natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The State could then sell those allowances at market value to the undertakings which need them.
Staten skulle därefter kunna sälja dessa rättigheter till marknadspris till behövande företag.
The result would be comparable in terms of the effects on the environment but it would be the Netherlands authorities who would receive almost the whole price of the unused credits.
Resultatet härav vore jämförligt i miljöhänseende men det skulle i stället vara de nederländska myndigheterna som uppbar nästan hela priset för oanvända krediter.
Under the measure in question, on the other hand, it is the undertakings holding and selling the NOx credits which receive the entire market price.
När det gäller den anmälda åtgärden är det i stället de företag som innehar och säljer NOx -krediter som erhåller hela marknadspriset.
Regarding the comparison of the measure in question with the Danish and British systems, the Commission maintains that the fact that the measure in question does not fix in advance the exact quantity of emission allowances available to a particular undertaking does not mean that it differs from the other two systems in such a way that there is no longer a transfer of State resources within the meaning of Article 87(1) EC.
Vad avser jämförelsen med det danska och det brittiska systemet anser kommissionen att det inte är för att den anmälda åtgärden inte i förväg fastställer exakt hur många utsläppsrätter ett företag har som detta system skiljer sig från de två andra systemen i sådan utsträckning att det inte längre föreligger någon överföring av statliga medel i den mening som avses i artikel 87.1 EG.
The Commission contends that the measure in question is not comparable to the Belgian system and that the PreussenElektra caselaw (paragraph 53 above) does not apply to the present case.
Den anmälda åtgärden kan inte heller jämföras med det belgiska systemet, och den rättspraxis som lades fast i domen i det ovan i punkt 53 nämnda målet Preussen-Elektra är inte tillämplig i förevarande mål.
According to settled case-law, classification as aid requires that all the conditions set out in Article 87(1) EC are fulfilled.
Enligt fast rättspraxis skall samtliga villkor i artikel 87.1 EG vara uppfyllda för att stöd skall föreligga.
That provision defines State aid which is in principle incompatible with the common market as aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods, in so far as it affects trade between Member States (see Case C-126/01 GEMO [2003] ECR I-13769, paragraphs 21 and 22, and the caselaw cited).
I artikel 87.1 EG definieras statligt stöd som i princip är oförenligt med den gemensamma marknaden som stöd vilket ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna (se domstolens dom av den 20 november 2003 i mål C-126/01, GEMO, REG 2003, s. I-13769, punkterna 21 och 22 och där angiven rättspraxis).
For advantages to be capable of being classified as aid within the meaning of Article 87(1) EC, they must, first, be granted directly or indirectly through State resources and, second, be imputable to the State (GEMO, paragraph 24).
För att förmåner skall anses vara stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG krävs att de tilldelas direkt eller indirekt med hjälp av statliga medel och att de kan tillskrivas staten (domen i det ovan i punkt 63 nämnda målet GEMO, punkt 24).
The notion of aid can encompass not only positive benefits such as subsidies, loans or direct investment in the capital of enterprises, but also interventions which, in
Begreppet stöd kan omfatta inte enbart konkreta förmåner som subventioner, lån och förvärv av kapitalandelar i företag, utan även åtgärder som på olika sätt minskar
NETHERLANDS v COMMISSION various forms, mitigate the charges which are normally included in the budget of an undertaking and which therefore, without being subsidies in the strict sense of the word, are of the same character and have the same effect (see GEMO, paragraph 28 and the caselaw cited).
NEDERLÄNDERNA MOT KOMMISSIONEN de kostnader som normalt belastar ett företags budget och som därigenom, utan att vara subventioner i strikt bemärkelse, är av samma karaktär och har identiskt lika effekter (se domen i det ovan i punkt 63 nämnda målet GEMO, punkt 28 och där angiven rättspraxis).
It therefore follows that a measure which grants certain undertakings an advantage entailing an additional burden for the public authorities in the form of a de facto waiver of public debts, exemption from the obligation to pay fines or other pecuniary penalties can constitute a State aid (see, to that effect, Case C-295/97 Piaggio [1999] ECR I-3735, paragraphs 42 and 43).
