natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I would simply observe, as a preliminary point, that the reason for the Parliament’s alternative heads of claim that the directive should be annulled in its entirety is expressly the wish to avoid a finding of inadmissibility which would result from application of the caselaw according to which an application for partial annulment is admissible only if the provisions the annulment of which is sought may be severed from the remainder of the measure. 4 That is so only where the
Europaparlamentet har genom förevarande talan i huvudsak klandrat rådet för att genom de ifrågasatta bestämmelserna ha inrättat rättsliga grunder i sekundärrätten som tillåter rådet anta och ändra förteckningarna över säkra länder enligt ett förfarande som avviker från det som fastställs i artikel 67.5 första strecksatsen EG, i vilken föreskrivs ett medbeslutandeförfarande under vissa förhållanden.
By this action, the Parliament essentially alleges that the Council, by means of the contested provisions, created secondary legal bases which enable it to adopt and amend the lists of safe countries according to a procedure which derogates from that of the first indent of Article 67(5) EC, which, subject to conditions, provides for co-decision.
Jag vill inleda med att påpeka att parlamentets andrahandsyrkande avseende ogiltigförklaring av direktivet i sin helhet uttryckligen grundar sig på en önskan att undvika att talan avvisas på grund av den rättspraxis enligt vilken en begäran om ogiltigförklaring av en del av en rättsakt endast kan prövas i sak under förutsättning att de bestämmelser som ogiltigförklaringen avser kan särskiljas från rättsakten i övrigt.
annulment of the contested provisions would not alter the substance of the measure.
4Så är endast fallet om en ogiltigförklaring av de ifrågasatta bestämmelserna inte skulle förändra rättsaktens materiella innehåll.
5In the case submitted for our consideration, the annulment of the contested provisions clearly would not alter the substance of the contested directive, with the result that the principal heads of claim are admissible.
5I förevarande mål är det uppenbart att ogiltigförklaringen av de ifrågasatta bestämmelserna inte skulle förändra det omtvistade direktivets materiella innehåll, varför huvudyrkandena kan tas upp till sakprövning.
4 — See Case C-29/99 Commission v Council [2002] ECR I-11221, paragraphs 45 and 46.
4 — Se dom av den 10 december 2002 i mål C-29/99, kommissionen mot rådet (REG 2002, s.
5 — See Case C-239/01 Germany v Commission [2003] ECR I-10333, paragraphs 34 to 37.
5 — Se dom av den 30 september 2003 i mål C-239/01, Tyskland mot kommissionen (REG 2003, s.
The Parliament formally submits four pleas in law supporting its claim for annulment: infringement of the Treaty stemming from disregard of Article 67(5) EC, the Council’s lack of competence, an insufficient statement of reasons constituting a
Europaparlamentet har till stöd för sin kritik formellt gjort gällande fyra grunder för ogiltigförklaring: åsidosättande av fördraget genom överträdelse av artikel 67.5 EG, rådets bristande behörighet, bristande motivering vilket utgör åsidosättande av väsentliga
A — The pleas relating to infringement of the Treaty and lack of competence common rules and basic principles applicable to that issue the final element of the ‘necessary legislation’ to use the Parliament’s expression; the co-decision procedure is now necessary, since the adoption and amendment of the lists of safe countries cannot be the subject of measures of an executive nature.
A — Grunderna avseende åsidosättande av fördraget och bristande behörighet på området, den avslutande delen av den ”nödvändiga lagstiftningen” för att återge Europaparlamentets uttryck. Medbeslutandeförfarandet skall gälla, eftersom antagande och ändring av förteckningarna över säkra länder inte kan utgöra verkställighetsåtgärder.
Those are the two assumptions which I shall touch on briefly even though, as I am going to demonstrate, it is not necessary to examine their relevance for the purpose of assessing the merits of the pleas of lack of competence and infringement of the Treaty.
Det är dessa två förutsättningar som jag snabbt kommer att redogöra för, även om det, som jag kommer att visa, vid en sakprövning av grunderna avseende bristande behörighet och åsidosättande av fördraget inte är nödvändigt att kontrollera deras relevans.
Directive 2005/85 — the final stage of the necessary legislation?
Direktiv 2005/85, den avslutande delen av den nödvändiga lagstiftningen?
