natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In so far as that investigation was decisive for the content of the Decision, for the reasons set out in the present plea, the Commission has breached the principle of sound administration.
Kommissionen åsidosatte principen om god förvaltningssed, eftersom denna undersökning var avgörande för beslutets innehåll, av de anledningar som framställts genom förevarande grund.
The refusal to grant access to certain documents
Om nekad tillgång till vissa handlingar
The Commission emphasises that Hoechst does not deny that access to certain documents may in principle be refused when they are internal documents or contain business secrets.
Kommissionen har påpekat att Hoechst inte har bestritt att tillgång till vissa handlingar i princip kan nekas, om dessa handlingar är interna eller innehåller affärshemligheter.
In that context, first, the Commission states that the hearing officer paid ‘particular attention’ to her findings in the draft decision, concerning the question of the benefit of favourable treatment with respect to the fine.
Kommissionen har i detta sammanhang påpekat att förhörsombudet visade ”särskild uppmärksamhet” åt dess slutsatser i beslutsutkastet avseende frågan om en förmånlig behandling vad avser böter.
The hearing officer ‘moreover’ examined the Commission’s internal notes before stating that she was convinced that ‘the acts of the Commission’s services vis-à-vis the parties [had] not had any influence on the outcome of the procedure from that point of view’.
Förhörsombudet undersökte ”också” kommissionens interna anteckningar innan vederbörande fastställde att ”de åtgärder som vidtagits av kommissionens tjänsteenheter visavi parterna i denna fråga inte [hade] någon inverkan på resultatet av detta ärende”.
Second, the Commission asserts that the first decisive evidence of the existence of the cartel was provided by Chisso at the meeting of 13 November 1998.
Kommissionen har även anfört att Chisso, vid mötet den 13 november 1998, hade tillfört de första uppgifter som varit avgörande för att bevisa att kartellen fanns.
The decision as to which undertaking was the first to supply decisive evidence to the Commission was taken solely on the basis of the documents produced by the undertakings, to which the parties had access.
Bedömningen av vilket företag som var först med att tillföra avgörande bevisning till kommissionen utfördes enbart på grundval av de handlingar som företaget tillhandahållit, till vilka parterna har haft tillgång.
Accordingly, the warning promised to Chisso at the meeting of 13 November 1998 cannot logically have influenced the decision as to which undertaking was the first to cooperate.
Den omständigheten att kommissionen vid mötet den 13 november 1998 lovade att underrätta Chisso kan logiskt sett inte ha påverkat bedömningen av vilket företag som varit först med att samarbeta.
It follows at the same time that the criticisms concerning the conduct of the procedure after that date could not be of the slightest importance in that regard.
Av detta följer samtidigt att kritiken avseende förfarandets förlopp efter detta datum inte kan ha haft någon betydelse i detta hänseende.
That also applies to the complaints relating to the refusal to grant access to Chisso’s letter of 17 December 2002 and the annexes thereto.
Detta gäller även för anmärkningarna avseende den nekade tillgången till skrivelsen från Chisso av den 17 december 2002 med bilagor.
Nor, third, has Hoechst succeeded in casting serious doubts on the objectivity of the Commission’s conduct of the procedure that might justify wider access to its internal documents.
Hoechst lyckades inte heller väcka tilltäckligt allvarliga tvivel avseende huruvida kommissionen lett förfarandet på ett objektivt sätt för att kunna rättfärdiga en mer vidsträckt tillgång till dess interna handlingar.
The Commission submits, in that regard, that the opportunity given to Chisso on 9 December 1998 to submit oral observations served only to explain the written evidence submitted on 13 November 1998.
Kommissionen har i detta hänseende påpekat att erbjudandet till Chisso av den 9 december 1998, att lägga fram en muntlig redogörelse, enbart avsåg att förklara de skriftliga bevis som lades fram den 13 november 1998.
On the other hand, the meeting proposed by Hoechst by telephone on 5 March 1999 was intended to substitute oral testimony for existing written evidence.
Det möte som Hoechst föreslog per telefon den 5 mars 1999 avsåg däremot att ersätta existerande skriftlig bevisning med ett muntligt vittnesmål.
As regards the ‘refusal’ to agree to the meeting proposed by Hoechst, the Commission suggests that what it did was more in the nature of a general reference to the conditions of the application of the 1996 Leniency Notice than a definitive refusal of any new contact with Hoechst.