En åtgärd varigenom vissa företag beviljas en förmån som medför ytterligare kostnader för de offentliga myndigheterna, i form av ett faktiskt avstående från offentliga fordringar eller en befrielse från skyldigheten att betala böter och straffavgifter, kan således utgöra statligt stöd (se, för ett liknande resonemang, domstolens dom av den 17 juni 1999 i mål C-295/97, Piaggio, REG 1999, s. I-3735, punkterna 42 och 43).
It is in the light of those principles that the court must examine whether the measure in question confers on its beneficiaries an advantage financed through State resources.
Det är mot bakgrund av dessa principer som förstainstansrätten skall pröva om den anmälda åtgärden ger mottagarna en förmån som finansieras med hjälp av statliga medel.
The Kingdom of the Netherlands submits that it does not grant emission allowances to the undertakings concerned.
Konungariket Nederländerna har gjort gällande att det inte beviljar de berörda företagen några utsläppsrätter.
In that regard, it must be pointed out that, unlike other schemes, the measure in question is not based on emission allowances allocated directly by the State. The Commission moreover itself concedes as much in the first subparagraph of paragraph 3.2 of the contested decision.
Förstainstansrätten konstaterar härvid att den anmälda åtgärden, i motsats till andra system, inte grundar sig på utsläppsrätter som tilldelas direkt av staten, vilket kommissionen själv medgett i punkt 3.2 första stycket i det angripna beslutet.
However, while it is true that the Kingdom of the Netherlands does not directly grant emission allowances to the undertakings concerned, nor does it limit itself to imposing on them a binding emission standard.
Det är förvisso riktigt att Konungariket Nederländerna inte direkt tilldelar några utsläppsrätter till de berörda företagen.
By making those allowances tradable, the Kingdom of the Netherlands confers on them a market value.
Genom att göra dessa rättigheter överlåtbara ger Konungariket Nederländerna dem ett marknadsvärde.
Any undertaking coming within the scheme may sell them at any time.
Varje företag som omfattas av ordningen kan när som helst sälja dem.
In that regard, the Kingdom of the Netherlands pointed out, in its reply to the questions posed by the Court, that each holder of an emission authorisation had an account in the NOx emission registry and could sell all the allowances relating to the years in respect of which a standard was laid down, including future years.
Som svar på förstainstansrättens frågor har Konungariket Nederländerna preciserat att varje innehavare av utsläppsrätter hade ett konto i registret över NOx -utsläpp. Innehavaren hade möjlighet att sälja alla rättigheter för de år en norm fastställts, inklusive för framtida år.
It therefore follows that all the allowances are tradable and not only the credits recorded at the end of the year by the undertakings which emitted less NOx than the standard laid down, those credits representing the positive balance after subtraction of the actual NOx emitted from the authorised amount.
Alla rättigheter kan således säljas och inte enbart de krediter som är överblivna vid slutet på året hos ett företag som släppt ut mindre NOx än vad normen tillåter. Dessa krediter motsvarar därvid den positiva skillnaden mellan tillåtna och konstaterade utsläpp av NOx.
It is true that, as argued by the Kingdom of the Netherlands, the emission credits which may be recorded by certain undertakings at the end of the year are the fruit and the proof of their efforts.
De utsläppskrediter som vissa företag eventuellt har över i slutet på året är visserligen, såsom Konungariket Nederländerna har anfört, i princip frukten av och beviset på deras ansträngningar.
However, in the absence of the possibility, provided for in the scheme, to trade those credits, they would be worthless on the market.
Om systemet inte gav möjlighet att överlåta dessa krediter skulle de emellertid sakna marknadsvärde.
The undertakings could not, by selling them, thus recover, even partially, the expenses incurred in order to reduce their NOx emissions.
Företagen skulle då inte ens delvis kunna få täckning för de kostnader de haft för att minska sina NOx -utsläpp genom att sälja krediterna.
With regard to those undertakings which emitted more NOx than laid down by the emission standard and whose balance at the end of the year is therefore negative, the measure in question enables them to avoid a fine by purchasing emission allowances from those who recorded a surplus.
De företag som släppt ut mer NOx än vad utsläppsnormen tillåter och som således har ett negativt saldo vid slutet på året ges enligt den anmälda åtgärden möjlighet att undgå böter genom att köpa utsläppsrätter av dem som har sådana rättigheter över.
It therefore follows that the tradability of the emission allowances provided for by the measure in question constitutes an advantage for the enterprises subject to the prescribed NOx emission standard.
