natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(Community trade mark—Opposition proceedings — Application for the figurativemark CORPO LIVRE — National and international word marks LIVRE — Proof of use of the earlier marks submitted out of time)
”Gemenskapsvarumärke — Invändningsförfarande — Ansökan om registrering av figurmärket CORPO LIVRE — Nationella och internationella ordmärken LIVRE — Bevis på användning av de äldre varumärkena har förebringats för sent”
Judgment of the Court of First Instance (Second Chamber), 12 December 2007 II - 4926
Förstainstansrättens dom (andra avdelningen) av den 12 december 2007 . . . . II - 4926
Community trademark — Procedural provisions — Time-limits (Commission Regulation No 2868/95, Art. 71(1) and (2))
Gemenskapsvarumärke — Förfarandebestämmelser — Tidsfrister (Kommissionens förordning nr 2868/95, artikel 71.1 och 71.2)
SUMMARY — CASE T-86/05
SAMMANFATTNING — MÅL T-86/05
Community trademark — Procedural provisions — Opposition proceedings (Commission Regulation No 2868/95, Rule 22(1))
Gemenskapsvarumärke — Förfarandebestämmelser — Invändningsförfarande (Kommissionens förordning nr 2868/95, regel 22.1)
make it appropriate to grant an extension, those circumstances must be specified in the related request .
en förlängning är befogad, måste dessa omständigheter därför anges i begäran om förlängning.
It follows from the second sentence of Rule 71(1) of Regulation No 2868/95 implementing Regulation No 40/94 on the Community trademark that extension of the time-limits specified by the Office for Harmonization in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) is not automatic, but depends on circumstances which are specific to the individual case and which make it appropriate to grant an extension, as well as on the submission of a request for an extension.
Det följer av regel 71.1 andra meningen i förordning nr 2868/95 om genomförande av rådets förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärken att den förlängning av frister som harmoniseringsbyrån fastställer inte är automatisk, utan kan vara befogad beroende på omständigheterna i varje särskilt ärende och på framställningen av begäran om förlängning.
That holds especially true in relation to inter partes proceedings, in which an advantage granted to one of the parties constitutes a disadvantage for the other .
Detta gäller så mycket mer i ett förfarande inter partes, i vilket en fördel för den ena parten utgör en nackdel för den andra.
In such cases, the Office must therefore ensure that it remains impartial with regard to the parties.
Harmoniseringsbyrån måste i sådana ärenden säkerställa att den är opartisk i förhållande till parterna.
Moreover, it is apparent from the overall scheme of Rule 71 that paragraph 2, which provides that, where there are two or more parties, the Office may extend the period specified, subject to the agreement of the other parties, does not lay down a single condition sufficient for the extension of a period specified; rather, it adds another condition to those set out in paragraph 1 that the extension must be requested by the party concerned before the expiry of the period specified and that it must be appropriate under the circumstances .
Det följer dessutom av systematiken i regel 71 att regel 71.2, i vilken föreskrivs att om det finns två eller flera parter i förfarandet får harmoniseringsbyrån förlänga en period under förutsättning av de andra parternas samtycke, inte innehåller ett ensamt villkor för att en frist skall förlängas, utan att denna bestämmelse innebär att ytterligare villkor läggs till de villkor som anges i regel 71.1, nämligen att förlängningen skall begäras innan den utsatta fristen löper ut och att förlängningen skall vara lämplig under de aktuella omständigheterna.
(see paras 21, 22, 55, 56)
(se punkterna 21, 22, 55 och 56)
It is for the party requesting an extension to plead the circumstances making it appropriate, since it is in the interests of that party that the extension is sought and may be granted.
Det följer av regel 22.1 andra meningen i förordning nr 2868/95om genomförande av rådets förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärken att om bevis
Furthermore, where those circumstances are specific to the party requesting the extension, that party is the only one who can provide the Office with the relevant information regarding them.
Det ankommer på den part som begär förlängning att åberopa sådana omständigheter som kan medföra att denna är befogad.
Accordingly, for the Opposition Division to be able to assess the existence of circumstances which
Det är nämligen i den partens intresse som förlängningen har begärts och eventuellt beviljas.
It is apparent from the second sentence of Rule 22(1) of Regulation No 2868/95 implementing Regulation No 40/94 on the Community trademark that sub-
För att invändningsenheten skall kunna bedöma om sådana omständigheter föreligger att
K & L RUPPERT STIFTUNG vOHIM— LOPES DE ALMEIDA CUNHA AND OTHERS (CORPO LIVRE) earlier mark is a preliminary matter which must accordingly be settled before a decision is taken on the opposition proper . mission of proof of use of the earlier mark after the expiry of the period specified for that purpose results, in principle, in the rejection of the opposition without the Office having a discretion in that regard.
