natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the case of preliminary proceedings concerning 3rd pillar matters, the TEU provisions have led to an extremely complex "variable geometry" arrangement which, in addition, operates alongside the different procedures introduced by "pre-Amsterdam" conventions (notably the Europol Convention).
Bestämmelserna i EU-fördraget har, när det gäller förfarandet med förhandsavgörande inom tredje pelaren, resulterat i ett extremt komplicerat och varierande system. Systemet samexisterar dessutom med de olika förfaranden som har införts genom konventioner som ingicks före Amsterdamfördraget (bland annat Europolkonventionen).
At Union level, there is no judicial protection against Europol's activities.
Det finns inget rättsligt skydd på unionsnivå mot åtgärder som vidtas av Europol.
National court action is an option, but continues to be controversial and, in any event, not very clear.
Möjligheten till nationella rättsmedel finns men är fortfarande omstridd och i alla händelser oklar.
Criticism is also occasionally levelled at the fact that the right to make preliminary referrals is being limited to courts of last instance for asylum and immigration matters and civil law.
Ibland hörs också kritik mot att rätten att begära förhandsavgörande är begränsad enbart till de högsta nationella rättsinstanserna på områdena asyl och invandring samt civilrätt.
According to one school of thought, this situation complicates uniform interpretation and implementation of the relevant Union law to the detriment of the efficiency of a system founded upon mutual trust between the Member States.
Vissa observatörer anser att denna situation försvårar en enhetlig tolkning och tillämpning av unionens lagar på detta område och därför inverkar menligt på effektivitet i det system som bygger på ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna.
The simplification challenge: the question of opting out and division between pillars
Förenkling − en utmaning: frågan om opting out och fördelning mellan pelarna
At present, JHA constitutes one of the most complex areas in various respects.
RIF-området är nu i flera avseenden ett av de mest komplicerade områdena.
First, it is marked by a sharing of competence between the first and third pillars, involving different legal instruments, procedural rules and institutional roles.
För det första utmärks det av en fördelning av befogenheter mellan första och tredje pelaren, med olika rättsinstrument, förfaranderegler och institutionella roller.
This state of affairs frequently triggers legal debate on the demarcation of the said two pillars.
Denna situation ger ofta upphov till juridiska diskussioner om avgränsningen mellan de båda pelarna.
The legislator frequently has to work around a single political challenge using two legal instruments, at the risk of reduced efficiency and consistency.
Ofta tvingas lagstiftaren att bemöta en enda politisk utmaning som griper över två rättsinstrument och riskerar därför att förlora i effektivitet och enhetlighet.
Some recent examples are the introduction of criminal penalties in areas such as illegal immigration, protection of financial interests or of the environment, development of the Schengen Information System (SIS), customs cooperation and the question of mutual recognition of financial penalties.
Bland de färska exemplen kan nämnas införandet av straffrättsliga påföljder på områden som olaglig invandring, skydd av finansiella intressen eller miljöintressen, utvecklingen av Schengens informationssystem (SIS), tullsamarbetet, frågan om ömsesidigt erkännande av ekonomiska sanktioner.
The dual regimes for international agreements on Community matters (Article 300 TEC) and 3rd pillar matters (Article 38 TEU) are also causing similar problems.
Samma problem uppstår också genom tvådelningen av ordningen för internationella avtal på gemenskapsområdet (artikel 300 i EG-fördraget) och inom tredje pelaren (artikel 38 i EU-fördraget).
In addition, JHA has generated multiple different and highly complex opt-in arrangements for the United Kingdom and Ireland, as well as Denmark, with regard to Title IV of the TEC (immigration and asylum, civil cooperation) and the Schengen area.
RIF-området har också gett upphov till flera olika och mycket komplicerade rättsakter om opting in för Storbritannien och Irland samt Danmark när det gäller avdelning IV i EG-fördraget (invandring och asyl, civilrättsligt samarbete) och Schengenområdet.
It should be noted however that, in practice, these three countries have usually shown their willingness to get involved in European initiatives and policies.
Det bör dock noteras att dessa tre länder i praktiken oftast har önskat ansluta sig till de europeiska initiativen och den europeiska politiken.
Besides this complex situation, there is also the participation by certain nonmember States, namely Norway and Iceland – and maybe, some day, Switzerland – in the Schengen area for free movement of persons.