Härav följer att den möjlighet att överlåta utsläppsrätterna som den anmälda åtgärden ger utgör en förmån för de företag som omfattas av fastställda utsläppsnormer för NOx .
Moreover, by setting up a scheme which provides for the possibility of trading NOx emission allowances on the market, the Kingdom of the Netherlands has conferred on them the character of intangible assets which the undertakings concerned are free to sell, even if they are linked to a maximum ceiling applicable to the undertaking concerned.
Genom att införa ett system med möjlighet att överlåta utsläppsrätter för NOx på marknaden har Konungariket Nederländerna gett dem karaktären av immateriella tillgångar som de berörda företagen fritt kan sälja, även om dessa är knutna till ett maxtak som är tillämpligt på det berörda företaget.
Those assets are put at the disposal of the undertakings concerned free of charge, whereas they could have been sold or put up for auction.
Dessa tillgångar har emellertid ställts till de berörda företagens förfogande gratis, trots att de hade kunnat säljas eller auktioneras ut.
The Kingdom of the Netherlands has thus forgone State resources.
Konungariket Nederländerna har härigenom avstått från statliga medel.
In that regard, the Kingdom of the Netherlands is wrong in its assertion that the measure in question is similar to the Belgian system.
Konungariket Nederländerna kan således inte vinna framgång med argumentet att den anmälda åtgärden liknar det belgiska systemet.
In its decision of 25 July 2001 relating to aid N 550/2000 — Belgium —‘Green Electricity’ Certificates (OJ 2001 C 330, p.
I sitt beslut av den 25 juli 2001, avseende stöd N 550/2000 – Belgien – Certificats ”Électricité verte” (EGT C 330, s.
3), the Commission took the view that the green certificates provided only official proof of the production of the green electricity and that the State had therefore not agreed to forgo resources in providing them free of charge to the producers.
3), ansåg kommissionen att gröna intyg endast utgjorde ett officiellt bevis för att grön elektricitet hade producerats och att staten således inte hade accepterat någon utebliven vinst genom att ge producenterna dem gratis.
The Kingdom of the Netherlands is also wrong in claiming that the measure in question is similar to that referred to in PreussenElektra, cited in paragraph 53 above.
Även den av Konungariket Nederländerna åberopade likheten mellan den anmälda åtgärden och åtgärden i domen i det ovan i punkt 53 nämnda målet PreussenElektra saknar stöd.
That scheme imposed an obligation to purchase among the operators themselves.
I detta system föreskrevs nämligen en ömsesidig inköpsskyldighet för aktörerna.
It was not however based on emission or pollution allowances.
I övrigt vilade systemet inte på några utsläpps- eller föroreningsrätter.
Consequently, the measure in question constitutes, in accordance with the caselaw cited in paragraphs 63 to 66 above, an advantage granted to the undertakings concerned through State resources.
Den anmälda åtgärden utgör följaktligen en förmån som de berörda företagen tilldelats med hjälp av statliga medel i enlighet med den rättspraxis som anges i punkterna 63–66 ovan.
Lack of selectivity
Huruvida selektivitet saknas
The Kingdom of the Netherlands, supported by the Federal Republic of Germany, claims that the condition of selectivity is not fulfilled in the present case.
Konungariket Nederländerna har, med stöd av Förbundsrepubliken Tyskland, gjort gällande att selektivitetsvillkoret inte är uppfyllt i förevarande mål.
The measure in question is binding on approximately 250 large industrial undertakings which do not belong to any particular sector of production.
Den anmälda åtgärden är bindande för ungefär 250 storföretag inom industrin som inte tillhör någon specifik produktionssektor.
Since all large facilities must comply with the same standard, that group of undertakings is not favoured.
Eftersom alla stora anläggningar skall respektera samma norm har inte denna företagsgrupp gynnats.
