natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Commission of the European Communities, represented by R. Lyal and K. Gross, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, applicant, v
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av R. Lyal och K. Gross, båda i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg, sökande, mot
Federal Republic of Germany, represented by M. Lumma and C. Schulze-Bahr, acting as Agents, defendant,
Förbundsrepubliken Tyskland, företrädd av M. Lumma och C. Schulze-Bahr, båda i egenskap av ombud, svarande, meddelar
* Language of the case: German.
* Rättegångsspråk: tyska.
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, J. Makarczyk (Rapporteur), P. Kūris, J.-C. Bonichot and C. Toader, Judges,
DOMSTOLEN (andra avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden C.W.A. Timmermans samt domarna J. Makarczyk (referent), P. Kūris, J.-C. Bonichot och C. Toader, generaladvokat: Y. Bot, justitiesekreterare: R. Grass, efter det skriftliga förfarandet, och efter att den 28 juni 2007 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande
By its application the Commission of the European Communities requests the Court to declare that, by excluding in the first sentence of Paragraph 2(1) of the Law on subsidies for owneroccupied dwellings (Eigenheimzulagengesetz), in the version published in BGBl. 1997 I, p.
Europeiska gemenskapernas kommission har yrkat att domstolen skall fastställa att Förbundsrepubliken Tyskland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 18 EG, 39 EG och 43 EG genom att i 2 § första stycket första meningen i lagen om bidrag till förvärv av privatbostad (Eigenheimzulagengesetz), i den version som publicerats i BGBl. 1997 I, s.
734, as amended by the ancillary budget law of 2004 (Haushaltsbegleitgesetz 2004, BGBl. 2003 I, p.
734, i dess lydelse enligt lagen med tillämpningsföreskrifter till 2004 års budget (Haushaltsbegleitgesetz 2004, BGBl. 2003 I, s.
3076, ‘the EigZulG’), real property in another Member State from eligibility for the subsidy for owneroccupied dwellings granted to persons liable to unlimited taxation on income, whether or not those
3076) (nedan kallad EigZulG), undanta fastigheter belägna i en annan medlemsstat från det
COMMISSION v GERMANY persons are able to obtain a comparable subsidy in that other Member State, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC.
KOMMISSIONEN MOT TYSKLAND bidrag till förvärv av privatbostad som beviljas personer som är obegränsat skattskyldiga för inkomst, oavsett huruvida dessa kan komma i åtnjutande av ett motsvarande bidrag i den andra medlemsstaten.
The German legislation
Den tyska lagstiftningen
Paragraph 1 of the Law relating to income tax (Einkommensteuergesetz), in the version published in the BGBl. 2002 I, p.
Enligt 1 § i inkomstskattelagen (Einkommensteuergesetz), i den version som publicerats i BGBl. 2002 I, s.
4210 (‘the EStG’), provides:
4210 (nedan kallad EStG), gäller följande:
1. have neither their domicile nor their habitual residence in Germany and who
1) varken är bosatta eller stadigvarande vistas i Tyskland, och
2. are linked by a contract of employment to a German legal person governed by public law and who therefore receive a salary from German public funds and the members of their households, possessing German nationality or not in receipt of income or only of income taxable in Germany alone. This shall apply exclusively
2) har ett anställningsavtal med en tysk, offentligrättslig juridisk person och därför uppbär lön från tyska allmänna medel, liksom personer som tillhör deras hushåll och är tyska medborgare eller som inte uppbär några inkomster, alternativt
2008 — CASE C-152/05 to natural persons who, in the country in which they have their domicile or habitual residence, are liable to income tax only to an extent equivalent to limited liability to tax.
Detta gäller endast fysiska personer som, i det land där de har sitt hemvist eller är stadigvarande boende, endast är skattskyldiga för inkomst i en omfattning som motsvarar den begränsade skattskyldigheten.
Paragraph 1 of the EigZulG provides that persons liable to unlimited taxation of income for the purpose of the EStG are entitled to that property subsidy.
Enligt 1 § EigZulG har personer som är obegränsat skattskyldiga för inkomst i den mening som avses i EStG rätt till bidrag till förvärv av privatbostad.
By virtue of the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG, that subsidy is granted for the construction or purchase of a dwelling in an owneroccupied house in Germany or of an owneroccupied dwelling in Germany.
Enligt 2 § första stycket första meningen EigZulG skall detta bidrag beviljas vid byggnation eller köp av en bostad i ett hus med full äganderätt beläget i Tyskland eller av en bostad med full äganderätt belägen i Tyskland.
