natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Restriction of the review to the condition relating to free competition
Klagandena har gjort gällande att förstainstansrätten oriktigt slog fast att det inte var styrkt att kommissionen hade gjort en felaktig bedömning då den ansåg att principen om fri konkurrens inte hade iakttagits då tilläggen till kontrakten avtalades.
Furthermore, the Commission has stated, without being challenged in that regard, that, upon being officially notified by the
Klagandena har för det första gjort gällande att förstainstansrätten felaktigt ansåg i punkt 68 i den överklagade domen att kravet på att den fria konkurrensen skall iakttas, för varje kontrakt, innebär att anbud skall lämnas av åtminstone tre i förhållande till varandra oberoende företag.
The appellants maintain that the Court of First Instance erred in law by finding, at paragraph 57 of the judgment under appeal, that the condition relating to the price agreed and the condition
Talan i målen T491/93, T-494/93 och T-61/98 ogillades således i dess helhet.
concerning adherence to the precepts of free competition in the conclusion of the contracts were cumulative. They take the contrary view that the two conditions are inextricably linked, the condition relating to prices on the international markets making it possible to check whether the condition relating to free competition has been complied with, those prices reflecting, according to the applicants, the results of world-wide free and fair competition.
Kommissionen anser däremot att detta krav följer av artikel 5.1 i förordning nr 1897/92, artikel 7 sjunde strecksatsen i ramavtalet och artikel 5.1 a i låneavtalet jämförd med bilaga 2-A till detta.
Secondly, the appellants argue that the Court of First Instance erred in holding, at paragraph 67 of the judgment under appeal, that '[t]he legality of the decision must be assessed in the light of all the rules needing to be complied with by the Commission in the matter, including those relating to the agreements concluded with the Russian authorities'.
Klagandena har för det andra anfört att förstainstansrätten felaktigt i punkt 67 i den överklagade domen slog fast att "[bjeslutets lagenlighet skall prövas mot bakgrund av samtliga bestämmelser som kommissionen skall följa, inklusive avtalen med de ryska myndigheterna".
To make such an assertion is tantamount to making contractual conditions contained in unpublished documents capable of operating against third parties.
Ett sådant konstaterande medför enligt klagandena att avtalsförpliktelser som följer av icke offentliggjorda handlingar blir bindande för tredje man.
According to the Commission, it was for the Court of First Instance to make an objective assessment of the legality of the contested decision in the light of all the rules needing to be complied with by the Commission, including those contained in the Memorandum of Understanding.
Enligt kommissionens uppfattning ankom det på förstainstansrätten att på ett objektivt sätt bedöma det ifrågasatta beslutets lagenlighet mot bakgrund av alla bestämmelser som kommissionen skulle följa, inklusive ramavtalets bestämmelser.
The Commission submits that it is clear from Article 5 of Regulation No 1897/92 that the two conditions are different in nature, the condition relating to free competition concerning the procedure for the conclusion of the contracts, and the condition relating to international market prices concerning the content of the contracts.
borde följaktligen ha ansetts ligga jämsides med kontrakten och vara knutna till dessa och inte åtskilda från dem såsom förstainstansrätten slog fast i punkterna 68 och 74 i den överklagade domen. Exportkhleb hade infordrat anbud från fler än tre leverantörer, eftersom bolaget hade sammankallat elva spannmålshandlare, vilka samtliga konkurrerade inom den speciella sektorn för vete, till ett sammanträde som hölls i Bryssel den 22 och den 23 februari 1993.
The Court thus rightly considered them to be cumulative.
Alla dessa omständigheter visar att konkurrensen var fri.
It is clear from the wording of Article 5(1) and (2) of Regulation No 1897/92 that, by contrast with the condition relating to international market prices, the condition relating to free competition must be understood as a procedural, rather than a substantive rule.
Klagandena anser följaktligen att förstainstansrätten, på grundval av det telefax som Exportkhleb den 9 mars 1993 sände till kommissionen där de sju anbuden från spannmålshandlarna omnämns efter det att inbjudan riktats till elva leverantörer, borde ha funnit att kravet på fri konkurrens var uppfyllt.
The findings of the Court of First Instance on observance of the principle of free competition
Enligt kommissionen framgår det tydligt av punkt 74 i den överklagade domen att förstainstansrätten grundligt hade granskat telefaxet av den 9 mars 1993 och därvid funnit att det inte utifrån detta telefax var möjligt att ■fastställa att varje tillägg [hade avtalats] i konkurrens mellan åtminstone tre i förhållande till varandra oberoende företag".
