natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Thus, the combination of the application of national law and the application of EC law produces a situation in which the only category of persons residing in the Frenchspeaking or Germanspeaking region who are not able to access the Flemish care benefit are Belgians who have not exercised a traditional right of freedom of movement, but who have exercised (and continue to exercise) a right to reside in a particular part of Belgium.
Således skapar en samlad tillämpning av nationell rätt och gemenskapsrätten en situation i vilken den enda kategori av personer, bosatta i de fransk- eller tyskspråkiga regionerna, som inte har tillgång till de flamländska vårdförmånerna är belgiska medborgare som inte har utövat sin traditionella rätt till fri rörlighet, men som har utövat (och fortfarande utövar) sin rätt att bo i en viss del av Belgien.
Furthermore, the difference in treatment between such persons on the one hand, and nationals of other Member States and Belgians who have exercised classic economic rights of freedom of movement, on the other hand, arises precisely because EC law intervenes to prevent adverse treatment of the latter group.
Skillnaden i behandling mellan dessa personer, å ena sidan, och medborgare i andra medlemsstater och belgiska medborgare som har utövat sin klassiska ekonomiska rätt till fri rörlighet, å andra sidan, uppkommer dessutom just därför att gemenskapsrätten ingriper för att motverka ogynnsam behandling av den senare gruppen.
103 If one then applies the test that is familiar from the discrimination
103 Om man sedan tillämpar ”om det inte
If the analysis that I have set out earlier is correct, application of EC law will result in the Flemish care benefit, which is already available to all living within the Dutchspeaking region or the bilingual region of Brussels-Capital, having also to be made available (a) to ‘classic’ EC migrant workers (nationals of other Member States working in the Dutchspeaking region or the bilingual region of Brussels-Capital of Belgium but
Om den bedömning jag redovisat ovan är riktig leder en tillämpning av gemenskapsrätten till att det flamländska vårdförsäkringssystemet, som redan är tillgängligt för alla som bor i den nederländskspråkiga regionen eller den tvåspråkiga huvudstadsregionen Bryssel, även skall göras tillgängligt för a) ”klassiska” migrerande gemenskapsarbetstagare (medborgare i andra medlemsstater
102 — See, for example, D’Hoop, cited in footnote 86, paragraphs 30 and 31, where the Court held that the opportunities offered by the Treaty in relation to freedom of movement could not be fully effective if a national of a Member State could be deterred from availing himself of them by obstacles raised on his return to his country of origin by legislation penalising the fact that he has used them.
102 — Se, exempelvis, domen i målet D’Hoop (ovan fotnot 86), punkterna 30 och 31, där domstolen slog fast att de rättigheter som följer av fördraget inte kan få full verkan om en medborgare i en medlemsstat kan avskräckas från att utöva dem på grund av att hinder, bestående av regler som är till nackdel för honom på grund av att han utövat dessa rättigheter, uppställs när han återvänder till sitt ursprungsland.
See also Singh, cited in footnote 44, paragraphs 19 and 23; and Alevizos, cited in footnote 64, paragraph 75.
Se även domarna i målen Singh (ovan fotnot 44), punkterna 19 och 23, och Alevizos (ovan fotnot 64), punkt 75.
103 — Compare the Opinion of Advocate General Poiares Maduro in Carbonati, cited in footnote 73, at points 61 and 62.
103 — Jämför med generaladvokaten Poiares Maduros förslag till avgörande i målet Carbonati (ovan fotnot 73), punkterna 61 och 62.
101 — Eman, cited in footnote 96, paragraphs 58 to 61.
101 — Domen i målet Eman (ovan fotnot 96), punkterna 58–61.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-212/06 caselaw, it appears that ‘but for’ their decision to reside in the Frenchspeaking region although they work in the Dutchspeaking region, the former group would also be able to access the benefit.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT SHARPSTON — MÅL C-212/06 vore för”-villkoret, som är bekant från rättspraxis om diskriminering, förefaller det vara så att även den förstnämnda gruppen skulle ha tillgång till förmånen ”om det inte vore för” deras beslut att bo i den franskspråkiga regionen, trots att de arbetar i den nederländskspråkiga regionen.
freedom of movement rights within Belgium as he could derive from national law.
rätt till fri rörlighet inom Belgien som han kan härleda ur belgisk rätt.
To that extent, the EC-Switzerland Agreement throws into even sharper relief the fact that, if the traditional ‘purely internal situation’ argument is accepted, Belgian nationals who have not exercised classic economic rights of freedom of movement are, by the very operation of EC law (in combination with national law), the only class of persons residing or moving within the Union against whom the conditions for entitlement to the Flemish care insurance may discriminate with impunity.