According to Paragraph 4 of that law, the right to the subsidy may be acquired only in calendar years in which the beneficiary uses the dwelling for his own occupation.
Enligt 4 § i nämnda lag gäller rätten till bidraget till förvärv av bostad endast för de kalenderår under vilka förmånstagaren använder bostaden för sitt privata boende.
Occupation of the dwelling free of charge by a member of the beneficiary’s family also enables the grant of the subsidy.
Att en familjemedlem till förmånstagaren använder bostaden utan kostnad ger också rätt till bidraget.
By letter of formal notice of 4 April 2000, the Commission informed the Federal Republic of Germany of its doubts as to the compatibility of the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG with Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC.
Genom formell underrättelse av den 4 april 2000 informerade kommissionen Förbundsrepubliken Tyskland om sina tvivel rörande förenligheten av 2 § första stycket första meningen EigZulG med artiklarna 18 EG, 39 EG och 43 EG.
The Federal Republic of Germany answered that letter of formal notice by letter of 30 May 2000.
Förbundsrepubliken Tyskland besvarade denna formella underrättelse genom skrivelse av den 30 maj 2000.
On 16 December 2003 the Commission sent to the Federal Republic of Germany a reasoned opinion inviting it to take the measures necessary to comply therewith within a period of two months of its receipt.
Den 16 december 2003 tillställde kommissionen Förbundsrepubliken Tyskland ett motiverat yttrande och anmodade där medlemsstaten i fråga att vidta nödvändiga åtgärder för att efterkomma detta inom två månader efter mottagandet.
Not being satisfied with the German authorities’ reply to that opinion, contained in a letter of 17 February 2004, the Commission decided to bring the present action.
Eftersom kommissionen inte nöjde sig med det svar som de tyska myndigheterna lämnade på det motiverade yttrandet, i skrivelse av den 17 februari 2004, beslutade den att väcka förevarande talan.
The Federal Republic of Germany argues that the action is in part inadmissible on the ground that the Commission in its letter before action, by the use of the words ‘German taxpayer’, referred only to persons of German nationality liable to income tax.
Förbundsrepubliken Tyskland har gjort gällande att talan delvis inte kan prövas, av den anledningen att kommissionen i sin formella underrättelse med begreppet tysk skattebetalare endast avsåg tyska medborgare som är skattskyldiga för inkomst.
It was not, therefore, open to the Commission to widen the scope of the action to include the situation of workers of different nationality.
Kommissionen kan inte utvidga föremålet för talan till att även omfatta arbetstagare av annan nationalitet.
In addition, the reasoned opinion must contain a coherent and detailed statement of the reasons which led the Commission to conclude that the State in question has failed to fulfil one of its obligations under the EC Treaty.
Vidare skall det motiverade yttrandet innehålla en sammanhängande och detaljerad redogörelse för skälen till kommissionens uppfattning att den berörda medlemsstaten har åsidosatt en av de skyldigheter som åligger den enligt EG-fördraget.
There is therefore nothing to prevent the Commission from setting out in detail in the reasoned opinion the complaints which it has already made more generally in the letter of formal notice (Case C-365/97 Commission v Italy [1999] ECR I-7773, paragraph 26).
Inget hindrar således kommissionen från att i det motiverade yttrandet närmare ange de invändningar som den redan på ett mer övergripande sätt har framställt i den formella underrättelsen (se dom av den 9 november 1999 i mål C-365/97, kommissionen mot Italien, REG 1999, s. I-7773, punkt 26).
In this instance, contrary to the claims of the Federal Republic of Germany, it is not apparent from the letter of formal notice that the Commission intended to limit the subject-matter of the dispute to the situation of German nationals.
I detta fall framgår det inte, tvärtemot vad Förbundsrepubliken Tyskland har påstått, av den formella underrättelsen att kommissionen avsett att avgränsa tvisteföremålet till att endast omfatta tyska skattebetalare.
As a matter of fact, first, in the third paragraph of that letter the Commission makes particular reference to Paragraph 1(3) of the EStG which, for the purposes of liability to income tax, refers to natural persons having neither domicile nor habitual residence in Germany and who receive income in that State, irrespective of their nation-
I punkt 3 i nämnda underrättelse hänförde sig kommissionen bland annat till 1 § tredje stycket EStG, som rör fysiska personer som varken har hemvist eller stadigvarande boende i Tyskland och som uppbär inkomst i denna medlemsstat, oberoende
COMMISSION v GERMANY ality.
KOMMISSIONEN MOT TYSKLAND av deras nationalitet.
