natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The German Government does not dispute that all the measures necessary to implement Article 11 of Directive 96/82 in national law have not yet been adopted. It points out that, after the adoption of the various legislative measures discussed in the course of the pre-litigation procedure, implementation is still in issue only in the Länder of Mecklenburg-Western Pomerania, Lower Saxony, Rhineland-Palatinate, Saxony, Saxony-Anhalt and Schleswig-Holstein.
Det står emellertid klart att Förbundsrepubliken Tyskland inte hade vidtagit samtliga åtgärder som var nödvändiga för att införliva direktiv 96/82 med nationell rätt innan den frist om två månader som angivits i det motiverade yttrandet löpte ut.
The directive entered into force on 3 February 1997 and the period laid down in the first subparagraph of Article 24(1) of the directive expired on 3 February' 1999.
Genom skrivelse av den 10 maj 1999 anmodade kommissionen därför den tyska regeringen att inkomma med yttrande inom två månader.
Since, when that time-limit expired, it had not been informed of the provisions adopted by the Federal Republic of Germany in order to comply with Directive 96/82 and it had no other information from which to conclude that that Member State had adopted the provisions
Den tyska regeringen har inte bestritt att alla åtgärder som är nödvändiga för att införliva artikel 11 i direktiv 96/82 med nationell rätt ännu inte antagits. Den har understrukit att sedan de
The German Government considers that, by reason of the number and complexity of the implementating measures necessary both at the federal and the Länder level, there were special circumstances in this case which the Commission should have taken into account in accordance
Domstolen erinrar om att kommissionen inom ramen för det system som inrättats genom artikel 226 EG förfogar över ett utrymme för skönsmässig bedömning när det gäller att väcka talan om fördragsbrott och att det inte ankommer på domstolen att bedöma huruvida kommissionen använder detta utrymme på ett
It states, moreover, that it had pointed out several times to the Länder authorities the urgent need for implementation; procedures are at an advanced stage and it is expected that the matter will be concluded in the near future.
att beakta antalet och komplexiteten hos de införlivandeåtgärder som var nödvändiga samt de ansträngningar som gjorts eller som pågår.
It is not disputed that the Federal Republic of Germany had not adopted, before the expiry of the period of two months laid down in the reasoned opinion, all the measures necessary to implement Directive 96/82 in national law.
lämpligt sätt (se särskilt dom av den 6 juli 2000 i mål C-236/99, kommissionen mot Belgien, punkt 28).
It follows that the Federal Republic of Germany was not entitled to require the Commission to desist from bringing the action or to delay it in order to take account of the number and complexity of the necessary implementing measures and of the efforts which had been or were being made.
Härav följer att Förbundsrepubliken Tyskland inte kunde kräva att kommissionen avstod från att väcka talan eller att den väntade härmed för
In those circumstances, it must be held that the action brought by the Commission is well founded.
Vid dessa förhållanden skall kommissionens talan anses välgrundad.
Declares that, by failing to take, within the prescribed period, all the measures necessary to comply with Council Directive 96/82/EC of 9 December 1996 on the control of major-accident hazards involving dangerous substances, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under that directive;
Ί) Förbundsrepubliken Tyskland har åsidosatt sina skyldigheter enligt rådets direktiv 96/82/EG av den 9 december 1996 om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där fadiga ämnen ingår genom att inte inom den utsatta fristen anta alla de lagar och författningar som krävs för att följa artikel 11 i detta direktiv.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 21 March 2002.
Generaladvokaten D. Ruiz-Jarabo Colomer har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför andra avdelningen den 21 mars 2002.
He proposed that the Court should:
Han föreslog att domstolen skulle bifalla talan och
Ί) declare that the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Article 11 of Council Directive 96/82/EC of 9 December 1996 on the control of major-accident hazards involving dangerous substances by failing to bring into force within the period prescribed in Article 24 the laws, regulations and adminstrative provisions necessary to implement it in national law;
1) fastställa att Förbundsrepubliken Tyskland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 11 i rådets direktiv 96/82/EG av den 9 december 1996 om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår genom att inte sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att korrekt införliva direktivet med den nationella rätten inom den frist som anges i artikel 24, och
2) order the Federal Republic of Germany to pay the costs.'
2) förplikta Förbundsrepubliken Tyskland att ersätta rättegångskostnaderna.