K & L RUPPERT STIFTUNG MOT HARMONISERINGSBYRÅN — LOPES DE ALMEIDA CUNHA M.FL. (CORPO LIVRE) fråga som därmed måste besvaras innan själva invändningsförfarandet avgörs. för användning av det äldre varumärket förebringas efter det att den utsatta fristen har löpt ut innebär detta i princip att invändningen skall avvisas, och harmoniseringsbyrån har härvid inget utrymme för skönsmässig bedömning.
JUDGMENT OF THE COURT OF FIRST INSTANCE (Second Chamber) 12 December 2007 *
FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (andra avdelningen) den 12 december 2007 *
In Case T-86/05,
I mål T-86/05
K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG, established in Weilheim (Germany), represented by D. Spohn and A . Kockläuner, lawyers, applicant, v Office for Harmonization in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM), represented by G. Schneider, acting as Agent, defendant, the other party to the proceedings before the Board of Appeal of OHIM being
K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG, Weilheim (Tyskland), företrätt av advokaterna D. Spohn och A. Kockläuner, sökande, mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån), företrädd av G. Schneider, i egenskap av ombud, svarande, varvid andra parter i förfarandet inför överklagandenämnden vid harmoniseringsbyrån var
ACTION brought against the decision of the First Board of Appeal of OHIM of 7 December 2004 (Case R 328/2004-1), relating to opposition proceedings between K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG and Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões and Marly Lima Jatobá, THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Second Chamber), composed of A.W.H. Meij, acting for the President, I. Pelikánová and S. Papasavvas, Judges,
Marly Lima Jatobá, Vila Nova de Gaia, angående en talan mot det beslut som fattats av harmoniseringsbyråns första överklagandenämnd den 7 december 2004 (ärende R 328/2004-1) om ett invändningsförfarande mellan K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG och Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões samt Marly Lima Jatobá, meddelar FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (andra avdelningen) sammansatt av tillförordnade ordföranden A.W.H. Meij samt domarna I. Pelikánová och S. Papasavvas, justitiesekreterare: handläggaren K. Andová, med beaktande av ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli den 22 februari 2005, med beaktande av svarsinlagan som inkom till förstainstansrättens kansli den 23 juni 2005, efter förhandlingen den 12 juni 2007,
On 16 August 2000, Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões and Marly Lima Jatobá applied to OHIM, pursuant to Council Regulation (EC) No 40/94 of 20 December 1993 on the Community trademark (OJ 1994 L 11, p.
Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões och Marly Lima Jatobá ingav den 16 augusti 2000 en ansökan om registrering som gemenskapsvarumärke av det nedan återgivna figurmärket till harmoniseringsbyrån, i enlighet med rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken (EGT L 11, 1994, s. 1; svensk specialutgåva, område 17, volym 2, s.
The goods in respect of which registrationwas sought are in Classes 18 and 25 of the Nice Agreement concerning the International Classification of Goods and Services for the Purposes of the Registration of Marks of 15 June 1957, as revised and amended, and correspond, for each of those classes, to the following description:
De varor som registreringsansökan avsåg omfattas av klasserna 18 och 25 i Niceöverenskommelsen om internationell klassificering av varor och tjänster vid varumärkesregistrering av den 15 juni 1957, med ändringar och tillägg, och motsvarar följande beskrivning:
‘Travelling trunks; handbags; beach bags; travelling bags; cases of leather or leatherboard (imitation leather); travelling sets (leatherware); key cases (leatherware); briefcases; purses, not of precious metal’ in Class 18;
— ”Reskoffertar; handväskor; strandväskor; väskor för resor; lådor av läder eller läderpapp; reseetuier (lädervaror); nyckelfodral (lädervaror); portföljer; portmonnäer, ej av ädelmetall”, som omfattas av klass 18.
‘Articles of clothing; namely beach clothes and sportswear; shoes, namely beach shoes and sports shoes; headgear’ in Class 25 .
— ”Klädesartiklar; speciellt strand- och sportkläder; fotbeklädnader, speciellt fotbeklädnader för strand- och sportändamål; huvudbonader”, som omfattas av klass 25.
On 4 July 2001, K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (‘Ruppert’ or ‘the applicant’) lodged an opposition against registration of the mark applied for, on the basis of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94. The opposition was directed against the goods in Class 25 . II - 4929
Den 4 juli 2001 framställde sökanden en invändning mot registreringen av det sökta varumärket med stöd av artikel 8.1 b i förordning nr 40/94. Invändningen avsåg varor i klass 25.
