natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If hazardous wastes with a content of more than 1% of halogenated organic substances, expressed as chlorine, are co-inciner-ated, the temperature has to be raised to 1 100°C.
Vid samförbränning av farligt avfall som innehåller mer än 1 % organiska halogenföreningar, uttryckt som klor, skall temperaturen höjas till 1 100 °C.
(a) at start-up, until the temperature of 850°C or 1 100°C as the case may be or the temperature specified according to paragraph 4 has been reached;
Förbrännings- och samförbränningsanläggningar skall ha och drivas med fun -gerande automatiska system som förhindrar tillförsel av avfall a) vid start, till dess att förbränningstemperaturen på 850 °C eller 1 100 °C, beroende på vilket som är fallet, eller den temperatur som anges i enlighet med punkt 4 har uppnåtts, b) när förbränningstemperaturen på 850 °C eller 1 100 °C, beroende på vilket som är fallet, eller den temperatur som anges i enlighet med punkt 4 inte upprätthålls, c) när de kontinuerliga mätningar som krävs enligt det här direktivet visar att ett utsläppsgränsvärde har överskridits till följd av störningar eller fel i reningsutrustningen.
Any heat generated by the incineration or the co-incineration process shall be recovered as far as practicable.’
All värme som alstras i förbrännings- och samförbränningsprocessen skall återvinnas i görligaste mån.”
Article 7 of Directive 2000/76, in conjunction with Annexes II and V thereto, set the emissions limit values for incineration plants and for co-incineration plants.
I artikel 7 i direktiv 2000/76, jämförd med bilagorna II och V till detta, fastställs utsläppsgränsvärden för förbrännings- och samförbränningsanläggningar.
Under the second subparagraph of Article 7(2), the emissions limit values which apply to incineration plants also apply to co-incineration plants in which more than 40% of the resulting heat release comes from hazardous waste.
Enligt artikel 7.2 andra stycket ska de utsläppsgränsvärden som gäller för förbränningsanläggningar även tillämpas på samförbränningsanläggningar i vilka mer än 40 procent av den alstrade värmen kommer från farligt avfall.
Gävle Kraftvärme is an undertaking within the Gävle Energi group of companies, which, in turn, is wholly owned by an undertaking owned by the municipality of Gävle.
Gävle Kraftvärme är ett bolag inom Gävle Energi-koncernen, som i sin tur är helägd av ett av Gävle kommun ägt aktiebolag.
Gävle Kraftvärme operates the Johannes co-generation plant, which is the basic production plant for Gävle’s district heating network, producing heat and electricity.
Gävle Kraftvärme driver kraftvärmeanläggningen Johannes. Anläggningen utgör basproduktionsanläggningen i Gävles fjärrvärmenät, och producerar såväl värme som elektricitet.
Having decided to extend that plant, Gävle Kraftvärme applied to Östersunds tingsrätt, miljödomstolen (Östersund District Court, Environmental Court) for a permit to operate at a total installed supplied capacity of a maximum of 170 MW in that plant.
Gävle Kraftvärme planerade att bygga ut denna anläggning och ingav därför vid Östersunds tingsrätt, miljödomstolen, en ansökan om tillstånd till verksamheten vid Johannes kraftvärmeanläggning, innefattande en total installerad tillförd bränsleeffekt om högst 170 MW.
That application related in particular to the following points:
Ansökan avsåg bland annat följande:
— a permit to continue operating the existing solid fuel furnace (Furnace No 1) with a total installed thermal capacity of 85 MW;
— tillstånd att fortsätta driften av nuvarande fastbränslepanna (panna 1) med en total installerad tillförd bränsleeffekt om 85 MW,
— installation and putting into operation of a new waste furnace (Furnace No 2) with a total installed thermal capacity of a maximum of 50 MW; and
— tillstånd att installera och ta i drift en ny avfallspanna (panna 2) med en total installerad tillförd bränsleeffekt om högst 50 MW, och
— installation and putting into operation of a new biofuel furnace with a total installed supplied capacity of a maximum of 85 MW (Furnace 3).
— tillstånd att installera och ta i drift en ny biobränslepanna (panna 3) med en total installerad tillförd bränsleeffekt om högst 85 MW.
The application was also for a permit to carry out additional changes necessary for the increased operations.
Ansökan avsåg även tillstånd att utföra de övriga ändringar och installationer som behövdes för den utökade verksamheten.
At the time the application was made, the precise manner in which the plant would be extended had not yet been finally determined.
När ansökan ingavs var det inte bestämt i detalj hur den utökade verksamheten skulle komma att se ut.
