natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Failure to ensure compliance of river reconstruction works with EU law
Underlåtenhet att säkerställa efterlevnad av gemenskapslagstiftningen för ettfl flodåterställningsprojekt
Summary of decision on complaint 1807/2006/MHZ against the European Investment Bank (EIB)
Sammanfattning av beslut i klagomål 1807/2006/MHZ mot Europeiska investeringsbanken (EIB)
Two Polish environmental NGOs complained to the Ombudsman that, contrary to its “Environmental Statement”, the EIB failed to ensure compliance of 2001 flood reconstruction and repair works with the Environmental Impact Assessment Directive.
Två polska icke-statliga miljöorganisationer vände sig till ombudsmannen med ett klagomål på att EIB i strid med sin ”miljödeklaration” inte säkerställde efterlevnaden av miljökonsekvensdirektivet vid ett f l flodåterställningsprojekt 2001.
The complainants also alleged that the EIB failed to exercise due diligence in its October 2004 monitoring mission to Poland, and claimed that it should ensure that all projects that it agrees to finance in non-Member States comply with the Directive.
De klagande hävdade också att EIB inte iakttog vederbörlig omsorg vid övervakningsuppdraget i oktober 2004 i Polen och krävde att EIB skulle säkerställa att alla projekt som banken godkänner för finansiering i icke-medlemsstater följer direktivet.
Finally, the complainants complained that the EIB refused access to the Project’s Finance Contract and related documents.
Slutligen invände de klagande mot att EIB hade vägrat tillgång till projektets finansieringsavtal och relaterade dokument.
In its opinion, the EIB took the view that, on the basis of (i) its assessment of the relevant Reports sent by the Polish authorities and (ii) its monitoring visits to Poland, including the 2004 visit, the relevant procedures applied by the Polish authorities were acceptable.
I sittytt rande intog EIB ståndpunkten attpå grundval av (i) dess bedömning av de relevanta rapporter som hade skickats av polska myndigheter och (ii) dess övervakningsbesök till Polen, bland annat i samband med övervakningsuppdraget 2004, var de relevanta förfaranden som hade tillämpats av de polska myndigheterna godtagbara.
The EIB refused access to the Finance Contract and implied that finance contracts were covered by professional secrecy as a ma4 er of principle.
EIB vägrade tillgång till finansieringsavtalet och gjorde gällande attfi finansieringsavtal principiellt omfattas av tystnadsplikten.
However, in the course of the inquiry, it disclosed the related documents.
Under undersökningens gång lämnade banken dock ut de relaterade dokumenten.
The Ombudsman found that the EIB failed to react to relevant Polish Reports which appeared to suggest that the Polish authorities did not consider the relevant Directive procedure necessary for the works.
Ombudsmannen kom till slutsatsen att EIB hade underlåtit att reagera på relevanta polska rapporter som verkade tyda på att polska myndigheter inte tog hänsyn till det relevanta förfarande som enligt direktivet krävdes för projektet.
This approach appeared to be contrary to the interpretation of the European Court of Justice of the Directive26.
Detta tillvägagångssättföreföll strida mot domstolens tolkning av direktivet26.
The Ombudsman found that this constituted an instance of maladministration and made a critical remark.
Ombudsmannen drog slutsatsen att detta utgjorde ett administrativt missförhållande och gjorde en kritisk anmärkning.
However, as regards the allegation concerning the 2004 monitoring mission to Poland, he considered that no further inquiries were justified, given that the EIB appeared to have given a reasonable followup to the complaints received from various NGOs during that mission.
När det gäller påståendena om övervakningsuppdraget i Polen 2004 ansåg ombudsmannen dock att ingen ytterligare undersökning var motiverad, med tanke på att EIB verkade ha gjort en rimlig uppföljning av klagomålen från olika icke-statliga organisationer under detta uppdrag.
The Ombudsman made the same finding as regards the complainants’ claim because it appeared that the EIB had taken some initiatives to improve its procedure and disseminate EU best practice.
Ombudsmannen drog samma slutsatser när det gällde de klagandes krav, eftersom EIB verkade ha vidtagit vissa åtgärder för att förbättra sitt förfarande och sprida bästa EU-praxis.
As regards access to the Finance Contract, the Ombudsman, relying on an earlier decision, found that it was reasonable to accept that the EIB, in its role as a banking institution, was obliged to respect professional secrecy.
När det gäller tillgången till finansieringsavtalet drog ombudsmannen utifrån etttidigare beslut slutsatsen att det var rimligt att godta att EIB inom ramen för sitt uppdrag som bank hade skyldighet att iaktta tystnadsplikten.