Thirdly, the appellants complain that the Court failed to take account of the Commission's administrative practice and the obligations arising therefrom and of the rights of the defence.
Klagandena har för det tredje kritiserat förstainstansrätten för att den inte beaktade kommissionens administrativa praxis och de skyldigheter som följer härav samt för att rätten till försvar inte beaktades.
They maintain that the Commission ought, in accordance with its administrative practice, to have requested from them other documents in addition to the amended contracts and ought to have conducted a more thoroughgoing enquiry, rather than simply wait passively for information to be supplied to it.
Klagandena har anfört att kommissionen, i enlighet med denna praxis, borde ha infordrat andra handlingar av klagandena än endast de modifierade kontrakten och att den borde ha utfört en grundligare undersökning och inte endast passivt vänta på att informationen lämnades.
The Commission maintains that this plea, unconnected with any issue of public policy, was not put forward at first instance and must therefore be regarded as a new plea and rejected as inadmissible.
Kommissionen har anfört att denna grund, vilken inte hänför sig till tvingande rätt, inte har åberopats i första instans och därför utgör en ny grund. Den skall således avvisas.
In any event, the appellants have failed to show in what way the Commission departed from its usual administrative practice or failed to have regard for the rights of the defence.
Kommissionen anser under alla omständigheter att klagandena inte har visat på vilket sätt denna har frångått sin administrativa praxis eller åsidosatt rätten till försvar.
First of all, according to the appellants, the Court was wrong to find, at paragraph 68 of the judgment under appeal, that the condition relating to observance of the principle of free competition required, for each contract, that offers be submitted from at least three independent undertakings.
Vad gäller kravet på konkurrens mellan åtminstone tre företag för att villkoret avseende den fria konkurrensen skall anses uppfyllt, är det tillräckligt att erinra om att detta villkor uttryckligen är omnämnt i artikel 5.1 i förordning nr 1897/92 i vilken det föreskrivs att "[k]ontraktet skall slutas enligt ett förfarande som säkerställer fri konkurrens.
Fourthly, the appellants argue that the Court of First Instance's evaluation of the evidence of observance of the principle of free competition was inaccurate.
Klagandena har för det fjärde gjort gällande att förstainstansrätten har gjort en felaktig värdering av bevisningen avseende den fria konkurrensens iakttagande.
The Court ought to have taken account of the particular characteristics of the tenders at issue, which were needed to answer an emergency.
Förstainstansrätten borde, enligt klagandena, ha beaktat särdragen hos denna upphandling, vilken skulle åtgärda en nödsituation.
The requirements to be filled were so enormous that no single trader could ever have satisfied them.
Behoven var av en sådan omfattning att en enskild grossist inte skulle ha kunnat uppfylla dem.
The Commission, on the other hand, submits that that requirement is indeed set out in Article 5(1) of Regulation No 1897/92, the seventh indent of Article 7 of the Memorandum of Understanding and Clause 5.1(a), read together with Schedule 2-A, of the loan agreement.
Förstainstansrätten slog i punkt 68 i den överklagade domen slutgiltigt fast att "[tjilläggen som avtalades med de olika företagen ... var för
It follows that the Court was right to hold that, for each of the contracts, three independent offers had to be sought and, as it found at paragraph 74 of the judgment under appeal, that had not been the case.
Klagandena har inte visat på vilket sätt de omständigheter som anförts av förstainstansrätten leder till slutsatsen att denne har missuppfattat bevisningen.
The conditions relating to international market prices and free competition, which are at the centre of the present dispute, are set out in Article 5 of Regulation No 1897/92.
I punkt 74 i den överklagade domen konstaterades att så inte hade skett.
judgment under appeal.
Åsidosättandet av artikel 68.1 i rättegångsreglerna för förstainstansrätten
Exportkhleb did indeed solicit offers from more than three suppliers: it called eleven cereal traders, all of them competing in the wheat market, to a meeting on 22 and 23 February 1993 in Brussels.
Klagandena har gjort gällande att förstainstansrätten har åsidosatt artikel 68.1 i sina rättegångsregler genom att inte förordna om vittnesförhör med exempelvis Exportkhleb eller med en eller flera av de spannmålshandlare som deltog i mötet som ägde rum i Bryssel den 22 och den 23 februari 1993.