Kommissionen har anfört, med avseende på dess beslut att ”inte bevilja” Hoechst något möte, att det från dess sida var mer en allmän påminnelse om villkoren för tillämpningen av 1996 års meddelande om samarbete än ett beslut att inte vara mottaglig för ytterligare kontakt med Hoechst.
The Commission also states that its position was based on a provisional assessment, first, of Hoechst’s willingness to cooperate, in view of the fact that of Hoechst was not prepared to cooperate fully before the outcome of the criminal and civil proceedings in the United States, and, second, of the probative value of the information thus far sent to the Commission by Hoechst.
Kommissionen har även påpekat att dess ståndpunkt var grundad på en provisorisk bedömning av Hoechsts samarbetsvilja, eftersom företaget inte var berett att samarbeta till fullo före slutet av de pågående straffrättsliga och civilrättsliga förfarandena i Förenta staterna, och av bevisvärdet av den information som Hoechst fram till detta datum hade tillfört.
As Hoechst did not state that it was prepared, at the time of the requested meeting, to cooperate fully with the Commission and to give information of a different nature from that which it had already supplied, it would have made no sense, either for the Commission or for Hoechst, to arrange a new meeting.
Eftersom Hoechst inte hade tillkännagjort att företaget var redo att, vid det begärda mötet, till fullo samarbeta med kommissionen och lämna information som skiljde sig från den som företaget hade lämnat tidigare, saknades det anledning både för kommissionen och för Hoechst att anordna ett nytt möte.
As regards the fact that the Commission actively invited Chisso to meetings and arranged such meetings, the Commission states that by its telephone call it was merely reacting to an initiative by Chisso.
Kommissionen har påpekat, med avseende på påståendet att kommissionen aktivt bjöd in Chisso till möten och anordnade dessa, att den genom sitt telefonsamtal enbart följde upp ett initiativ från Chissos sida.
It was agreed at the meeting of 29 September 1998 that the lawyers would take the initiative for a new meeting with the Commission within two weeks.
Det hade vid mötet den 29 september 1998 beslutats att Chissos advokater skulle ta initiativ till ytterligare ett möte med kommissionen inom två veckors tid.
As they did not do so within the agreed period, the Commission resumed contact in order to ascertain whether the lawyers still desired a meeting.
Eftersom Chissos advokater inte hörde av sig inom den fastställda tidsfristen tog tjänstemän vid kommissionen kontakt med dem för att ta reda på om Chissos advokater fortfarande ville att mötet skulle äga rum.
Furthermore, the proper functioning of the Commission in the field of competition depends, in particular, on the effectiveness of the Leniency Notice and therefore on the confidence which cooperating undertakings are able to have in the confidentiality of the contacts which they make in that regard.
Kommissionen har tillagt att huruvida den berörda institutionens verksamhet fungerar väl på konkurrensområdet bland annat beror på hur effektivt meddelandet om samarbete tillämpas och, således, på att de företag som samarbetar har förtroende för att den kontakt som tas i detta hänseende är konfidentiell.
It is therefore necessary to reject Hoechst’s assertion that its interest in establishing the existence of any procedural defects prevails over the proper functioning of the institution.
Hoechsts påstående, enligt vilket dess intresse av att eventuella fel i förfarandet fastställs går före att den berörda institutionen ska fungera väl, ska således vederläggas.
In that context, Solvay v Commission, paragraph 79 above, does not assist Hoechst to overcome the absence
Hoechst kan i detta sammanhang inte med framgång åberopa domen i det ovan i punkt 79 nämnda målet Solvay mot kommissionen för att kompensera avsaknaden av särskilda omständigheter i förevarande fall.
That case did not concern internal notes of the Commission but only the confidential documents of one of the parties.
HOECHST MOT KOMMISSIONEN interna anteckningar utan enbart om en parts konfidentiella handlingar.
Furthermore, the facts of that case were very different from those of the present case, which do not involve difficult and complex economic assessments.
De omständigheter som var föremål för prövning i det målet skiljde sig för övrigt mycket från de omständigheter som är i fråga i förevarande fall, som inte avser svåra och komplicerade ekonomiska bedömningar.
Last, the Commission, referring to Atlantic Container Line and Others v Commission, paragraph 70 above (paragraph 340), submits that where the documents that might have contained exculpatory evidence were not communicated to a party, a breach of the rights of the defence can be found only if it is established that the administrative procedure might have led to a different outcome if that party had had access to the documents in question during that procedure.