According to the Parliament, by reserving to itself, by Articles 29(1) and (2) and 36(3) of the contested directive, the adoption and amendment of the lists of safe countries after mere consultation of the Parliament, the Council simultaneously infringed the provisions of the first indent of Article 67(5) EC which provides for the co-decision procedure and acted without the competence to do so; the Council is not authorised to establish, in a piece of secondary legislation, a legal basis for the adoption of successive acts of secondary legislation according to a procedure other than that laid down by the Treaty, where those acts of secondary legislation do not have the character of implementing measures.
Enligt Europaparlamentet har rådet, genom att i artiklarna 29.1, 29.2 och 36.3 i det omtvistade direktivet förbehålla sig rätten att anta och ändra förteckningarna över säkra länder efter att endast ha hört Europaparlamentet, dels åsidosatt bestämmelserna i artikel 67.5 första strecksatsen EG i vilka föreskrivs ett medbeslutandeförfarande, dels överskridit sin behörighet, eftersom rådet inte har rätt att i en sekundärrättslig rättsakt fastställa en rättslig grund för antagande, enligt ett annat förfarande än det som föreskrivs i fördraget, av successiva sekundärrättsliga rättsakter, om dessa inte utgör verkställighetsåtgärder.
That argument of the Parliament is based on two fundamental assumptions: that Article 67(5) EC requires the lists of safe countries to be adopted according to the co-decision procedure, inasmuch as the contested directive constituted the final stage in the determination by the legislature of the
Enligt parlamentet fastställdes gemensamma regler och viktiga principer slutgiltigt genom antagandet av det omtvistade direktivet, varför medbeslutandeförfarandet hädanefter skall tillämpas vid antagande av varje senare rättsakt på området, i synnerhet vid upprättandet av förteckningar över säkra länder. Det omtvistade direktivet utgör den avslutande delen
The first indent of Article 67(5) EC provides that the Council is to adopt the measures provided for in Article 63(1) and (2)(a) EC in accordance with the co-deci-sion procedure referred to in Article 251 EC provided that it has adopted ‘Community legislation defining the common rules and basic principles governing these issues’, that is to say governing the asylum policy provided for by Article 63(1) EC and some of the measures on refugees and displaced persons, those referred to in Article 63 2(a) (EC). According to the Parliament, the definition of the common rules and basic principles was completed by the adoption of the
Europaparlamentets argumentation bygger på följande två viktiga förutsättningar. Artikel 67.5 EG innebär att förteckningarna över säkra länder måste fastställas enligt medbeslutandeförfarandet, i den mån det omtvistade direktivet utgör det sista steget i lagstiftarens fastställande av tillämpliga gemensamma regler och viktiga principer
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 and, on that basis, come under the consultation procedure, it would certainly constitute the final stage thereof.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-133/06 antagandet av förteckningarna över säkra länder, vilket kommissionen som har intervenerat till stöd för dess yrkanden anser, skall omfattas av de erfordrade gemensamma reglerna och därmed omfattas av det rådgivande förfarandet, utgör det med all säkerhet den avslutande delen.
Consequently, the subsequent amendment of those lists should follow the co-decision procedure, contrary to what the contested secondary legal bases provide.
Följaktligen skall en senare ändring av dessa förteckningar vara föremål för ett medbeslutandeförfarande, i motsats till vad som föreskrivs i de omtvistade rättsliga grundera i sekundärrätten.
Failing that, the Council could delay indefinitely completion of the task of determining the common rules and basic principles and, therefore, the transition to the co-decision procedure.
Annars skulle rådet på obestämd tid kunna förhala det slutgiltiga fastställandet av gemensamma regler och viktiga principer och, därmed, övergången till medbeslutandeförfarandet.
The Council contends that ‘necessary legislation’ is a vague concept the meaning of which can be defined only by the legislature, in this case the Council.
Rådet har genmält att begreppet nödvändig lagstiftning är ett vagt begrepp vars betydelse endast lagstiftaren, i detta fall rådet, kan precisera.
In the present case, the Council took the view that the establishment of the list of safe countries and the list of European safe countries forms part of the Community legislation defining the common rules and basic principles on asylum.
Rådet har i förevarande fall ansett att upprättandet av förteckningen över säkra tredje länder och den över säkra europeiska tredje länder utgör en del av den gemenskapslagstiftning genom vilken gemensamma regler och viktiga principer på asylområdet fastställs.
Moreover, it endeavoured to adopt them in the actual body of the contested directive.
