natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That conclusion is not called into question by the fact that the Italian Republic was expressly informed, by the first contested letter, of the Commission’s refusal to act.
Detta resonemang påverkas inte av att Republiken Italien uttryckligen hade underrättats om kommissionens vägran att handla i den första ifrågasatta skrivelsen. En vägran att vidta åtgärder kan nämligen, hur klart denna än kommer till uttryck, hänskjutas till domstolen på grundval av artikel 232 EG, om den medför att passiviteten består (domstolens dom av den 27 september 1988 i mål 302/87, Parlamentet mot rådet, REG 1988, s. 5615, punkt 17; svensk specialutgåva, volym 9, s. 739).
In any event, as the Commission confirmed at the hearing — without being contradicted by the Italian Republic — the state of in action disclosed by the first contested letter was only temporary and did not continue after the reasons justifying it had disappeared, inasmuch as the Commission finally adopted a decision on the payment applications at issue.
Det tillstånd av passivitet som uppenbarades i den första omtvistade skrivelsen var, såsom kommissionen bekräftade vid den muntliga förhandlingen, utan att i detta avseende bli motsagd av Republiken Italien, under alla omständigheter endast tillfälligt och det fortgick inte när orsakerna bakom det inte längre förelåg, eftersom kommissionen slutligen fattade ett beslut om de omtvistade ansökningarna om utbetalning.
That final decision was communicated to the Italian Republic by letter No 8799 of 24 August 2005, against which the Italian Republic brought an action (Case T-402/05).
Detta slutliga beslut delgavs Republiken Italien genom skrivelse nr 8799 av den 24 augusti 2005. Republiken Italien har väckt talan mot beslutet (mål T-402/05).
Consequently, it must be held that the first contested letter, insofar as it disclosed to the Italian Republic the Commission’s refusal to act in regard to the payment applications at issue, produced no legal effects which can be contested in the context of an action for annulment under Article 230 EC.
Det kan följaktligen konstateras att i den mån den första omtvistade skrivelsen innebar att det uppenbarades för Republiken Italien att kommissionen nekade att vidta åtgärder avseende de omtvistade ansökningarna om utbetalning, har den inte medfört någon sådan rättsverkan som kan anföras inom ramen för en talan om ogiltigförklaring enligt artikel 230 EG.
With regard, secondly, to the statement that the Italian Republic had to send the Commission information concerning the advance payments, it should be pointed out that the first contested letter is thereby referring back to an obligation to provide statements which arises, in the case of that Member State, from the combined application of the general rule at issue and the decision contained in the letter of 14 May 2003 (see paragraph 25 above), the effect of which is that the only unsupported advance payments eligible for co-financing by the Funds are those which relate either to aid in respect of which a final decision granting that aid was adopted no later than 19 February 2003 or to aid granted in the context of a tendering procedure which was concluded by that date at the latest.
Vad så gäller, för det andra, anmärkningen om att Republiken Italien var skyldig att ge in uppgifter till kommissionen avseende förskotten, skall det påpekas att det åberopas en redovisningsskyldighet i den första omtvistade skrivelsen, som för denna medlemsstat följer av en kombinerad tillämpning av den omtvistade huvudregeln och av beslutet i skrivelsen av den 14 maj 2003 (se punkt 25 ovan) av vilket det följer att endast sådana ej bestyrkta förskott som är att hänföra till antingen stöd för vilka slutligt beslut om beviljande har tagits senast den 19 februari 2003 eller stöd som beviljats inom ramen för ett upphandlingsförfarande som har avslutats senast samma datum berättigar till medfinansiering från fonderna.
The first contested letter expressly refers to letter No 2772 of 21 March 2005 (see paragraph 31 above), which in turn refers to the letter of 29 July 2003, rectifying the letter of 14 May 2003 (see paragraph 27 above).
I den första omtvistade skrivelsen hänvisas det nämligen uttryckligen till skrivelse nr 2772 av den 21 mars 2005 (se punkt 31 ovan), i vilken det i sin tur hänvisas till skrivelsen av den 29 juli 2003, med rättelse av skrivelsen av den 14 maj 2003 (se punkt 27 ovan).
It is thus clear from the very content of the first contested letter that it was intended to remind the Italian Republic, when the payment applications at issue were being considered, that it had an obligation to provide statements under the rules governing the eligibility of expenditure and, in particular, the general rule at issue.
