natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, Mr Petersen and the Spanish Government point out that, by way of derogation from the requirements laid down in the national rules for entitlement to unemployment benefit, it is not required, for the purposes of obtaining the benefit at issue in the main proceedings, that the applicant show that he is capable of working, willing to work and available for work.
Jörn Petersen och den spanska regeringen har emellertid gjort gällande att det för beviljande av den ifrågavarande förmånen, till skillnad från vad som enligt den nationella lagstiftningen gäller för rätten till arbetslöshetsersättning, inte ställs krav på att sökanden visar att han är arbetsför och arbetsvillig samt att han står till arbetsmarknadens förfogande.
In the present case, such a dispensation is intended solely to adapt the conditions for the grant of that benefit to the situation of an applicant for an invalidity pension whose capacity and availability for work are, in fact, uncertain during the period in which a definitive decision is being adopted in regard to him (see, by analogy, De Cuyper, paragraphs 30 and 34).
I detta fall är syftet med undantaget enbart att anpassa villkoren för beviljande av den ifrågavarande förmånen till den situation i vilken den som ansöker om invalidpension befinner sig och i vilken det, i avvaktan på ett slutligt beslut i detta avseende, råder osäkerhet närmare bestämt om huruvida sökanden är arbetsför och står till arbetsmarknadens förfogande (se analogt domen i målet De Cuyper, punkterna 30 och 34).
Under those circumstances, it must be held that it is clear both from the purpose and object of the benefit at issue in the main proceedings and from the basis on which it is calculated that, notwithstanding the fact that it is linked to an application for an invalidity pension, such a benefit is directly related to the risk of unemployment referred to in Article 4(1)(g) of Regulation No 1408/71.
Under dessa omständigheter kan det konstateras att det följer såväl av den ifrågavarande förmånens syfte och föremål som av dess beräkningsgrund och villkoren för dess beviljande att denna förmån, trots att den är kopplad till att en ansökan om invalidpension har getts in, direkt hänför sig till den risk för arbetslöshet som avses i artikel 4.1 g i förordning nr 1408/71.
Consequently, the answer to the first question must be that a benefit such as the one at issue in the main proceedings must be regarded as an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(g) of Regulation No 1408/71.
Följaktligen ska den första frågan besvaras så, att en sådan förmån som den som är aktuell i målet vid den nationella domstolen ska betraktas som en arbetslöshetsförmån i den mening som avses i artikel 4.1 g i förordning nr 1408/71.
In its second question, the national court is asking, essentially, whether Article 39 EC is to be interpreted as preventing a Member State from making the grant of a benefit such as the one at issue in the main proceedings, which must be regarded as an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(g) of Regulation No 1408/71, subject to the condition that the recipients must be resident on the national territory of that State, prohibiting the exportability of such a benefit to another Member State.
Den hänskjutande domstolen har ställt den andra frågan för att få klarhet i huruvida artikel 39 EG ska tolkas på ett sådant sätt att det inte är tillåtet för en medlemsstat att villkora beviljandet av en förmån som den som är aktuell i målet vid den nationella domstolen, vilken ska betraktas som en arbetslöshetsförmån i den mening som avses i artikel 4.1 g i förordning nr 1408/71, av att mottagarna är bosatta inom denna medlemsstats territorium, varigenom mottagarna förhindras att medföra förmånen till en annan medlemsstat.
First of all, it must be noted that although Article 10(1) of Regulation No 1408/71 — which provides, ‘[s]ave as otherwise provided in this Regulation’, for the waiver of residence clauses in regard to the benefits enumerated therein — expressly mentions invalidity benefits, which are therefore, in principle, exportable to another Member State (Case C-20/96 Snares [1997] ECR I-6057, paragraph 40), it does not mention unemployment benefits.
Det ska inledningsvis påpekas att invaliditetsförmåner uttryckligen nämns i artikel 10.1 i förordning nr 1408/71, enligt vilken det ska bortses från krav på bosättning för förmåner som anges i bestämmelsen ”om något annat inte föreskrivs i denna förordning”, och att de därmed i princip kan medföras till en annan medlemsstat (se dom av den 4 november 1997 i mål C-20/96, Snares, REG 1997, s. I-6057, punkt 40), medan arbetslöshetsförmåner inte nämns i denna bestämmelse.
That provision therefore does not preclude the legislation of a Member State from making entitlement to such a benefit conditional on residence in the territory of that State (see, to that effect, De Cuyper, cited above, paragraph 37).