Därför hade rådet försökt att anta dessa inom själva ramen för det omtvistade direktivet.
Secondly, the Parliament submits that if, as the Commission, which intervened in support of the form of order sought by the Parliament, believes to be the case, the initial adoption of the lists of safe countries still had to form part of the common rules required
Parlamentet har i andra hand gjort gällande att om även det ursprungliga
It is apparent that the parties are divided as regards that problem of categorisation.
Parterna är alltså oeniga beträffande denna kvalificeringsfråga.
I would observe at the outset that it is obviously not possible to share the Council’s opinion as regards the absolute discretion it claims to have to decide on what forms part of the necessary legislation.
Det skall inledningsvis påpekas att jag naturligtvis inte delar rådets uppfattning angående det fullständiga utrymme för skönsmässig bedömning som det anser sig ha för att fastställa vad som utgör nödvändig lagstiftning.
It goes without saying that the interpretation and application of a concept which determines the legislative procedure applicable, and therefore in particular the extent of the Parliament’s participation in the decision-making process, which accordingly affects the institutional
Eftersom det gäller ett begrepp som avgör vilket lagstiftningsförfarande som skall tillämpas, närmare bestämt i vilken utsträckning parlamentet skall delta i beslutsförfarandet, vilket således påverkar den institutionella jämvikten, är
PARLIAMENT v COUNCIL procedure provided for to that effect by the Treaty, establish legal bases for the purpose of adopting subsequent measures in accordance with another procedure which is simplified in relation to that laid down by the Treaty.
PARLAMENTET MOT RÅDET som det antar med beaktande av det förfarande som för detta ändamål föreskrivs i fördraget, kan inrätta rättsliga grunder för antagande av lagstiftning enligt ett förenklat förfarande i förhållande till det som upprättats genom fördraget.
The answer would certainly be in the affirmative 10if those subsequent measures were in the nature of implementing measures.
Svaret skulle med all säkerhet vara jakande 10om de nämnda senare rättsakterna hade utgjort verkställighetsåtgärder.
11The question is thus whether the adoption and amendment of the lists of safe countries constitute implementing measures.
11Frågan är följaktligen huruvida antagande och ändring av förteckningar över säkra länder utgör verkställighetsåtgärder.
In the event that they do, it is of little importance whether or not the contested directive is the last element of the necessary legislation, as the lists of safe countries could be adopted pursuant to a secondary legal basis according to a simplified procedure such as that chosen by the Council.
Om detta är fallet kan, oavsett huruvida det omtvistade direktivet utgör den avslutande delen av den nödvändiga lagstiftningen eller inte, förteckningarna över säkra länder fastställas med stöd av en rättslig grund som återfinns i sekundärrätten enligt ett sådant förenklat förfarande som rådet har tillämpat.
However, the Parliament submits specifically that the naming of the safe countries comes under the competence of the Community legislature.
Parlamentet har emellertid just gjort gällande att utnämnandet av säkra länder omfattas av gemenskapslagstiftarens behörighet.
Do the lists of safe countries fall under the heading of executive matters?
Utgör förteckningarna över säkra länder verkställighetsåtgärder?
balance, must be subject to review by the Court, whose task it is to safeguard that institutional balance.
det självklart att tolkningen och tillämpningen av detta begrepp skall kontrolleras av domstolen, på vilken det ankommer att säkerställa att nämnda institutionella jämvikt upprätthålls.
9An examination of the merits of the pleas of lack of competence and infringement of the Treaty submitted by the Parliament does not, however, mean that the respective arguments have to be dealt with by determining whether the establishment or even the amendment of the lists of safe countries forms part of the necessary legislation or whether the contested directive constitutes its culmination.
9 Sakprövningen av de av parlamentet framförda grunderna avseende bristande behörighet och åsidosättande av fördraget kräver emellertid inte att de olika argument som framförts inom ramen för respektive grund vederläggs genom att det fastställs huruvida upprättandet eller till och med ändringen av förteckningarna över säkra länder omfattas av den nödvändiga lagstiftningen eller om det omtvistade direktivet utgör den avslutande delen härav.
It suffices to point out that in any event the contested secondary legal bases provide for a decision-making process which derogates from that laid down in Article 67(5) EC, irrespective of the situation.
Det räcker att understryka att det i de omtvistade rättsliga grunderna i sekundärrätten under alla omständigheter föreskrivs ett beslutsförfarande som utgör undantag från det som föreskrivs i artikel 67.5 EG.
