natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1) and 69/243/EEC (Dyestuffs) ([Journal officiel, 7.8.1969, p. 11]).
1) och 69/243/EEG (Färgämnen) (EGT L 195, 7.8.1969, s. 11).”
At recital 368 to the Decision, the Commission states:
Kommissionen fann i skäl 368 i beslutet följande:
‘It is necessary to ensure that the level of the fine has sufficient deterrent effect.
”Det är nödvändigt att det bötesbelopp som fastställs har en tillräckligt avskräckande verkan.
The Commission notes that previous Decisions addressed to Hoechst ordered the company to put an end to its anticompetitive conduct and to refrain from repeating it (see recital 363).
Kommissionen observerar att i tidigare beslut som riktades till Hoechst uppmanades företaget att upphöra med sitt konkurrensbegränsande beteende och att avstå från att upprepa det (se skäl 363).
This should have prompted it to pay special attention to compliance with Community competition law and refrain from all deliberate violations.
Detta borde ha fått företaget att lägga särskild vikt vid att iaktta de gemenskapsrättsliga konkurrensreglerna och avhålla sig från varje avsiktligt åsidosättande.
The fact that it repeated the same conduct shows that the previous fines were not such a deterrent as to make it change its conduct.’
Den omständigheten att företaget upprepade samma beteende visar att tidigare ålagda bötesbelopp inte hade en tillräckligt avskräckande verkan för att företaget skulle ändra sitt beteende.”
In response to the arguments put forward by Hoechst, the Commission states at recital 372 to the Decision:
Kommissionen påpekade, som svar på Hoechsts argumentering, i skäl 372 i beslutet:
‘Concerning Hoechst’s position as recidivist, the Commission notes that the last decision ordering Hoechst to put an end to its anticompetitive conduct and to refrain from repeating it dates from July 1994.
”Kommissionen påpekar, med avseende på den omständigheten att Hoechst har begått upprepade överträdelser, att det senaste beslutet i vilket företaget ålades att upphöra med sitt konkurrensbegränsande beteende och avhålla sig från att upprepa det fattades i juli 1994.
After that decision Hoechst continued the infringement which is the subject of these proceedings for more than two years.
Hoechst fortsatte efter det beslutet att begå den överträdelse som är föremål för förevarande förfarande under mer än två år.
This clearly shows that the previous decision did not deter Hoechst from continuing its participation in a similar cartel.’
Detta visar klart och tydligt att det föregående beslutet inte avskräckte företaget från att fortsätta att delta i en liknande kartell.”
In the light of those facts, and to take account of the fact that Hoechst’s conduct constituted a repeated infringement, the Commission increased the basic amount off the fine by 50% to reflect the aggravating circumstances (recital 373 to the Decision).
Kommissionen höjde, med hänsyn till dessa omständigheter och för att beakta att Hoechst har begått upprepade överträdelser, böternas grundbelopp med 50 procent med anledning av de försvårande omständigheterna (skäl 373 i beslutet).
Hoechst states that the Commission increased the basic amount of its fine, EUR 110 million, by 50% because this was a repeated infringement.
Hoechst har påpekat att kommissionen, med anledning av att Hoechst har begått upprepade överträdelser, höjde böternas grundbelopp på 110 miljoner euro med 50 procent.
Hoechst contends that that increase is disproportionate and is unable to see on what ground it could be subjected to an increase for repeated infringement connected with past infringements.
Hoechst har anfört att det belopp som motsvarar denna höjning är oproportionerligt och att företaget inte förstår varför böterna höjdes med anledning av att det har begått upprepade överträdelser, då det är fråga om överträdelser i det förflutna.
First, Hoechst contends that the old proceedings referred to at recital 363 to the Decision (namely the proceedings that led, respectively, to the adoption of Commission Decision 94/599/EC of 27 July 1994 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EC Treaty (IV/31.865 — PVC) (OJ 1994 L 239, p.
Hoechst har för det första påpekat att de tidigare ärendena som avses i skäl 363 i beslutet (närmare bestämt de som föranledde kommissionens beslut 94/599/EG av den 27 juli 1994, om ett förfarande enligt artikel 85 i EG-fördraget (IV/31.865 – PVC) (EGT L 239, s.
14), ‘the PVC II decision’; Commission Decision 89/191/EEC of 21 December 1988 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EEC Treaty (IV/31.866 — LdPE) (OJ 1989 L 74, p.