Kommissionen har slutligen hänvisat till domen i de ovan i punkt 70 nämnda förenade målen Atlantic Container Line m.fl. mot kommissionen (punkt 340), och har påpekat att då handlingar som skulle kunna innehålla friande omständigheter inte har delgetts denna, kan det enbart fastställas att rätten till försvar har åsidosatts om det är utrett att det administrativa förfarandet kunde ha fått en annan utgång om denna part hade haft tillgång till handlingarna i fråga under förfarandet.
That is precluded in this case, however, as regards the fact that Chisso was the first undertaking to cooperate by its contribution of 13 November 1998.
Detta är emellertid uteslutet i förevarande fall, med avseende på den omständigheten att Chisso var först med att samarbeta, genom den information som lämnades den 13 november 1998.
In its response of 5 September 2006 to a written question put by the Court, the Commission made the following comments on the supplementary observations communicated by Hoechst on 16 June 2006 (see paragraphs 34 and 90 to 101 above).
Kommissionen gjorde följande kommentarer i sitt svar av den 5 september 2006 på en skriftlig fråga från förstainstansrätten angående de kompletterande synpunkter som Hoechst inkom med den 16 juni 2006 (se punkterna 34 och 90–101 ovan).
As regards, first, Chisso’s letter of 11 January 1999, the Commission states that that document was already accessible during the administrative procedure and therefore cannot in any event be characterised as evidence to which the Commission did not provide access.
Kommissionen har för det första vad avser skrivelsen från Chisso av den 11 januari 1999 anfört att denna handling redan var tillgänglig under det administrativa förfarandet, och kan således inte i något fall anses utgöra bevisning som kommissionen inte har beviljat tillgång till.
In any event, the Commission states that Section E, paragraph 1, of the 1996 Leniency Notice requires that undertakings ‘contact’ the Commission’s Directorate-General for Competition.
Kommissionen har i vilket fall som helst påpekat att enligt avsnitt E första stycket i 1996 års meddelande om samarbete är företagen skyldiga att ”kontakta” kommissionens generaldirektorat för konkurrens.
Although in the German version of that provision the word ‘applicant’ (Antragsteller) is used in that context, there is no need to submit a formal application.
Även om, i den tyska språkversionen av denna bestämmelse, begreppet ”den som framställer en begäran” (Antragsteller) används i detta sammanhang, är det inte nödvändigt att framställa en formell begäran.
Nor, moreover, did Hoechst formulate an ‘application’ in its letter of 27 October 1998.
Hoechst framställde för övrigt inte självt någon ”begäran” i sin skrivelse av den 27 oktober 1998.
As to which undertaking was the first to cooperate within the meaning of Section B of the 1996 Leniency Notice, the Commission contends that it is not the date of
Kommissionen anser, med avseende på frågan vilket företag som var först med att samarbeta i den mening som avses i avsnitt B i 1996 års meddelande om samarbete, att det inte är det datum då ”begäran” framställs som är avgörande, utan i stället vilket företag som var ”först med att tillföra bevismaterial som är avgörande för att bevisa
Furthermore, the wording used in the letter of 11 January 1999 shows that Chisso clearly presumed that in had already begun to cooperate.
Den ordalydelse som används i skrivelsen av den 11 januari 1999 visar för övrigt att det var uppenbart att Chisso trodde att det redan samarbetade med kommissionen.
As regards, second, Chisso’s letter of 26 March 1999, the Commission emphasises that that document concerns only questions relating to the time-limits which had been imposed on Chisso, and not on Hoechst, to produce further documents, at a time when Chisso had already satisfied the conditions for the application of Section B(b) of the 1996 Leniency Notice by virtue of its contribution of 13 November 1998.
Kommissionen har även, med avseende på skrivelsen från Chisso av den 26 mars 1999, påpekat att denna handling enbart avsåg frågor rörande de tidsfrister som kommissionen hade förelagt Chisso, och inte Hoechst, för att tillhandahålla andra handlingar, vid en tidpunkt då Chisso redan hade uppfyllt villkoren för tillämpning av avsnitt B punkt b i 1996 års meddelande om samarbete, tack vare dess bidrag av den 13 november 1998.
Hoechst is therefore wrong to claim that that letter is an exculpatory document.
Hoechsts påstående att den handlingen utgör friande material är således felaktigt.
It cannot be an exculpatory document, since it does not relate to any of the reasons why Hoechst is unable to benefit from Section B of the 1996 Leniency Notice, which are set out at recitals 455 to 464 to the Decision, and to which the Commission refers.
Den handlingen avser nämligen inte någon av de orsaker på grundval av vilka Hoechst inte kan dra fördel av det som föreskrivs i avsnitt B i 1996 års meddelande om samarbete, vilka omnämns i skälen 455–464 i beslutet och om vilka kommissionen har erinrat.