The contested provisions provide for decisions to be taken by the Council by a qualified majority after consultation of the Parliament.
Genom de ifrågasatta bestämmelserna skall rådet fatta beslut med kvalificerad majoritet efter att ha hört parlamentet.
Article 67(5) EC for its part lays down that the necessary legislation is to be adopted unanimously by the Council after consulting the Parliament and, once that legislation has been laid down, it provides for co-decision in respect of the adoption of subsequent acts.
I artikel 67.5 EG föreskrivs att rådet skall anta den nödvändiga lagstiftningen genom enhälligt beslut efter att ha hört parlamentet och, när denna lagstiftning antagits, medbeslutande avseende antagandet av senare rättsakter.
Consequently, if the contested directive is considered to constitute the final stage of the necessary legislation, the naming the safe countries should take place by way of co-decision; if that is not the case and the naming of the safe countries still forms part of the necessary legislation, this should be done by the Council acting unanimously after consulting the Parliament.
Härav följer att om man anser att det omtvistade direktivet utgör den avslutande delen av den nödvändiga lagstiftningen skall fastställande av säkra länder ske genom medbeslutande. Om så inte är fallet skall utnämnandet av säkra länder, då även detta utgör en del av den nödvändiga lagstiftningen, ske genom enhälligt beslut av rådet efter att ha hört Europaparlamentet.
Does the naming of safe countries not fall under the heading of executive rather than legislative matters?
Utgör inte fastställande av säkra länder verkställighetsåtgärder snarare än lagstiftning?
Measures which set out the ‘basic elements of the matter to be dealt
Det är utrett att åtgärder som fastställer de ”viktigaste grunddragen på det
In other words, the only important question is that of establishing whether the Council may lawfully, in a legislative measure which it adopts in compliance with the
Den avgörande frågan är med andra ord huruvida rådet lagligen, genom en rättsakt
10 — Subject to certain conditions, see points 20 and 21 below of this Opinion.
10 — Under förutsättning att vissa villkor är uppfyllda. Se punkterna 20–21 i detta förslag.
11 — See to that effect for example Case C-303/94 Parliament v Council [1996] ECR I-2943, paragraph 23.
11 — Se, för ett liknande resonemang, exempelvis, dom av den 18 juni 1996 i mål C-303/94, Parlamentet mot rådet (REG 1996, s. I-2943), punkt 23.
9 — See Case C-70/88 Parliament v Council [1990] ECR I-2041, paragraphs 21 to 23.
9 — Se dom av den 22 maj 1990 i mål C-70/88, Parlamentet mot rådet (REG 1990, s. I-2041; svensk specialutgåva, volym 10, s.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 with’ are known to be legislative in nature 12and, for that reason, it is imperative that they be adopted by the Community legislature on the basis of the Treaty, following the procedure provided for therein for that purpose.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-133/06 område som skall regleras”, 12är av lagstiftningskaraktär. Dessa åtgärder skall ovillkorligen antas av gemenskapslagstiftaren på grundval av fördraget genom det förfarande som föreskrivs för detta ändamål.
In so far as the naming of safe countries must be carried out in accordance with the criteria laid down in the contested directive, more specifically in Annex II thereto so far as concerns the identification of safe third countries and in Article 36(2) thereof as regards the determination of European safe countries, can it still be considered to be one of ‘the basic elements of the matter to be dealt with’, that is, one of the basic elements of the minimum standards on procedures in Member States for granting or withdrawing refugee status within the meaning of Article 63(1)(d) EC?
Då fastställande av säkra länder skall ske med tillämpning av de kriterier som anges i det omtvistade direktivet, närmare bestämt i bilaga II till detta när det gäller identifiering av säkra tredje länder och i artikel 36.2 när det gäller identifiering av säkra europeiska länder, kan det då anses att även detta omfattas av de ”viktigaste grunddragen på det område som skall regleras”, det vill säga de viktigaste grunddragen i de miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus i den mening som avses i artikel 63 första stycket punkt 1 d EG?
Even if all the parties to the proceedings before the Court agree to regard the lists of safe countries as measures of a legislative nature, there may be cause for hesitation.
Även om alla parter i förfarandet inför domstolen är eniga om att förteckningarna över säkra länder är av lagstiftningskaraktär, kan vissa tvivel råda om detta.