Case C-482/99 French Republic ν Commission of the European Communities State aid
Mål C-482/99 Republiken Frankrike mot Europeiska gemenskapernas kommission Statligt stöd
(State aid — Article 87(1) EC Aid granted by the French Republic to Stardust Marine Decision 2000/513/EC State resources Imputability to the State Prudent investor operating in a market economy) (Full Court)
"Statligt stöd —Artikel 87.1 EG — Stöd som Frankrike beviljat företaget Stardust Marine -Beslut 2000/513/EG — Statliga medel — Kan tillskrivas staten — Försiktig investerare i en marknadsekonomi" (Domstolen i plenum) berörda omstruktureringsplanen skulle alla tillgångar överlåtas eller avvecklas.
By application lodged at the Court Registry on 20 December 1999, the French Republic brought an action under Article 230 EC for the annulment of Commission Decision 2000/513/EC of 8 September 1999 on aid granted by France to Stardust Marine.
Republiken Frankrike har genom ansökan, som inkom till domstolens kansli den 20 december 1999, med stöd av artikel 230 EG begärt att domstolen skall ogiltigförklara kommissionens beslut 2000/513/EG av den 8 september 1999 om de stöd som Frankrike beviljat företaget Stardust Marine.
Stardust Marine ('Stardust'), a company whose main business developed in the pleasure-boat market, was set up in 1989.
Företaget Stardust Marine (nedan kallat Stardust), bildades 1989 och var i huvudsak verksamt på marknaden för fritidsbåtar.
The bank SBT-Batif ('SBT'), a subsidiary of Altus Finance ('Altus'), which was itself part of the Crédit Lyonnais group, initially undertook to finance Stardust by loans and guarantees.
Banken SBT-Batif (nedan kallad SBT), dotterbolag till Altus Finance (nedan kallat Altus) som ingår i Crédit Lyonnaiskoncernen, hade till att börja med åtagit sig att finansiera Stardust genom lån och garantier.
Stardust, controlled since 1994 by Crédit Lyonnais through the intermediary of Altus following an increase in capital of FRF 44.3 million, which had been subscribed by Altus in October 1994 through conversion of debts, was part of the Crédit Lyonnais assets transferred to CDR under the 1995 hiving-off plan in view of their poor results and expected losses.
Stardust, som sedan 1994 kontrollerades av Crédit Lyonnais via Altus till följd av ett kapitaltillskott på 44,3 miljoner FRF från Altus genom kvittning av fordringar, hörde till de tillgångar som Crédit Lyonnais förde över till CDR som ett led i 1995 års avyttringsplan på grund av deras svaga resultat och de förluster man visste att de skulle kunna medföra.
As a subsidiary of CDR, Stardust was part of the Crédit Lyonnais group after 1995 and until the latter's privatisation, since until the end of 1998 CDR remained a 100%, unconsolidated, subsidiary of Crédit Lyonnais. The Crédit Lyonnais management, however, ceased to play any direct part in the management of Stardust after its transfer to CDR because of the total separation of management between CDR and Crédit Lyonnais, in accordance with Commission Decision 95/547/EC of 26 July 1995 giving conditional approval to the aid granted by France to the bank Crédit Lyonnais.
I egenskap av dotterbolag till CDR ingick Stardust i Crédit Lyonnaiskoncernen ännu efter år 1995 och fram till privatiseringen av denna, eftersom CDR fram till slutet av år 1998 var ett helägt icke-konsoliderat dotterbolag till Crédit Lyonnais Efter överföringen av Stardust till CDR hade dock Crédit Lyonnais ledning inte längre någon direkt del i förvaltningen av Stardust på grund av den fullständiga uppdelning av förvaltningen mellan CDR och Crédit Lyonnais som kommissionen krävt i beslut 95/547/EG av den 26 juli 1995 om ett villkorligt godkännande av det stöd som Frankrike beviljat banken Crédit Lyonnais.
After five years of rapid growth, Crédit Lyonnais made losses in 1992 (FRF 1.8 billion) and 1993 (FRF 6.9 billion).
Efter fem år av kraftig tillväxt, rapporterade Crédit Lyonnais negativt resultat för år 1992 (- 1,8 miljarder FRF) och år 1993 (- 6,9 miljarder FRF).
In 1994, at the request of the supervisory authority of the French banking system, the French authorities took decisions to support it financially.
Efter anmodan av den franska banktillsynsmyndigheten(Autoritédesurveillance bancaire), beslutade de franska myndigheterna år 1994 att finansiellt stödja banken.
The decisions included, first, an increase in capital of FRF 4.9 billion and, second, the assuming of the risks and costs connected with the commitments, which were then transferred to a separate structure, the Consortium de Réalisations ('CDR'), a 100% subsidiary of Crédit Lyonnais, which was created in 1995 as part of a 'hiving-off operation.