Seven of the eleven put forward an offer, five of those entered into simultaneous contracts with Exportkhleb and four traders refrained from making any offer, for reasons unknown.
Om ett sådant förhör hade hållits skulle förstainstansrätten ha kunnat konstatera att klagandena hade konkurrerat med ett flertal andra spannmålshandlare.
Lastly, Exportkhleb managed to ensure that the riders to the contracts were concluded at the lowest of the prices offered by those traders. All of the foregoing is evidence that there was free competition.
Vad gäller frågan huruvida förstainstansrätten vid prövningen av det ifrågasatta beslutets lagenlighet beaktade avtalen med de ryska myndigheterna, skall det påpekas att de skyldigheter som följer av ramavtalet och även av låneavtalet i sig innebär ett genomförande av beslut 91/658 och av förordning nr 1897/92, vilka har offentliggjorts.
That being so, the appellants take the view that the Court of First Instance ought to have inferred from the telefax sent by Exportkhleb to the Commission on 9 March 1993, which mentioned that seven offers had been received from cereal traders as a result of invitations addressed to eleven traders, that the condition relating to free competition had been satisfied.
Villkoren avseende priserna på de internationella marknaderna och den fria konkurrensen, vilka står i centrum i förevarande mål, anges i artikel 5 i förordning nr 1897/92.
As regards the complaint that the Court of First Instance failed to check whether the Commission had followed its usual administrative practice and had had regard for the rights of the defence, suffice it to observe that that complaint was not raised at first instance.
Klagandena har inte, till stöd för den tredje grunden, inkommit med några uppgifter som visar att förstainstansrätten har missuppfattat bevisningen eller att de av denna fastställda uppgifterna om omständigheterna är materiellt oriktiga mot bakgrund av handlingarna i målet.
According to the Commission, it is clear from paragraph 74 of the judgment under appeal that the Court of First Instance reviewed the telefax of 9 March 1993 thoroughly and concluded that it provided 'no proof that each rider was concluded after competing offers had been solicited from at least three undertakings independent of each other'.
Vad gäller anmärkningen att förstainstansrätten underlät att pröva huruvida kommissionen hade följt sin administrativa praxis och iakttagit rätten till försvar, är det tillräckligt att konstatera att denna anmärkning inte har åberopats vid förstainstansrätten.
Coming to the fourth part of the second plea, it is appropriate to point out that the appellants seek by their arguments to challenge the determination and assessment of the facts which led the Court of First Instance to find that the Commission was entitled to take the view that the condition relating to observance of the precepts of free competition had not been satisfied.
Genom den andra grundens fjärde del har klagandena ifrågasatt förstainstansrättens fastställelse och bedömning av de faktiska omständigheterna på grundval av vilka rätten ansåg att kommissionen med fog hade funnit att villkoret avseende den fria konkurrensen inte hade iakttagits.
As regards the obligation to have competing offers from at least three undertakings in order to ensure compliance with the condition relating to free competition, suffice it to observe that that condition is explicitly set out in Article 5(1) of Regulation No 1897/92: 'The contract [must be] awarded following a procedure guaranteeing free competition.
Klagandena har hävdat att förstainstansrätten, med hänsyn till de grunder som åberopats till stöd för överklagandena, borde ha förpliktat kommissionen att utge ersättning för den skada som klagandena lidit till följd av det ifrågasatta beslutet. De har uppmanat domstolen att återförvisa målet till förstainstansrätten för prövning av de skadeståndsyrkanden som framställts i första instans eller att själv avgöra denna fråga om domstolen anser det lämpligare.
To this end, the purchasing organisations of the Republics shall, when selecting supplier firms within the Community, seek at least three offers from firms independent of each other and shall, when selecting supplier firms in the non-Community supplier countries, seek at least three offers from firms independent of each other ...'.
Det är i detta hänseende tillräckligt att erinra om att gemenskapens utomobligatoriska ansvar bland annat förutsätter att det agerande som läggs institutionen till last är rättsstridigt (se, bland annat, dom av den 15 september 1994 i mål C146/91, KYDEP mot rådet och kommissionen, punkt 19).
In this case, however, at paragraph 68 of the judgment under appeal, the Court of First Instance found, in the exercise of its exclusive jurisdiction, that '[t]he riders concluded with the various Community undertakings constitute, in relation to one another, specific contracts, each
Domstolen har vid prövningen av de grunder som klagandena har framfört till stöd för sina överklaganden inte ansett det visat att kommissionens handlande är rättsstridigt, och förstainstansrätten har således med rätta ogillat klagandenas yrkanden om ersättning för den skada de påstår sig ha lidit.