The fact that Chisso is considered to be the first undertaking to have cooperated is based not on the observations which it submitted on 20 April 1999 but on the documents produced on 13 November 1998.
Den omständigheten att Chisso anses ha varit först med att samarbeta med kommissionen har inte sin grund i de anmärkningar som företaget överlämnade den 20 april 1999, utan i de handlingar som det överlämnade den 13 november 1998.
The extensions of the time-limits therefore did not have the effect of retroactively recognising that Chisso was the first to cooperate.
Förlängningarna av tidsfristerna medförde således inte att Chisso retroaktivt ansågs ha varit först med att samarbeta.
If it is Hoechst’s intention to assert that it follows from that document that Chisso no longer satisfied the conditions for the application of Section B(d) of the 1996 Leniency Notice, the Commission contends that its argument cannot be upheld, since a person cannot rely on an unlawful act committed in favour of a third party (judgment of 15 June 2005 in Joined Cases T-71/03, T-74/03, T-87/03 and T-91/03 Tokai Carbon and Others v Commission, not published in ECR, paragraph 373).
Kommissionen anser att om Hoechsts avsikt är att påstå att det framgår av denna handling att Chisso inte heller uppfyllde villkoren för tillämpning av avsnitt B, punkt d, i 1996 års meddelande om samarbete, kan dess argument inte godtas eftersom ingen, till förmån för sig själv, kan åberopa en rättsstridig åtgärd som gynnat någon annan (förstainstansrättens dom av den 15 juni 2005 i de förenade målen T-71/03, T-74/03, T-87/03 och T-91/03, Tokai Carbon m.fl. mot kommissionen, ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 373).
What is more, even if Chisso should actually lose the benefit of Section B of the 1996 Leniency Notice, that would have no impact on Hoechst.
Även för det fall Chisso faktiskt inte borde ha fått dra nytta av bestämmelserna i avsnitt B i 1996 års meddelande om samarbete, har detta inte heller någon återverkan på Hoechst.
The Commission adds that the evidence necessary for the purposes of the application of Section B(b) of the 1996 Leniency Notice is decisive evidence of the existence of the cartel.
Kommissionen har tillagt att de uppgifter som är nödvändiga för tillämpningen av bestämmelserna i avsnitt B, punkt b, i 1996 års meddelande om samarbete är de som är avgörande för att bevisa förekomsten av kartellen.
Contrary to Hoechst’s opinion, evidence which merely put the Commission in a position to carry out an investigation is not sufficient.
I motsats till vad Hoechst anser är uppgifter som enbart gör det möjligt för kommissionen att inleda en undersökning inte tillräckliga.
It is true that information provided orally is not excluded a priori.
Det stämmer att det inte a priori bortses från information som lämnas muntligen.
However, such evidence is not relevant in itself in the context of the application of Section B(b) of the 1996 Leniency Notice and becomes relevant only from the time when it is recorded on the appropriate medium (Case T-15/02 BASF v Commission [2006] ECR II-497, paragraph 505).
Sådan information är emellertid inte relevant i sig, inom ramen för tillämpningen av bestämmelserna i avsnitt B, punkt b, i 1996 års meddelande om samarbete, utan blir enbart relevant från den tidpunkt den upptas som lämpliga hjälpmedel (förstainstansrättens dom av den 15 mars 2006 i mål T-15/02, BASF mot kommissionen, REG 2006, s. II-497, punkt 505).
The applicant ought to have expressly requested that the Commission draw up a minute to that effect (BASF v Commission, paragraph 120 above, paragraph 502), in any event so long as the Commission did not propose to do so in the context of its administrative practice.
För att kommissionen skulle ha upprättat ett protokoll i detta avseende borde det ha gjorts en uttrycklig begäran därom (domen i målet BASF mot kommissionen, punkt 120 ovan, punkt 502), åtminstone så länge kommissionen inte hade föreslagit detta inom ramen för sin administrativa praxis.
Furthermore, the minute could help to prove the existence of the cartel only if the Commission were able to establish the authenticity of the statement.
Ett sådant protokoll skulle dessutom endast ha kunnat användas som bevis för att kartellen fanns, om kommissionen hade kunnat fastställa att utsagan var sann.
As regards, third, the irregularities which are alleged to have vitiated the administrative procedure, Hoechst infers from the letter of 26 March 1999 that Chisso no longer satisfied the conditions for the application of Section B(d) of the 1996 Leniency Notice.