Bestämmelsen innehåller därmed inte något förbud mot att det i en medlemsstats lagstiftning, som villkor för beviljande av en sådan förmån, ställs krav om bosättning inom denna medlemsstats territorium (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet De Cuyper, punkt 37).
In that regard, Regulation No 1408/71 provides, however, for two situations in which the competent Member State is required to allow recipients of an unemployment allowance to reside in the territory of another Member State while retaining their entitlement to benefit.
I förordning nr 1408/71 anges i detta avseende emellertid två situationer då den behöriga medlemsstaten är skyldig att låta dem som uppbär arbetslöshetsersättning behålla förmånen trots att de är bosatta i en annan medlemsstat.
Firstly, there is the situation provided for in Article 69 of the regulation, allowing unemployed persons who go to a Member State other than the competent State ‘in order to seek employment there’ to retain their entitlement to unemployment benefit.
Den ena situationen föreskrivs i artikel 69 i förordningen, enligt vilken arbetslösa personer som beger sig till en annan medlemsstat ”för att söka arbete där” behåller rätten till arbetslöshetsförmåner.
Secondly, there is the situation referred to in Article 71 of that regulation, relating to unemployed persons who, during their last employment, were residing in the territory of a Member State other than the competent State (De Cuyper, cited above, paragraph 38).
Den andra situationen anges i artikel 71 i förordningen, som avser arbetslösa personer som under sin senaste anställning var bosatta inom en annan medlemsstats territorium än den behöriga statens (domstolens dom i det ovannämnda målet De Cuyper, punkt 38).
However, it clearly follows from the order for reference that a situation such as that of Mr Petersen is not covered by either of those articles and, consequently, that
Det framgår dock klart av beslutet om hänskjutande och är dessutom ostridigt att ingen av dessa artiklar kan tillämpas på en situation som den som Jörn Petersen
Regulation No 1408/71 does not contain any provisions governing cases such as the one which is the subject of the main proceedings.
DOM AV DEN 11.9.2008 — MÅL C-228/07 befinner sig i och att ett sådant fall som det som föreligger i målet vid den nationella domstolen således inte är reglerat i förordning nr 1408/71.
According to settled caselaw, the aims of Articles 39 EC to 42 EC would not be attained if, as a consequence of the exercise of their right to freedom of movement, workers were to lose the social security advantages guaranteed them by the legislation of one Member State, especially where those advantages represent the counterpart of contributions which they have paid.
Enligt fast rättspraxis kan syftet med artiklarna 39 EG och 42 EG emellertid inte uppnås om arbetstagarna på grund av att de utövar sin rätt till fri rörlighet förlorar de förmåner för social trygghet som lagstiftningen i en medlemsstat garanterar dem, i synnerhet när dessa förmåner utgör en motprestation för avgifter som arbetstagarna har betalat.
It follows that, contrary to the view of the Austrian and German Governments, it must be considered whether the rules applicable to a benefit such as the one at issue in the main proceedings are compatible with Article 39 EC.
Härav följer att domstolen, i motsats till vad den österrikiska och den tyska regeringen har anfört, ska pröva huruvida de bestämmelser som är tillämpliga på en förmån som den som är aktuell i målet vid den nationella domstolen är förenliga med bestämmelserna i artikel 39 EG.
It must be borne in mind in that regard that, according to settled caselaw, the concept of ‘worker’ within the meaning of Article 39 EC of the Treaty has a specific Community meaning and must not be interpreted narrowly.
Enligt domstolens fasta rättspraxis är begreppet arbetstagare i artikel 39 EG ett gemenskapsrättsligt begrepp som inte ska tolkas restriktivt.
In the present case, it is clear from the order for reference that, before the facts which gave rise to the dispute in the main proceedings, Mr Petersen worked as an employed person in a Member State and was consequently a ‘worker’ within the meaning of Article 39 EC.
I detta fall framgår det av beslutet om hänskjutande att Jörn Petersen utförde avlönat arbete i en medlemsstat innan de omständigheter inträffade som gav upphov till tvisten vid den nationella domstolen och att han därmed vid denna tid var att betrakta som arbetstagare i den mening som avses i artikel 39 EG.
A national of a Member State who, like Mr Petersen, leaves his Member State of origin to work as an employed person in another Member State must be regarded as exercising the right of freedom of movement for workers provided for in Article 39 EC.
