natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Secondly, as pointed out by the Commission in its observations to the Court, the NCRF implemented provisions of the Treaty, in particular those on freedom to provide services, in the area of electronic communications networks and services, as defined in Articles 2(a) and (c) of the Framework Directive, Article 2(1) of the Authorisation Directive and points 1 and 3 of Article 1 of the Competition Directive.
Såsom kommissionen har påpekat i sitt yttrande till domstolen genomförde NGR vidare fördragets bestämmelser, i synnerhet bestämmelserna om frihet att tillhandahålla tjänster, på området för elektroniska kommunikationsnät och elektroniska kommunikationstjänster (såsom dessa definieras i artikel 2 a och c i ramdirektivet, artikel 2.1 i auktorisationsdirektivet samt artikel 1 punkterna 1 och 3 i konkurrensdirektivet).
The second, fourth and fifth questions must therefore be dealt with together, since the answers relating to the NCRF are relevant only from its date of application, as set out in Article 28(1) of the Framework Directive, Article 18(1) of the Authorisation Directive and Article 9 of the Competition Directive.
Den andra, den fjärde och den femte frågan skall således prövas tillsammans. Det preciseras i sammanhanget att svaret beträffande NGR endast gäller från och med dess ikraftträdande, såsom detta anges i artikel 28.1 i ramdirektivet, artikel 18.1 i auktorisationsdirektivet och artikel 9 i konkurrensdirektivet.
In order to provide an answer which is of use to the national court, it should be recalled that the Treaty does not require national monopolies having a commercial character to be abolished completely, but requires them to be adjusted in such a way as to ensure that no discrimination regarding the conditions under which goods are procured and marketed exists between nationals of Member States (Case C-189/95 Franzén [1997] ECR I-5909, paragraph 38 and the caselaw cited).
För att besvara frågorna på ett sätt som är användbart för den hänskjutande domstolen erinrar domstolen om att det enligt fördraget inte fordras att statliga handelsmonopol skall avskaffas, utan i stället föreskrivs att monopolen skall utformas på ett sådant sätt att ingen diskriminering med avseende på anskaffnings- och saluföringsvillkor föreligger mellan medlemsstaternas medborgare (dom av den 23 oktober 1997 i mål C-189/95, Franzén, REG 1997, s. I-5909, punkt 38 och där angiven rättspraxis).
However, Article 49 EC precludes the application of any national rules which have the effect of making the provision of services between Member States more difficult than the provision of services purely within one Member State (Joined Cases C-544/03 and C-545/03 Mobistar and Belgacom Mobile [2005] ECR I-7723, paragraph 30).
Artikel 49 EG utgör emellertid hinder för att tillämpa nationell lagstiftning som medför att det blir svårare att tillhandahålla tjänster mellan medlemsstater än att tillhandahålla tjänster enbart internt inom en medlemsstat (dom av den 8 september 2005 i de förenade målen C-544/03 och C-545/03, Mobistar och Belgacom Mobile, REG 2005, s. I-7723, punkt 30).
In the area of electronic communications networks and services, those principles were implemented by the NCRF.
Dessa principer genomfördes på området för elektroniska kommunikationsnät och elektroniska kommunikationstjänster genom NGR.
Article 8 of the Framework Directive places on the Member States the obligation to ensure that the national regulatory authorities take all reasonable measures aimed at promoting competition in the provision of electronic communications services, ensuring that there is no distortion or restriction of competition in the electronic communications sector and removing remaining obstacles to the provision of those services at European level.
Medlemsstaterna skall nämligen enligt artikel 8 i ramdirektivet säkerställa att de nationella regleringsmyndigheterna vidtar alla rimliga åtgärder för att främja konkurrens vid tillhandahållandet av elektroniska kommunikationstjänster och säkerställa att det inte uppstår någon snedvridning eller begränsning av konkurrensen inom sektorn för elektronisk kommunikation samt avlägsna kvarvarande hinder för tillhandahållande av sådana tjänster på det europeiska planet.
Likewise, Article 2(2) of the Competition Directive requires the Member States to take all measures necessary to ensure that any undertaking is entitled to provide electronic communications services or to establish, extend or provide electronic communications networks.