Det följer således av själva texten i den första omtvistade skrivelsen att syftet med den var att, vid tillfället för granskningen av de omtvistade ansökningarna om utbetalning, erinra Republiken Italien om den redovisningsskyldighet den hade enligt bestämmelserna om utgifters stödberättigande och, i synnerhet, enligt den omtvistade huvudregeln.
In order to ascertain whether that letter actually does no more than remind the Italian Republic of obligations that flow from Community rules, without changing the scope of those rules, or whether, on the other hand, that letter is capable of producing legal effects, certain questions going to the substance of the present case must be decided (see, to that effect, Case C-57/95 France v Commission [1997] ECR I-1627, paragraphs 9 and 10, and the judgment in Joined Cases C-138/03, C-324/03 and C-431/03, cited in paragraph 36 above, paragraphs 33 to 35).
För att avgöra huruvida den första omtvistade skrivelsen verkligen endast innebär att Republiken Italien erinras om sina skyldigheter enligt gemenskapslagstiftningen, utan att ändra dess tillämpningsområde, eller om den tvärtom kan medföra rättsverkningar, skall domstolen undersöka vissa sakfrågor i föreliggande tvist (se, för ett liknande resonemang, domstolens dom av den 20 mars 1997 i mål C-57/95, Frankrike mot kommissionen, REG 1997, s. I-1627, punkterna 9 och 10, och av den 24 november 2005 i det ovan i punkt 36 nämnda målet, punkterna 33–35).
The Italian Republic relies on nine pleas in law in support of its application for annulment of the first, second, third, fourth and fifth contested letters (collectively,
Till stöd för sin talan om ogiltigförklaring av den första, den andra, den tredje, den fjärde och den femte omtvistade skrivelsen (nedan tillsammans kallade de omtvistade
ITALY v COMMISSION
ITALIEN MOT KOMMISSIONEN skrivelserna) har Republiken Italien åberopat nio grunder.
‘the contested letters’). The first plea alleges lack of a legal basis and infringement of the provisions governing financial control .
Den första grunden avser bristande rättslig grund och åsidosättande av bestämmelserna om finansiell kontroll.
The second plea alleges a complete failure to state reasons .
Som andra grund görs gällande en total avsaknad av motivering.
The third plea alleges failure to follow the procedures for the adoption of Commission decisions and infringement of the Commission’s Rules of Procedure.
Såvitt avser den tredje grunden görs gällande att förfarandet för antagande av kommissionens beslut har åsidosatts, liksom dess arbetsordning.
The fourth plea alleges infringement of Article 32 of the general regulation and of points 1 and 2 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004.
Som fjärde grund har gjorts gällande att artikel 32 i den allmänna förordningen och regel 1 punkterna 1 och 2 i bilagan till förordning nr 448/2004 har åsidosatts.
The fifth plea alleges infringement of the provisions concerning the eligibility of expenditure.
Den femte grunden avser åsidosättande av bestämmelserna om utgifters stödberättigande.
The sixth plea alleges infringement of the principle of proportionality and misuse of powers.
Som sjätte grund har gjorts gällande att proportionalitetsprincipen har åsidosatts och att maktmissbruk har förekommit.
The seventh plea alleges infringement of Regulation No 448/2004, the principles of equal treatment and legal certainty, and the contradictory nature of the contested letters.
Såvitt avser den sjunde grunden har det gjorts gällande att förordning nr 448/2004 och principerna om likabehandling och om rättssäkerhet har åsidosatts samt att de omtvistade skrivelserna är motsägelsefulla.
The eighth plea alleges infringement of Article 9 of Regulation No 438/2001.
Den åttonde grunden avser åsidosättande av artikel 9 i förordning nr 438/2001.
Finally, the ninth plea alleges infringement of the principle of simplified procedures.
Som nionde grund har slutligen gjorts gällande att principen om förenkling av förfaranden har åsidosatts.
Since the Commission has contested the admissibility of the third plea in law, it should be considered first .
Eftersom kommissionen har bestritt att den tredje grunden kan prövas i sak inleder domstolen med att pröva denna grund.
It should also be borne in mind that the solution to the admissibility issue raised in paragraph 65 above depends on the answers given to questions of substance concerning (i) the interpretation of the Community rules concerning the eligibility of expenditure and (ii) the inevitable consequences flowing from those rules at the stage of the declaration and certification of expenditure.