Detta stöd omfattade dels ett kapitaltillskott på 4,9 miljarder FRF, dels ett övertagande från statens sida av de risker och kostnader som hängde samman med åtaganden vilka sedan överförts till ett särskilt bolag, le Consortium de réalisations (nedan kallat CDR), bildat år 1995 som helägt dotterbolag till Crédit Lyonnais inom ramen för ett så kallat avyttringsförfarande.
CDR purchased nearly FRF 190 billion of assets from Crédit Lyonnais.
CDR förvärvade tillgångar av Crédit Lyonnais till ett värde av nära 190 miljarder FRF.
CDR increased Stardust's capital in three stages.
CDR ökade vid tre tillfällen Stardusts kapital.
A first increase of capital, totalling FRF 112 million, took place in April 1995.
Ett första kapitaltillskott på 112 miljoner FRF gjordes i april 1995.
A second increase, of FRF 250.5 million, was decided upon following an extraordinary general meeting held on 26 June 1996 and was effected in two payments made, respectively, in June 1996 (as to two thirds of that sum) and March 1997 (as to the remaining third).
Vid en extra bolagsstämma den 26 juni 1996 beslutades ett andra kapitaltillskott på 250,5 miljoner FRF, vilket verkställdes genom två utbetalningar i juni 1996 (två tredjedelar av beloppet) och i mars 1997 (den resterande tredjedelen).
Finally, a third increase in capital was effected following the extraordinary general meeting of 5 June 1997, in the amount of FRF 89 million.
Ett tredje kapitaltillskott på 89 miljoner FRF genomfördes
The operative part of the contested decision is worded as follows:
Det ifrågasatta beslutet har följande lydelse: efter den extra bolagsstämma som ägde rum den 5 juni 1997.
The procedure before the Commission and the contested decision
kommissionen och det
On 20 June 1997, the Commission received a complaint against the French Republic, concerning several recapitalisations of Stardust by the State and the conditions in which the latter had been transferred by CDR to FG Marine.
Kommissionen mottog den 20 juni 1997 ett klagomål riktat mot Republiken Frankrike vilket avsåg flera statliga kapitaltillskott i Stardust och även de omständigheter under vilka bolaget överlåtits av CDR till företaget FG Marine.
The capital increases of FRF 44.3 million injected into Stardust Marine in October 1994 by Altus Finance and FRF 112 million injected by CDR in April 1995, the advance on current account of FRF 127.5 million granted by CDR from July 1995 to June 19%, the recapitalisations of FRF 250.5 million in June 1996 and of FRF 89 million in June 1997 by CDR constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Kapitaltillskotten till Stardust Marine på 44,3 miljoner FRF från Altus Finance i oktober 1994 och på 112 miljoner FRF från CDR i april 1995, förskottet till företagets löpande konto från CDR på 127,5 miljoner FRF mellan juli 1995 och juni 1996 samt kapitaltillskotten från CDR på 250,5 miljoner FRF i juni 1996 och på 89 miljoner FRF i juni 1997 utgör statligt stöd enligt artikel 87.1 i fördraget.
The aid, amounting to a discounted value at 31 October 1994 of FRF 450.4 million, cannot be declared compatible with the common market under Article 87(2) and (3) of the Treaty and with Article 61(2) and [(3)] of the EEA Agreement.
Dessa åtgärder, som totalt uppgår till 450,4 miljoner FRF omräknat till värdet per den 31 oktober 1994, kan inte förklaras förenliga med den gemensamma marknaden enligt artiklarna 87.2 och 87.3 i EG-fördraget samt artiklarna 61.2 och 61.3 i EES-avtalet.
The contested decision shows that the Commission's analysis of the measures in question as State aid relates, first, to financial support granted to Stardust before it was hived off to CDR.
Kommissionen begärde genom skrivelse av den 2 juli 1997 att de franska myndigheterna skulle lämna fullständig information om Stardusts ekonomiska situation, om de kapitaltransaktioner som ägt rum och, i förekommande fall, om CDR:s överlåtelse planerade överlåtelse av dessa tillgångar samt de närmare villkoren för denna jning.
On 5 November 1997, the Commission decided to initiate the procedure under Article 93(2) of the EC Treaty (now Article 88(2) EC) in relation to the support measures in favour of Stardust and informed the French Government of that fact by letter of 8 December 1997, requesting it to supply all the information necessary for the investigation of the matter.