He also noted that the EIB had disclosed the other documents during the inquiry.
Han noterade också att EIB under undersökningens gång hade lämnat ut de övriga dokumenten.
For these reasons, no further inquiries were justified regarding access to documents.
Därför var ingen ytterligare undersökning motiverad när det gällde tillgången till dokumenten.
The Ombudsman made a further remark noting that the complainants had played a valuable role in bringing to the EIB’s a4 ention relevant information which it was previously unaware of.
Ombudsmannen gjorde ytterligare en anmärkning om att de klagande hade spelat en viktig roll genom att fästa EIB:s uppmärksamhet på relevant information som banken tidigare inte hade känt till.
He went on to say that he trusted that, in the future, the Bank would continue to engage constructively with NGOs in the di� erent Member States and also outside the EU.
Han påpekade vidare att han utgick ifrån att banken i framtiden skulle fortsätta samarbeta på ett konstruktivt sätt med icke-statliga organisationer i olika medlemsstater och också utanför EU.
C-72/95 Kraa' eveld [1996] ECR I-5403, paragraphs 32 and 49.
C-72/95 Kraaijeveld [1996] REG I-5403, stycke 32 och 49.
Request for access to a list creates a “disproportionate burden”
SAMMANFATTNINGAR AVBESLUT och de tyska delstatsregeringarna under åren 2000 till 2004.
Summary of decision on complaint 2350/2005/GG against the European Anti-Fraud O ce
Han grundade sin begäran på artikel 11 i förordning 1049/2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar27
OLAF replied that such a list did not exist and that it would be a disproportionate burden on its sta� to produce one.
OLAF svarade att det inte fanns någon sådan lista och att det skulle medföra en oproportionerligt tung börda för personalen att sammanställa en.
OLAF o� ered that it was ready to help as much as possible if the complainant narrowed down his request, which, however, the la4 er refused to do.
OLAF erbjöd sig att hjälpa till så mycket som möjligt om klaganden begränsade sin begäran, något som klaganden emellertid vägrade att göra.
In the course of the Ombudsman’s inquiry, OLAF maintained its position.
Under ombudsmannens undersökning höll OLAF fast vid sin ståndpunkt.
It argued that the complainant’s request would require it to review some 8 000 documents.
OLAF hävdade attklagandens begäran skulle kräva en granskning av omkring 8 000 handlingar.
Most of its heads of unit would have to be involved in order to check the correspondence falling under their responsibility.
De flesta av OLAF:s avdelningschefer skulle vara tvungna att delta i arbetet för att granska den korrespondens som omfattades av deras respektive ansvarsområde.
In addition, a German lawyer and the data protection o cer would have to ensure that data protection requirements were met.
Dessutom skulle en tysk jurist och den dataskyddsansvarige vara tvungna attsäkerställa attkraven avseende skydd av uppgift er uppfylldes.
According to OLAF, this would distract its limited human resources from their core task of deterring and detecting fraud.
Enligt OLAF skulle detta innebära attbyråns begränsade personalresurser skulle tappa fokus från sin huvuduppgift att förhindra och upptäcka bedrägerier.
However, as proof of its good will, OLAF provided the complainant with a list covering the relevant correspondence that had been exchanged in the last three months of 2004.
Som ett bevis på sin goda vilja överlämnade emellertid OLAF en lista till klaganden som omfattade den relevanta korrespondens som hade utväxlats under de sista tre månaderna 2004.
The Ombudsman noted that OLAF did not deny the complainant’s right to receive information of the type he requested, but only contended that compiling all the information would require a disproportionate e� ort.
Ombudsmannen konstaterade att OLAF inte förnekade klagandens rättighet attfå tillgång till information av det slag han begärde, utan endast hävdade att det skulle krävas en oproportionerlig arbetsinsats för attsammanställa informationen.
He recalled that, according to case-law of the Community courts, a request for access to documents could only be rejected on this basis in exceptional cases.
Ombudsmannen erinrade om attenligt gemenskapsdomstolarnas rättspraxis kan en begäran om tillgång till handlingar endast avslås om exceptionella omständigheter föreligger.
In the Ombudsman’s view, this case-law was also relevant in the present case.
Enligt ombudsmannens åsikt var denna rättspraxis även relevant i det aktuella ärendet.
The Ombudsman was not convinced that complying with the complainant’s request would require a disproportionate e� ort by OLAF.