Domstolen erinrar även om att svaret på frågan om upptagande till sakprövning i punkt 65 ovan är beroende av svaren på de sakfrågor som rör dels tolkningen av gemenskapsbestämmelserna om utgifters stödberättigande, dels de ofrånkomliga följder som dessa bestämmelser för med sig i det skede då utgifterna redovisas och attesteras.
Since those questions of substance have been raised by the fourth and fifth pleas in law, on the one hand, and by the eighth and ninth pleas in law, on the other, those pleas should be considered immediately after the third plea.
Eftersom dessa sakfrågor återfinns i dels den fjärde och den femte grunden, dels den åttonde och den nionde grunden, skall dessa grunder därefter prövas.
The third plea in law, alleging failure to follow the procedures for the adoption of Commission decisions and infringement of the Commission’s Rules of Procedure
Den tredje grunden: Åsidosättande av förfarandet för antagande av kommissionens beslut, liksom av dess arbetsordning
The Italian Republic claims essentially that, by sending it the contested letters, the Commission was notifying it of decisions which had clearly not been adopted in accordance with the procedure laid down in its Rules of Procedure.
Republiken Italien har huvudsakligen hävdat att kommissionen genom att delge den de omtvistade skrivelserna har underrättat den om beslut som uppenbarligen inte har antagits med iakttagande av det förfarande som fastställs i kommissionens arbetsordning.
The Commission contends that the third plea should be rejected as inadmissible, pursuant to Article 44(1)(c) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance .
Kommissionen har yrkat att domstolen skall underkänna den tredje grunden med tillämpning av bestämmelserna i artikel 44.1 c i förstainstansrättens rättegångsregler.
The arguments advanced in support of that plea are lacking in clarity and precision as regards identification of the rules allegedly infringed.
Den har uppgett att de argument som stöder denna grund saknar klarhet och precision vad gäller angivelsen av de bestämmelser som påstås ha åsidosatts.
Article 44(1)(c) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance provides that an application is to state a summary of the pleas in law on which the application is based .
Enligt artikel 44.1 c i rättegångsreglerna skall en ansökan innehålla en kortfattad framställning av grunderna för talan.
Moreover, the summary of the pleas in law — albeit concise — on which the application is based must be sufficiently clear and precise to enable the defendant to prepare its defence and the Court to rule on the application, if necessary, without any further information .
Denna framställning skall dessutom, även om den är kortfattad, vara tillräckligt klar och precis för att svaranden skall kunna förbereda sitt försvar och förstainstansrätten skall kunna pröva talan, i förekommande fall utan att ha tillgång till andra uppgifter.
In order to ensure legal certainty and the sound administration of justice, it is necessary — if an action or, more specifically, a plea in law is to be admissible — that the basic legal and factual particulars relied on be indicated coherently and intelligibly in the application itself (see, with regard to the admissibility of an action, Case T-348/94 Enso Española v Commission [1998] ECR II-1875, paragraph 143, and T. Port v Commission, cited in paragraph 71 above, paragraph 91).
Med hänsyn till rättssäkerheten och en god rättskipning krävs det, för att en talan skall kunna tas upp till sakprövning, eller närmare bestämt för att talan skall kunna prövas på en viss grund, att de väsentligaste faktiska och rättsliga omständigheter som talan grundar sig på framgår på ett konsekvent och begripligt sätt av innehållet i själva ansökan (se, vad gäller en talans upptagande till sakprövning, förstainstansrättens dom av den 14 maj 1998 i mål T-348/94 , Enso Española mot kommissionen (REG 1998, s. II-1875, punkt 143, och i ovan i punkt 71 nämnda mål T. Port mot kommissionen, punkt 91).
In the present case, the arguments put forward in support of the third plea in law lack clarity and precision as regards identification of the provisions of the Commission’s Rules of Procedure which are alleged to have been infringed when the contested letters were adopted, notwithstanding the fact that the Commission’s Rules of Procedure are published, in all the languages of the European Union, in the Official Journal of the European Communities (OJ 2000 L 308, p. 26).
I förevarande fall saknar det resonemang som anförts till stöd för den tredje grunden den klarhet och precision vad gäller angivelsen av de bestämmelser i arbetsordningen som påstås ha åsidosatts när de omtvistade skrivelserna antogs, och detta trots att kommissionens arbetsordning är ett dokument som har publicerats på samtliga Europeiska unionens språk i Europeiska unionens officiella tidning (EGT L 308, 2000, s. 26).
