natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vodafone recalls to that effect the wording of Article 7(5) of Directive 2002/21, according to which NRAs are to take the utmost account of the Commission’s comments, and Paragraph 17 of Recommendation 2003/561, pursuant to which an NRA must provide information to the Commission of the manner in which it took the utmost account of the Commission’s comments under Article 7(3) of Directive 2002/21.
Den har även hänvisat till ordalydelsen i punkt 17 i rekommendation 2003/561 enligt vilken en nationell regleringsmyndighet skall tillhandahålla kommissionen information om på vilket sätt den har gjort sitt yttersta för att ta hänsyn till de yttranden som den har fått med stöd av artikel 7.3 i direktiv 2002/21.
Second, Vodafone submits that by lifting the final obstacle to the adoption of draft measure ES/2005/0330 and by putting an end to the review of the draft measure at Community level, the contested act not only altered the CMT’s legal position, by enabling it to lawfully adopt its draft measure and by placing upon it a legal obligation to take the utmost account of the factors raised in the Commission’s comments, but also Vodafone’s own position, since it deprived Vodafone of the procedural rights which it would have enjoyed if the Commission had initiated the second phase of the procedure.
Vodafone har för det andra anfört att den angripna rättsakten, genom att den innebar att det sista hindret för att anta åtgärdsförslag ES/2005/0330 undanröjdes och genom att utvärderingen av åtgärdsförslaget på gemenskapsnivå därigenom avslutades, inte enbart påverkade CMT:s rättsliga ställning genom att denna lagligen kunde anta sitt åtgärdsförslag och genom att det därigenom ställdes ett rättsligt krav på denne att ta största möjliga hänsyn till de synpunkter som tagits upp i kommissionens yttrande. Den påverkade även Vodafones rättsliga ställning, eftersom detta bolag till följd av beslutet inte haft de processuella rättigheter som det skulle ha haft om kommissionen hade inlett den andra fasen i förfarandet.
Vodafone submits in this respect that the contested act is analogous either to an act which the Commission adopts on the basis of Article 6(1)(a) of Council Regulation (EC) No 139/2004 of 20 January 2004 on the control of concentrations between undertakings (OJ 2004 L 24, p.
Vodafone anser i detta hänseende att den angripna rättsakten är att likställa antingen med en rättsakt som kommissionen antar med stöd av artikel 6.1 a i rådets förordning (EG) nr 139/2004 av den 20 januari 2004 om kontroll av företagskoncentrationer (EUT L 24, s.
1), where the Commission takes the view that it does not have competence to assess a concentration, or to an act adopted on the basis of Article 9 of that regulation, where it refers the case to the national authorities.
1), när kommissionen anser att den inte är behörig att bedöma en koncentration, eller med en rättsakt som antas med stöd av artikel 9 i den förordningen, när kommissionen hänskjuter ett ärende till de nationella myndigheterna.
By putting an end to the review under Community law, both those acts, adopted on the
Genom att prövningen enligt gemenskapsrätten avslutas påverkas den rättsliga
That situation is comparable to the present case, since the letter of 30 January 2006 put an end to the Community review of the proposed measure by bringing to an end the procedure under Article 7 of Directive 2002/21 and by enabling the national procedure for the adoption of the proposed measure to continue.
Denna situation kan jämföras med förevarande mål, eftersom gemenskapskontrollen av den föreslagna åtgärden avslutas i och med skrivelsen av den 30 januari 2006 genom att förfarandet enligt artikel 7 i direktiv 2002/21 avslutas med densamma och det är möjligt att fullfölja det nationella förfarandet för att anta åtgärdsförslaget.
Vodafone adds that it is the substantive effect of an act, assessed in the context of the legislative regime of which it forms part, and not the fact that the Commission has sole competence, which is crucial in determining whether an act is amenable to review under Article 230 EC.
Vodafone har tillagt att det är de faktiska konsekvenserna av en rättsakt, bedömd inom ramen för det regelverk i vilket den ingår, och inte kommissionens exklusiva behörighet, som är avgörande vid bedömningen av om talan kan väckas mot rättsakten i den mening som avses i artikel 230 EG.
In any event, the Commission has sole competence under Directive 2002/21 to decide whether to impose a moratorium on the adoption of a measure notified by an NRA, by initiating the second phase of the procedure.
Kommissionen är under alla omständigheter exklusivt behörig inom ramen för direktiv 2002/21 att besluta om att antagandet av en åtgärd som anmälts av en nationell regleringsmyndighet skall skjutas upp genom att inleda den andra fasen av förfarandet.