Second, in the fifth paragraph of that letter the Commission states that, in its view, exclusion of persons making use of crossborder mobility from eligibility for the property subsidy is, under Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC, incompatible with the principle of freedom of movement of persons.
Samtidigt angav kommissionen, i punkt 5 i underrättelsen, att den ansåg att det med tillämpning av artiklarna 18 EG, 39 EG och 43 EG är oförenligt med principen om fri rörlighet för personer att neka personer som utnyttjar möjligheten till gränsöverskridande pendling en rätt till bidrag till förvärv av privatbostad.
The subject-matter of the dispute not having been altered or extended and the letter of formal notice having enabled the Federal Republic of Germany to be informed of the factors needed for the preparation of its defence, the objection to admissibility raised by that Member State must be rejected and the action introduced by the Commission declared admissible.
Eftersom föremålet för tvisten inte har ändrats eller utvidgats och Förbundsrepubliken Tyskland genom den formella underrättelsen informerats om de omständigheter som krävts för att kunna förbereda sitt försvar, avslår domstolen medlemsstatens invändning om rättegångshinder. Kommissionens talan skall således prövas i sak.
A preliminary point to be noted here is that by letter of 4 January 2006 the Federal Republic of Germany informed the Court of the adoption on 22 December 2005 of the Law abolishing the subsidy for owneroccupied dwellings (Gesetz zur Abschaffung der Eigenheimzulage, BGBl. 2005 I, p. 76).
Genom skrivelse av den 4 januari 2006 underrättade Förbundsrepubliken Tyskland domstolen om att lagen om avskaffande av bidrag till förvärv av privatbostad hade antagits den 22 december 2005 (Gesetz zur Abschaffung der Eigenheimzulage, BGBl. 2005 I, s. 76).
In this regard it is sufficient to observe that, according to settled caselaw, the question whether a Member State has failed to fulfil its obligations must be determined by reference to the situation prevailing in the Member State at the end of the period laid down in the reasoned opinion and that the Court cannot take account of any subsequent changes (see, in particular, Case C-161/02 Commission v France [2003] ECR I-6567, paragraph 6, and judgment of 18 July 2007 in Case C-26/07 Commission v Greece, not published in the ECR, paragraph 6).
Domstolen erinrar om att enligt fast rättspraxis skall förekomsten av ett fördragsbrott bedömas mot bakgrund av den situation som rådde i medlemsstaten vid utgången av den frist som har angetts i det motiverade yttrandet och domstolen skall inte beakta senare förändringar (se, bland annat, dom av den 19 juni 2003 i mål C-161/02, kommissionen mot Frankrike, REG 2003, s.
Since it is established that the law abolishing the subsidy was adopted after the expiry of that period, it is not to be taken into consideration in these proceedings.
I-6567, punkt 6, och av den 18 juli 2007 i mål C-26/07, kommissionen mot Grekland, ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 6).
It is settled caselaw that, although direct taxation falls within their competence, the Member States must none the less exercise that competence consistently with Community law (Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraph 29; Case C-345/05 Commission v Portugal [2006] ECR I-10633, paragraph 10; and Case C-104/06 Commission v Sweden [2007] ECR I-671, paragraph 12). 17
Det framgår av fast rättspraxis att även om direkt beskattning omfattas av medlemsstaternas behörighet skall dessa emellertid iaktta gemenskapsrätten när de utövar sin behörighet (se dom av den 13 december 2005 i mål C-446/03, Marks & Spencer, REG 2005, s. I-10837, punkt 29, av den 26 oktober 2006 i mål C-345/05, kommissionen mot Portugal, REG 2006, s. I-10633, punkt 10, och av den 18 januari 2007 i mål C-104/06, kommissionen mot Sverige, REG 2007, s. I-671, punkt 12). 17
It is therefore necessary to consider whether, as the Commission maintains, the EigZulG, in particular the first sentence of Paragraph 2(1) thereof, constitutes a restriction of the freedom of movement and freedom of establishment enshrined in Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC.
Domstolen skall således pröva huruvida EigZulG och i synnerhet 2 § första stycket första meningen i denna lag utgör en inskränkning av den fria rörligheten och etableringsfriheten för personer enligt artiklarna 18 EG, 39 EG och 43 EG, såsom kommissionen har hävdat.
Article 18 EC, which sets out in general terms the right of every citizen of the European Union to move and reside freely within the territory of the Member States, finds specific expression in Article 39 EC with regard to freedom of movement for workers and in Article 43 EC with regard to freedom of establishment (Commission v Portugal, paragraph 13; Commission v Sweden, paragraph 15; and Case C-318/05 Commission v Germany [2007] ECR I-6957, paragraph 35).