Gävle Kraftvärme could either proceed to construct Furnace No 2 and have Furnace No 3 built only if necessary, or not construct Furnace No 2 but construct Furnace No 3 instead.
Ett alternativ bestod i att Gävle Kraftvärme först skulle bygga panna nr 2 och därefter, och när behovet så påkallade, panna nr 3. Det kunde också uppstå en situation där bolaget beslutade sig för att inte bygga panna nr 2 utan hellre bygga panna nr 3.
In any event, the combined power was not to exceed 85 MW.
Det stod i alla händelser klart att den sammanlagda tillförda effekten inte skulle komma att överstiga 85 MW.
In its application for a permit, Gävle Kraftvärme had confirmed that both Furnace No 1 and Furnace No 2 could be classified as ‘co-incineration plants’.
Gävle Kraftvärme hävdade i sin ansökan att både panna nr 1 och panna nr 2 kunde klassificeras som ”samförbränningsanläggningar”.
The regional authority, which stated that it favoured the application, nevertheless took the view that the activity in question corresponded more closely to that of a waste incineration plant.
Länsstyrelsen tillstyrkte bolagets ansökan, men ansåg att verksamheten vid anläggningen snarare borde klassificeras som en avfallsförbränningsanläggning.
The court of first instance confirmed the classification proposed by Gävle Kraftvärme, taking the view that the essential purpose of the plant was the prod -uction of energy.
Miljödomstolen godtog den klassificering som föreslagits av Gävle Kraftvärme och bedömde att anläggningens huvudsakliga ändamål var produktion av energi.
The regional authority contested that decision before the Svea Hovrätt, Miljööverdomstolen (Svea Court of Appeal, Environmental Court of Appeal), submitting that Furnace No 1 should be classified as a ‘co-incineration plant’, while Furnace No 2 should be classified as an ‘incineration plant’, which classifications that court adopted.
Länsstyrelsen överklagade miljödomstolens tillståndsdom till Svea hovrätt, Miljööverdomstolen och yrkade att panna nr 1 skulle klassificeras som en ”samförbränningsanläggning” och att panna nr 2 skulle klassificeras som en ”förbränningsanläggning”. Miljööverdomstolen biföll överklagandet.
Gävle Kraftvärme brought an appeal against the latter decision to the Högsta domstolen (Supreme Court), submitting that the court of appeal erred in classifying the furnaces separately.
Gävle Kraftvärme överklagade Miljööverdomstolens dom till Högsta domstolen. Bolaget gjorde gällande att det var felaktigt av Miljööverdomstolen att klassificera pannorna var för sig.
The referring court notes that the classification of a plant is important, since the requirements for its operation differ according to the type of installation in question.
Enligt Högsta domstolen har klassificeringen av en anläggning betydelse, eftersom driftvillkoren är olika beroende på vilken anläggning det är fråga om.
Consequently, taking the view that the resolution of the dispute depends on the interpretation of Community law, it decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Den anser således att det är nödvändigt för målets avgörande att få klarlagt hur gemenskapsrätten ska tolkas och har därför förordnat att målet ska vila till dess att EG-domstolen besvarat följande frågor:
The concepts of ‘incineration plant’ and ‘co-incineration’ plant are defined in Article 3(4) and (5) of Directive 2000/76.
Begreppen förbränningsanläggning och samförbränningsanläggning definieras i artikel 3 punkterna 4 och 5 i direktiv 2000/76.
Under Article 3(4), a plant is defined as ‘any… technical unit or equipment’.
I artikel 3 punkt 4 i direktivet definieras en anläggning som ”varje … teknisk enhet eller utrustning”.
The term ‘plant’ is not expressly defined within the definition of ‘co-incineration plant’ in Article 3(5) of Directive 2000/76, but it is clear that that provision refers by implication to the preceding paragraph of that article.
Ordet ”anläggning” förtydligas inte i samband med den definition av ”samförbränningsanläggning” som ges i artikel 3 punkt 5 i direktiv 2000/76, men det är uppenbart att denna bestämmelse underförstått hänvisar till punkt 4 i samma artikel.
It is apparent from the wording of Article 3(5) that the definition of ‘co-incineration plant’ is based on the concept of ‘incineration plant’ in Article 3(4) and that those provisions do not differ with regard to all the technical elements which must be taken into account for the classification of an incineration unit.
Det framgår nämligen av lydelsen av nämnda punkt 5 att definitionen av ”samförbränningsanläggning” utgår från begreppet förbränningsanläggning i artikel 3 punkt 4 och att dessa bestämmelser inte avviker från varandra när det gäller samtliga de tekniska beståndsdelar som ska beaktas vid klassificeringen av en förbränningsenhet.