The exercise of such competence is amenable to review by the Community Courts.
Utövandet av en sådan behörighet måste kunna kontrolleras av gemenskapsdomstolarna.
It is irrelevant whether the Commission has sole competence in respect of the whole process, which may lead to the adoption of ex ante regulatory measures, or whether the NRAs also enjoy competence in respect of certain parts of the process.
Det har ingen betydelse om kommissionen är exklusivt behörig för hela förfarandet, vilket skulle kunna leda till att regleringsåtgärder antogs på förhand, eller om de nationella regleringsmyndigheterna är behöriga för vissa delar av förfarandet.
Vodafone also relies on caselaw concerning State aid, according to which a decision adopted by the Commission pursuant to Article 88(3) EC not to initiate the second phase of the procedure and to approve the grant of new aid notified by a Member State is such that it produces direct effects not only for the Member State, but also for the proposed recipient of the aid and for third party complainants.
Vodafone har även åberopat rättspraxis på området för statligt stöd. Enligt denna rättspraxis kan ett beslut som kommissionen har fattat med stöd av artikel 88.3 EG, om att inte inleda den andra fasen av förfarandet och att godkänna att nytt stöd som anmälts av en medlemsstat beviljas, ha direkt inverkan inte bara på medlemsstaten utan även på den föreslagna stödmottagaren och klagande tredje parter.
Those third party complainants are deprived of the procedural rights which they would have enjoyed in participating in a full Commission investigation of the aid proposals (Case C-198/91 Cook v Commission [1993] ECR I-2487, paragraphs 23 to 26, Case
De sistnämnda fråntas nämligen de processuella rättigheter som de skulle ha åtnjutit under kommissionens fördjupade granskningsförfarande av stödprojektet (domstolens dom av den 19 maj 1993 i mål C-198/91, Cook mot kommissionen, REG 1993, s. I-2487, punkterna 23–26, svensk specialutgåva, volym 14, s.
VODAFONE ESPAÑA AND VODAFONE GROUP v COMMISSION
VODAFONE ESPAÑA OCH VODAFONE GROUP MOT KOMMISSIONEN punkterna 17–20, svensk specialutgåva, volym 14, s.
C-225/91 Matra v Commission [1993] ECR I-3203, paragraphs 17 to 20; Case T-395/04 Air One v Commission [2006] ECR II-1343, paragraphs 30 to 31).
I-213, och förstainstansrättens dom av den 10 maj 2006 i mål T-395/04, Air One mot kommissionen, REG 2006, s. II-1343, punkterna 30 och 31).
Vodafone further states that its procedural rights derive directly from general principles of Community law.
Vodafone har vidare påpekat att bolagets processuella rättigheter följer direkt av allmänna gemenskapsrättsliga principer.
It is not necessary for a secondary instrument of Community law expressly to confer procedural rights in order for such rights to arise (Joined Cases C-48/90 and C-66/90 Netherlands and Others v Commission [1992] ECR I-565, paragraphs 44 to 51).
Det är nämligen inte nödvändigt att processuella rättigheter uttryckligen föreskrivs i gemenskapens sekundärrätt för att sådana rättigheter skall existera (domstolens dom av den 12 februari 1992 i de förenade målen C-48/90 och C-66/90, Nederländerna m.fl. mot kommissionen, REG 1992, s. I-565, punkterna 44–51, svensk specialutgåva, Tillägg, s. 43).
1) (Case 323/82 Intermills v Commission [1984] ECR 3809, paragraphs 16 and 17).
1) vilken grupp som åtnjuter processuella rättigheter enligt artikel 88.2 EG och innehållet i dessa rättigheter (domstolens dom av den 14 november 1984 i mål 323/82, Intermills mot kommissionen, REG 1984, s. 3809, punkterna 16–17, svensk specialutgåva, volym 7, s. 685).
The protection of Vodafone’s procedural rights at national level does not therefore mean that it cannot rely on procedural rights at Community level.
Säkerställandet av Vodafones processuella rättigheter på nationell nivå förhindrar följaktligen inte att Vodafone kan göra gällande sina processuella rättigheter på gemenskapsnivå.
The procedure before the CMT and that at Community level under Article 7 of Directive 2002/21 are two separate procedures.
Förfarandet vid CMT och förfarandet på gemenskapsnivå i enlighet med artikel 7 i direktiv 2002/21 utgör två separata förfaranden.
Vodafone’s rights under Community law may well apply to additional information which cannot be challenged under the national appeal as it did not form part of the procedure before the CMT .