I artikel 18 EG föreskrivs en allmän rätt för alla unionsmedborgare att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorium, vilken tar sig särskilt uttryck i artikel 39 EG när det gäller fri rörlighet för arbetstagare och i artikel 43 EG när det gäller etableringsfriheten (se domarna i de ovannämnda målen kommissionen mot Portugal, punkt 13, och kommissionen mot Sverige, punkt 15, samt dom av den 11 september 2007 i mål C-318/05, kommissionen mot Tyskland, REG 2007, s. I-6957, punkt 35).
The first question for consideration is therefore whether a provision of national law, such as the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG, that makes the grant of the subsidy for owneroccupied dwellings, to which persons liable to unlimited taxation of income in Germany are entitled by virtue of Paragraph 1 of that law, subject to the condition that the dwellings built or purchased by those persons for their own occupation should be situated in Germany, is contrary to Articles 39 EC and 43 EC.
Domstolen skall följaktligen pröva huruvida artiklarna 39 EG och 43 EG utgör hinder för sådan nationell lagstiftning som 2 § första stycket första meningen EigZulG, enligt vilka bidrag till förvärv av privatbostad, som personer som är obegränsat skattskyldiga för inkomst i Tyskland har rätt till enligt 1 § i nämnda lag, endast beviljas under förutsättning att de bostäder som byggs eller förvärvas av dessa personer, för att användas som privatbostad, är belägna i Tyskland.
What is more, the provisions of the Treaty on freedom of movement for persons are intended to facilitate the pursuit by Community nationals of occupational activities of all kinds throughout the European Community, and they preclude measures which might place those nationals at a disadvantage when they wish to pursue an economic activity in the territory of another Member State (Case C-464/02 Commission v Denmark [2005] ECR I-7929, paragraph 34; Commission v Portugal, paragraph 15; Commission v Sweden, paragraph 17; and Case C-318/05 Commission v Germany, paragraph 114).
Alla fördragsbestämmelser om fri rörlighet för personer har till syfte att underlätta för gemenskapsmedborgarna att utöva all slags yrkesverksamhet inom Europeiska gemenskapen, och de utgör hinder för åtgärder som kan missgynna dessa medborgare när de önskar utöva ekonomisk verksamhet i en annan medlemsstat (se dom av den 15 september 2005 i mål C-464/02, kommissionen mot Danmark, REG 2005, s. I-7929, punkt 34 och där angiven rättspraxis, och domarna i de ovannämnda målen kommissionen mot Portugal, punkt 15, kommissionen mot Sverige, punkt 17, och av den 11 september 2007 i det ovannämnda målet kommissionen mot Tyskland, punkt 114).
Provisions preventing or deterring a national of a Member State from leaving his country of origin in order to exercise his right to freedom of movement constitute an obstacle to that freedom, even if they apply without regard to the nationality of the workers concerned (Commission v Denmark, paragraph 35; Commission v Portugal, paragraph 16; Commission v Sweden, paragraph 18; and Case C-318/05 Commission v Germany, paragraph 115).
Bestämmelser genom vilka en medborgare i en medlemsstat hindras eller avhålls från att lämna sitt hemland för att utöva sin rätt till fri rörlighet utgör således hinder för denna frihet, även om de tillämpas oberoende av de berörda arbetstagarnas nationalitet (se domarna i de ovannämnda målen kommissionen mot Danmark, punkt 35, kommissionen mot Portugal, punkt 16, och kommissionen mot Sverige, punkt 18, samt domen av den 11 september 2007 i det ovannämnda målet kommissionen mot Tyskland, punkt 115).
In this case, the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG places at a disadvantage persons liable in Germany to unlimited taxation of income who build or purchase a dwelling for their own occupation in the territory of another Member
I förevarande fall medför 2 § första stycket första meningen EigZulG nackdelar för personer som är obegränsat skattskyldiga för inkomst i Tyskland som låter bygga eller köper en bostad belägen i en annan medlemsstat i syfte att använda denna som privatbostad.
State. That provision does not allow such persons to receive the property subsidy, whereas persons are entitled to it who are in the same situation with regard to income tax and who, when building or purchasing a dwelling, decide to maintain or establish domicile in Germany.
DOM AV DEN 17.1.2008 — MÅL C-152/05 i inkomstskattehänseende och som, med anledning av byggnation eller köp av en bostad, beslutar att bibehålla eller upprätta hemvist i Tyskland.