I detta hänseende sprider avtalet mellan gemenskapen och Schweiz ännu tydligare ljus över det faktum att om det traditionella argumentet avseende ”rent interna situationer” godtas, så är belgiska medborgare som inte har utövat den klassiska ekonomiska rätten till fri rörlighet, just på grund av tillämpningen av gemenskapsrätten (i förening med nationell rätt), den enda grupp av personer som är bosatta eller som förflyttar sig inom unionen mot vilka villkoret för tillträde till det flamländska vårdförsäkringssystemet kan innebära en negativ diskriminering.
In such circumstances, a prima facie case can, it seems to me, be made for saying that the group of Belgian nationals who have not exercised classic economic rights of freedom of movement nevertheless falls in principle within the scope of EC law and/or is sufficiently affected by its application that they ought also to be able to invoke EC law. 105
Under dessa omständigheter anser jag att det prima facie kan hävdas att den grupp av belgiska medborgare som inte har utövat den klassiska ekonomiska rätten till fri rörlighet ändå i princip omfattas av gemenskapsrättens tillämpningsområde och/eller är tillräckligt påverkade av tillämpningen av denna för att också de bör kunna åberopa gemenskapsrätten. 105
The Government of the French Community raises an interesting tangential argument based on the Agreement between the European Community and its Member States and Switzerland on the freedom of movement for persons (‘the EC-Switzerland Agreement’).
Den franskspråkiga gemenskapens regering har åberopat ett intressant närliggande argument baserat på avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater och Schweiz om fri rörlighet för personer (nedan kallat avtalet mellan gemenskapen och Schweiz).
104Article 7(b) of that Agreement requires the Contracting Parties to make provision for ‘the right to occupational and geographical mobility which enables nationals of the Contracting Parties to move freely within the territory of the host State and to pursue the occupation of their choice’.
104Enligt artikel 7 b i det avtalet skall de avtalsslutande parterna fastställa en ”[r]ätt till yrkesmässig och geo -grafisk rörlighet, varigenom medborgarna i de avtalsslutande parterna får röra sig fritt på värdlandets territorium och utöva det yrke de önskar”.
That provision would indeed appear expressly to grant Swiss citizens the right to move freely, not only between Switzerland and the various Member States, but also between different parts of the territory of an individual Member State.
Den bestämmelsen tycks uttryckligen ge schweiziska medborgare rätt att röra sig fritt, inte bara mellan Schweiz och de olika medlemsstaterna, utan även mellan olika delar av en enskild medlemsstats territorium.
If so, the paradoxical result would be that a Swiss citizen (like a national of another Member State) would be entitled to freedom of movement throughout Belgium, whilst a Belgian national would merely enjoy such
I så fall skulle det paradoxala resultatet bli att en schweizisk medborgare (liksom en annan medlemsstats medborgare) skulle ha rätt till fri rörlighet i hela Belgien, medan en belgisk medborgare endast skulle ha en sådan
104 — Agreement between the European Community and its Member States, of the one part, and the Swiss Confederation, of the other, on the free movement of persons (OJ 2002 L 114, p. 6).
104 — Avtal mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Schweiziska edsförbundet, å andra sidan, om fri rörlighet för personer (EGT L 114, 2002, s. 6).
105 — Compare the Opinion of Advocate General Poiares Maduro in Carbonati, cited in footnote 73, at points 59 to 71, also relying on an interpretation of the principle of non-discrimination.
105 — Jämför med förslag till avgörande av generaladvokaten Poiares Maduro i målet Carbonati (ovan fotnot 73), punkterna 59–71, även det med hänvisning till en tolkning av icke-diskrimineringsprincipen. Se även E. Spaventa, ”From Gebhard to Carpenter: Towards a (non-economic) European Constitution”, i Common Market Law Review, 2004, s.
771, suggesting that the combined effect of Articles 17 and 12 EC is to grant protection, as a matter of Community rather than national law, to citizens who have not exercised their free movement rights.
771, som anser att den kombinerade effekten av artikel 17 EG och 12 EG är att tillerkänna skydd, på grundval av gemenskapsrätten snarare än nationell rätt, till medborgare som inte har utövat sin rätt till fri rörlighet.
I am fully conscious of the fact that, in the present case, only one Member State (the Netherlands) has intervened.