Vodafones rättigheter enligt gemenskapsrätten kan tillämpas avseende kompletterande upplysningar som inte kan göras gällande inom ramen för en nationell talan, eftersom sådana upplysningar inte omfattas av förfarandet vid CMT.
In this respect, Vodafone explains that it never had the opportunity to comment on the additional information provided by the CMT to the Commission in the letter from the
Vodafone har härvid angett att bolaget aldrig haft möjlighet att uttala sig om de kompletterande upplysningar som
President of the CMT of 24 January 2006 and in that of 25 January 2006 in response to the Commission’s request for information .
CMT:s ordförande lämnade till kommissionen i skrivelser av den 24 januari 2006 och den 25 januari 2006 som svar på kommissionens begäran om upplysningar.
The Commission itself acknowledges the necessity of also granting procedural rights at Community level despite the existence of procedural rights at national level.
Kommissionen har själv medgett att det är nödvändigt att ge processuella rättigheter även på gemenskapsnivå trots att sådana rättigheter finns på nationell nivå.
The fact that Article 4 of Directive 2002/21 provides for national rights of appeal is irrelevant for the assessment of the admissibility of this action.
Att det i artikel 4 i direktiv 2002/21 föreskrivs en rätt att överklaga på nationell nivå saknar betydelse för bedömningen av huruvida förevarande talan kan tas upp till sakprövning.
The decisive role of the Commission in the correct and uniform application of Directive 2002/21, which consists of assessing each and every measure notified to it and deciding on its compatibility with Community law, should be subject to judicial review by the Community Courts irrespective of national rights of appeal against the national measure.
Kommissionens avgörande roll för en korrekt och enhetlig tillämpning av direktiv 2002/21, som består i att utvärdera varje anmäld åtgärd och att besluta avseende åtgärdens förenlighet med gemenskapsrätten, måste stå under gemenskapsdomstolarnas kontroll oavsett vilken inhemsk prövning som görs av den nationella åtgärden.
To that effect, Vodafone states that it is entitled to appeal against the Commission’s decision not to open the second phase of the procedure, on the ground that the only course open to the Commission — faced with the evidence contained in the CMT’s notification — was to initiate the second phase of the procedure.
Vodafone har härvid preciserat att bolaget har rätt att väcka talan mot kommissionens beslut att inte inleda den andra fasen av förfarandet. Kommissionens enda utväg inför den bevisning som redogjordes för i CMT:s anmälan var nämligen att inleda den andra fasen av förfarandet.
It is an entirely separate matter whether Vodafone also has grounds to appeal against the CMT’s adopted measure at national level, on the basis, for example, that the CMT made factual errors of assessment which are not apparent on the face of its notification to the Commission, and which the Commission could not have been expected to identify.
Det är en helt annan fråga huruvida Vodafone också hade anledning att väcka talan mot den åtgärd som CMT hade antagit på nationell nivå, till exempel med anledning av att CMT gjort en felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna som inte framgick av dess anmälan till kommissionen och som kommissionen inte hade möjlighet att identifiera.
Vodafone further observes that, in this case, there are substantive issues at stake which cannot be addressed in a national appeal.
Vodafone har vidare påpekat att det finns frågor som rör målet i sak som inte skulle kunna tas upp inom ramen för en nationell talan.
It states in this respect that the inconsistency of the letter of 30 January 2006 with decisions adopted by the Commission in relation to other Member States forms the basis for two particular pleas in this action.
Vodafone har i detta avseende påpekat att skrivelsen av den 30 januari 2006 är oförenlig med beslut som tagits avseende andra medlemsstater, vilket utgör grund för två av yrkandena inom ramen för förevarande talan.
Since the national and Community appeal mechanisms have different objectives there is no risk in the present case of ‘forum shopping’.
Eftersom rättsmedlen på gemenskapsnivå och nationell nivå har olika syften föreligger det ingen risk för ”forum shopping” i förevarande fall.
In any event, the possible existence of remedies before the national courts cannot preclude the possibility of contesting the legality of a decision adopted by a Community institution directly before the Community judicature under Article 230 EC (Air France v Commission, cited in paragraph 58 above, paragraph 69; Royal Philips Electronics v Commission, cited in paragraph 62 above, paragraph 290, and Infront WM v Commission, cited in paragraph 53 above, paragraph 109).