14) nedan kallat PVC II-beslutet, kommissionens beslut 89/191/EEG av den 21 december 1988, om ett förfarande enligt artikel 85 i EEG-fördraget (IV/31.866 – PELD) (EGT L 74, 1989, s.
21), ‘the PVC I decision’; Commission Decision 86/398/EEC of 23 April 1986 relating to a proceeding under Article 85 of the EEC Treaty (IV/31.149 — Polypropylene) (OJ 1986 L 230, p.
21), nedan kallat PVC I-beslutet, kommissionens beslut 86/398/EEG av den 23 april 1986, om ett förfarande enligt artikel 85 i EEG-fördraget (IV/31.149 – Polypropen) (EGT L 230, s.
1); and Commission Decision 69/243/EEC of 24 July 1969 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EEC Treaty (IV/26.267 — Dyestuffs) (Journal official 1969 L 195, p.
1) och kommissionens beslut 69/243/EEG av den 24 juli 1969, om ett förfarande enligt artikel 85 i EEG-fördraget (IV/26.267 – Färgämnen) (EGT L 195, s. 11) saknar samband med förevarande ärende.
More particularly, Hoechst maintains that the PVC II decision merely reiterates the PVC I decision, which was declared non-existent by the Court of First Instance and then annulled by the Court of Justice.
Hoechst har särskilt anfört, vad avser PVC II-beslutet, att detta beslut enbart utgjorde en upprepning av PVC I-beslutet, vilket förstainstansrätten förklarade vara en nullitet och vilket domstolen därefter ogiltigförklarade.
Furthermore, the PVC I and PVC II decisions relate to old facts, since the facts ceased in 1984.
PVC I- och PVC II-besluten avser historiska faktiska omständigheter som upphörde att existera år 1984.
The Commission is therefore wrong to seek, at recital 372 to the Decision, to establish a connection between the PVC II decision and the present case.
Kommissionen försökte således felaktigt i skäl 372 i beslutet att fastställa ett samband mellan PVC II-beslutet och förevarande ärende.
In addition, Hoechst’s former activities in the animal feedingstuffs additives sector have no bearing on its activities in the PVC sector.
Till detta kommer den omständigheten att Hoechsts tidigare verksamhet i sektorn för livsmedelstillsatser saknade samband med dess verksamhet i PVC-sektorn.
Hoechst also submits that the Commission recently undertook to establish joint group liability by imposing increases of 10% per year for the period between the decision imposing a fine in one case and the end of the infringement forming the subjectmatter of another case.
Hoechst har även påpekat att kommissionen nyligen fastställde ett kollektivt koncernansvar genom att besluta om höjningar med 10 procent per år för tidsperioden mellan beslutet om åläggande av böter i ett ärende och den tidpunkt då den överträdelse som var föremål för ett annat ärende upphörde.
In the present case, however, the fact that the PVC II decision and the infringement at issue in the present case relate to the same period results from the fact that the Commission was not in a position to adopt the PVC II decision until 11 years after the infringement at issue in that case had ceased.
I förevarande fall följer den omständigheten, att PVC II-beslutet och överträdelsen i fråga i förevarande ärende var samtida, emellertid av att kommissionen inte var i stånd att anta PVC II-beslutet förrän 11 år efter det att den överträdelse som var aktuell i sistnämnda ärende hade upphört.
Second, the cases to which the Commission refers at recital 363 to the Decision concern conduct which came to an end in 1984 at the latest.
De ärenden som kommissionen hänvisade till i skäl 363 i beslutet avsåg för det andra ageranden som upphörde senast år 1984.
The facts are therefore time-barred.
Det är således fråga om preskriberade faktiska omständigheter.
Hoechst contends that the Dyestuffs decision became final more than 30 years ago, by a judgment of the Court of Justice.
Hoechst har påpekat att beslutet i ärendet Färgämnen blev slutligt för mer än 30 år sedan genom en dom av domstolen.
That decision is too old to support the ‘repeated infringement’ argument.
Det beslutet är således för gammalt för att användas som stöd för en slutsats om att upprepade överträdelser begåtts.
Hoechst further submits that the facts referred to by the Polypropylene decision were definitively settled only in July 1999, and those referred to by the PVC I and PVC II decisions in October 2002, thus long after the facts of the present case had come to an end.
Hoechst har tillagt att de omständigheter som avses i beslutet Polypropen inte prövades slutgiltigt förrän i juli 1999 och de som avses i PVC I- och PVC II-besluten först i oktober 2002, alltså lång tid efter det att de faktiska omständig -heter som förelåg i förevarande ärende hade upphört.