In support of categorisation as implementing measures, it must be pointed out that both in the Commission’s initial
Till stöd för en kvalificering av förteckningarna som verkställighetsåtgärder, skall det påpekas att det enligt såväl kommissionens ursprungliga förslag 13 som dess ändrade förslag 14ankommer på medlemsstaterna att fastställa de säkra länderna på grundval av de i direktivet angivna kriterierna.
12 — Case 25/70 Köster [1970] ECR 1161, paragraph 6; see also Case C-240/90 Germany v Commission [1992] ECR I-5383, paragraph 36.
Se även dom av den 27 oktober 1992 i mål C-240/90, Tyskland mot kommissionen (REG 1992, s. I-5383; svensk specialutgåva, volym 13, s. 143), punkt 36.
The Member States are in principle responsible for the implementation of Community law.
Medlemsstaterna har emellertid i princip till uppgift att genomföra gemenskapsrätten.
Conversely, although the criteria for designation appear in the directive, the fact that the Council finally decided to adopt common lists of safe countries for the purpose of approximating the existing national lists and providing national legal systems which have not yet adopted measures to that effect with minimum lists militates in favour of categorisation as a legislative measure.
Kriterierna för att fastställa dessa länder anges visserligen i direktivet, men den omständigheten att rådet slutligen har uttalat sig för antagande av gemensamma förteckningar över säkra länder, i syfte att närma de existerande nationella förteckningarna och ge de nationella rättsordningar i vilka sådana åtgärder ännu inte har vidtagits minimiförteckningar, talar i stället för att dessa skall kvalificeras som lagstiftning.
The fact that the Council wished initially to incorporate the lists of safe countries in the contested directive and abandoned that idea only on account of the difficulty of reaching an agreement on those lists without delaying overmuch the adoption of the directive also militates in favour of that categorisation.
Även den omständigheten att rådet ursprungligen ville infoga förteckningarna över säkra länder i det omtvistade direktivet och avstod från detta enbart på grund av svårigheten att nå en överenskommelse avseende dessa förteckningar utan att förhala antagandet av direktivet i större utsträckning än nödvändigt talar för en sådan kvalificering.
15Finally, the scope of the consequences attached to those lists supports that view.
15För samma synsätt talar slutligen räckvidden av de konsekvenser som är knutna till dessa förteckningar.
In the context of asylum application procedures, the use of those lists determines the way in which the national authorities will deal with a large part of the applications and decides the extent of the procedural guarantees provided for by the directive.
Inom ramen för asylansökningsförfaranden avgör användningen av dessa förteckningar det sätt på vilket de nationella myndigheterna handlägger en stor del av ansökningarna och bestämmer omfattningen av de processrättsliga skyddsregler som föreskrivs i direktivet.
Pursuant to Article 25 of the directive, Member States may consider an application for asylum inadmissible and, therefore, are not required to examine whether the applicant qualifies as a refugee if that applicant comes from a safe third country; that presumption of the safety of that country is however rebuttable if the applicant presents serious counter-indica-tions.
Medlemsstaterna får nämligen enligt artikel 25 neka prövning av en asylansökan och har då inte skyldighet att pröva om sökanden uppfyller förutsättningarna för att betraktas som flykting om denna sökande kommer från ett säkert tredje land.
Furthermore, pursuant to Article 36 of the directive, Member States may carry out no, or no full, examination of the asylum application where the applicant has entered or is seeking to enter illegally into its territory from a European safe third country.
Denna presumtion angående ett lands säkerhet kan emellertid vederläggas om sökanden har lagt fram tungt vägande motbevis.
13 — See Articles 21 and 30 of the Proposal for a Council directive on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status of 20 September 2000, OJ 2001 C 62 E, p. 231.
13 — Se artiklarna 21 och 30 i rådets förslag till direktiv angående miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus av den 20 september 2000 (EGT 2001, C 62 E, s. 231).
14 — See Articles 27 and 30 of the amended Proposal for a Council directive on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status of 3 July 2002, OJ 2002 C 291 E, p. 143.
14 — Se artiklarna 27 och 30 i det ändrade förslaget till rådets direktiv angående miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus av den 3 juli 2002 (EGT 2002, C 291 E, s. 142).
15 — See paragraphs 9 to 11 of its defence.
15 — Se punkterna 9–11 i dess svarsinlaga.