En medborgare i en medlemsstat som, liksom Jörn Petersen, har lämnat sitt ursprungsland för att utföra avlönat arbete i en annan medlemsstat ska anses ha använt sig av rätten till fri rörlighet för arbetstagare enligt artikel 39 EG.
That conclusion is not called into question by the fact that, at the time of the later transfer of his residence to his State of origin after the competent authorities had granted him the benefit at issue in the main proceedings, Mr Petersen was un -employed and had applied for an invalidity pension.
Det faktum att Jörn Petersen var arbetslös och hade ansökt om invalidpension när han senare, efter det att de behöriga myndigheterna hade beviljat honom den ifrågavarande förmånen, flyttade tillbaka till sitt ursprungsland föranleder inte någon annan bedömning.
That is the case in regard to benefits the payment of which is dependent on the prior existence of an employment relationship which has come to an end and is intrinsically linked to the recipients’ objective status as workers (Meints, cited above, paragraph 41, and Case C-43/99 Leclere and Deaconescu [2001] ECR I-4265, paragraph 57).
Detta är fallet med förmåner vars beviljande beror på att det tidigare har förelegat ett anställningsförhållande som har upphört och vars beviljande i sig hänger samman med förmånstagarnas objektiva ställning som arbetstagare (se domen i det ovannämnda målet Meints, punkt 41, och dom av den 31 maj 2001 i mål C-43/99, Leclere och Deaconescu, REG 2001, s. I-4265, punkt 57).
In a situation like the one in the main proceedings, where the benefit at issue was intended to provide income for an unemployed applicant for an invalidity pension who had worked as an employed person in the Member State concerned, it must be stated that since, as the Advocate General points out in point 72 of his Opinion, such a benefit is linked to the risks of both unemployment and invalidity, it flows directly from an ‘employment relationship’ within the meaning of Article 39 EC.
I en situation som den i målet vid den nationella domstolen, där syftet med förmånen i fråga är att den som ansöker om invalidpension och som har utfört avlönat arbete i den aktuella medlemsstaten, men som har blivit arbetslös, ska garanteras en inkomst, kan det emellertid konstateras att en sådan förmån grundar sig direkt på ett anställningsförhållande i den mening som avses i artikel 39 EG då, såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 72 i sitt förslag till avgörande, förmånen samtidigt hänför sig till såväl risken för arbetslöshet som risken för invaliditet.
It follows that a national of a Member State in a situation such as that of Mr Petersen must be regarded as continuing to be a ‘worker’ within the meaning of Article 39 EC for the purposes of obtaining the benefit at issue and, consequently, such a national comes within the scope of that article.
Härav följer att en medborgare i en medlemsstat som befinner sig i samma situation som Jörn Petersen, när det gäller rätten till den ifrågavarande förmånen, måste anses ha bibehållit sin ställning som arbetstagare i den mening som avses i artikel 39 EG. En sådan medborgare omfattas därmed av tillämpningsområdet för denna artikel.
It must therefore be considered whether a residence requirement such as that imposed for the grant of the benefit at issue in the main proceedings constitutes an ‘obstacle to the freedom of movement for workers’ within the meaning of Article 39 EC.
Därför ska domstolen pröva huruvida ett bosättningsvillkor, såsom det som gäller för beviljande av den ifrågavarande förmånen, utgör ett hinder mot den fria rörligheten för arbetstagare i den mening som avses i artikel 39 EG.
Unless it is objectively justified and proportionate to the aim pursued, a provision of national law must be regarded as indirectly discriminatory if it is intrinsically liable to affect migrant workers more than national workers and if there is a consequent risk that it will place the former at a particular disadvantage (Meints, cited above, paragraph 44; Hartmann, cited above, paragraph 30; and Geven, cited above, paragraph 19).
Om det inte finns sakliga skäl för en bestämmelse i nationell rätt eller om den inte står i proportion till det eftersträvade syftet, ska den betraktas som indirekt diskriminerande, när den till sin natur innebär en risk för att migrerande arbetstagare påverkas i högre grad än landets egna arbetstagare och följaktligen riskerar att missgynna de förstnämnda (domarna i de ovannämnda målen Meints, punkt 44, Hartmann, punkt 30, och Geven, punkt 19).