Third, even if it should ultimately be held that different infringements committed independently within a group and without any subjective connection between them constitute an aggravating circumstance, the increase applied is disproportionate.
Även om det, för det tredje, slutligen skulle fastställas att olika överträdelser som har begåtts oberoende av varandra i en koncern, utan något subjektivt samband mellan sig, utgör en försvårande omständighet, är höjningen oproportionerlig.
In particular, the fact that Hoechst is part of a group has already been taken into account twice by the Commission: first when the Commission fixed the starting amount of the fine at EUR 20 million and second when it increased that amount by 100% on account of the size of the Hoechst group.
Kommissionen har redan två gånger beaktat den omständigheten att Hoechst ingår i en koncern: en första gång genom att fastställa utgångsbeloppet till 20 miljoner euro och en andra gång genom att höja nämnda belopp med 100 procent med anledning av Hoechst-koncernens storlek.
It cannot be fair to add further increases.
Det skulle vara oskäligt att vidta ytterligare höjningar.
By way of comparison, Hoechst had to bear a starting amount practically 14 times Daicel’s, on account of its group structure, while its turnover is only four times as high.
Hoechst fick jämförelsevis bära ett grundbelopp som var praktiskt taget fjorton gånger högre än det som fastställdes för Daicel, med anledning av Hoechsts företagsstruktur, trots att dess omsättning bara var fyra gånger högre.
Hoechst also emphasises that in the proceedings leading to the Plasterboard decision, an increase of 10% per year had been imposed for the period between the preceding decision imposing a fine and the end of the infringement concerning the relevant product.
Hoechst har även påpekat att under det förfarande som föranledde beslutet Gipsskivor vidtogs en höjning med 10 procent per år, för tidsperioden mellan ett tidigare beslut om åläggande av böter och upphörandet av överträdelsen vad avser varan i fråga.
In this case the increase is 22% per year.
Den höjningen som fastställdes i förevarande fall uppgick emellertid till 22 procent per år.
In the alternative, Hoechst contends that an increase for repeated infringement is unfair when the undertaking concerned cooperates fully during the administrative procedure.
Hoechst har i andra hand gjort gällande att det inte är rimligt att höja bötesbeloppet med anledning av upprepade överträdelser när det berörda företaget samarbetar till fullo under det administrativa förfarandet.
The purpose of the penalty cannot justify that increase.
Påföljdens syfte kan inte rättfärdiga denna höjning.
The Commission refers to Thyssen Stahl v Commission, paragraph 325 above (paragraph 617), and Michelin v Commission, paragraph 339 above (paragraph 284), and contends that the concept of repeated infringement, as understood in a number of national legal orders, implies that a person has committed new infringements after being punished for similar infringements.
Kommissionen har hänvisat till domen i det ovan i punkt 325 nämnda målet Thyssen Stahl mot kommissionen, punkt 617, och domen i det ovan i punkt 339 nämnda målet Michelin mot kommissionen, punkt 284, och påpekat att begreppet upprepning av överträdelse, såsom det uppfattas i vissa nationella rättsordningar, innebär att en person har begått nya överträdelser efter att ha blivit ålagd en sanktionsåtgärd för liknande överträdelser.
In this case, the proceedings culminating in the PVC I, PVC II and Dyestuffs decisions referred to in the Decision all concerned cartels on prices or quotas.
Samtliga de förfaranden som föranledde de i beslutet nämnda PVC I-beslutet, PVC II-beslutet och beslutet Färgämnen, avsåg karteller rörande priser eller kvoter.
The infringements in those cases were therefore similar to the one forming the subjectmatter of the present case.
Det var således fråga om överträdelser liknande den som är i fråga i förevarande mål.
It is immaterial, in that context, that certain infringements (such as that giving rise to the Dyestuffs decision) are old.
Det är i detta sammanhang av mindre betydelse att vissa överträdelser (som den som föranledde beslutet i ärendet Färgämnen) var av äldre datum.
The increase for repeated infringement does not serve to increase ex post facto penalties imposed in the past, but to pursue cases of repeated infringement effectively.
En höjning som vidtas med anledning av att upprepade överträdelser har begåtts syftar inte till att skärpa redan ålagda påföljder, utan till att effektivt beivra upprepade överträdelser.
The Commission emphasises in particular that it must ensure that its action has a deterrent effect (Irish Sugar v Commission, paragraph 198 above, paragraph 245) and that repeated infringement is among the relevant criteria used to determine the fine (Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 91).