According to the Kingdom of the Netherlands, supported by the Federal Republic of Germany, it follows from the Court’s judgment in Case C-143/99 Adria-Wien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke [2001] ECR I-8365, paragraph 41, that a comparison must be made with other undertakings which are in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by the measure in question. 81
Enligt Konungariket Nederländerna följer det av domstolens dom av den 8 november 2001 i mål C-143/99, Adria-Wien Pipeline och Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke (REG 2001, s. I-8365), punkt 41, att jämförelsen skall ske i förhållande till andra företag som i faktiskt och rättsligt hänseende befinner sig i en jämförbar situation, med hänsyn till den målsättning som skall uppfyllas genom den berörda åtgärden. Detta synsätt delas av Förbundsrepubliken Tyskland. 81
The Kingdom of the Netherlands points out that the Commission does not state in comparison to which undertakings the large industrial facilities mentioned are favoured.
Konungariket Nederländerna har betonat att kommissionen inte anger i förhållande till vilka företag de berörda stora industrianläggningarna skulle ha gynnats.
In the opinion of the Federal Republic of Germany, those large facilities are not in a situation comparable to that of other undertakings, given that those other undertakings are not bound to comply with the respective emission ceilings.
Enligt Förbundsrepubliken Tyskland befinner sig dessa inte i en situation som är jämförbar med andra företags, eftersom de inte är skyldiga att iaktta de olika utsläppstaken.
The Commission asserts, for its part, that all undertakings whose company seat is situated in the Netherlands are subject to emission ceilings, whereas the measure in question concerns a very restricted group of Netherlands undertakings with an installed total thermal capacity of more than 20 MWth.
Kommissionen har anfört att alla företag med säte i Nederländerna omfattas av utsläppstak, medan den anmälda åtgärden avser en mycket begränsad krets nederländska företag med en installerad kapacitet som överstiger 20 MWh.
Only those undertakings obtain emission allowances free of charge from the Netherlands authorities.
Endast dessa företag erhåller gratis utsläppsrätter av de nederländska myndigheterna.
Although those undertakings do not all manufacture the same product, the condition of selectivity required by Article 87(1) EC is fulfilled.
Trots att dessa företag inte producerar samma vara, är selektivitetsvillkoret i artikel 87.1 EG uppfyllt.
Relying on Adria-Wien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, cited in paragraph 80 above, the Commission contends that the fact that the recipient undertakings belong to different sectors does not imply that the measure in question is a general measure of economic policy. Findings of the Court
Kommissionen har vidare med åberopande av domen i det ovan i punkt 80 nämnda målet Adria-Wien Pipeline och Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke anfört att den omständigheten att de företag som stöds tillhör olika sektorer inte medför att den anmälda åtgärden är en allmän åtgärd som vidtas inom ramen för den ekonomiska politiken. Förstainstansrättens bedömning
As is apparent from the terms of Article 87(1) EC, an economic benefit granted by a Member State constitutes State aid only if, by displaying a degree of selectivity, it is such as to favour certain undertakings or the production of certain goods (AdriaWien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, cited in paragraph 80 above, paragraph 34). 85
Som framgår av texten i artikel 87.1 EG kan en ekonomisk förmån som beviljas av en medlemsstat anses utgöra statligt stöd endast om den kan gynna vissa företag eller viss produktion, genom att i viss mån vara selektiv (domen i det ovan i punkt 80 nämnda målet Adria-Wien Pipeline och Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, punkt 34). 85
A State measure which benefits all undertakings in national territory, without distinction, cannot therefore constitute State aid (AdriaWien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, cited in paragraph 80 above, paragraph 35). 86
En statlig åtgärd som utan åtskillnad gynnar alla företag som är etablerade i landet kan således inte utgöra ett statligt stöd (domen i det ovan i punkt 80 nämnda målet Adria-Wien Pipeline och Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, punkt 35). 86
For the application of Article 87 EC, it is irrelevant that the situation of the presumed beneficiary of the measure is better or worse in comparison with the situation under the law as it previously stood, or has not altered over time.
För tillämpningen av artikel 87 EG saknar det betydelse om den som förmodas ha åtnjutit en fördel genom åtgärden har försatts i en situation som är mer fördelaktig eller svårare än den som han befann sig i enligt det tidigare rättsläget, eller om hans situation inte alls har förändrats.