På samma sätt skall medlemsstaterna enligt artikel 2.2 i konkurrensdirektivet vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att alla företag har rätt att tillhandahålla elektroniska kommunikationstjänster samt att upprätta, utvidga eller tillhandahålla elektroniska kommunikationsnät.
Article 3(1) of the Authorisation Directive also enjoins the Member States to ensure the freedom to provide electronic communications networks and services and prohibits them from preventing an undertaking from providing those networks or services, except where this is necessary for the reasons set out in Article 46(1) EC.
Vidare är medlemsstaterna enligt artikel 3.1 i auktorisationsdirektivet skyldiga att säkerställa friheten att tillhandahålla elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster Medlemsstaterna får härvid hindra ett företag från att tillhandahålla sådana nät eller sådana tjänster endast på de grunder som avses i artikel 46.1EG.
For that purpose, Article 3(2) of the Authorisation Directive states that the provision of electronic communications networks or electronic communications services may be subject only to a general authorisation.
Tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät eller elektroniska kommunikationstjänster får i detta avseende, enligt vad som preciseras i artikel 3.2 i auktorisationsdirektivet, endast underkastas allmän auktorisation.
On that point, it must be stated that, in the area of television broadcasting, freedom to provide services, as enshrined in Article 49 EC and implemented in this area by the NCRF, requires not only the grant of broadcasting authorisations, but also the grant of broadcasting radio frequencies.
Det är härvid viktigt att understryka att friheten att tillhandahålla tjänster på TV-sändningsområdet, som fastställs i artikel 49 EG och som genomförs inom denna sektor genom NGR, inte enbart kräver att sändningstillstånd beviljas utan även att sändningsfrekvenser tilldelas.
An operator cannot exercise effectively the rights which it derives from Community law in terms of access to the television broadcasting market without broadcasting radio frequencies.
En operatör kan nämligen inte utöva sina rättigheter enligt gemenskapsrätten i fråga om tillträde till marknaden för TV-sändningar på ett effektivt sätt om operatören inte tilldelas några sändningsfrekvenser.
To that end, Article 9(1) of the Framework Directive provides that the ‘Member States shall ensure the effective management of radio frequencies for electronic communication services in their territory’.
I artikel 9.1 i ramdirektivet föreskrivs nämligen att ”[m]edlemsstaterna skall säkerställa en effektiv förvaltning av radiofrekvenserna för elektroniska kommunikationstjänster inom sitt territorium”.
Similarly, Article 5(1) of the Authorisation Directive states that, where possible, Member States may not, in particular where the risk of harmful interference is negligible, make the use of radio frequencies subject to the grant of individual rights of use but are to include the conditions for usage of such radio frequencies in the general authorisation.
Vidare preciseras även i artikel 5.1 i auktorisationsdirektivet att om det är möjligt, och särskilt om risken för skadlig störning är försumbar, skall medlemsstaterna inte kräva att individuella nyttjanderätter beviljas som förutsättning för användningen av radiofrekvenser utan skall i stället knyta villkoren för användning av radiofrekvenser till den allmänna auktorisationen.
Moreover, point 1 of Article 4 of the Competition Directive prohibits the Member States from granting exclusive or special rights of use of radio frequencies for the provision of electronic communications services.
Enligt artikel 4 punkt 1 i konkurrensdirektivet skall medlemsstaterna i övrigt inte bevilja exklusiva eller särskilda rättigheter att nyttja radiofrekvenser för tillhandahållande av elektroniska kommunikationstjänster.
In the present case, the national court questions the Court on the criteria applied for the grant of radio frequencies for the purpose of operating on the analogue television broadcasting market.
I förevarande mål har den hänskjutande domstolen bett domstolen att uttala sig om de kriterier som använts för att tilldela sändningsfrekvenser i syfte att bedriva verksamhet på marknaden för analoga TV-sändningar.
The national court is not questioning the Court on the criteria which have been applied, pursuant to Law No 249/1997, for the grant of rights to operate on the analogue television broadcasting market.
Den hänskjutande domstolen har nämligen inte bett domstolen att uttala sig om de kriterier som med tillämpning av lag nr 249/1997 har använts för att bevilja koncession att bedriva verksamhet på marknaden för analoga TV-sändningar.