Kommissionen har särskilt betonat att den ska säkerställa att dess åtgärder har en tillräckligt avskräckande verkan (domen i det ovan i punkt 198 nämnda målet Irish Sugar mot kommissionen, punkt 245) och att upprepning av överträdelser utgör ett av de relevanta kriterierna vid fastställelse av bötesbelopp (domen i de ovan i punkt 145 nämnda förenade målen Aalborg Portland m.fl. mot kommissionen, punkt 91).
The Commission further submits that there is no doubt in this case as to the continuity of the undertaking to which the decisions mentioned at recital 363 to the Decision were addressed.
Kommissionen har tillagt att det i förevarande fall står klart att det företag som avses i de ovan i punkt 363 nämnda besluten har begått upprepade överträdelser.
Contrary to Hoechst’s contention, moreover, the Commission maintains that an increase for repeated infringement may be imposed when the infringement at issue was committed even when the infringement in respect of which a sanction had previously been imposed had not yet become final.
Kommissionen anser i övrigt, i motsats till vad Hoechst har gjort gällande, att den kan besluta om en höjning med anledning av upprepade överträdelser när överträdelsen i fråga har ägt rum, även om beslutet avseende den överträdelse för vilken påföljd tidigare ålagts inte har vunnit laga kraft.
A warning is given immediately the Commission’s decision is notified and not just when the decision becomes final.
Företaget varnas redan genom delgivningen av kommissionens beslut, och inte först då detta vinner laga kraft.
Likewise, the fact that the starting amount was increased on account of the size of the Hoechst group does not prevent the basic amount from being increased on account of repeated infringement.
På samma sätt utgör inte höjningen av utgångsbeloppet med anledning av storleken på Hoechstkoncernen något hinder för att en höjning av grundbeloppet vidtas med anledning av att företaget har begått upprepade överträdelser.
The increase imposed on account of the size of the group has no connection with the punishment of past infringements.
Den höjning som vidtas med anledning av koncernens storlek saknar samband med påföljden för tidigare överträdelser.
The fact that past infringements are taken into account does not therefore constitute a ‘double penalty’.
Att tidigare överträdelser beaktas innebär således inte att ”dubbla påföljder” åläggs.
It is also immaterial that Hoechst discontinued its own commercial operations on the relevant market before the infringement ceased, since it was active on that market throughout the infringement.
Det saknar även betydelse att Hoechst upphörde med sin egen affärsverksamhet på den aktuella marknaden efter det att överträdelsen upphört, eftersom företaget var aktivt på den marknaden under hela överträdelsen.
Last, it is irrelevant that the earlier infringements concerned sectors other than the sorbates sector.
Det saknar slutligen betydelse att tidigare överträdelser avsåg andra sektorer än sorbatsektorn.
The penalties applied to collusive activities relating to a product are intended to deter undertakings from breaching the prohibition in question, irrespective of the product at issue.
De påföljder som åläggs för samordnande verksamhet avseende en produkt avser att avskräcka företag från att åsidosätta det aktuella förbudet, oberoende av vilken produkt som är i fråga.
As regards the amount of the increase for repeated infringement, the Commission observes that it has a margin of discretion when fixing the amount of the fine (Case T-150/89 Martinelli v Commission [1995] ECR II-1165, paragraph 59), and that it is not required to apply a precise mathematical formula.
Kommissionen har erinrat om att den, med avseende på höjningen med anledning av upprepade överträdelser, förfogar över ett utrymme för skönsmässig bedömning vid fastställandet av bötesbeloppet (förstainstansrättens dom av den 6 april 1995 i mål T-150/89, Martinelli mot kommissionen, REG 1995, s.
The Commission refers in that regard to a number of decisions in other cases implementing Article 81 EC, and also to Michelin v Commission, paragraph 339 above (paragraph 292), where increases of 50% were applied or authorised.
Kommissionen har i detta hänseende hänvisat till flera beslut i andra ärenden om tillämpning av artikel 81 EG samt till domen i det ovan i punkt 339 nämnda målet Michelin mot kommissionen (punkt 292), där höjningar med 50 procent vidtogs eller godtogs.
The comparison which the applicant draws between the present case and the Plasterboard case is irrelevant since, between 1969 and 1994, Hoechst was ‘warned’ on several occasions, without drawing the necessary consequences.
Det är inte relevant att jämföra förevarande ärende med det ärende som föranledde beslutet Gipsskivor, eftersom Hoechst mellan åren 1969 och 1994 ”varnades” vid upprepade tillfällen, utan att detta fick några följder.