The Commission is thus justified in arguing that the way in which the present plea is set out in the application is not sufficiently clear and precise to enable it to prepare its defence.
Kommissionen har således stöd för sitt argument att framställningen i ansökan av förevarande grund inte är tillräckligt klar och precis för att den skall kunna förbereda sitt försvar.
Nor does it enable the Court to determine whether the plea is well founded.
Förstainstansrätten kan inte heller utifrån denna framställning pröva grunden i sak.
Consequently, the third plea in law must be rejected as inadmissible.
Härav följer att talan inte kan prövas på den tredje grunden.
The fourth plea in law, alleging infringement of Article 32 of the general regulation and of points 1 and 2 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004, and the fifth plea in law, alleging infringement of the provisions concerning the eligibility of expenditure
Den fjärde grunden om åsidosättande av artikel 32 i den allmänna förordningen och regel 1 punkterna 1 och 2 i bilagan till förordning nr 448/2004 och den femte grunden om åsidosättande av bestämmelserna om utgifters stödberättigande
The Italian Republic claims that the contested letters infringe Article 32 of the general regulation and Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004 inasmuch as they are based on the general rule at issue.
Republiken Italien har påstått att de omtvistade skrivelserna strider mot artikel 32 i den allmänna förordningen och regel 1 i bilagan till förordning nr 448/2004, i den mån de baseras på den omtvistade huvudregeln.
In the event that Regulation No 448/2004 could provide a basis for the general rule at issue, the Italian Republic raises a plea of illegality in respect of that regulation, on the ground that it infringes Article 32 of the general regulation .
För det fallet att förordning nr 448/2004 skulle kunna utgöra grund för den omtvistade huvudregeln anför Republiken Italien att den förordningen är rättsstridig av det skälet att den strider mot artikel 32 i den allmänna förordningen.
The Italian Republic argues that the approach adopted by the Court of Justice in the judgment in Joined Cases C-138/03, C-324/03 and C-431/03, cited in paragraph 36 above, cannot be transposed to the present case .
Republiken Italien har gjort gällande att det resonemang som domstolen utvecklade i den ovan i punkt 36 nämnda domen av den 24 november 2005 inte kan överföras på förevarande fall.
First, point 2 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 1685/2000, on which that approach is based, was substantially amended by Regulation No 448/2004.
För det första har regel 1 punkten 2 i bilagan till förordning nr 1685/2000, som resonemanget bygger på, till stor del ändrats genom förordning nr 448/2004.
Secondly, the present dispute is concerned solely with Article 30 of the general regulation and the provisions of the Annex to Regulation No 448/2004, which govern the eligibility of expenditure incurred by final beneficiaries, whereas the judgment of the Court of Justice interpreted a different provision — Article 32 of the general regulation — which governs the payment by the Commission of contributions from the Structural Funds.
För det andra gäller förevarande tvist endast artikel 30 i den allmänna förordningen och de bestämmelser i bilagan till förordning nr 448/2004 som reglerar frågan om huruvida de utgifter som de slutliga stödmottagarna har ådragit sig är berättigade till stöd, medan tolkningen i domstolens dom handlar om en annan bestämmelse, nämligen artikel 32 i den allmänna förordningen, vilken reglerar kommissionens utbetalningar vid fondernas medfinansiering.
The Italian Republic also denies that Article 32 of the general regulation and Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004 can be interpreted along the lines of the general rule at issue.
Republiken Italien ifrågasätter dessutom att artikel 32 i den allmänna förordningen och regel 1 i bilagan till förordning nr 448/2004 kan tolkas så som framgår av den omtvistade huvudregeln.
First of all, neither the provisions of the general regulation nor those of Regulation No 448/2004 permit account to be taken of the activities of final recipients for the
För det första är det inte möjligt enligt den allmänna förordningen eller förordning nr 448/2004 att beakta de enskilda mottagarnas aktivitet vid bedömningen av
ITALY v COMMISSION purposes of assessing the eligibility of advance payments.
ITALIEN MOT KOMMISSIONEN förskottens stödberättigande.
On the contrary, the new provisions laid down in Council Regulation (EC) No 1083/2006 of 11 July 2006 laying down general provisions on the European Regional Development Fund, the European Social Fund and the Cohesion Fund and repealing the general regulation (OJ 2006 L 210, p.
Genom de nya bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 1083/2006 av den 11 juli 2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden samt om upphävande av den allmänna förordningen (EUT L 210, s.