The technical elements which constitute an incineration plant and a co-incineration plant are listed in the second subparagraph of Article 3(4) and the third subparagraph of Article 3(5) of Directive 2000/76.
De tekniska beståndsdelar som ingår i en förbränningsanläggning respektive en samförbränningsanläggning räknas upp i artikel 3 punkt 4 andra stycket och punkt 5 tredje stycket i direktiv 2000/76.
Included in those elements is the ‘boiler’.
Bland dessa beståndsdelar ingår ”värmepanna”.
As the Advocate General observed in point 20 of her Opinion, in contrast to other elements listed which appear in the plural, the term ‘boiler’ (and also the term ‘stack’) is referred to in the singular.
Som generaladvokaten har påpekat i punkt 20 i sitt förslag till avgörande, står ordet ”värmepanna” (och även ordet ”skorsten”) i singularis, till skillnad från övriga uppräknade beståndsdelar som står i pluralis.
The wording of Article 3(4) and (5) of Directive 2000/76 therefore strongly supports the interpretation that each individual boiler, together with its associated equipment, constitutes a separate plant for the purposes of that directive.
Lydelsen av artikel 3 punkterna 4 och 5 i direktiv 2000/76 talar således för att varje individuell värmepanna och tillhörande utrustning ska anses utgöra en separat anläggning i den mening som avses i direktivet.
That interpretation is supported by the scheme and purpose of Directive 2000/76.
Denna tolkning stöds av systematiken i och syftet med direktiv 2000/76.
With regard, firstly, to its scheme, it is established that incineration plants and co-incineration plants are subject to different rules as regards the operating conditions and emissions limit values which apply to them.
När det för det första gäller direktivets systematik står det klart att förbränningsanläggningar och samförbränningsanläggningar omfattas av olika regler i fråga om vilka driftvillkor och utsläppsgränsvärden som är tillämpliga på dem.
In general, co-incineration plants are subject to less restrictive rules.
För samförbränningsanläggningar gäller i allmänhet mindre stränga regler.
As regards operating conditions in particular, those applicable to incineration plants include requirements relating to the slag and bottom ashes total organic carbon content and their loss on ignition which are not laid down for co-incineration plants.
Vad särskilt beträffar driftvillkoren kan det konstateras att det för förbränningsanläggningar uppställs krav avseende den totala mängden organiskt kol i slaggen och bottenaskan samt glödningsförlusten vilka inte gäller för samförbränningsanläggningar.
Moreover, although for both types of plant those conditions include certain requirements regarding the temperature of the combustion gases when waste is added, only incineration plants must be equipped with at least one auxiliary burner.
Härtill kommer att även om driftvillkoren för båda typerna av anläggningar innefattar vissa krav avseende temperaturen hos rökgaserna vid tillförsel av avfall, är det endast förbränningsanläggningar som måste vara utrustade med minst en stödbrännare.
As the Advocate General observed in point 21 of her Opinion, certain provisions relating to incineration plants can be applied only to individual boilers.
Som generaladvokaten har påpekat i punkt 21 i sitt förslag till avgörande kan vissa bestämmelser för förbränningsanläggningar endast tillämpas på enskilda värmepannor.
It follows that an interpretation by which, in a co-generation plant, each boiler is to be considered a separate plant accords with the scheme of Directive 2000/76.
Härav följer att en tolkning som innebär att varje värmepanna i en kraftvärmeanläggning ska anses utgöra en separat anläggning är förenlig med systematiken i direktiv 2000/76.
Such a conclusion is, furthermore, supported by the rules governing the issue of an operating permit for an incineration plant or a co-incineration plant.
Denna slutsats bekräftas av reglerna om erhållande av tillstånd för drift av en förbränningsanläggning eller en samförbränningsanläggning.
Article 3(12) of Directive 2000/76 expressly provides that a permit may cover one or more plants or parts of a plant on the same site operated by the same operator.
I artikel 3 punkt 12 i direktiv 2000/76 föreskrivs nämligen uttryckligen att ett tillstånd kan omfatta flera separata anläggningar på samma område som drivs av samma driftsansvarig.
With regard, secondly, to the purpose of Directive 2000/76, it is apparent from Article 1 thereof that it seeks to prevent or to limit as far as practicable negative effects on the environment of incineration or co-incineration of waste by means of stringent operational conditions and technical requirements and through setting emissions limit values.