Ombudsmannen var inte övertygad om att det skulle krävas en oproportionerlig arbetsinsats från OLAF:s sida för attbifalla klagandens begäran.
Only around one-fi h of the documents on the list provided by OLAF were relevant.
Endast omkring en femtedel av handlingarna på den lista som OLAF hade överlämnat var relevanta.
It thus appeared that the overall number of documents concerned was far smaller than OLAF had indicated.
Det totala antalet berörda handlingar föreföll därför vara mindre än vad OLAF uppgett.
The Ombudsman accepted that the remaining list was still very long and that, therefore, ascertaining that it did not include confidential data was likely to require a considerable amount of work.
Ombudsmannen godtog att den återstående listan fortfarande var mycket lång och att det därför sannolikt skulle krävas ettomfatt ande arbete för attförsäkra sig om attden inte innehöll konfidentiella uppgifter.
However, and with a view to the data that needed to be checked in doing so, he concluded that OLAF had not established that this work was disproportionate.
Ombudsmannen drog emellertid slutsatsen, med beaktande av de uppgift er som skulle behöva kontrolleras i detta syfte, att OLAF inte hade bevisat att detta arbete innebar en oproportionerligt stor arbetsinsats.
The Ombudsman pointed out that, if citizens are to be able to make use of their rights under Regulation 1049/2001, they need to know what documents are in the possession of the administration concerned.
Ombudsmannen påpekade attom medborgare skall kunna utnyttja sina rättigheter enligt förordning 1049/2001 måste de känna till vilka handlingar som finns hos den berörda förvaltningen.
He took the view that, as long as there is no easily accessible register or as long as this register is not su ciently complete, the EU institutions must be prepared to provide citizens with ad-hoc lists, even if their preparation constitutes a considerable burden.
Ombudsmannen ansåg att så länge det inte finns något lättåtkomligt register eller så länge detta register inte är tillräckligt komplett måste EU:s institutioner vara beredda att förse medborgare med ad hoc-listor, även om sammanställandet av dessa medför en avsevärd arbetsbelastning.
Given that OLAF rejected the Ombudsman’s proposal for a friendly solution in this case and, subsequently, his drarecommendation, the Ombudsman closed the case with critical remarks relating both to its procedural and its substantive aspects.
Eftersom OLAF avvisade ombudsmannens förslag till vänskaplig förlikning i detta ärende och därefter hans förslag till rekommendation, avslutade ombudsmannen ärendet med kritiska anmärkningar med avseende på både de procedurmässiga och materiella aspekterna.
DRAFT RECOMMENDATIONS ACCEPTED BY THE INSTITUTION
FÖRSLAG TILL REKOMMENDATIONERSOM GODTAGITS AV INSTITUTIONEN
Publication of incorrect and misleading information on rights of air passengers
Publicering av felaktiga och vilseledande uppgift er om flygpassagerares rättigheter igheter
Summary of decisions on complaint 1475/2005/(IP)GG and 1476/2005/(BB)GG against the European Commission
Sammanfattning av beslut i klagomål 1475/2005/(IP)GG och 1476/2005/(BB)GG mot Europeiska kommissionen
Regulation (EC) No 261/2004 of the European Parliament and of the Council of 11 February 2004 establishing common rules on compensation and assistance to passengers in the event of denied boarding and of cancellation or long delay of flights, and repealing Regulation (EEC) No 295/9128 entered into force on 17 February 2005.
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004 som fastställer gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och upphäver förordning (EEG) nr 295/9128 trädde i kraft den 17 februari 2005.
In order to inform passengers of their new rights under Regulation 261/2004, the Commission prepared and published a leaflet, a poster, and a fact sheet.
För att informera passagerarna om deras nya rättigheter enligt förordning 261/2004 sammanställde och publicerade kommissionen en broschyr, en affisch och ett faktablad.
The Commission also produced a short video presentation and issued a press release to mark the coming into force of the Regulation.
Kommissionen producerade också en kort videopresentation och utfärdade ett pressmeddelande för att markera att förordningen hade trätt i kraft.
All these materials were also made available on the Commission’s website.
Allt detta material gjordes också tillgängligt på kommissionens webbplats.
A er the Commission had rejected the bulk of their objections, the two associations turned to the Ombudsman.
Efter attkommissionen hade förkastat lejonparten av deras invändningar vände sig de båda organisationerna till ombudsmannen.
Both associations alleged that the information concerning passengers’ rights under Regulation 261/2004, which the Commission had published in its poster, leaflet, fact sheet, and included in its video presentation, contained inaccurate and misleading statements.