Jag är fullt medveten om att endast en medlemsstat (Nederländerna) har intervenerat i förevarande mål.
It would seem desirable for a proper exploration of the elements that I have canvassed above to take place against the background of fuller participation from the Member States and (as a corollary) a more developed presentation by the Commission.
Det skulle vara önskvärt att en grundlig genomgång av de faktorer jag har diskuterat ovan ägde rum mot bakgrund av ett mer fullständigt deltagande från medlemsstaternas sida och (följaktligen) en mer utvecklad diskussion från kommissionens sida.
It might be that, on more detailed examination, the prima facie case that I have outlined above is refuted.
Det kan hända att det prima facie-antagande som jag har redogjort för ovan skulle vederläggas vid en mer ingående granskning.
Member States to raise arguments of objective justification.
än direkt. Därför skulle det vara möjligt för medlemsstaterna att framföra argument avseende objektivt berättigande.
It is not difficult to foresee circumstances in which such objective justification could potentially be made out.
Det är inte svårt att förutse situationer i vilka ett sådant objektivt berättigande potentiellt kunde styrkas.
One can readily imagine (for example) that, in order to promote a less-developed region within its territory, or to deal with a problem that is endemic to one region but does not affect the rest of its territory, a Member State might wish to make certain advantages available only to those living within a particular region.
Man kan (exempelvis) lätt tänka sig att en medlemsstat, för att gynna en mindre utvecklad del av sitt territorium, eller för att lösa ett problem som är specifikt för en region men som inte berör resten av landets territorium, kan vilja bevilja vissa fördelar endast till personer som bor inom en viss region.
Well-founded objective justification would leave Member States ample scope to apply differentiated rules in situations that, objectively, merited such treatment, whilst safeguarding citizens of the Union against arbitrary discrimination that could not be so justified.
På välgrundade objektiva grunder skulle medlemsstaten ha ett omfattande utrymme att tillämpa differentierade regler i situationer som, objektivt, berättigar en sådan behandling, medan unionsmedborgarna samtidigt skulle skyddas mot godtycklig diskriminering som inte kan berättigas på det sättet.
It goes without saying that counterarguments to the analysis that I have set out above on the impact of citizenship of the Union on purely internal situations, based upon continuing competences of the Member States, 106could be put forward.
Naturligtvis är det möjligt att argumentera mot den analys av unionsmedborgarskapets inverkan på rent interna situationer som jag redovisat ovan, med utgångspunkt från medlemsstaternas kvarvarande behörighet.
Given that purely internal situations have traditionally been viewed as falling outside the scope of EC law, it is likely that Member
106Med tanke på att rent interna situationer av tradition har ansetts falla utanför gemenskapsrättens tillämpningsområde är det troligt att medlemsstaterna
106 — Thus far in the present case, the essential argument has been that a Member State with a decentralised constitutional structure thereby retains competence to discriminate between its own citizens without being required to provide objective justification for that discrimination.
106 — Hittills i förevarande mål har huvudargumentet varit att en medlemsstat med en decentraliserad konstitutionell struktur därmed har kvar sin behörighet att diskriminera mellan sina egna medborgare utan att vara skyldig att åberopa ett objektivt berättigande för denna diskriminering.
The Court would not, I suspect, wish to decide such a fundamental point in the present case (unless, of course, it decides to reopen the oral procedure and invite Member States to make their views on this issue known); and I do not see an overriding need for it to do so.
Jag misstänker att domstolen inte skulle vilja avgöra en så grundläggande fråga i förevarande mål (om den inte beslutar sig för att återuppta det muntliga förfarandet och anmoda medlemsstaterna att framföra synpunkter på denna fråga förstås) – och jag ser inte något tvingande behov av att den skall göra det.
There does nevertheless appear to me to be a possible argument — and one that is prima facie attractive because it would help to eradicate arbitrary discrimination — that citizens of the Union may rely upon that citizenship, in combination with the principle of non-discrimi-nation, as against a decentralised authority that unquestionably exercises the auctoritas of the State, in order to access a benefit that Community law clearly intends should be available widely to all workers and that groups of fellow-workers can indeed access through the intervention of Community law.
Jag anser dock att det finns ett tänkbart argument – och ett som prima facie är attraktivt därför att det skulle bidra till att eliminera godtycklig diskriminering – för att unionsmedborgare kan åberopa unionsmedborgarskapet, i kombination med ickediskrimineringsprincipen, mot en decentraliserad myndighet som tveklöst utövar statlig auktoritet, för att få tillgång till en förmån som gemenskapsrätten klart syftar till att ge arbetstagare allmän tillgång till och som andra grupper av arbetstagare faktiskt har tillgång till tack vare gemenskapsrätten.