Till denna komplicerade situation bidrar också att några stater utanför EU, nämligen Norge och Island och kanske så småningom Schweiz, deltar i det område med fri rörlighet för personer som följer av Schengen.
Institutional complexity is not specific to JHA, but the gap between the level it reaches there and the ease of understanding and transparency expected by citizens is definitely fairly wide.
Den institutionella komplexiteten är inte unik för RIF-området, men den har på detta område utan tvekan nått en nivå som ligger mycket långt ifrån medborgarnas förväntningar när det gäller läsbarhet och insyn.
The mutual trust challenge
Ömsesidigt förtroende − en utmaning
Trust is the determining factor for the quality of cooperation between Member States on JHA.
Förtroende är ett väsentligt inslag i kvaliteten på medlemsstaternas samarbete på RIF-området.
However, it may sometimes be difficult to consolidate where many partners come into play, as for instance in the case of police cooperation, and notably Europol.
Detta är dock ibland en känslig fråga när antalet partner är stort vilket framgår exempelvis av polissamarbetet, särskilt i fråga om Europol.
For this reason, preference is sometimes given to cooperation formulae involving only some of the Member States, or to bilateral cooperation.
Det är därför samarbete som bara omfattar några medlemsstater eller bilateralt samarbete ibland prioriteras.
Such trust is equally necessary in the case of other Member States' judicial systems, including the penal component thereof.
Detta förtroende är även nödvändigt i de övriga medlemsstaternas rättsväsen, inbegripet kriminalvårdsaspekten.
It is difficult to devise quantifiable criteria for judicial matters: how is the efficiency of a judicial system to be assessed?
Det rättsliga området är föga lämpligt för införandet av kvantifierbara kriterier – hur bedömer man ett rättsväsens effektivitet?
Yet a common judicial area needs to build on shared trust.
Ett ömsesidigt förtroende är grunden för ett gemensamt rättsligt område.
This applies equally to the penal component, since Member States could be obliged to extradite their own nationals to fellow Member States to serve all or part of their sentences there.
Detta gäller även kriminalvården från och med det ögonblick då medlemsstaterna kan bli tvungna att utlämna de egna medborgarna till andra medlemsländer där dessa måste avtjäna hela eller en del av sitt straff.
At present, conditions vary from State to State; Member States may therefore be reluctant to cooperate more closely.
Villkoren varierar för närvarande från en stat till en annan, vilket kan göra medlemsstaterna tveksamma till att intensifiera sitt samarbete.
In this context, the effects and repercussions of enlargement, with new States joining from 2004 onwards, could be considerable.
Mot bakgrund av detta kan utvidgningen med anslutningen av nya stater från och med 2004 få betydande återverkningar.
For instance, it could alter the perception of how the external borders should be managed.
Den kan t.ex. medföra en förändring av uppfattningen om förvaltningen av de yttre gränserna.
Indeed, one of Schengen's founding principles is that each Member State is to retain responsibility for its part of the common external border.
Enligt en av de grundläggande principerna för Schengensamarbetet skall varje medlemsstat förbli ansvarig för kontrollen av sin del av de gemensamma yttre gränserna. Det skall
scheme is being operated.
inrättas en gemensam utvärdering.
Such a scheme tends to be generally acceptable if its cost is shared more or less equally and development levels are close to each other.
En sådan ordning är generellt godtagbar när bördorna är ungefär jämnt fördelade och man befinner sig på ungefär samma utvecklingsnivå.
With a substantially enlarged area, the call for common management could become more pressing.
Med ett betydligt större område kan det komma att framföras starkare krav på en gemensam förvaltning.
Actually, some Convention Members from candidate countries have already made several suggestions along these lines on a number of occasions 1.
Olika förslag i den riktningen har för övrigt redan framförts vid ett flertal tillfällen av vissa konventsledamöter från kandidatländerna.
Questions or avenues to be explored
Frågor eller vägar att utforska
On the basis of the above analysis, it would seem a number of questions, set out in the list below, which is of course not exhaustive, could usefully be considered further.
Mot bakgrund av ovanstående analys kan bl.a. följande frågor som av naturliga skäl inte är limitativa begrundas i ett senare skede:
Regarding asylum and immigration, should the qualified majority rule be envisaged in order to carry out the major projects already broached in Tampere, i.e. truly common asylum arrangements, solidarity in the event of a massive influx, and legal status and freedom of movement for third-country nationals residing on a long-term basis?