Under Article 225 EC and the first paragraph of Article 51 of the EC Statute of the Court of Justice the latter thus has no jurisdiction to establish the facts or, in principle, to examine the evidence which the Court of First Instance accepted in support of those facts.
Enligt artikel 225 EG och artikel 51 första stycket i EG-stadgan för domstolen är denna emellertid varken behörig att fastställa vilka faktiska omständigheter som är relevanta eller, i princip, att bedöma den bevisning som förstainstansrätten har godtagit till stöd för dessa omständigheter.
Provided that the evidence has been properly obtained and the general principles of law and the rules of procedure in relation to the burden of proof and the taking of evidence have been observed, it is for the Court of First Instance alone to assess the value which should be attached to the evidence produced to it (Case C-185/95 Ρ Baustahlgewebe ν Commission [1998], paragraph 24).
När bevisningen har förebringats på rätt sätt och när de allmänna rättsgrundsatser och processuella regler som är tillämpliga i fråga om bevisbördan och bevisningen har iakttagits, är det endast förstainstansrätten som skall bedöma vilket värde som uppgifterna i målet skall tillmätas (dom av den 17 december 1998 i mål C-185/95 P, Baustahlgewebe mot kommissionen, punkt 24).
That appraisal does not therefore constitute,
Med förbehåll för det fall då bevisningen missuppfattats, utgör denna bedömning således inte en rättsfråga som i sig är underställd domstolens kontroll.
They call upon the Court of Justice to refer the case back to the Court of First Instance to rule on the claims for damages made at first instance or itself rule on the point, should it regard that as appropriate.
Glencore Grain Ltd skall ersätta rättegångskostnaderna i mål C-24/01Ρ och Compagnie Continentale (France) SA skall ersätta rättegångskostnaderna i mål C-25/01 P."
Suffice it to observe that the Community can incur non-contractual liability only if, inter alia, the acts alleged against the institution in question were unlawful (see, inter alia, Case C-146/91KYDEP ν Council and Commission [1994], paragraph 19).
Generaladvokaten P. Léger har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 11 juli 2002.
This Court's review of the pleas put forward by the appellants in support of their appeals has not enabled it to establish the existence of any unlawful conduct on the Commission's part and the Court of First Instance was therefore right to reject their application for compensation of the harm they allegedly suffered.
2) att, i enlighet med artikel 69.2 i rättegångsreglerna, ersätta förplikta klagandena rättegångskostnaderna.
Orders Glencore Grain Ltd to pay the costs in Case C-24/01 Ρ and Compagnie Continentale (France) SA to pay the costs in Case C-25/01 P.'
Tarkastuslautakunta (nedan kallad prövningsnämnden) har, genom beslut av den 31 maj 2000, ställt tre frågor om tolkningen av artiklarna 4.1 h, 10a, 73 och 75 i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 11 July 2002.
Dessa frågor har uppkommit i ett mål mellan Eila Päivikki Maaheimo och Kansaneläkelaitos (Folkpensionsanstalten) angående dennas beslut att inte medge Maaheimo stöd för hemvård av
Not available.
Hennes man arbetade i
Case C-333/00 Eila Päivikki Maaheimo Social Security for Migrant Workers
Från den 10 juli 1998 till den 31 mars 1999 bodde Eila Päivikki Maaheimo med sitt barn och sin man i Tyskland.
Family benefits —Home child-care allowance — Residence
Beslutet fattades med stöd av 3 § första momentet i lagen om stöd för hemvård och privat vård av barn, med motiveringen att sökandens barn inte längre var bosatta i Finland.
Preliminary ruling (Regulation (EEC) No 1408/71 condition for children) (Sixth Chamber)
En sådan förmån som den i målet vid den nationella domstolen omfattas också av definitionen av familjeförmån i artikel 4.1 h i förordning nr 1408/71.
Ms Maaheimo of the home child-care allowance with effect from 10 August 1998.
Den är nämligen avsedd att täcka en familjs utgifter i den mening som avses i artikel 1 u i i samma förordning.
By order of 31 May 2000, the Tarkastuslautakunta (Social Security Review Tribunal) referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Articles 4(l)(h), 10(a), 73 and 75 of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971.