25) confirm that the provisions of the general regulation did not permit account to be taken of the activities of final recipients.
25), bekräftas a contrario att bestämmelserna i sistnämnda förordning, dittills, hindrade att de enskilda mottagarnas aktivitet beaktades.
That only became possible when the concept of ‘beneficiary’ was amended by Regulation No 1083/2006.
Det är nämligen ändringen av uttrycket ”stödmottagare”, vilken skedde genom förordning nr 1083/2006, som har gjort ett sådant beaktande omöjligt.
Secondly, point 2.1 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004 confirms by implication the eligibility for a contribution from the Structural Funds of unsupported advance payments, in that it requires final beneficiaries to produce documentary evidence only of payments made by way of ‘interim payments and payments of the final balance’.
För det andra berättigar underförstått ej styrkta förskott till stöd från strukturfonderna genom regel 1 punkten 2.1 i bilagan till förordning nr 448/2204, genom att det där endast krävs att de slutliga stödmottagarna kan styrka de utbetalningar de genomför som ”löpande betalningar eller slutbetalningar”.
Thirdly, the principle of the necessity of State aid — according to which aid may be declared compatible with Community law only if it benefits undertakings which do not have sufficient financial resources of their own to carry out the proposed investment — precludes making the eligibility of advance payments conditional upon submission of documents proving that the aid has been used by the final recipients.
För det tredje skulle det strida mot principen om nödvändigheten av det statliga stödet, enligt vilken stödet endast kan förklaras vara förenligt med gemenskapsrätten om det kommer företag till godo som inte har egna finansiella resurser för att kunna genomföra investeringar, om förskottens stödberättigande villkorades av att handlingar som visar hur de har använts av de enskilda mottagarna kunde uppvisas.
By virtue of that principle, advance payments must always precede the investment to be carried out by the undertakings.
Enligt denna princip skall utbetalning av förskottet alltid föregå företagens investeringar.
Just as it justifies the treatment of payments into venture capital, loan and guarantee funds as eligible expenditure, as provided for in point 1.3 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004, the principle of the necessity of State aid implies recognition of the eligibility of unsupported advance payments.
På samma sätt som det enligt denna princip är motiverat att utbetalningar till riskkapital-, låne- och garantifonder (inbegripet riskkapitalholdingfonder) skall behandlas som stödberättigade utgifter, vilket fastställs i regel 1 punkt 1.3 i bilagan till förordning nr 448/2004, innebär den också att ej bestyrkta förskott skall tillerkännas stödberättigande.
Finally, the provisions of the Annex to Regulation No 448/2004 concerning depreciation, contributions in kind and overheads show that the special nature of certain expenditure may justify its eligibility not being made conditional upon the submission of documents proving its use .
Slutligen ger bestämmelserna i bilagan till förordning nr 448/2004 om avskrivningar, in natura-bidrag och indirekta kostnader belägg för att vissa utgifter kan vara av ett sådant slag att det är motiverat att deras stödberättigande inte villkoras av att handlingar som visar hur de har använts kan uppvisas.
The Commission contests all the arguments put forward by the Italian Republic .
Kommissionen har bestritt samtliga de argument som har framförts av Republiken Italien.
It contends that insofar as the contested letters refer to the general rule at issue or are an application of that rule, they are consistent with the letter and the spirit of Article 32 of the general regulation and of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004.
Den har gjort gällande att de omtvistade skrivelserna är förenliga med ordalydelsen i och syftet med dels artikel 32 i den allmänna förordningen, dels regel 1 i bilagan till förordning nr 448/2004, vad gäller hänvisningarna i dem till den omtvistade huvudregeln och tillämpningarna av densamma.
Consequently, it asks that the fourth and fifth pleas in law be rejected.
Kommissionen har följaktligen slutit sig till att talan inte kan vinna bifall på den fjärde eller den femte grunden.
As regards the plea of illegality raised in respect of Regulation No 448/2004, alleging it to be unlawful in the light of Article 32 of the general regulation, the Commission contends that that plea is inadmissible since it was raised out of time and because, in any event, Regulation No 448/2004 complies with the general regulation .
Vad gäller invändningen om att förordning nr 448/2004 är rättsstridig med hänsyn till artikel 32 i den allmänna förordningen, har kommissionen gjort gällande att denna inte kan prövas i sak, eftersom den har framställts för sent och att nämnda förordning under alla omständigheter är förenlig med den allmänna förordningen.