productschap voor Pluimvee- en Eieren granted export refunds under that subheading and paid the exporting company the relevant amounts. After carrying out checks as to the nature of the goods exported, the Productschap reclassified them under a different tariff subheading, following which it ordered the exporting company to repay a certain sum.
Under perioden från december 1986 till december 1987 exporterade bolaget Kühne & Heitz, Nederländerna, en viss mängd fjäderfä i delar till tredje land och inlämnade fleradeklarationer till de nederländska tullmyndigheterna för att erhålla exportbidrag för dessa partier fjäderfä. I deklarationerna angavs dessa varor tillhöra ett visst undernummer i gemensamma tulltaxan. På grundval av dessa deklarationer beviljade Productschap exportbidrag som motsvarade detta undernummer och utbetalade motsvarande belopp. Efter att ha kontrollerat de exporterade varornas art omklassificerade Produktschap varorna till ett annat undernummer i tulltaxan och krävde, till följd av omklassificeringen,att exportbolaget skulle återbetala ett visst belopp.
The company’s complaint against the demand for reimbursement was rejected, and it appealed against that rejection to the College van Beroep voor het bedrijfsleven.
Sedan bolagets begäran om omprövning av beslutet hade avslagits, väckte det talan mot beslutet inför College van Beroep voor het bedrijfsleven.
The latter dismissed the appeal in 1991 without finding it necessary to seek a preliminary ruling from the Court of Justice, on the ground that the goods in question were not covered by the term ‘legs’ within the meaning of the subheading stated in the exporter’s declaration.
Denna domstol ogillade talan år 1991, utan att den ansåg det nödvändigt att begära ett förhandsavgörande av domstolen, med motiveringen att varorna inte omfattades av begreppet ”klubbor” i den mening som avsågs i det undernummer som angetts på exportörens deklaration.
The Court began by recalling that, in view of the obligation on all the authorities of the Member States to ensure observance of Community law, and also of the retroactive effect inherent in interpretative judgments, a rule of Community law which has been interpreted on the occasion of a reference for a preliminary ruling must be applied by all State bodies within the sphere of their competence, even to legal relationships which arose or were formed before the Court gave its ruling on the request for interpretation.
Domstolen inledde med att erinra om att en gemenskapsrättslig bestämmelse som tolkats med anledning av en begäran om förhandsavgörande, med beaktande av att samtliga myndigheter i medlemsstaterna är skyldiga att säkerställa att gemenskapsrätten efterlevs och att domar i mål om begäran om förhandsavgöranden har retroaktiv verkan, skall tillämpas av samtliga myndigheter i staten inom ramen för deras behörighet, även på rättsliga förhållanden som uppstått och bildats innan domstolen meddelade sin dom i målet om förhandsavgörande.
With regard to compliance with that obligation notwithstanding the fact that the national administrative decision has become final before the application for that decision to be reviewed in the light of a preliminary ruling by the Court, account must be taken, said the Court, of the demands of the principle of legal certainty, which is one of the general principles of Community law.
Vid bedömningen av frågan huruvida denna skyldighet måste iakttas även i det fall då det nationella förvaltningsbeslutet blivit definitivtinnanbegäranomomprövningavbeslutetmed hänvisning till en dom som domstolen meddelat i ett mål om förhandsavgörande gjordes, är det enligt domstolen viktigt att beakta kravet på rättssäkerhet, som hör till de allmänna gemenskapsrättsliga principerna.
In the present case, the Court was able to find a way of reconciling those two requirements by noting, first, that Netherlands law gives administrative bodies the power to reopen a final administrative decision, second, that the decision became final only as a result of a judgment of a national court against whose decisions there is no judicial remedy, third, that that judgment was based on an interpretation of Community law which, in the light of a subsequent judgment of the Court, was incorrect and which was adopted without a question being referred to the Court for a preliminary ruling in accordance with the conditions provided for in the third paragraph of Article 234 EC, and, finally, that the person concerned complained to the administrative body immediately after becoming aware of that judgment of the Court.