Den omständigheten att det eventuellt finns interna rättsmedel som gör det möjligt att väcka talan vid nationell domstol kan under alla omständigheter inte utesluta möjligheten att på grundval av artikel 230 EG direkt vid gemenskapsdomstolarna bestrida lagligheten av ett beslut som en gemenskapsinstitution har antagit (domen i det ovan i punkt 58 nämnda målet Air France mot kommissionen, punkt 69, domen i det ovan i punkt 62 nämnda målet Royal Philips Electronics mot kommissionen, punkt 290, och domen i det ovan i punkt 53 nämnda målet Infront WM mot kommissionen, punkt 109).
Lastly, the fact that the Commission does not have investigative powers as extensive as those which it has under Regulation No 139/2004 cannot be a relevant factor in determining the admissibility of this action.
Slutligen är den omständigheten att kommissionen inte har lika stora utredningsbefogenheter som enligt förordning nr 139/2004 irrelevant vid fastställandet av huruvida förevarande talan kan tas upp till sakprövning.
Vodafone points out in this respect that the Commission has the power under Article 5 of Directive 2002/21 to require NRAs to provide it ‘with the information necessary for it to carry out its tasks under the Treaty’ (including information considered confidential) and that the Commission exercised its power in this case .
Vodafone har härvid påpekat att kommissionen är behörig enligt artikel 5 i direktiv 2002/21 att kräva att de nationella regleringsmyndigheterna skall tillhandahålla kommissionen ”den information som är nödvändig för att den skall kunna fullgöra sina uppgifter enligt fördraget” (inklusive sådan information som anses vara konfidentiell) och att kommissionen har utövat denna behörighet i förevarande fall.
The Commission’s investigative powers are limited only insofar as the Commission is not required or entitled to carry out a full substantive review of all of the facts underlying the NRA’s draft measure.
Kommissionens utredningsbefogenheter begränsas endast av att kommissionen inte är skyldig, eller inte har rätt, att utföra en fullständig undersökning mot bakgrund av alla omständigheter som ligger till grund för regleringsmyndighetens åtgärdsförslag.
The Commission’s role is different from that of either the NRA or the national appeal body established under Article 4 of Directive 2002/21.
Kommissionens roll skiljer sig från den roll som en regleringsmyndighet eller en nationell överklagandeinstans som inrättats med stöd av artikel 4 i direktiv 2002/21 har.
However, within the constraints of the information available to it (including information it requests under Article 5 of Directive 2002/21), the Commission has a duty to consider whether a draft measure would create a barrier to the internal market, to decide whether it has serious doubts concerning the compatibility of the draft measure with Community law and, in cases where, at the end of an extended investigation, it considers that a proposed measure is incompatible with Community law, to veto the draft measure.
Inom ramen för de upplysningar som tillhandahålls den (inklusive information som den begärt med stöd av artikel 5 i direktiv 2002/21) är kommissionen emellertid skyldig att undersöka huruvida ett åtgärdsförslag skulle utgöra ett hinder för den inre marknaden, besluta huruvida den hyser allvarliga tvivel om att den föreslagna åtgärden är förenlig med gemenskapslagstiftningen och, för det fall att den efter en fördjupad undersökning anser att åtgärdsförslaget är oförenligt med gemenskapsrätten, förbjuda detta.
To fulfil this task, the Commission must exercise a legally appropriate degree of oversight which respects an NRA’s margin of discretion but prevents the adoption of draft measures incompatible with Community law.
För att fullgöra denna uppgift skall kommissionen utöva en juridiskt riktig kontroll med beaktande av de nationella regleringsmyndigheternas utredningsbefogenheter men som förhindrar att ett åtgärdsförslag som är oförenligt med gemenskapsrätten antas.
According to settled case-law, any measure the legal effects of which are binding on, and capable of affecting the interests of, the applicant by bringing about a distinct change in his legal position is an act or decision which may be the subject of an action for annulment under Article 230 EC.
Enligt fast rättspraxis utgörs rättsakter eller beslut som kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring i den mening som avses i artikel 230 EG av åtgärder som har tvingande rättsverkningar som kan påverka en sökandes intressen genom att väsentligt förändra dennes rättsliga ställning.
The form in which such acts or decisions are cast is, in principle, immaterial as regards the question whether they are open to challenge by an action for annulment (IBM v Commission, cited in paragraph 53 above, paragraph 9; Case T-241/97 Stork Amsterdam v Commission [2000] ECR II-309, paragraph 49).
Den form i vilken rättsakter eller beslut vidtas saknar i princip betydelse för möjligheten att angripa dem genom en talan om ogiltigförklaring (domen i det ovan i punkt 53 nämnda målet IBM mot kommissionen, punkt 9, förstainstansrättens dom av den 17 februari 2000 i mål T-241/97, Stork Amsterdam mot kommissionen, REG 2000, s. II-309, punkt 49).