Det framgår för det första av det ifrågasatta beslutet att kommissionens bedömning av huruvida de åtgärder som vidtagits utgör ett statligt stöd främst avser det finansiella stöd som beviljades Stardust innan företaget awttrades till CDR.
The initiation of that procedure formed the subject-matter of Commission communication 98/C 111/07 of 9 April 1998, sent pursuant to Article 93(2) of the EC Treaty to the other Member States and other interested parties on the recapitalisation of Stardust Marine.
Kommissionen beslutade den 5 november 1997 att inleda det förfarande som anges i artikel 93.2 i EG-fördraget (nu artikel 88.2 EG), i fråga om stödåtgärderna till förmån för Stardust och underrättade den franska regeringen härom genom skrivelse av den 8 december 1997, vari denna anmodades att inkomma med alla upplysningar som krävdes för ärendets handläggning.
Since the Commission regarded the financial aid granted to Stardust by Altus and SBT in 1992, 1993 and 1994 as being at the root of the State aid impugned by the contested decision, the Court's examination of the issue of classification as State aid, which is called for by both the first and the second of the applicant's pleas in law, must relate first and foremost to those measures.
Kommissionen ansåg att det finansiella stöd som Altus och SBT beviljade Stardust under åren 1992, 1993 och 1994 utgjorde grunden till det statliga stöd som kritiserades i det ifrågasatta beslutet, skall domstolen, i enlighet med de framställningar som sökanden gjort i såväl den första som den andra grunden, i första hand bedöma dessa åtgärder.
The first plea in law
Den första gmnden
After the initiation of the abovementioned procedure, further exchanges ofinformation took place between the Commission and the French Government.
Ytterligare utbyte av information mellan kommissionen och de franska myndigheterna ägde rum efter det att ovannämnda förfarande inletts.
In this plea, the French Government denies, first, that the funds used by Altus and SBT, subsidiaries of Crédit Lyonnais, to finance Stardust may be classified as 'State resources' within the meaning of Article 97(1) EC (first
Med denna grund har den franska regeringen bestridit, för det första, att de medel som användes av Altus och SBT, vilka är dotterbolag till Crédit Lyonnais, för att finansiera Stardust skall anses vara "statliga medel" i den mening som avses i artikel 87.1 EG (första delgrunden) och, för det andra, att det skall anses att det är staten som har vidtagit åtgärder till förmån för Stardust (andra delgrunden).
The Commission adopted the contested decision on 8 September 1999, and notified it to the French authorities on 13 October 1999.
Kommissionen antog det ifrågasatta beslutet den 8 september 1999 och delgav de franska myndigheterna detta beslut den 13 oktober 1999.
part of the plea) and, second, that the support measures taken in favour of Stardust may be regarded as imputable to the French State (second part of the plea).
- Inledande synpunkter på den första grunden
The State is perfectly capable, by exercising its dominant influence over such undertakings, of directing the use of their resources in order, as occasion arises, to finance specific advantages in favour of other undertakings.
En sådan tolkning kan för övrigt inte, såsom den franska regeringen har gjort gällande, medföra risk för att offentliga företag diskrimineras gentemot privata företag.
As a preliminary point, it should be observed that the French Government does not deny that the resources used by CDR to finance Stardust are State resources within the meaning of Article 87(1) EC.
Ett offentligt företags situation är i ett fall som det förevarande inte jämförbar med ett privat företags situation.
It therefore only needs to be examined whether the loans, guarantees and recapitalisation granted by Altus and SBT in favour of Stardust, before it was hived off to CDR. must be regarded as coming from State resources.
Såsom det anges i elfte skälet till direktiv 80/723 kan staten ha andra mål än ekonomiska för de offentliga företagen.
Moreover, such an interpretation cannot be regarded, as the French Government argues, as a possible source of discrimination against public undertakings as compared with private undertakings.
Domstolen finner till att börja med att den franska regeringen inte har bestridit att de medel som CDR använde för att finansiera Stardust är statliga medel i den mening som avses i artikel 87.1 EG.
Through its public undertakings, the State may pursue objectives other than commercial ones, as is pointed out in the 11th recital in the preamble to Directive 80/723.
Det skall således endast bedömas om de lån, garantier och kapitaltillskott som Altus och SBT beviljade Stardust innan företaget avyttrades till CDR skall anses härröra ur statliga medel.
Nor can the French Government validly argue that the contested decision infringes Article 253 EC, in that the Commission did not indicate the reasons for which the measures in favour of Stardust were granted by means of State resources.