Bör man när det gäller asyl och invandring överväga att använda omröstning med kvalificerad majoritet för att kunna genomföra de stora projekt som redan togs upp i Tammerfors, nämligen en veritabel gemensam asylordning, solidaritet vid en massiv tillströmning, rättslig ställning och fri rörlighet för varaktigt bosatta medborgare i tredje land?
Should the current opt-in and opt-out arrangements be kept in place?
Bör de nuvarande "opt in"- och "opt out"-förfarandena bibehållas?
If so, should they be retained in full?
Om svaret är ja, bör de bibehållas i sin helhet?
Is it possible to envisage redefinition by topic, or should the existing possibility of unrestricted case-by-case redefinition be preserved?
Kan man tänka sig en tematisk omdefiniering eller bör man behålla möjligheten att de utövas fritt från fall till fall, så som är fallet för närvarande?
Should the unanimity rule be kept for the areas now covered by the third pillar in its current form?
Bör regeln om enhällighet bibehållas på de områden som för närvarande tillhör den tredje pelaren?
In criminal law matters, is it possible to devise a simpler, clearly discernible formulation of EU competence, assigning limited, but precisely defined, competence at European level?
Kan man på det straffrättsliga området hitta en definition av unionens befogenheter som är enklare och klart identifierbar och som ger det europeiska området en begränsad men klart avgränsad befogenhet?
If so, how should this be done and what criteria should apply?
Om svaret är ja, hur kan detta ske och på grundval av vilka kriterier?
What mechanism should be used for any changes in the apportionment of competence?
Vilken mekanism skulle möjliggöra en eventuell ändring av denna fördelning?
Should the arrangements in Articles 35 TEU and 68 TEC concerning the jurisdiction of the Court of Justice not be aligned on the general arrangements?
Bör man inte anpassa domstolens behörighetsordning enligt artikel 35 i EU-fördraget och artikel 68 i EG-fördraget till den allmänna ordningen?
Also, should the Commission, in its capacity as guardian of the Treaties, not be empowered in respect of all third-pillar matters, in order to ensure proper transposition by Member States of the measures adopted?
Bör man inte även ge kommissionen behörighet i dess egenskap av övervakare av fördragen på alla de områden om omfattas av den tredje pelaren, i syfte att garantera ett korrekt införlivande av de åtgärder som medlemsstaterna beslutar om?
See for instance the statements calling for common management of borders made by Mr Martikonis and Ms Birzniece at the meeting on 15 and 16 April 2002.
Rytis Martikonis' och Inese Birznieces inlägg vid mötet den 15-16 april, där de förespråkar en gemensam gränsförvaltning.
How can the effectiveness of third-pillar legal instruments be improved? Should they be made more similar to, or even aligned on, those under the Community system?
Hur kan den tredje pelarens rättsliga instrument göras effektivare Bör de närmas eller t.o.m. anpassas till gemenskapsordningens rättsliga instrument?
Should the division between two pillars be maintained
Bör fördelningen mellan två pelare bibehållas?
Were matters covered by the third pillar to be brought under the first, would special procedural rules be required or could the ordinary arrangements apply in full?
Om de områden som tillhör den tredje pelaren skulle införlivas i den första pelaren, skulle det då bli nödvändigt att upprätta särskilda regler för funktionen, eller skulle den gängse lagstiftningen kunna tillämpas i sin helhet?
Regarding civil law, should priority be given to the settlement of family law disputes, even though the Treaty of Nice excludes that aspect from qualifiedmajority voting?
Bör man på det civilrättsliga området prioritera konfliktlösning i familjerättsliga frågor trots att Nicefördraget utesluter denna aspekt från tillämpningen av omröstning med kvalificerad majoritet?
How can mutual trust, notably regarding judicial matters, including the penal component, be bolstered?
Hur kan det ömsesidiga förtroendet stärkas, bl.a. på det rättsliga området, inbegripet kriminalvården?
Should greater similarity in material conditions as between Member States be opted for?
Bör man försöka närma medlemsstaternas materiella villkor till varandra?
Should new schemes be introduced for monitoring/follow-up, for exchange of best practice or for approval of prison conditions?
Bör det inrättas nya kontroll-/uppföljningsmekanismer, utbyten av bästa metoder eller godkännande av villkoren för fängslande?
Should consideration be given to establishing a truly European police force empowered to deal with criminal or other offences to be prosecuted at European level?