Nor are those criteria disputed by Centro Europa 7, either before the national court or in the observations it has submitted to the Court, since Centro Europa 7 was granted rights in accordance with those criteria.
Dessa kriterier har inte heller bestritts av Centro Europa 7, vare sig vid den hänskjutande domstolen eller i dess yttrande till EG-domstolen, eftersom Centro Europa 7 just har beviljats koncession enligt dessa kriterier.
There is therefore no need for the Court to give a ruling on those criteria.
Det saknas således anledning för domstolen att uttala sig om dessa kriterier.
The national court has doubts as to the compatibility of Law No 249/1997 with Community law only in so far as Article 3(7) of that Law set up transitional arrangements in favour of the incumbent networks, which had the effect of preventing operators without radio frequencies, such as Centro Europa 7, from accessing the market in question.
Den hänskjutande domstolen hyser tvivel om förenligheten av lag nr 249/1997 med gemenskapsrätten endast i den mån det genom artikel 3.7 häri inrättades övergångsregler för befintliga kanaler som lett till att operatörer utan sändningsfrekvenser, såsom till exempel Centro Europa 7, nekats tillträde till den relevanta marknaden.
The national court is also questioning the Court on the criteria applied, pursuant to Law No 112/2004, for granting rights to operate on the digital and analogue television broadcasting market, only in so far as those criteria consolidated the transitional arrangements structured in favour of the existing networks in Article 1 of Decree-Law No 352/2003, which had the effect of precluding the grant to operators of radio frequencies for the purpose of operating on the analogue television broadcasting market, even though they had been granted rights under Law No 249/1997.
Den hänskjutande domstolen har vidare bett domstolen uttala sig om de kriterier som med tillämpning av lag nr 112/2004 har använts för att bevilja koncession att bedriva verksamhet på marknaden för analoga och digitala TV-sändningar endast i den mån dessa kriterier befäste de övergångsregler som införts till förmån för befintliga kanaler i artikel 1 i lagdekret nr 352/2003. Dessa regler ledde till att operatörer (som dock innehade koncession som beviljats med tillämpning av lag nr 249/1997) inte tilldelades sändningsfrekvenser för att bedriva verksamhet på marknaden för analoga TV-sändningar.
In that regard, the successive application of the transitional arrangements structured in favour of the incumbent networks in Article 3(7) of Law No 249/1997 and Article 1 of Decree-Law No 352/2003 had the effect of preventing operators without broadcasting radio frequencies from accessing the market in question.
Domstolen konstaterar härvid att en successiv tillämpning av de övergångsregler som infördes för befintliga kanaler i artikel 3.7 i lag nr 249/1997 och i artikel 1 i lagdekret nr 352/2003 har lett till att operatörer utan sändningsfrekvenser har nekats tillträde till den relevanta marknaden.
The view must also be taken that, by issuing a general authorisation to operate on the broadcasting services market only to the incumbent networks, Article 23(5) of Law No 112/2004 consolidated the restrictive effect confirmed in the preceding paragraph.
Domstolen finner vidare att genom att föreskriva en allmän auktorisation för att bedriva verksamhet på marknaden för sändningstjänster, som endast gäller befintliga kanaler, har artikel 23.5 i lag nr 112/2004 förstärkt den restriktiva verkan som konstaterades i föregående punkt.
First, by limiting de facto the number of operators able to broadcast on the market in question, those measures are and/or were likely to hinder the provision of services in the area of television broadcasting.
Genom att begränsa antalet operatörer som kan sända på den relevanta marknaden kan dessa åtgärder nämligen hindra och/eller har kunnat hindra tillhandahållande av tjänster på området för TV-sändningar.
Secondly, those measures have and/or have had the effect of freezing the structures on the national market and protecting the position of the operators already active on that market.
Vidare leder dessa åtgärder och/eller har lett till att de nationella marknadsstrukturerna befästs samt till att skydda de nationella operatörers ställning som redan är aktiva på nämnda marknad.
Consequently, Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of the Framework Directive, Article 5(1) of the Authorisation Directive and point 1 of Article 4 of the Competition Directive preclude such measures unless they are justified.
Följaktligen utgör artikel 49 EG och, från och med den dag då de äger tillämplighet, artikel 9.1 i ramdirektivet, artikel 5.1 i auktorisationsdirektivet och artikel 4 punkt 1 i konkurrensdirektivet, hinder för sådana åtgärder såvida de inte är motiverade.