I förevarande fall lyckades domstolen förlika de två tvingande krav den erinrat om genom att konstatera, för det första, att ett förvaltningsorgan enligt nederländsk rätt har möjlighet att ändra ett definitivtförvaltningsbeslut,fördetandra,att beslutet blir definitivtförsttillföljdavendomfrånennationelldomstolmotvarsavgöranden talan inte kan väckas, för det tredje, att denna dom grundades på en tolkning
Court of Justice obligation to review the final administrative decision in order to take account of the interpretation of the relevant provision given in the meantime by the Court.
Domstolen av gemenskapsrätten som, med hänsyn till en senare dom från domstolen, var felaktig och gjordes utan att domstolen erhållit en begäran om förhandsavgörande i enlighet med föreskrifterna i artikel 234 tredje stycket EG och, slutligen, att den berörda parten vände sig till förvaltningsorganet så snart han fått kännedom om denna rättspraxis.
In Case C-239/03 Commission v France (judgment of 7 October 2004, not yet published in the ECR) France was accused of failing to ‘take all appropriate measures to prevent, abate and combat heavy and prolonged pollution of the Étang de Berre’ (paragraph 18).
I mål C-239/03, kommissionen mot Republiken Frankrike (dom av den 7 oktober 2004, REG 2004, s. I-0000), gjordes gällande att Frankrike inte vidtagit alla ”lämpliga åtgärder för att förhindra, minska och bekämpa kraftig och långvarig förorening av Étang de Berre” (punkt 18).
The serious damage to the aquatic environment of the Étang de Berre, caused principally by hydroelectric discharges from a power station, induced the Commission to bring an action before the Court alleging infringement of the Barcelona Convention of 16 February 1976 and the Athens Protocol of 17 May 1980 for the protection of the Mediterranean Sea against pollution.
Det var den stora försämringen av vattenmiljön i denna vattensamling, till största delen orsakad av utsläpp från ett vattenkraftverk, som föranledde kommissionen att väcka talan vid domstolen om åsidosättande av Barcelonakonventionen av den 16 februari 1976 och Atenprotokollet av den 17 maj 1980 om skydd av Medelhavet mot förorening.
The Court had first to decide on its own jurisdiction.
Domstolen måste först pröva sin egen behörighet.
Following on from its decision in Case 12/86 Demirel [1987] ECR 3719, it observed that ‘mixed agreements concluded by the Community, its Member States and nonmember countries have the same status in the Community legal order as purely Community agreements in so far as the provisions fall within the scope of Community competence.
Den erinrade, i förlängningen av den rättspraxis som följer av domen av den 30 september 1987 i mål 12/86, Demirel (REG 1987, s.
In ensuring compliance with commitments arising from an agreement concluded by the Community institutions, the Member States fulfil, within the Community system, an obligation in relation to the Community, which has assumed responsibility for the due performance of the agreement’ (paragraphs 25 and 26).
3719), om att ”blandade avtal som ingås av gemenskapen, dennas medlemsstater och tredje land [har] samma ställning i gemenskapens rättsordning som de rena gemenskapsavtalen i fråga om bestämmelser som omfattas av gemenskapens behörighet. … [G]enom att säkerställa att de åtaganden som följer av ett avtal som ingåtts av gemenskapsinstitutionerna iakttas, fullgör [medlemsstaterna] en skyldighet som de inom gemenskapens rättsordning har gentemot gemenskapen, vilken har åtagit sig ansvaret för att avtalet fullgörs på vederbörligt sätt” (punkterna 25 och 26).
Applying that reasoning to the present case, the Court observed that those mixed agreements concern a field in large measure covered by Community law, namely protection of the environment.
Med tillämpning av detta resonemang i förevarande fall påpekade domstolen att dessa blandade avtal avser ett område som i stor utsträckning omfattas av gemenskapsrätten, nämligen miljöskyddet.
Their implementation therefore has a Community dimension.
Fullgörandet av sådana avtal skall därför ske inom gemenskapens ram.
The fact that there is no specific Community legislation on the subject-matter of the action is not material.
Det saknar betydelse att det inte finnsnågonsärskildgemenskapslagstiftningpådetområdesomtalan avser.
On the basis of that reasoning, the Court declared that it had jurisdiction to rule on the application of those international agreements.
Efter detta resonemang fastställde domstolen att den var behörig att bedöma tillämpningen av dessa internationella avtal.