Bör man överväga att inrätta en verklig europeisk poliskår som har befogenhet att utreda brott eller överträdelse som kräver förföljande på europeisk nivå?
If not, is it necessary and possible to step up cooperation between Member States' police forces at European level and how should this be done?
Om svaret är nej, bör man och kan man stärka samarbetet inom en europeisk ram mellan medlemsstaternas poliskårer, och i så fall under vilka former?
See, for instance, Mr Teufel's contribution in CONV 24/02 and Mr Duff's statement calling for abolition of the division into pillars.
Erwin Teufels bidrag i dokument CONV 24/02 samt Andrew Duffs bidrag, där de förespråkar att fördelningen mellan olika pelare skall slopas.
What added value would such a prosecutor bring?
Vilket mervärde skulle en sådan åklagare ha?
, or should cooperation between the European prosecutor and Member States' prosecutors be envisaged?
Skulle en sådan åklagare ha i uppdrag att inleda och leda undersökningar som anförtrotts en europeisk polis och som rör brott på det europeiska området eller bör man tänka sig ett samarbete mellan den europeiske åklagaren och de nationella åklagarna?
If a European prosecutor were to be appointed, should his powers be confined to protection of financial interests or counterfeiting of the euro, as envisaged by some?
Om det inrättas en europeisk åklagare, bör dennes befogenheter begränsas, så som vissa anser, till ett skydd av finansiella intressen eller till ärenden som rör förfalskning av euron?
Or else, should provision be made for closer cooperation between national prosecutors?
Om svaret är nej, bör man överväga ett närmare samarbete mellan de nationella åklagarna?
By developing Eurojust and/or how otherwise?
Genom att utveckla Eurojust och/eller i vilka andra former?
Should consideration also be given to the introduction of a European criminal court or a criminal division at the Court of Justice?
Bör man likaledes överväga att inrätta en europeisk straffrättsdomstol eller en straffrättslig instans inom Europeiska gemenskapernas domstol?
In that event, what should come within such a court's jurisdiction?
Vad skulle en sådan domstol då få för befogenheter?
Should the issue of control of common borders be broached and, if so, how?
Bör man ta itu med frågan om kontrollen av de gemensamma gränserna, och i så fall hur?
For instance, should a European external border control force be envisaged, or should closer cooperation be sought between Member States' existing forces?
Bör man t.ex. överväga en europeisk styrka för de yttre gränserna eller bör man stärka samarbetet mellan medlemsstaternas befintliga styrkor?
Were common operational units (police, European border guard and prosecutor) to be opted for, under what procedural rules should they operate?
Om man bestämmer sig för att inrätta gemensamma operativa organ (polis, europeisk gränsbevakning, åklagare), vilka förfaranderegler bör då styra dessa?
In the same eventuality, what political accountability in the JHA field should be envisaged?
Vilket politiskt ansvar på RIF-området bör man i så fall tänka sig?
Should it be as under the Treaties generally, or should it be different?
Bör man bibehålla det politiska ansvaret enligt gängse lagstiftning i fördragen eller bör man överväga någon annan typ?
See, for instance, the contributions from Mr Barreau (CONV 30/02), Ms Lena Hjelm Wallén (CONV 29/02) and Ms Idrac (CONV 44/02).
Jfr t.ex. bidrag från Alain Barrau i CONV 30/02, Lena Hjelm-Wallén i CONV 29/02 samt Anne-Marie Idrac i CONV 44/02.
Praesidium Convention EU External Action
NOTfrån: till: Ärende:
Members of the Convention will find attached a discussion paper on EU External Action.
För konventsledamöterna bifogas ett diskussionsunderlag om EU:s externa åtgärder.
This paper, and the questions it identifies, is intended to serve as a basis for the debate in the plenary session of the Convention on 11 and 12 July 2002.
Diskussionsunderlaget och frågorna i detta är avsedda som utgångspunkt för debatten vid konventets plenarmöte den 1112 juli 2002.
There is widespread acknowledgement amongst Europe’s citizens of the potential benefits to be gained when the European Union acts collectively on the global stage.
Det är allmänt erkänt bland Europas medborgare att det finns mycket att vinna på att Europeiska unionen agerar kollektivt på världsarenan.
At the same time, there is criticism that the Union's international impact currently falls short of what might reasonably be expected given its economic weight, its high degree of internal integration and the resources collectively at its disposal.