Båda organisationerna hävdade att de uppgift er om passagerarnas rättigheter enligt förordning 261/2004 som kommissionen hade publicerat i sin affisch, sin broschyr och sitt faktablad samt tagit med i sin videopresentation innehöll felaktiga och vilseledande påståenden.
The complainants claimed that the Commission should withdraw these statements.
De klagande begärde att kommissionen skulle dra tillbaka dessa påståenden.
The complaint submi4 ed by ERA covered certain further issues (alleged failure to act fairly and reasonably and to be service-minded, accessible, and helpful; alleged failure to reply to le4 ers within an appropriate period of time; and a claim for an apology).
Det klagomål som lämnades in av ERA omfattade ytterligare frågor (påstådd underlåtenhet attagera rättvist och rimligt och att vara serviceinriktad, tillgänglig och hjälpsam, påstådd underlåtenhet att besvara brev inom rimlig tid samt en begäran om en ursäkt).
A er a thorough inquiry, the Ombudsman arrived at the conclusion that a number of the statements criticised by the complainants were indeed inaccurate or misleading.
Efter en noggrann undersökning drog ombudsmannen slutsatsen attettantal av de påståenden som kritiserades av de klagande faktiskt var felaktiga eller vilseledande.
The Ombudsman therefore addressed, in both cases, a dra recommendation to the Commission, urging the la4 er to correct these statements.
Ombudsmannen riktade i båda fallen ett förslag till rekommendation till kommissionen om att korrigera dessa påståenden.
In the drarecommendation concerning the complaint submi4 ed by ERA, the Commission was also requested to present an apology to the complainant.
I det förslag till rekommendation som gällde klagomålet från ERA uppmanades kommissionen attäven be den klagande om ursäkt.
In its detailed opinion, the Commission informed the Ombudsman that it had taken note of his drarecommendation and that the leaflet, poster, fact-sheet, and video presentation in question had been withdrawn from its website.
I sitt detaljerade yttrande informerade kommissionen ombudsmannen om att man hade noterat hans förslag till rekommendation och att broschyren, affischen, faktabladet och videopresentationen i fråga hade tagits bort från kommissionens webbplats.
The Commission further pointed out that replacement information would be produced and that the new information material had been sent to the stakeholders concerned, including the complainants, for comments.
Kommissionen påpekade vidare attny information skulle tas fram och att det nya informationsmaterialet hade skickats till berörda parter, bland annat de klagande, för kommentarer.
In its observations, IACA pointed out that it was pleased to note that, due to the Ombudsman’s drarecommendation, the Commission had withdrawn its misleading documentation on passenger rights from its website.
SAMMANFATTNINGAR AVBESLUT passagerares rättigheter från sin webbplats.
IACA stressed that it was satisfied with the procedure leading to the publication of the new version of the Commission’s poster on 4 April 2007.
IACA betonade att man var nöjda med förfarandet som hade föregått publiceringen av kommissionens nya affisch den 4 april 2007.
In view of the above, the Ombudsman considered that the Commission had satisfactorily implemented the dra recommendation that was made in this case.
Mot denna bakgrund ansåg ombudsmannen att kommissionen på etttillfredsställande sätt hade genomfört den rekommendation som gjorts i detta ärende.
In its observations, ERA welcomed the action taken by the Commission and added that the Commission had accepted all the comments it had made on the new information material.
I sina kommentarer välkomnade ERA de åtgärder som hade vidtagits av kommissionen och tillade att kommissionen hade godtagit alla ERA:s kommentarer till det nya informationsmaterialet.
However, ERA considered that three issues still needed to be addressed: (i) Since the old version of the poster was still on display at many EU airports, the Ombudsman was requested to make a specific recommendation that the Commission should instruct airports to withdraw these posters. (ii) The Ombudsman should, furthermore, seek a commitment from the Commission that it will consult airline associations and act on their input prior to changing the new poster or producing any new material. (iii) The Commission had not apologised to the complainant and had made no reference to this part of the dra recommendation in its detailed opinion.
ERA ansåg dock atttre frågor fortfarande inte hade behandlats: (i) Eftersom den gamla versionen av affischen fortfarande satt uppe på många flygplatser inom EU begärde ERA att ombudsmannen skulle utfärda en specifik rekommendation om att kommissionen skulle uppmana flygplatserna attta bort dessa affischer. (ii) Ombudsmannen borde dessutom begära att kommissionen åtar sig attrådgöra med flygbolagsorganisationerna och ta hänsyn till deras kommentarer innan de ändrar den nya affischen eller tar fram nytt material. (iii) Kommissionen hade inte bett den klagande om ursäkt och hade inte tagit upp denna del av förslaget till rekommendation i sitt detaljerade yttrande.