On the potential applicability of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council 107
Den eventuella tillämpligheten av förordning nr 1612/68 107
Where there is a potential overlap between Regulation No 1408/71 and Regulation No 1612/68, the Court often first examines whether Regulation No 1408/71 is applicable.
Vid en potentiell överlappning mellan förordning nr 1408/71 och förordning nr 1612/68, prövar domstolen ofta först om förordning nr 1408/71 är tillämplig.
It goes on to examine the case on the basis of Regulation No 1612/68 on the occasions where Regulation No 1408/71 is found to be inapplicable, or where the alleged infringements of that regulation are not made out.
Därefter prövar den målet på grundval av förordning nr 1612/68 i de fall förordning nr 1408/71 inte befinns vara tillämplig, eller när de påstådda åsidosättandena av den förordningen inte styrkts.
111 Given that the scope of Regulation No 1408/71 is the more specific, this seems to me a sensible approach.
111Då tillämpningsområdet för förordning nr 1408/71 är mer specifikt, anser jag att detta tillvägagångssätt är lämpligt.
At the hearing, the question was raised as to whether Regulation No 1612/68 might be applicable to the proceedings.
Den kan därför tillämpas på sociala förmåner som samtidigt omfattas av det speciella tillämpningsområdet för förordning nr 1408/71.
In the present case, I consider that Regulation No 1408/71 is applicable and that Article 3(1) thereof precludes citizens of other Member States and Belgian citizens who have made use of their right to freedom of movement being denied access to the Flemish care benefit.
I förevarande mål anser jag att förordning nr 1408/71 är tillämplig och att artikel 3.1 däri utgör hinder för att medborgare i andra medlemsstater och belgiska medborgare som har utnyttjat sin rätt till fri rörlighet nekas tillgång till den flamländska vårdförmånen.
Persons in that situation are therefore sufficiently protected by Regulation No 1408/71 and there is no need to consider the position under Regulation No 1612/68.
Personer i den situationen har således ett tillräckligt skydd genom förordning nr 1408/71 och anledning saknas att pröva situationen med utgångspunkt från förordning nr 1612/68.
109The notion of social advantage in Article 7(2) of Regulation No 1612/68 may also be broader than the notion of social security benefit under Regulation No 1408/71. 110
Begreppet social förmån, enligt artikel 7.2 i förordning nr 1612/68 kan också vara vidare än begreppet social trygghetsförmån, enligt förordning nr 1408/71. 110
107 — Regulation of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ English Special Edition 1968(II), p.
107 — Rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen (EGT L 257, s. 2; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s.
If the Court is minded to treat Belgian citizens who have not made use of a classic economic right to freedom of movement as entitled nevertheless to protection under Community law, it would likewise be
Om domstolen skulle finna att belgiska medborgare som inte har utnyttjat en klassisk ekonomisk rätt till fri rörlighet trots detta är berättigade till skydd enligt gemenskapsrätten, skulle det inte heller vara nödvändigt
109 — Commission v Luxembourg, cited in previous footnote, paragraph 20, following the Opinion of Advocate General Jacobs in the same case, points 32 to 34.
109 — Domen i målet kommissionen mot Luxemburg (angiven i föregående fotnot), punkt 20, som följde generaladvokaten Jacobs förslag till avgörande i samma mål, punkterna 32–34.
110 — See the Opinion of Advocate General Kokott in Hosse, cited in footnote 30, point 104, and the Opinion of Advocate General Kokott of 29 March 2007 in Case C-287/05 Hendrix, pending, point 52.
111 — Se, bland annat, domarna i målen Schmid (ovan fotnot 108) och Meints (ovan fotnot 52), dom av den 24 september 1998 i mål C-35/97, kommissionen mot Frankrike (REG 1998, s.
111 — See, inter alia, Schmid, cited in footnote 108; Meints, cited in footnote 52; Case C-35/97 Commission v France [1998] ECR I-5325; Case C-33/99 Fahmi [2001] ECR I-2415; De Cuyper, cited in footnote 30; and Celozzi, also in footnote 30.
I-5325), av den 20 mars 2001 i mål C-33/99, Fahmi (REG 2001, s. I-2415), domarna i målen De Cuyper (ovan fotnot 30) och Celozzi (ovan fotnot 30).
Commission v Luxembourg and Martínez Sala, both cited in footnote 108, appear to be exceptions to this practice.