Samtidigt framförs kritiken att unionens internationella genomslagskraft för närvarande inte når upp till vad som rimligen kan förväntas med tanke på dess ekonomiska betydelse, dess höga grad av intern integration och de resurser som den sammantaget förfogar över.
This issue was highlighted in the Declaration of Laeken, and has been raised by a number of members of the Convention.
Denna fråga betonades i Laekenförklaringen och har tagits upp av flera konventsledamöter.
The purpose of this paper is:
Syftet med detta diskussionsunderlag är följande:
- first to set out the existing framework for Community/Union action in the field of external relations.
För det första att beskriva den befintliga ramen för gemenskapens/unionens åtgärder på området för yttre förbindelser.
This requires looking at i) the legal basis for such action (i.e. the competences which have been entrusted to the Community/Union), ii) the instruments available, and iii) the responsibilities of each of the various actors involved.
Detta kräver att man granskar i) den rättsliga grunden för sådana åtgärder (dvs. de befogenheter som gemenskapen/unionen har tilldelats), ii) de instrument som står till förfogande och iii) de olika berörda aktörernas ansvarsområden.
This section includes some questions, specific to particular aspects of external relations, which merit discussion; and
I avsnittet ingår en del frågor som särskilt gäller vissa aspekter av de yttre förbindelserna och som förtjänar att diskuteras.
- second, to identify some more general issues which might also be looked at when considering the Union's international impact; and to suggest a number of possible areas for reflection on how the Union's role globally could be further developed.
För det andra att fastställa några mer allmänna frågor som också kan granskas när man diskuterar unionens internationella genomslagskraft och att föreslå ett antal tänkbara diskussionsområden när det gäller hur unionens roll kan vidareutvecklas på det internationella planet.
The main policies in the area of external relations in which the Community was given a role from its inception (and which remain to this day) come under two distinct headings: trade and development cooperation.
De viktigaste utrikespolitiska områden där gemenskapen redan från början fick betydelse (vilken består än i dag) faller under två separata rubriker: handel och utvecklingssamarbete.
Since then, the Community has gradually acquired important additional responsibilities in other aspects of external relations.
Sedan dess har gemenskapen successivt förvärvat ytterligare viktiga ansvarsområden inom andra aspekter av de yttre förbindelserna.
In addition to a number of explicit external Community competences, the ECJ has recognised an implicit external Community competence if international agreements are necessary for the realisation of internal objectives under the Treaty of if they affect internal Community legislation.
Utöver ett antal explicita yttre gemenskapsbehörigheter har EG-domstolen erkänt en underförstådd yttre gemenskapsbehörighet, om internationella avtal är nödvändiga för att genomföra interna mål enligt fördraget eller om de påverkar den interna gemenskapslagstiftningen.
Informal cooperation in the area of foreign and security policy developed initially outside the Community structures.
Det informella samarbetet inom utrikes- och säkerhetspolitiken utvecklades från början utanför gemenskapsstrukturen.
However with the adoption of the Treaty on European Union in 1993, a new framework was established under the title of Common Foreign and Security Policy.
Genom antagandet av Fördraget om Europeiska unionen 1993 upprättades en ny ram, kallad den gemensamma utrikes och säkerhetspolitiken.
Its scope has recently been expanded following the decision to establish a European security and defence policy.
Tillämpningsområdet för denna har nyligen utvidgats till följd av beslutet om att upprätta en europeisk säkerhets- och försvarspolitik.
The TEU also provides for external action within the area of Justice and Home Affairs.
I EU-fördraget föreskrivs också externa åtgärder på området rättsliga och inrikes frågor.
All these developments have led to various arrangements for representation in international organisations.
Hela denna utveckling har lett till olika arrangemang för representation i internationella organisationer.
In the following section of this paper these six fields are presented separately.
I följande avsnitt i diskussionsunderlaget presenteras dessa sex områden var för sig.
Legal bases
Rättslig grund
The Community has exclusive competence for the common commercial policy (TCE Article 133 § 1).
Gemenskapen har exklusiv behörighet för den gemensamma handelspolitiken (artikel 133.1 i EG-fördraget).
This has its origins in the requirement for the Community to take responsibility for the external consequences of the internal policy to establish a customs union.
Detta har sitt ursprung i kravet att gemenskapen skall ansvara för de yttre konsekvenserna av den interna politiken för upprättandet av en tullunion.