Hoechst anser för det tredje, vad avser de oegentligheter som företaget påstår har förekommit under det administrativa förfarandet, att det framgår av skrivelsen av den 26 mars 1999 att Chisso inte heller uppfyllde villkoren för tillämpning av bestämmelserna i avsnitt B, punkt d, i 1996 års meddelande om samarbete.
That argument must be rejected, on the ground that no one can rely to his advantage on an unlawful act committed in favour of a third party.
Detta argument kan inte godtas eftersom ingen, till förmån för sig själv, kan åberopa en rättsstridig åtgärd som gynnat någon annan.
Furthermore, the question as to whether the conditions for the application of Section B(d) of the 1996 Leniency Notice are satisfied must, in the Commission’s submission, be determined on a case-by-case basis.
Frågan huruvida villkoren för tillämpning av bestämmelserna i avsnitt B, punkt d, i 1996 års meddelande om samarbete är uppfyllda ska enligt kommissionen dessutom prövas från fall till fall.
One of the significant elements in that context is whether the conduct of the undertakings concerned gave rise to an appreciable delay in the procedure.
En uppgift som är av betydelse i detta sammanhang är huruvida det berörda företagets agerande har medfört en försening i förfarandet som inte är försumbar.
If the procedure is considered as a whole, it is clear that that was not so in the present case.
Om förfarandet bedöms i dess helhet är det uppenbart att så inte var fallet i förevarande fall.
The Commission also emphasises that Hoechst
Kommissionen har även påpekat att Hoechst inte tillhandahöll den
Last, the Commission disputes certain factual assertions in Hoechst’s observations.
Kommissionen har slutligen bestritt några påståenden i Hoechsts yttranden avseende de faktiska omständigheterna.
The request for the new investigations
Begäran att nya undersökningar ska utföras
The Commission asserts that an investigation was indeed carried out, but that it produced no results favourable to Hoechst.
Kommissionen har gjort gällande att den vidtog en undersökning men att dess resultat inte var förmånligt för Hoechst.
The official responsible for the case at the time was questioned and confirmed that Chisso had received no warning concerning the possibility that it might be overtaken in relation to cooperation.
Bland annat tillfrågades den tjänsteman som ansvarade för ärendet vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna, och vederbörande svarade att Chisso inte hade underrättats om möjligheten att företaget hade förekommits, vad avser samarbete.
Chisso was not put on notice in that regard.
Chisso underrättades således inte i detta hänseende.
The Commission refers on that point to recital 458, in fine, to the Decision.
Kommissionen har hänvisat till denna omständighet i sista delen av skäl 458 i beslutet.
The Court notes, by way of preliminary observation, that Hoechst claims on a number of occasions in the context of the first plea that there has been a breach of the principles of sound administration and equal treatment, in support of its assertion that there has been a breach of the right of access to the file.
Förstainstansrätten påpekar inledningsvis att Hoechst med avseende på den första grunden vid flera tillfällen, till stöd för att rätten att få tillgång till handlingarna i ärendet har åsidosatts, har anfört att kommissionen har handlat i strid med principerna om god förvaltningssed och likabehandling.
Those arguments, moreover, are again developed in the context of the eighth and ninth pleas, whereby the applicant seeks a reduction in the fine.
Dessa argument utvecklas för övrigt även med avseende på den åttonde och den nionde grunden, vilka avser yrkandet att bötesbeloppet ska sättas ned.
In those circumstances, the Court considers it appropriate to examine those arguments first, before analysing, more specifically, the breach of the right of access to the file alleged by Hoechst.
Förstainstansrätten anser under dessa förhållanden att nämnda argument bör prövas innan Hoechsts påstående att kommissionen har åsidosatt rätten att få tillgång till handlingarna i ärendet undersöks närmare.
HOECHST v COMMISSION a) Breach of the principles of sound administration and equal treatment
HOECHST MOT KOMMISSIONEN a) Åsidosättande av principerna om god förvaltningssed och likabehandling
It must be borne in mind that during an administrative procedure before the Commission, the Commission is required to observe the procedural guarantees provided for by Community law (Case T-348/94 Enso Española v Commission [1998] ECR II-1875, paragraph 56).
Kommissionen är under det administrativa förfarandet skyldig att respektera de processrättsliga skyddsregler som föreskrivs i gemenskapsrätten (förstainstansrättens dom av den 14 maj 1998 i mål T-348/94, Enso Española mot kommissionen, REG 1998, s. II-1875, punkt 56).