När det för det andra gäller syftet med direktiv 2000/76, framgår det av dess artikel 1 att det består i att förhindra eller i görligaste mån begränsa den negativa inverkan på miljön från förbränning och samförbränning av avfall. Detta syfte ska uppnås genom stränga driftvillkor och tekniska krav samt genom att fastställa utsläppsgränsvärden.
As was stated by the Austrian Government and the Commission of the European Communities in their observations, an interpretation of Directive 2000/76 which excludes the separate classification of each boiler is likely to hinder achievement of that objective.
Som den österrikiska regeringen och Europeiska gemenskapernas kommission har anfört i sina yttranden, skulle detta syfte kunna komma att undergrävas om direktiv 2000/76 tolkades på så sätt att det inte är möjligt att göra en separat klassificering av varje värmepanna.
Thus, if a co-generation plant comprising incineration and co-incin-eration units were to be classified, in its entirety, as a ‘co-incineration plant’, such a power station would be in a position to avoid the stricter obligations which apply to an incineration plant.
Om en kraftvärmeanläggning som innefattar förbränningsenheter och samförbränningsenheter i sin helhet klassificerades som en ”samförbränningsanläggning”, skulle de mer betungande skyldigheter som gäller för en förbränningsanläggning kunna komma att kringgås när det gäller en sådan kraftvärmeanläggning.
Having regard to the foregoing, the answer to the first question must be that, for the purposes of applying Directive 2000/76, where a co-generation plant comprises a number of boilers, each boiler and its associated equipment is to be regarded as constituting a separate plant.
Mot bakgrund av det ovan anförda ska den första frågan besvaras enligt följande. När en kraftvärmeanläggning består av flera värmepannor ska, vid tillämpning av direktiv 2000/76, varje värmepanna och tillhörande utrustning anses utgöra en separat anläggning.
Under the first subparagraph of Article 3(4) of Directive 2000/76, a plant dedicated to the thermal treatment of waste constitutes an incineration plant.
Enligt artikel 3 punkt 4 första stycket i direktiv 2000/76 ska en anläggning avsedd för värmebehandling av avfall anses utgöra en förbränningsanläggning.
In accordance with the first subparagraph of Article 3(5), a plant whose main purpose is the generation of energy or production of material products and which either uses
I artikel 3 punkt 5 första stycket i direktivet föreskrivs att en anläggning vars huvudsakliga ändamål är energialstring eller tillverkning av materiella produkter
GÄVLE KRAFTVÄRME waste as a regular or additional fuel or in which waste is thermally treated for the purpose of disposal is to be regarded as a co-incineration plant.
GÄVLE KRAFTVÄRME och som utnyttjar avfall som normalt bränsle eller tillskottsbränsle, eller där avfall värmebehandlas för att det ska kunna bortskaffas, ska anses utgöra en samförbränningsanläggning.
The second subparagraph of Article 3(5) states that, if co-incineration takes place in such a way that the main purpose of the plant is not the generation of energy or production of material products but rather the thermal treatment of waste, the plant is to be regarded as an incineration plant within the meaning of Article 3(4).
I artikel 3 punkt 5 andra stycket anges att om samförbränning sker på ett sådant sätt att det huvudsakliga ändamålet med anläggningen inte är energialstring eller tillverkning av materiella produkter utan snarare värmebehandling av avfall, ska anläggningen betraktas som en ”förbränningsanläggning” i den mening som avses i punkt 4 i samma artikel.
It is clear from the wording of those provisions that a co-incineration plant constitutes a particular form of incineration plant and that it is on the basis of the main purpose of a plant that the assessment of whether it is an incineration plant or a co-incineration plant is to be made.
Det framgår klart av lydelsen av dessa bestämmelser att en samförbränningsanläggning utgör en särskild form av förbränningsanläggning och att det är mot bakgrund av en anläggnings huvudsakliga ändamål som det ska avgöras huruvida den utgör en förbränningsanläggning eller en samförbränningsanläggning.
Assessment of the main purpose of a plant is made on the basis of facts existing at the time of that assessment, that is to say, on the capacity and function of that plant or, if the plant in question has not yet been built, on the basis of the plan in relation to which the application for an operating permit was made.
Bedömningen av en anläggnings huvudsakliga ändamål ska göras med beaktande av de faktiska omständigheter som föreligger när bedömningen görs, det vill säga anläggningens kapacitet och funktionssätt. Om anläggningen ännu inte har byggts ska ändamålet bedömas med beaktande av de ritningar och beskrivningar som en ansökan om drifttillstånd grundas på.
In its written observations, the Swedish Government submits that an approach to classification of a plant based solely on the main purpose of that plant could circumvent the purpose of Directive 2000/76.