Den 31 mars 1999 överklagade Päivikki Maaheimo detta beslut till prövningsnämnden och yrkade att socialförsäkringsnämndens beslut skulle upphävas och att folkpensionsanstalten skulle förpliktas att fortsätta betala detta stöd.
The appeal brought by Ms Maaheimo against that decision before the Etelä-Suomeen Sosiaalivakuutuslautakunta (South-East Finland) (Social Insurance Tribunal) was dismissed by decision of 1 March 1999.
Det framgår emellertid av beslutet att begära förhandsavgörande att stödet för hemvård av barn också syftar till att täcka kostnaden för vård och uppfostran, och således till att lindra denna utgiftsbörda.
On 31 March 1999, the applicant brought an appeal before the Tarkastuslautakunta for the annulment of that decision and for an order that the Kansaneläkelaitos continue to pay the allowance.
Det finns således ett nära samband mellan familjens utgifter och det stöd som är aktuellt i målet vid den nationella domstolen. En förmån som stödet för hemvård av barn skall således anses vara en familjeförmån i den mening som avses i artikel 4.1 h i förordning nr 1408/71.
Those questions arose in the course of proceedings between Ms Maaheimo and the Kansaneläkelaitos (Social Insurance Institution) concerning its refusal to pay the home child-care allowance to Ms Maaheimo provided for by Laki lasten kotihoiden ja yksityisen hoiden tuesta (Law No 1128/1996 on home child-care allowance and private child-care allowance, hereinafter, 'Law on home child-care allowance').
Prövningsnämnden, som är ett oberoende organ som beslutar i sista instans i frågor angående stöd för hemvård av barn, har mot denna bakgrund beslutat att vilandeförklara målet och ställa frågor för förhandsavgörande till domstolen.
The questions for preliminary ruling
Tolkningsfrågorna
By its first question, the national court asks, essentially, whether an allowance such as the home child-care allowance at issue in the main proceedings can be regarded as a family benefit for the purposes of Article 4(l)(h) of Regulation No 1408/71.
Den nationella domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida en förmån såsom stödet för hemvård av barn som är aktuellt i målet vid den nationella domstolen skall anses vara en familjeförmån i den mening som avses i artikel 4.1 h i förordning nr 1408/71.
In that regard, it must be observed that, according to settled case-law, a benefit can be the to
Enligt artikel 73 i förordning nr 1408/71 skall en arbetstagare som omfattas av lagstiftningen i en medlemsstat ha rätt till de familjeförmåner för sina familjemedlemmar som är bosatta i en annan medlemsstat som utges enligt lagstiftningen i den förra staten som om de vore bosatta i den staten.
27 August 1998, stopped payments
Enligt domstolens rättspraxis (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 februari 1981 i mål
The second question regarded as a social security benefit only if it is granted, without any individual and discretionary assessment of personal needs, to recipients on the basis of a legally defined position (see, in this regard, Case C-78/91 Hughes [1992], paragraph 15, and Case C-85/99 Offermanns [2001]).
När så är fallet kan även arbetstagarens make eller maka åberopa denna bestämmelse (se domen i de ovannämnda förenade målen Hoever och Zachow, punkt 38).
Under Article 14(1) (a) of Regulation No 1408/71, a person employed in the territory of a Member State by an undertaking to which he is normally attached who is posted by that undertaking to the territory of another Member State to perform work there for that undertaking shall continue to be subject to the legislation — Finnish legislation in the case in the main proceedings — of the first Member State, provided that the anticipated duration of that work does not exceed 12 months.
En person som befinner sig i en sådan situation som sökanden i målet vid den nationella domstolen gör omfattas således av artikel 73 i förordning nr 1408/71.
A benefit such as the home child-care allowance in question in the main proceedings satisfies that condition: the provisions concerning the grant of that allowance confers on the recipients a legally defined right and care money and the care supplement are paid automatically to persons who fulfil certain objective criteria, without any individual and discretionary assessment of individual needs.
104/80, Beeck, punkterna 7 och 8, domen i det ovannämnda målet Hughes, punkt 28, dom av den 10 oktober 1996 i de förenade målen C-245/94 och C-312/94, Hoever och Zachow, punkt 38, och domen i det ovannämnda målet Kuusijärvi, punkt 69) är artikel 73 i förordning nr 1408/71 tillämplig beträffande en arbetstagare som lever tillsammans med sin familj i en annan medlemsstat än den vars lagstiftning är tillämplig på honom.