In that respect, it is clear from the caselaw of the Court that a licensing system which restricts the number of operators in the national territory is capable of being justified by general-interest objectives (see, to that effect, Placanica and Others, paragraph 53), on condition that the restrictions resulting from them are appropriate and do not go beyond what is necessary to attain those objectives.
Det skall i detta avseende erinras om att det följer av domstolens rättspraxis att ett system med licenser som begränsar antalet operatörer på det nationella territoriet kan motiveras av mål som avser allmänintresset (se, för ett liknande resonemang, domen i de ovannämnda förenade målen Placanica m.fl., punkt 53), under förutsättning att de inskränkningar som följer härav är ändamålsenliga och inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målet.
Thus, the NCRF expressly allows the Member States, under Article 1(3) of the Framework Directive, to adopt or maintain, in compliance with Community law, provisions pursuing general-interest objectives, in particular relating to audiovisual policy.
Enligt NGR får medlemsstaterna uttryckligen (med stöd av artikel 1.3 i ramdirektivet) vidta eller vidmakthålla åtgärder, med iakttagande av gemenskapsrätten, för att arbeta för mål som avser allmänintresset, särskilt när det gäller audiovisuell politik.
Likewise, the first subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive allows the Member States to grant rights to the use of radio frequencies on an individual basis with a view to complying with the objective of the efficient use of radio frequencies, as referred to by the Framework Directive.
Enligt artikel 5.2 första stycket i auktorisationsdirektivet har medlemsstaterna vidare möjlighet att bevilja individuella rättigheter för användningen av radiofrekvenser för att säkerställa att dessa resurser används på ett effektivt sätt, såsom detta erinrats om i ramdirektivet.
However, as the Advocate General stated in points 34 and 37 of his Opinion, in order for such arrangements, which generally adversely affect Article 49 EC and the NCRF, to be justified they must not only comply with general-interest objectives but also
Såsom generaladvokaten påpekat i punkterna 34 och 37 i sitt förslag till avgörande skall ett sådant system (som i princip strider mot artikel 49 EG och NGR) emellertid motiveras inte bara av hänsyn till allmänintresset utan även vara utformat
Accordingly, Article 9(1) of the Framework Directive provides that the Member States are to ensure that the allocation and assignment of radio frequencies by the national regulatory authorities are based on objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
I artikel 9.1 i ramdirektivet föreskrivs också att medlemsstaterna skall säkerställa att den allokering och tilldelning av sådana radiofrekvenser som utförs av nationella regleringsmyndigheter är baserad på objektiva, öppet redovisade, ickediskriminerande och proportionella kriterier.
Furthermore, where it is necessary to grant individual rights to the use of radio frequencies, those rights must be granted, under the second subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive, ‘through open, transparent and nondiscriminatory procedures’.
Om individuella rättigheter måste beviljas för användningen av radiofrekvenser skall dessa rättigheter enligt artikel 5.2 andra stycket i auktorisationsdirektivet ”beviljas genom ett öppet och ickediskriminerande förfarande med god insyn”.
Likewise, pursuant to Article 7(3) of the Authorisation Directive, ‘[w]here the granting of rights of use for radio frequencies needs to be limited, Member States shall grant such rights on the basis of selection criteria which must be objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate’.
Vidare gäller enligt artikel 7.3 i auktorisationsdirektivet att ”[o]m beviljandet av nyttjanderätter till radiofrekvenser måste begränsas skall medlemsstaterna bevilja sådana rättigheter på grundval av objektiva, öppet redovisade, ickediskriminerande och proportionella urvalskriterier”.
That requirement is backed up by point 2 of Article 4 of the Competition Directive, under which ‘the assignment of radio frequencies for electronic communication services shall be based on objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria’.
Ett sådant krav överensstämmer med artikel 4 punkt 2 i konkurrensdirektivet enligt vilken ”[t]illdelningen av radiofrekvenser för särskilda kommunikationstjänster skall grundas på objektiva, genomblickbara, ickediskriminerande och proportionerliga kriterier”.
In the main proceedings, according to the information supplied by the national court, under Law No 249/1997 the allocation of radio frequencies to a limited number of operators was not carried out in accordance with such criteria.