Den svenska regeringen har i sitt skriftliga yttrande anfört att syftet med direktiv 2000/76 riskerar att kringgås om man ger företräde åt en tolkning som innebär att en anläggning ska klassificeras enbart på grundval av dess huvudsakliga ändamål.
Many incineration units originally designed and built to incinerate waste could be reclassified as co-incineration plants where the recovered heat is used to produce energy.
Många förbränningsenheter som enligt sin konstruktion ursprungligen var avsedda för att förbränna avfall skulle i stället kunna klassificeras som samförbränningsanläggningar så snart den värme som återvinns används för att producera energi.
Those units would thus avoid the stricter conditions applicable to incineration plants.
Dessa enheter skulle därmed inte omfattas av de strängare villkor som gäller för förbränningsanläggningar.
According to that Government, in order to distinguish between the two types of plant, it is more appropriate to base the assessment on the purpose for which the unit in question was built.
Den svenska regeringen anser att åtskillnaden mellan de två typerna av anläggningar snarare ska ske på grundval av det syfte som den aktuella enheten har enligt sin konstruktion.
Such an interpretation cannot, however, be accepted.
En sådan tolkning kan emellertid inte godtas.
Firstly, it conflicts with the clear wording of Directive 2000/76.
För det första strider den mot den klara lydelsen av direktiv 2000/76.
As the Commission pointed out in its observations before the Court, it is apparent from the express wording of Article 3(5) of that directive that it is on the basis of their main purpose that co-incineration plants are to be distinguished from incineration plants.
Som kommissionen har anfört i sitt yttrande till domstolen, framgår det uttryckligen av lydelsen av artikel 3 punkt 5 i direktivet att det är utifrån sitt huvudsakliga ändamål som samförbränningsanläggningar skiljer sig från förbränningsanläggningar.
However, that provision does not specify any criterion with regard to the purpose for which the plant was built.
Däremot innehåller denna bestämmelse inte något kriterium med avseende på i vilket syfte anläggningen har byggts.
Secondly, as is apparent from recital 24 in the preamble to that directive and from Article 3(1)(b) of Directives 75/442 and 2006/12, the Community legislation on waste seeks to encourage, as far as practicable, the recovery of waste and, in particular, its use as a source of energy.
För det andra framgår det av skäl 24 i direktiv 2000/76 och av artiklarna 3.1 b i direktiven 75/442 och 2006/12 att de gemenskapsrättsliga bestämmelserna om avfall syftar till att i görligaste mån främja återvinning av avfall, och i synnerhet användning av avfall som energikälla.
An overly restrictive interpretation of the concept of ‘co-incineration plant’ would be likely to hinder achievement of that objective.
En alltför restriktiv tolkning av begreppet ”samförbränningsanläggning” skulle kunna komma att undergräva detta syfte.
The application of stricter rules to plants whose main purpose is effectively the gener -ation of energy or production of material products could dissuade operators of such units from commencing or continuing an activity of that kind.
Om strängare regler tillämpades på anläggningar vars huvudsakliga ändamål faktiskt är produktion av energi eller tillverkning av materiella produkter, skulle detta nämligen kunna avskräcka dem som driver sådana enheter från att påbörja eller fortsätta med en sådan verksamhet.
Thirdly, it must be pointed out that the fact that a plant produces energy by incinerating limited volumes of waste is not in itself sufficient to regard it as a unit whose main purpose is the generation of energy or production of material products.
För det tredje är den omständigheten att det vid en anläggning produceras energi genom att avfall förbränns i begränsade mängder inte i sig tillräcklig för att anläggningen ska anses utgöra en enhet vars huvudsakliga ändamål är produktion av energi eller tillverkning av materiella produkter.
Recital 24 in the preamble to Directive 2000/76 and Articles 4(2)(b) and 6(6) thereof expressly envisage, where it is possible, the recovery of heat produced not only in the co-incineration process but also in the incineration process.
Det framgår nämligen uttryckligen av nämnda skäl 24 samt av artiklarna 4.2 b och 6.6 i direktiv 2000/76 att den värme som alstras under såväl förbränningsprocessen som under samförbränningsprocessen i görligaste mån ska återvinnas.
Finally, it must be recalled that Directive 2000/76 imposes strict conditions for both types of plant and lays down specific safeguards for co-incineration plants.
Slutligen erinrar domstolen om att det i direktiv 2000/76 föreskrivs stränga villkor för båda typerna av anläggningar och särskilda skyddsregler för samförbränningsanläggningar.