That is true of a residence condition such as the one to which the grant of the benefit at issue in the main proceedings is subject, which can be more easily met by national workers than by those from other Member States, since the latter workers above all, particularly in the case of unemployment or invalidity, tend to leave the country in which they were formerly employed to return to their countries of origin (see, to that effect, Paraschi, cited above, paragraph 24, and Case C-290/00 Duchon [2002] ECR I-3567, paragraph 38).
Detta är fallet med ett sådant bosättningsvillkor som det som gäller för beviljande av den ifrågavarande förmånen, vilket är lättare för inhemska arbetstagare att uppfylla än för arbetstagare som är medborgare i andra medlemsstater, eftersom det framför allt är sistnämnda arbetstagare som, särskilt vid arbetslöshet eller invaliditet, har en tendens att lämna det land där de tidigare var anställda för att återvända till sina ursprungsländer (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Paraschi, punkt 24, och dom av den 18 april 2002 i mål C-290/00, Duchon, REG 2002, s. I-3567, punkt 38).
The Austrian Government has not sought to explain the objective which is to be achieved by the residence requirement imposed by the national rules for the grant of the benefit at issue in the main proceedings and, consequently, has not put forward any factor whatsoever to justify that condition in relation to the overriding reasons in the general interest protected by Article 39 EC.
Den österrikiska regeringen har inte försökt att beskriva syftet med det bosättningsvillkor som i den nationella lagstiftningen uppställs för beviljande av den ifrågavarande förmånen och den har därmed inte anfört några som helst omständigheter till stöd för att villkoret är motiverat av sådana tvingande skäl av allmänintresse som skyddas genom artikel 39 EG.
In addition, it must be pointed out that the residence requirement at issue in the main proceedings seems disproportionate since it is imposed in respect of a social security benefit which, like the benefit at issue in the main proceedings, is intended to be paid to applicants for an invalidity pension for a limited period which, according to the Austrian Government, does not exceed, on average, three to four months during which, while waiting for a definitive decision on the grant of such a pension, they are not required to be capable of working, willing to work and available for work (see, to that effect, Collins, cited above, paragraphs 68 and 69).
Det bosättningsvillkor som är föremål för tvist vid den nationella domstolen framstår dessutom som oproportionerligt, när det uppställs för beviljande av en social trygghetsförmån som, såsom den ifrågavarande förmånen, är avsedd att utbetalas till dem som ansöker om invalidpension för en begränsad period, som enligt den österrikiska regeringen i genomsnitt inte överstiger tre till fyra månader och under vilken det, i avvaktan på ett slutligt beslut avseende pensionen, varken ställs krav på att sökandena är arbetsföra och arbetsvilliga eller att de står till arbetsmarknadens förfogande (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Collins, punkterna 68 och 69).
If, at the end of that waiting period, the invalidity pension is granted, the competent authorities in the Member State concerned, who must deduct from it the amounts paid by way of the benefit at issue in the main proceedings, will, in any event be required by Article 10(1) of Regulation No 1408/71 to pay the pension in question, even if the recipient transfers his residence to another Member State.
Om invalidpension beviljas efter utgången av denna väntetid är de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten under alla förhållanden, enligt artikel 10.1 i förordning nr 1408/71, skyldiga att utbetala denna pension, med avdrag för de belopp som erlagts i form av den ifrågavarande förmånen, oberoende av om mottagaren har flyttat till en annan medlemsstat.
If, on the other hand, at the end of the said period, the invalidity pension is refused, in which case the benefit at issue must be changed, in regard both to its amount and to its duration, to the entitlement to unemployment benefit, the competent author -ities of that Member State are no longer required to pay the latter benefit to the re -cipient unless he can show that that he fulfils the conditions laid down in Article 69 of Regulation No 1408/71 for the retention of the right to benefits as a worker seeking employment in another Member State, which implies that he must fulfil all the conditions laid down in the national law of the Member State of origin for entitlement to unemployment benefit.
Om invalidpension däremot inte beviljas efter utgången av nämnda väntetid, och den aktuella förmånen, för den period under vilken den har utgått och till de belopp som har utbetalats, därmed ska avräknas från rätten till arbetslöshetsersättning, är de behöriga myndigheterna i nämnda medlemsstat inte längre skyldiga att utbetala denna ersättning till mottagaren. Detta gäller dock inte om mottagaren visar att de villkor som uppställs i artikel 69 i förordning nr 1408/71 för rätten att bibehålla denna ersättning i egenskap av arbetstagare som söker arbete i en annan medlemsstat är uppfyllda, vilket innebär att mottagaren ska leva upp till alla de krav som enligt ursprungsstatens lagstiftning gäller för rätten till arbetslöshetsförmåner.