The opposition was based on the following earlier marks (‘the earlier marks’):
Invändningen grundades på följande äldre varumärken (nedan kallade de äldre varumärkena):
— the German word mark No 11 73 609, LIVRE, filed on 23 March 1990, registered on 5 March 1991 and renewed with effect from 24 March 2000 to cover the ‘clothing and shoes’ in Class 25;
— Det tyska ordmärket nr 1 173 609, LIVRE, som söktes registrerat den 23 mars 1990, registrerades den 5 mars 1991 och förnyades med verkan från den 24 mars 2000 för kläder och fotbeklädnader i klass 25.
— the international word mark No 568 850, LIVRE, filed on 27 March 1991 and registered on 3 June 1991, with effect in Austria, France and Italy to cover the ‘clothing and shoes’ in Class 25 .
— Det internationella ordmärket nr 568 850, LIVRE, som söktes registrerat den 27 mars 1991 och registrerades den 3 juni 1991 med avseende på Österrike, Frankrike och Italien för kläder och fotbeklädnader i klass 25.
Following a request dated 19 April 2002 from the applicants for the Community trade mark, OHIM granted Ruppert, by letter of 8May 2002, a period expiring on 9 July 2002 in which to prove the use of the earlier marks, in accordance with Article 43(2) of Regulation No 40/94 and with Rule 20(4) and Rule 22 of Commission Regulation (EC) No 2868/95 of 13December 1995 implementing Council Regulation (EC) No 40/94 (OJ 1995 L 303, p.
På begäran av den 19 april 2002 av dem som ansökt om registrering av gemenskapsvarumärket förelade harmoniseringsbyrån genom skrivelse av den 8 maj 2002 sökanden att före den 9 juli 2002 i enlighet med artikel 43.2 i förordning nr 40/94 och reglerna 20.4 och 22 i kommissionens förordning (EG) nr 2868/95 av den 13 december 1995 om genomförande av rådets förordning nr 40/94 (EGT L 303, s.
1), in the version applicable to the facts of the case .
1), i den lydelse som är tillämplig på omständigheterna i målet, förebringa bevis för att de äldre varumärkena verkligen använts.
On 9 July 2002, Ruppert’s representative submitted at 16:56, by fax, a request seeking to have the period specified extended until 9 September 2002.
Den 9 juli 2002 begärde sökandens ombud i ett telefaxmeddelande som inkom kl 16.56 att fristen skulle förlängas till den 9 september 2002.
The reason given for the application was as follows:
Denna begäran hade följande motivering:
‘Unfortunately, we have not yet received the documents which are necessary to prove the use of the earlier mark, but we will remind the opposing party to make them quickly available .
”Tyvärr har vi fortfarande inte erhållit de handlingar som är nödvändiga för att styrka användning av det äldre varumärket. Vi skall emellertid påminna invändaren om att snarast göra handlingarna tillgängliga.
For that reason we request that you grant this extension.’
Av denna anledning begär vi en förlängning av fristen.”
By letter of 15 July 2002, OHIM told Ruppert that its request for an extension of the period specified would not be granted, given that the reasons it had submitted did not show that there were any exceptional and unforeseen circumstances .
I skrivelse av den 15 juli 2002 upplyste harmoniseringsbyrån sökanden om att dennes begäran om förlängning av fristen inte skulle komma att bifallas, eftersom någon exceptionell eller oförutsedd händelse inte låg till grund för de skäl denne angett.
On 6 September 2002, Ruppert nevertheless sent to OHIM various documents to provide proof of use of the earlier marks.
Den 6 september 2002 sände sökanden emellertid olika handlingar till harmoniseringsbyrån i syfte att styrka användning av de äldre varumärkena.
On 9 September 2002, it protested against the refusal to extend the period specified and requested that the documents sent be taken into account despite the expiry of the initial time-limit.
Den 9 september 2002 invände sökanden mot att begäran om förlängning av fristen hade avslagits och begärde att de ingivna handlingarna skulle beaktas trots att den ursprungliga fristen hade löpt ut.
By decision of 2 March 2004, the Opposition Division rejected Ruppert’s opposition on account of failure to prove use of the earlier marks.
Genom beslut av den 2 mars 2004 avvisade invändningsenheten sökandens invändning, eftersom bevis saknades för användning av de äldre varumärkena.
On 29 April 2004, Ruppert appealed against that decision.