The only question to be determined is whether, under a particular statutory scheme, a State measure is such as to favour ‘certain undertakings or the production of certain goods’ within the meaning of Article 87(1) EC in comparison with other undertakings which are in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by the measure in question (see Adria-Wien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, cited in paragraph 80 above, paragraph 41, and the caselaw cited). II - 619
Det enda som skall fastställas är huruvida en statlig åtgärd, inom ramen för en viss rättsordning, kan gynna ”vissa företag eller viss produktion”, i den mening som avses i artikel 87.1 EG, i jämförelse med andra företag som i faktiskt och rättsligt hänseende befinner sig i en jämförbar situation, med hänsyn till den målsättning som skall uppfyllas genom den berörda åtgärden (se domen i det ovan i punkt 80 nämnda målet Adria-Wien Pipeline och Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, punkt 41 och där angiven rättspraxis). II - 619
According to the first subparagraph of paragraph 1.5 of the contested decision, the measure in question applies to all industrial facilities with an installed total thermal capacity of more than 20 MWth.
Enligt punkt 1.5 första stycket i det angripna beslutet är den anmälda åtgärden tillämplig på samtliga industrianläggningar med en installerad kapacitet vars termiska effekt överstiger 20 MWh.
In paragraph 3.3 of the contested decision, it is stated in addition that the measure in question is aimed at a wide variety of large industrial undertakings and thus has a multisectoral approach.
I punkt 3.3 i det angripna beslutet anges vidare att den anmälda åtgärden riktar sig till en blandad grupp av stora industriföretag, och den spänner således över flera sektorer.
Accordingly, it must first be pointed out that all large industrial facilities are subject to the NOx emission ceiling laid down by the measure in question and can benefit from the advantage offered by the tradability of emission allowances for which it provides.
Under dessa omständigheter konstaterar förstainstansrätten att samtliga stora industrianläggningar omfattas av det utsläppstak för NOx som föreskrivs i den anmälda åtgärden. Dessa företag kan dra nytta av de förmåner, inom ramen för detta utsläppstak, som möjligheten att överlåta utsläppsrätter medför.
The criterion for application of the measure in question is therefore an objective one, without any geographic or sectoral connotation.
Kriteriet för att den anmälda åtgärden skall äga tillämpning är således objektivt och utan hänsyn till geografiska eller sektorsvisa faktorer.
To the extent that the measure in question is aimed at the undertakings which are the biggest polluters, that objective criterion is furthermore in conformity with the goal of the measure, that is the protection of the environment, and with the internal logic of the system.
I den mån åtgärden riktas mot de mest förorenande företagen står detta objektiva kriterium dessutom i överensstämmelse med det eftersträvade syftet, det vill säga skyddet för miljön, och med systemets inre logik.
Second, as stated in the contested decision, only those undertakings covered by the scheme must comply, on pain of fine, with an emission standard or strict ‘Performance Standard Rate’ (PSR) which will be gradually reduced up to the year 2010.
Såsom vidare anges i det angripna beslutet är det endast de företag som omfattas av reglerna som, vid äventyr av böter, påförs utsläppsnormer eller en sträng nivå för standardprestanda (Performance Standard Rate (PSR)) som successivt kommer att minska fram till och med år 2010.
Therefore, both with regard to the objective pursued and the specific obligations imposed on large industrial facilities by the measure in question, it must be held that the legal and factual situation of the undertakings subject to that NOx emission ceiling cannot be regarded as comparable to that of undertakings to which that ceiling does not apply.
Såväl vad gäller det eftersträvade målet som de särskilda skyldigheter som föreskrivs för stora industrianläggningar inom ramen för den anmälda åtgärden, finner förstainstansrätten således att situationen för de företag som omfattas av utsläppstaket för NOx varken i faktiskt eller rättsligt hänseende kan anses jämförbar med de företags situation som inte omfattas av detta tak.
NETHERLANDS v COMMISSION concerning reduction of NOx emissions. However, that contention contradicts the description of the measure in question given in paragraph 1 of the contested decision.
NEDERLÄNDERNA MOT KOMMISSIONEN påstående strider emellertid mot den beskrivning som görs av den anmälda åtgärden i punkt 1 i det angripna beslutet.
According to that description, the calculation of the emission standard provided for by the measure in question and the fines which are imposed when it is exceeded concern only the facilities covered by the scheme (see paragraphs 10 to 16 above).
Av denna beskrivning framgår nämligen att beräkningen av de utsläppsnormer som åtgärden föreskriver och de böter som påförs om normen överskrids endast gäller de anläggningar som omfattas av systemet (se punkterna 10–16 ovan).