In addition, the residence requirement at issue in the main proceedings also seems disproportionate since it is clear from the order for reference that, during the waiting period while a decision is being made on the application for an invalidity pension, applicants for the benefit at issue in the main proceedings, like the unemployed persons seeking work in another Member State to whom Article 69 of Regulation No 1408/71 applies, (Case 139/78 Coccioli [1979] ECR 991, paragraph 7), are not subject to any particular checks by the employment service of the Member State concerned, since they are dispensed from the obligations concerning capacity to work, willingness to work and availability for work.
Det bosättningsvillkor som är i fråga i målet vid den nationella domstolen framstår dessutom som oproportionerligt även av den anledningen att de som ansöker om den ifrågavarande förmånen, i likhet med arbetstagare som söker arbete i en annan medlemsstat och som omfattas av artikel 69 i förordning nr 1408/71, enligt vad som framgår av beslutet om hänskjutande, inte är föremål för någon särskild kontroll genom arbetslöshetskassan i den berörda medlemsstaten i väntan på beslutet om invalidpension (dom av den 20 mars 1979 i mål 139/78, Coccioli, REG 1979, s. 991, punkt 7), eftersom de är undantagna från de krav som gäller avseende arbetsförhet och arbetsvillighet samt från kravet på att stå till arbetsmarknadens förfogande.
In any event, even if such checks were provided for, it would still have to be ascertained whether it was not sufficient to request that the recipient go to the Member State concerned for the purpose of undergoing such checks, if necessary, on pain of suspension of payment of the benefit in the event of unwarranted refusal on the part of the recipient (see, to that effect, Case C-499/06 Nerkowska [2008] ECR I-3993, paragraph 45).
Även om det hade funnits föreskrifter om sådan kontroll skulle det ändå ha varit nödvändigt att pröva om det inte vore tillräckligt att mottagaren anmodas att bege sig till den berörda medlemsstaten för att genomgå denna kontroll, i förekommande fall vid äventyr av att utbetalningen av den aktuella förmånen inställs om mottagaren utan godtagbart skäl vägrar att infinna sig (se, för ett liknande resonemang, dom av den 22 maj 2008 i mål C-499/06, Nerkowska, REG 2008, s. I-3993, punkt 45).
It follows from the foregoing that, with regard to the grant of a benefit such as the one at issue in the main proceedings and inasmuch as the file submitted to the Court does not contain any factor which might objectively justify a residence requirement, that requirement must be regarded as incompatible with Article 39 EC.
Av vad som anförts ovan följer att en sådan förmån som den ifrågavarande förmånen måste anses vara oförenlig med artikel 39 EG, eftersom det i de handlingar som ingetts till domstolen inte har anförts några som helst omständigheter som objektivt sett kan motivera ett bosättningsvillkor.
Consequently, the answer to the second question must be that, inasmuch as no factor has been put forward which shows that such a condition is objectively justified and proportionate, Article 39 EC must be interpreted as preventing a Member State from making the grant of a benefit such as the one at issue in the main proceedings, which must be regarded as an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(g) of Regulation No 1408/71, subject to the condition that the recipients be resident in the national territory of that State.
Den andra frågan ska följaktligen besvaras så, att artikel 39 EG ska tolkas på ett sådant sätt att det inte är tillåtet för en medlemsstat att villkora beviljandet av en sådan förmån som den som är aktuell i målet vid den nationella domstolen, vilken ska betraktas som en arbetslöshetsförmån i den mening som avses i artikel 4.1 g i förordning nr 1408/71, av att mottagarna är bosatta inom denna medlemsstats territorium, i ett sådant fall där medlemsstaten inte har lagt fram någon bevisning till styrkande av att ett sådant villkor objektivt sett kan motiveras och att det är proportionerligt.
Case C-251/07
Mål C-251/07
(Reference for a preliminary ruling from the Högsta domstolen)
(begäran om förhandsavgörande från Högsta domstolen)
(Environment — Directive 2000/76/EC — Incineration of waste — Classification of an installation for the production of heat and electricity — Concepts of incineration plant and co-incineration plant)
”Miljö — Direktiv 2000/76/EG — Avfallsförbränning — Klassificering av en anläggning för produktion av värme och elektricitet — Begreppen förbränningsanläggning och samförbränningsanläggning”