Den franska regeringen kan inte heller med framgång göra gällande att kommissionen har åsidosatt artikel 253 EG genom att inte i det ifrågasatta beslutet ange skälen till varför det skulle anses att Stardust har beviljats stöd med statliga medel.
On that point, the documents before the Court show that, on 31 December 1994, the State held about 80% of the shares in Crédit Lyonnais and nearly 100% of its voting rights.
I detta hänseende framgår det av handlingarna i målet att staten den 31 december 1994 ägde omkring 80 procent av aktierna och hade nästan 100 procent av rösterna i Crédit Lyonnais.
Crédit Lyonnais held 100% of the shares in Altus and the latter owned 97% of those of SBT, the remaining 3% being held by Crédit Lyonnais.
Crédit Lyonnais ägde 100 procent av aktierna i Altus och Altus ägde 97 procent av aktierna i SBT och återstående 3 procent ägdes av Crédit Lyonnais.
In addition, the chairman of Crédit Lyonnais and two thirds of the members of its administrative board were appointed by the State.
Dessutom utnämndes ordföranden för Crédit Lyonnais och två tredjedelar av dess styrelsemedlemmar av staten.
The chairman of Crédit Lyonnais also chaired the administrative board of Altus, the members of which were appointed by the administrative board of Crédit Lyonnais.
Crédit Lyonnais ordförande var även ordförande för Altus styrelse vars medlemmar utsågs av Crédit Lyonnais styrelse.
According to settled case-law, the statement of reasons required by Article 253 EC must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted the measure in qucMion in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for the measure in order to defend their rights and to enable the Community judicature to exercise its power of review (Joined Cases 43/82 and 63/82 VBVB and VBBB ν Commission [1984]. paragraph 22; Case C-156/98 Germany ν Commission [2000], paragraph 96).
I enlighet med fast rättspraxis skall det nämligen av den motivering som krävs enligt artikel 253 EG klart och tydligt framgå hur den institution som har antagit rättsakten har resonerat, så att de som berörs därav kan få kännedom om skälen för den vidtagna åtgärden och så att domstolen ges möjlighet att utöva sin prövningsrätt (dom av den 17 januari 1984 i de förenade målen 43/82 och 63/82, VBVB et VBBB mot kommissionen, punkt 22, och av den 19 september 2000 i mål C156/98, Tyskland mot kommissionen, punkt 96).
In those circumstances, it has to be concluded that Crédit Lyonnais, Altus and SBT were under the control of the State and had to be regarded as public undertakings within the meaning of the second indent of the first subparagraph of Article 2 of Commission Directive 80/723/EEC of 25 June 1980 on the transparency of financial relations between Member States and public undertakings, as amended by Commission Directive 93/84/EEC of 30 September 1993.
Under dessa omständigheter finner domstolen att Crédit Lyonnais, Altus och SBT kontrollerades av staten och var offentliga företag i den mening som avses i artikel 2 första stycket andra strecksatsen i kommissionens direktiv 80/723/EEG av den 25 juni 1980 om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag, i dess lydelse enligt kommissionens direktiv 93/84/EEG av den 30 september 1993.
The French authorities were indeed able, directly or indirectly, to exercise a dominant influence over those undertakings within the meaning of that provision of Directive 80/723.
De franska myndigheterna kunde nämligen direkt eller indirekt utöva ett dominerande inflytande i den mening som avses i nämnda bestämmelse i direktiv 80/723 över dessa företag.
In that regard, it is sufficient to note that the contested decision mentions several times, in particular in paragraphs 27, 37 and 83, that the Commission considers that the resources of public undertakings, such as those of Crédit Lyonnais and its subsidiaries, are State resources within the meaning of Article 87(1) EC.
Domstolen konstaterar i detta hänseende att det på flera ställen i det ifrågasatta beslutet, i synnerhet i punkterna 27, 37 och 38, anges att kommissionen anser att medel hos sådan offentligägda företag som Crédit Lyonnais och dess dotterbolag är statliga medel i den mening som anges i artikel 87.1 EG.
That enabled the French Government and the Community judicature to know the reasons for which the Commission considered that, in this case, State resources were involved.
Den franska regeringen och domstolen har kunnat få kännedom om skälen till varför kommissionen i det aktuella fallet ansåg att statliga medel hade använts.
It follows from all the foregoing that the first part of the first plea in law must be rejected.
Av vad som anförts följer att talan inte kan vinna bifall på den första delen av den första grunden.
- The second part of the first plea
Den första grundens andra del