In order to ascertain whether or not an act which has been challenged produces such effects it is necessary to look to its substance (Case C-147/96 Netherlands v Commission [2000] ECR I-4723, paragraph 27).
För att kunna avgöra om en angripen rättsakt har sådana verkningar skall avseende fästas vid dess innehåll (domstolens dom av den 22 juni 2000 i mål C-147/96, Nederländerna mot kommissionen, REG 2000, s. I-4723, punkt 27).
In order to determine, in the light of the abovementioned principles, the legal nature of the contested act and whether it produces binding legal effects, it is necessary to examine both its content and the context in which it was adopted (see, to that effect, the order in Case C-50/90 Sunzest v Commission [1991] ECR I-2917, paragraph 13).
För att mot bakgrund av de ovannämnda principerna bedöma den angripna rättsaktens rättsliga karaktär och avgöra huruvida denna har bindande rättsverkningar skall följaktligen både innehållet i rättsakten och det sammanhang i vilket den har antagits undersökas (se, för ett liknande resonemang, domstolens beslut av den 13 juni 1991 i mål C-50/90, Sunzest mot kommissionen, REG 1991, s. I-2917, punkt 13).
The context in which the contested act was adopted
Det sammanhang i vilket rättsakten har antagits
— The tasks assigned to NRAs and to the Commission by Directive 2002/21
— De nationella regleringsmyndigheternas och kommissionens respektive uppgifter enligt direktiv 2002/21
The legal context in which the contested act was adopted is that of Directive 2002/21.
Det rättsliga sammanhang i vilket den angripna rättsakten har antagits utgörs av direktiv 2002/21.
In accordance with Article 1(1) thereof, the Directive ‘establishes a harmonised framework for the regulation of electronic communications services, electronic communications networks, associated facilities and associated services[,] … lays down tasks of [NRAs] and establishes a set of procedures to ensure the harmonised application of the regulatory framework throughout the Community’.
I enlighet med artikel 1.1 i direktiv 2002/21 ”inrättas [genom direktivet] ett harmoniserat regelverk för elektroniska kommunikationstjänster, elektroniska kommunikationsnät, tillhörande faciliteter och tillhörande tjänster. I [direktivet] fastställs uppgifter för nationella regleringsmyndigheter och inrättas en rad förfaranden som syftar till att åstadkomma en harmoniserad tillämpning av regelverket inom hela gemenskapen.”
The Community legislature wished to assign a central role to NRAs in order to achieve the objectives referred to in Directive 2002/21, amongst which, as Article 8(2) thereof states, is the promotion of competition on the electronic communications markets.
Gemenskapslagstiftaren har avsett att ge de nationella regleringsmyndigheterna en central roll när det gäller att uppnå målen i direktiv 2002/21. Såsom anges i artikel 8.2 i direktivet ingår bland dessa mål att främja konkurrensen på marknaderna för elektronisk kommunikation.
In this respect, it is first necessary to note procedural factors such as recourse to the legal instrument of a directive, of which Member States are the sole addressees.
Det skall härvid inledningsvis fästas uppmärksamhet vid formaliteter såsom användningen av det rättsliga instrument som direktivet utgör, vilket endast riktar sig till medlemsstaterna. Uppbyggnaden av direktivet, som består av fem kapitel med
VODAFONE ESPAÑA AND VODAFONE GROUP v COMMISSION definitions’ (Chapter 1: Articles 1 and 2),‘[NRAs]’ (Chapter 2: Articles 3 to 7),‘Tasks of [NRAs]’ (Chapter 3: Articles 8 to 13), ‘General provisions’ (Chapter 4: Articles 14 to 25) and ‘Final provisions’ (Chapter 5: Articles 26 to 30), respectively, also reflects the central role of NRAs.
VODAFONE ESPAÑA OCH VODAFONE GROUP MOT KOMMISSIONEN rubrikerna ”Tillämpningsområde, syfte och definitioner” (Kapitel I: artiklarna 1 och 2), ”Nationella regleringsmyndigheter” (Kapitel II: artiklarna 3–7), ”De nationella regleringsmyndigheternas uppgifter” (Kapitel III: artiklarna 8–13), ”Allmänna bestämmelser” (Kapitel IV: artiklarna 14–25), och ”Slutbestämmelser” (Kapitel V: artiklarna 26–30), visar också vilken betydelsefull roll de nationella regleringsmyndigheterna har.