Sökanden överklagade detta beslut den 29 april 2004.
In that context, Ruppert argued that, in the light of OHIM’s practice concerning the extension of time-limits, it was entitled to think that an initial extension would be granted to it in the context of the present procedure.
Sökanden anförde härvid att det med hänsyn till harmoniseringsbyråns praxis avseende förlängning av frister, varit berättigat att vänta sig att en första förlängning skulle beviljas i förevarande förfarande.
Ruppert further submitted that the person within the company who was authorised to sign the sworn statement, which constituted part of the evidence of use of the earlier marks, was on a trip at the time when the period expired.
Sökanden gjorde vidare gällande att den person inom företaget som var behörig att på heder och samvete skriva under den förklaring som utgjorde en del av bevisningen för användning av de äldre varumärkena var bortrest när fristen löpte ut.
By decision of 7 December 2004 (‘the contested decision’), the First Board of Appeal of OHIM dismissed the appeal.
Harmoniseringsbyråns första överklagandenämnd avslog överklagandet genom beslut av den 7 december 2004 (nedan kallat det angripna beslutet).
It found, in essence, that:
Överklagandenämnden ansåg i huvudsak följande:
— pursuant to Rule 71 of Regulation No 2868/95, OHIM could refuse a request for extension of the period specified where that extension was not appropriate in the circumstances; in the present case, the request for an extension had been submitted only a few hours before the expiry of the time-limit and without reference to particular reasons;
— Harmoniseringsbyrån kan i enlighet med regel 71 i förordning nr 2868/95 avslå en begäran om förlängning av fristen när denna begäran inte är motiverad med hänsyn till omständigheterna. I förevarande ärende gavs begäran om förlängning av fristen in endast några timmar före utgången av fristen och några särskilda skäl angavs inte.
— the reason submitted after the expiry of the time-limit (absence on holiday) did not, moreover, constitute an exceptional circumstance and was foreseeable before the expiry of the time-limit;
— Den motivering som åberopats efter utgången av fristen (frånvaro på grund av semester) utgjorde dessutom inte någon exceptionell händelse och kunde förutses före utgången av fristen.
By order of 24 April 2006, the President of the Second Chamber of the Court of First Instance, after hearing the parties, ordered the proceedings to be stayed pending a
Den 24 april 2006 beslöt ordföranden vid förstainstansrättens andra avdelning efter att ha hört parterna att skjuta upp handläggningen fram till dess domstolen slutligt
K & L RUPPERT STIFTUNG vOHIM— LOPES DE ALMEIDA CUNHA AND OTHERS (CORPO LIVRE) final decision in the case which gave rise to the judgment in Case C-29/05 P OHIM v Kaul [2007] ECR I-2213. As a measure of organisation of procedure, the parties were requested to express their views at the hearing on the consequences which, in their opinion, had to be drawn in respect of the present case from the judgment in OHIM v Kaul. 15
K & L RUPPERT STIFTUNG MOT HARMONISERINGSBYRÅN — LOPES DE ALMEIDA CUNHA, COUTO SIMÕES, LIMA JATOBÁ (CORPO LIVRE) hade avgjort mål C-29/05 P, harmoniseringsbyrån mot Kaul (REG 2007, s. I-2213), där domstolen meddelade dom den 13 mars 2007. Som en åtgärd för processledning uppmanades parterna att under förhandlingen yttra sig över vilka slutsatser som borde dras i förevarande mål av domen i det ovannämnda målet harmoniseringsbyrån mot Kaul. 15
By decision of the President of the Court of First Instance of 21 March 2007, Mr A.W.H. Meij was designated as acting President of the Chamber, replacing Mr J. Pirrung who was unable to sit, and Mr S. Papasavvas was designated to complete the formation.
Genom beslut som fattades av förstainstansrättens ordförande den 21 mars 2007 utsågs A.W.H. Meij till tillförordnad avdelningsordförande i stället för J. Pirrung som fått förhinder. S. Papasavvas förordnades för att göra sammansättningen fullständig.
In support of its claims, the applicant relies on five pleas in law, alleging, respectively, misapplication of Rule 71 of Regulation No 2868/95, read in conjunction with Rule 22 thereof; infringement of the obligation to state reasons pursuant to Article 73 of Regulation No 40/94; infringement of Article 74(1) and (2) of Regulation No 40/94; and, lastly, infringement of the principle that the subjectmatter of an action is delimited by the application initiating proceedings, and of certain general provisions stemming from the nature of inter partes proceedings.