In those circumstances, as Advocate General Bot observes in point 64 of his Opinion, that provision has a deterrent effect on persons liable to unlimited taxation on income in Germany who have the right to freedom of movement under Articles 39 EC and 43 EC and who wish to build or purchase a dwelling for their own occupation in another Member State.
Under dessa omständigheter har denna bestämmelse, såsom generaladvokaten har anfört i punkt 64 i sitt förslag till avgörande, en avskräckande verkan beträffande personer som är obegränsat skattskyldiga för inkomst i Tyskland och har rätt till fri rörlighet med stöd av artiklarna 39 EG och 43 EG och som önskar låta bygga eller köpa en bostad i en annan medlemsstat i syfte att använda denna som privatbostad.
It follows that, by reserving entitlement to the subsidy for owneroccupied dwellings to persons liable in Germany to unlimited taxation of income on condition that the dwelling built or purchased for their own occupation is situated in German territory, the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG is capable of impeding freedom of movement for workers and freedom of establishment, as guaranteed by Art icles 39 EC and 43 EC.
Av detta följer att 2 § första stycket första meningen EigZulG kan utgöra hinder för den fria rörligheten för arbetstagare och för etableringsfriheten enligt artiklarna 39 EG och 43 EG genom att bidrag till förvärv av privatbostad för personer som är obegränsat skattskyldiga för inkomst i Tyskland enligt nämnda lagrum förutsätter att den bostad som byggts eller köpts för att användas som privatbostad är belägen i Tyskland.
According to well-established caselaw, however, national measures which are liable to hinder or make less attractive the exercise of fundamental freedoms guaranteed by the Treaty may nevertheless be allowed provided that they pursue an objective in the public interest, are appropriate to ensuring the attainment of that objective and do not go beyond what is necessary to attain the objective pursued (Commission v Portugal, paragraph 24, and Commission v Sweden, paragraph 25).
Det följer emellertid av fast rättspraxis att nationella åtgärder som kan hindra eller göra det mindre attraktivt att utöva de grundläggande friheter som garanteras av fördraget kan godtas, om det syfte som eftersträvas är av allmänintresse, om de är ägnade att säkerställa förverkligandet av det syfte som eftersträvas och inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta syfte (se, bland annat, domarna i de ovannämnda målen kommissionen mot Portugal, punkt 24, och kommissionen mot Sverige, punkt 25).
In this case, the Federal Republic of Germany contends that the condition laid down in the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG is justified by the aim of encouraging the building of dwellings in its territory in order to ensure an adequate supply
I detta fall har Förbundsrepubliken Tyskland gjort gällande att det villkor som ställs upp i 2 § första stycket första meningen EigZulG är motiverat med anledning av syftet
COMMISSION v GERMANY of housing.
KOMMISSIONEN MOT TYSKLAND att uppmuntra bostadsbyggande i landet för att säkerställa ett tillfredsställande fastighetsbestånd.
However, on any view that condition goes beyond what is necessary to attain the objective pursued.
Detta villkor går dock i alla händelser utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det eftersträvade syftet.
In point of fact, the objective of satisfying demand for housing is just as easily attained if the person liable in Germany to unlimited taxation of income chooses to establish his residence in another Member State rather than in Germany (Commission v Portugal, paragraph 35).
Syftet att tillgodose efterfrågan på bostäder tillgodoses lika väl om en person som är obegränsat skattskyldig för inkomst i Tyskland väljer att upprätta hemvist i en annan medlemsstat i stället för i Tyskland (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Portugal, punkt 35).
It follows from the foregoing that the first sentence of Paragraph 2(1) of the EigZulG constitutes a restriction prohibited by Articles 39 EC and 43 EC and that the Commission’s claim alleging that the Member State concerned had failed to fulfil its obligations under the Treaty is well founded.
Av vad som anförts följer att 2 § första stycket första meningen EigZulG utgör en otillåten inskränkning som är förbjuden enligt artiklarna 39 EG och 43 EG och att kommissionens påstående att den berörda medlemsstaten underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt dessa artiklar är välgrundat.
Second, with regard to persons liable in Germany to unlimited taxation of income who are not economically active, the same conclusion applies, for the same reasons, to the complaint relating to Article 18 EC.
Vad vidare beträffar personer som är obegränsat skattskyldiga för inkomst i Tyskland vilka inte är ekonomiskt aktiva gäller, av identiska skäl, samma slutsats i fråga om invändningen avseende artikel 18 EG.