The Ombudsman was requested to pursue this issue.
Ombudsmannen ombads följa upp denna fråga.
As regards the first issue (which had also been mentioned by IACA), the Ombudsman noted that he trusted that the Commission would take the necessary steps in this direction once the issue had been drawn to its a4 ention through this decision.
När det gäller den första frågan (som även hade nämnts av IACA) noterade ombudsmannen atthan litade på att kommissionen skulle vidta nödvändiga åtgärder i denna riktning när frågan en gång hade kommit upp genom detta beslut.
The Ombudsman however invited the Commission to report to him on this issue by 31 July 2007.
Ombudsmannen uppmanade dock kommissionen attrapportera till honom i denna fråga senast den 31 juli 2007.
As regards the second issue, the Ombudsman took the view that it would not be appropriate to extend his examination to this further claim at this advanced stage of his inquiry.
När det gäller den andra frågan ansåg ombudsmannen att det inte skulle vara rimligt att utvidga sin undersökning till denna ytterligare begäran i detta sena skede av undersökningen.
The complainant remained free to submit a new complaint concerning this issue, a er having made the appropriate prior approaches to the Commission.
Den klagande har full frihet att lämna in ett nytt klagomål i denna fråga efter att först ha kontaktat kommissionen på vederbörligt vis.
As regards the third issue, the Ombudsman regre4 ed the position that the Commission had adopted in this respect.
När det gäller den tredje frågan beklagade ombudsmannen den ståndpunkt kommissionen hade tagit i detta avseende.
The Ombudsman reiterated his view that the Commission ought to have presented its apologies in the present case.
Ombudsmannen upprepade att kommissionen borde ha bett om ursäkt i föreliggande ärende.
He took the view, however, that it would not be appropriate to make a special report to the European Parliament in this case.
Han ansåg dock inte att det skulle vara rimligt att göra en särskild rapport till Europaparlamentet i detta ärende.
The Ombudsman therefore closed the case with a critical remark.
Ombudsmannen avslutade därför ärendet men gjorde en kritisk anmärkning.
Recovery of sums unduly paid to heir of a former o cial
Återkrav av belopp som felaktigt utbetalats till en tidigare tjänstemans arvtagare
Summary of decision on complaint 1617/2005/(BB)JF against the European Commission
Sammanfattning av beslut i klagomål 1617/2005/(BB)JF mot Europeiska kommissionen
The complainant was the only heir of a former employee of the Commission who died in November 1998.
Klaganden var ensam arvtagare till en tjänsteman som tidigare var anställd av kommissionen och som avled i november 1998.
In May 2003, the Commission asked the complainant to repay his father’s pension for the month of December 1998, which it had unduly paid.
I maj 2003 bad kommissionen klaganden att återbetala sin fars pension som felaktigt betalats ut för december 1998.
The complainant, although initially accepting to reimburse the sum in instalments, through a payment plan covering 12 months, alleged that it would be unfair for the Commission to enforce the recovery order.
Trots att klaganden först gick med på att återbetala beloppet enligt en avbetalningsplan på tolv månader, hävdade han senare att det vore orättvist av kommissionen att stå fast vid återkravet.
He argued that he had acted in good faith and that he was unaware of the amounts in the relevant bank account because of tragic circumstances, namely, multiple bereavements over a short time.
Han hävdade att han handlat i god tro och att han inte varit medveten om beloppen på det aktuella bankkontot på grund av tragiska omständigheter, dvs. flera dödsfall på kort tid.
The complainant claimed that the Commission should cancel the said recovery order.
Klaganden hävdade att kommissionen borde upphäva sagda beslut om återkrav.
In its opinion on the complaint, the Commission took the view that the overpayment had been patently such that the complainant could not have been unaware of it, had he exercised ordinary care.
I sitt yttrande om klagomålet ansåg kommissionen att den felaktiga utbetalningen uppenbarligen varit av sådan storlek att klaganden inte kunde ha varit omedveten om den om han visat prov på normal omsorg.
It also considered that he could not invoke his good faith because he failed to respect the reimbursement plan established at his own request.
Kommissionen ansåg också att han inte kunde åberopa god tro eftersom han inte följde den avbetalningsplan som upprättats på hans egen begäran.