Till stöd för sin talan har sökanden åberopat fem grunder avseende felaktig tillämpning av regel 71 i förordning nr 2868/95 jämförd med regel 22 i samma förordning, åsidosättande av motiveringsskyldigheten i enlighet med artikel 73 i förordning nr 40/94, åsidosättande av artikel 74.1 och 74.2 i förordning nr 40/94 och slutligen åsidosättande av dispositionsprincipen samt av vissa allmänna bestämmelser som följer av förfarandet inter partes.
The first plea, alleging misapplication of Rule 71 of Regulation No 2868/95, read in conjunction with Rule 22 thereof
Den första grunden: felaktig tillämpning av regel 71 i förordning nr 2868/95 jämförd med regel 22 i samma förordning
The applicant maintains that its request to the Opposition Division for an extension of the period specified for submitting proof of use of the earlier marks was in compliance with the requirements of Rule 71 of Regulation No 2868/95.
Sökanden anser att den begäran om förlängning av fristen för att förebringa bevis för användning av de äldre varumärkena som lämnades in till invändningsenheten uppfyller kraven i regel 71 i förordning nr 2868/95.
That request was the first such request made in the course of the proceedings and the reason for it was the fact that it had not been possible to gather the evidence in the period specified.
Denna begäran var den första som ingavs under förfarandet och motiverades av att bevisningen inte kunde sammanställas inom den utsatta fristen.
Furthermore, the request was received by OHIM before the expiry of the period specified, namely on the last day thereof, and there is no rule which prohibits a request for an extension on the last day of the period specified.
Begäran inkom dessutom till harmoniseringsbyrån före utgången av fristen, nämligen på fristens sista dag. Det finns inte någon bestämmelse om förbud mot att begära förlängning den sista fristdagen.
As regards the statement of reasons, the applicant maintains that the reason given was sufficient for a first request for an extension, particularly since its request was submitted during the holiday period.
Sökanden anser att motiveringen för begäran är tillräcklig för en första begäran om förlängning, i synnerhet när denna inges under semestertiden.
The applicant submits that the person responsible for trademarks matters within the company had left on along trip and was therefore unable to gather together the documents showing use of the earlier marks.
Sökanden har hävdat att bolagets varumärkesansvarige var bortrest på en långresa och därför inte kunde sammanställa de handlingar som utgjorde bevis för användning av de äldre varumärkena.
The applicant adds that it was OHIM’s practice to grant initial requests for extensions even in the absence of a detailed statement of reasons .
Sökanden har vidare anfört att harmoniseringsbyrån enligt praxis beviljar en första begäran om förlängning, även om denna inte har en detaljerad motivering.
Basing its argument on the wording of Rule 71 of Regulation No 2868/95, OHIM takes the view that the circumstances relied on in support of the request for an extension of the period specified must be special if they are to be capable of justifying the extension.
Harmoniseringsbyrån anser på grundval av lydelsen i regel 71 i förordning nr 2868/95 att särskilda omständigheter skall åberopas till stöd för förlängning av en frist för att förlängningen skall vara befogad. Harmoniseringsbyrån har härvid hänvisat till direktiv om förfaranden vid harmoniseringsbyrån som har publicerats på harmoniseringsbyråns webbplats och till olika språkversioner av regel 71.
In OHIM’s opinion, the statement of reasons set out by the applicant in the present case, according to which it had still not been possible to obtain the items of evidence, amounts to nothing more than a statement of the fact that the period specified could not be complied with, and as such could not justify an extension of that period.
Sökandens motivering i förevarande mål att sökanden ännu inte förfogade över bevisningen utgör enligt harmoniseringsbyråns uppfattning endast en bekräftelse av att fristen inte kunde iakttas och innebär därför inte att det är befogat att förlänga denna.
The second sentence of Rule 71(1) of Regulation No 2868/95 states that ‘[OHIM] may, when this is appropriate under the circumstances, grant an extension of a period specified if such extension is requested by the party concerned and the request is submitted before the original period expired’.
I regel 71.1 andra meningen i förordning nr 2868/95 föreskrivs att ”[harmoniseringsbyrån] får då detta är lämpligt under de aktuella omständigheterna bevilja en förlängning av en sådan angiven period, om sådan förlängning begärs av den berörda parten och begäran inlämnas innan den ursprungliga perioden löper ut”.
It follows that the extension of a period specified is not automatic: in each case, it depends on circumstances which are specific to the individual case and which make it appropriate to grant an extension, as well as on the submission of a request for an extension.
Härav följer att förlängning av frister inte är automatisk, utan kan vara befogad beroende på omständigheterna i varje särskilt ärende och på framställningen av begäran om förlängning.