Det framgår emellertid av de uppgifter som den hänskjutande domstolen lämnat att tilldelning av radiofrekvenser enligt lag nr 249/1997 till endast ett begränsat antal operatörer inte skett enligt sådana kriterier.
First, those radio frequencies were allocated de facto to the incumbent networks under the transitional arrangements adjusted in Article 3(7) of Law No 249/1997, even though some of those networks had not been granted rights under that Law.
Radiofrekvenserna har rent faktiskt tilldelats befintliga kanaler med tillämpning av de övergångsregler som föreskrivs i artikel 3.7 i lag nr 249/1997, trots att vissa kanaler inte beviljats några koncessioner enligt samma lag.
Secondly, operators such as Centro Europa 7 were not allocated radio frequencies even though they had been granted rights under that Law.
Vidare har vissa operatörer, som till exempel Centro Europa 7, inte tilldelats några radiofrekvenser trots att de beviljats koncession enligt denna lag.
Consequently, irrespective of the objectives pursued by Law No 249/1997 with regard to the system for the grant of radio frequencies to a limited number of operators, the view must be taken that Article 49 EC precluded such a system.
Oavsett syftet med systemet i lag nr 249/1997 att endast tilldela ett begränsat antal operatörer radiofrekvenser, anser domstolen således att ett sådant system strider mot artikel 49 EG.
The same conclusion must be drawn as regards the system for the grant of radio frequencies to a limited number of operators under Law No 112/2004, in the sense that that scheme was not implemented on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria, in breach of Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of the Framework Directive, the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of the Authorisation Directive and point 2 of Article 4 of the Competition Directive.
Även systemet med tilldelning av radiofrekvenser till ett begränsat antal operatörer med tillämpning av lag nr 112/2004 föranleder samma bedömning, eftersom systemet inte baserats på objektiva, öppet redovisade, ickediskriminerande och proportionella kriterier, vilket strider mot artikel 49 EG och, från och med den dag då de äger tillämplighet, mot artikel 9.1 i ramdirektivet, artikel 5.2 andra stycket och artikel 7.3 i auktorisationsdirektivet och artikel 4 punkt 2 i konkurrensdirektivet.
Under Law No 112/2004, radio frequencies were granted to the incumbent operators and the latter were authorised to broadcast under the transitional arrangements adjusted in Article 1 of Decree-Law No 352/2003, which merely extended the transitional arrangements set up by Law No 249/1997.
Radiofrekvenserna tilldelades nämligen befintliga kanaler med stöd av lag nr 112/2004 och dessa kanaler gavs sändningstillstånd med tillämpning av övergångsreglerna i artikel 1 i lagdekret nr 352/2003. Dessa övergångsregler förlängde i sin tur endast de övergångsregler som infördes genom lag nr 249/1997.
In any event, the restrictions established above cannot be justified by the need to ensure a swift transformation to digital television broadcasting.
De ovan konstaterade inskränkningarna kan under alla omständigheter inte motiveras av kravet att säkerställa en snabb övergång till TV-sändningar med hjälp av digital teknik.
Irrespective of whether such an objective may constitute a general-interest objective capable of justifying such restrictions, it is clear, as the Commission rightly pointed out in the observations which it submitted to the Court, that the Italian legislation, in particular Law No 112/2004, does not merely allocate to the incumbent operators a priority right to obtain radio frequencies, but reserves them that right exclusively, without restricting in time the privileged position assigned to those operators and without providing for any obligation to relinquish the radio frequencies in breach of the threshold after the transfer to digital television broadcasting.
Oavsett om detta syfte kan anses utgöra sådana hänsyn till allmänintresset som motiverar denna typ av inskränkningar, finner domstolen i likhet med vad kommissionen med fog har påpekat i sitt yttrande till domstolen att italiensk lagstiftning (och i synnerhet lag nr 112/2004) inte endast ger befintliga operatörer förtur vid tilldelningen av radiofrekvenser, utan även ger dem dessa rättigheter på exklusiv basis, utan tidsbegränsning av de förmåner som operatörerna tilldelas och utan någon skyldighet att återbörda överflödiga radiofrekvenser efter övergången till digitala TV-sändningar.