Domarna i målen kommissionen mot Luxemburg och Martínez Sala (ovan fotnot 108), tycks utgöra undantag från denna praxis.
If the Court shares my view on the answers to be given to the first three questions, it is indeed necessary to answer the fourth question.
Om domstolen godtar mitt förslag till svar på de tre första tolkningsfrågorna, är det faktiskt nödvändigt att besvara den fjärde tolkningsfrågan.
unnecessary to examine their position from the perspective of Regulation No 1612/68.
att pröva deras ställning mot bakgrund av förordning nr 1612/68.
Should the Court hold that such persons are in a purely internal situation with no link with Community law, neither Regulation No 1408/71 nor Regulation No 1612/68 can apply.
Om domstolen skulle finna att dessa personer befinner sig i en rent intern situation som saknar anknytning till gemenskapsrätten, kan varken förordning nr 1408/71 eller förordning nr 1612/68 tillämpas.
Fourth question
Den fjärde tolkningsfrågan
By a letter of formal notice of 17 December 2002, the Commission informed the Belgian Government that in its view the 2001 version of the Decree infringed Articles 39 and 43 EC as well as Regulation No 1408/71.
Genom en formell underrättelse av den 17 december 2002 underrättade kommissionen den belgiska regeringen om sin uppfattning att 2001 års version av dekretet stred mot artiklarna 39 EG och 43 EG samt mot förordning nr 1408/71.
The Commission specifically took issue with the residence requirement, under which only persons living in the Flemish region or in the bilingual region of Brussels-Capital could be affiliated to the Flemish care insurance.
Kommissionen ifrågasatte särskilt bosättningsvillkoret, som innebar att endast personer bosatta i den flamländska regionen eller den tvåspråkiga huvudstadsregionen Bryssel kunde ansluta sig till den flamländska vårdförsäkringen.
By its fourth question, the referring court wishes to know what would happen if the current (2004) version of the 1999 Decree were inconsistent with Community law.
Genom sin fjärde tolkningsfråga vill den hänskjutande domstolen få klarhet i vad som skulle hända om nuvarande (2004 års) version av 1999 års dekret vore oförenlig med gemenskapsrätten.
More particularly, the question arises whether Community law would preclude reversion to the system in force before the adoption of the 2004 Decree, i.e. a system where access to benefits under the Flemish care insurance was unequivocally dependent on residence in the Dutchspeaking region or the bilingual region of Brussels-Capital, irrespective of the category of claimant (‘the 2001 version of the Decree’).
Frågan gäller närmare bestämt om huruvida gemenskapsrätten skulle utgöra hinder för en återgång till det system som var gällande innan 2004 års dekret antogs, det vill säga ett system där tillgången till förmåner enligt den flamländska vårdförsäkringen var ovillkorligt beroende av bosättning i den nederländskspråkiga regionen eller den tvåspråkiga huvudstadsregionen Bryssel, oberoende av vilken kategori sökanden tillhörde (2001 års version av dekretet).
The Flemish Parliament took the Commission’s complaints into account and modified the Decree with the specific intention of making it compatible with Community law. 112
Det flamländska parlamentet beaktade kommissionens kritik och ändrade dekretet med det särskilda syftet att bringa det i överensstämmelse med gemenskapsrätten. 112
2: ‘It appears from the final report [of the commission of experts] that the European Commission has rightly pointed out that Regulation (EEC) No 1408/71 applies to the legislation concerning the Flemish care insurance … On the request of the European Commission, this conclusion has to be transposed explicitly into legislation.
2: ”Det framgår av slutrapporten [från expertgruppen] att Europeiska kommissionen med rätta påpekade att förordning (EEG) nr 1408/71 är tillämplig på lagstiftningen om den flamländska vårdförsäkringen … På begäran av Europeiska kommissionen, måste denna slutsats uttryckligen införlivas med lagstiftningen.
An amendment of the Decree of 30 March 1999 concerning the organisation of the care insurance is therefore necessary …’ (my translation).
En ändring av dekret av den 30 mars 1999 om organisation av vårdförsäkringen är därför nödvändig …” (min översättning).
The Flemish Government submits that a reply to the fourth question is necessary only if the present version of the Decree is inconsistent with Community law, which, in its submission, is not the case.
Den flamländska regeringen har gjort gällande att det endast är nödvändigt att besvara den fjärde tolkningsfrågan om den nuvarande versionen av dekretet är oförenlig med gemenskapsrätten, vilket den inte anser vara fallet.