It is therefore not excessive to increase the basic amount of the fine by 50%.
En höjning av grundbeloppet med 50 procent var således inte överdriven.
Last, the fact that the 1996 Leniency Notice was applied does not mean that Hoechst’s repeated infringement ceases to be an aggravating circumstance.
Att 1996 års meddelande om samarbete har tillämpats innebär inte att den omständigheten att Hoechst har begått upprepade överträdelser inte ska anses som en försvårande omständighet.
In the Commission’s submission, the 1996 Leniency Notice defines the conditions in which undertakings which have cooperated with the Commission may have their fines reduced.
I 1996 års meddelande om samarbete definieras enligt kommissionen villkoren för att bötesbeloppen ska sättas ned för de företag som har samarbetat med kommissionen.
That notice cannot however justify the absence of a penalty in the case of a repeated infringement.
Detta meddelande kan emellertid inte motivera att inte någon påföljd alls åläggs vid fall av upprepade överträdelser.
Section 2 of the Guidelines refers, as an example of aggravating circumstances, to ‘repeated infringement of the same type by the same undertaking(s)’.
I punkt 2 i riktlinjerna avses, såsom exempel på försvårande omständigheter ”att ett … företag upprepar överträdelser av samma typ”.
Repeated infringement, as understood in a number of national legal systems, implies that a person has committed fresh infringements after having been penalised for similar infringements (Thyssen Stahl v Commission, paragraph 325 above, paragraph 617, and Michelin v Commission, paragraph 339 above, paragraph 284).
Begreppet upprepning av överträdelse, såsom det uppfattas i vissa nationella rättsordningar, innebär att en person har begått nya överträdelser efter att ha blivit ålagd en sanktionsåtgärd för liknande överträdelser (domen i det ovan i punkt 325 nämnda målet Thyssen Stahl mot kommissionen, punkt 617, och domen i det ovan i punkt 339 nämnda målet Michelin mot kommissionen, punkt 284).
Any repeated infringement is among the factors to be taken into consideration in the analysis of the gravity of the infringement in question (Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 91, and Case C-3/06 P Groupe Danone v Commission [2007] ECR I-1331, paragraph 26).
Förekomsten av upprepade överträdelser ingår bland de omständigheter som får beaktas vid bedömningen av hur allvarlig överträdelsen i fråga är (domen i de ovan i punkt 145 nämnda förenade målen Aalborg Portland m.fl. mot kommissionen, punkt 91, och dom av den 8 februari 2007 i mål C-3/06 P, Groupe Danone mot kommissionen, REG 2007, s. I-1331, punkt 26).
The Commission has a discretion as regards the choice of factors to be taken into account for determining the amount of fines, such as, inter alia, the particular circumstances of the case, its context and the dissuasive effect of fines, without the need to refer to a binding or exhaustive list of the criteria which must be taken into account.
Kommissionen har ett utrymme för skönsmässig bedömning beträffande valet av de omständigheter som den tar hänsyn till när den fastställer bötesbeloppet, såsom bland annat de särskilda omständigheterna i ärendet, ärendets sammanhang och böternas avskräckande verkan, utan att det är nödvändigt att kommissionen hänför sig till någon tvingande eller uttömmande förteckning över de kriterier som absolut ska tas i beaktande.
The finding and the appraisal of the specific characteristics of a repeated infringement come within the Commission’s discretion and the Commission cannot be bound by any limitation period when making such a finding (Groupe Danone v Commission, paragraph 461 above, paragraphs 37 and 38).
Konstaterandet av huruvida det föreligger en upprepning av överträdelsen samt bedömningen av vad som särskilt kännetecknar ett fall av upprepad överträdelse ingår i det ovannämnda utrymmet för skönsmässig bedömning, och kommissionen kan därför inte vara bunden av någon eventuell preskriptionsfrist för att göra ett sådant konstaterande (domen av den 8 februari 2007 i det ovan i punkt 461 nämnda målet Groupe Danone mot kommissionen, punkterna 37 och 38).
In the present case, Hoechst does not deny that the four earlier decisions to which the Commission refers in the Decision to support its finding that this was a repeated infringement concerned Hoechst and related to an infringement of the same type as that in the present case.
Förstainstansrätten påpekar i förevarande fall att Hoechst inte har invänt mot att de fyra tidigare beslut till vilka kommissionen hänvisade i beslutet till stöd för påståendet om upprepade överträdelser avsåg Hoechst och omfattade en överträdelse av samma typ som den som är i fråga i förevarande mål.