natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Tokai Carbon and Others v Commission the Court of First Instance confirmed that the Commission could increase the basic amounts for: (i) continuing the infringement after the Commission had begun its investigations (ABB Asea Brown Boveri v Commission, paragraphs 211 to 213); (ii) acting as ringleader (Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midlands Ingredients v Commission, paragraph 239); and (iii) attempting to impede the procedure by warning other undertakings that dawn raids were imminent (Case T-334/94 Sarrió v Commission [1998] ECR II-1439, paragraph 320).
Genom domen i det ovan nämnda målet Tokai Carbon m.fl.motkommissionen ogillade förstainstansrätten alla invändningar om de grundbelopp som i beslutet hade tillämpats med avseende på överträdelsens varaktighet.
None of the attenuating circumstances which the Commission was alleged to have failed to take into account was recognised by the Court of First Instance.
SGL Carbon gjorde gällande att riktlinjerna var rättsstridiga eftersom en överträdelses varaktighet däri bedöms på samma sätt oavsett överträdelsens art.
Generally, cooperation which allows the Commission to establish the existence of an infringement with less difficulty and, where appropriate, to put an end to it may be rewarded by a reduction in the fine.
SGL Carbon angav närmare att en kartell per definitionärvaraktigochattdenalltsåintekanbestraffas, med avseende på dess varaktighet, på samma sätt som andra överträdelser.
The 1996 Leniency Notice defines the conditions in which the benefit of its provisions may be granted.
Förstainstansrätten tillbakavisade denna argumentering och påpekade att vissa karteller, då de har en kort varaktighet, leder till en mindre skada än om de verkligen hade varit verksamma under lång tid.
Proceedings such as the names of other undertakings which were members of the cartel, the names of a number of representatives of those members or code names used to conceal contacts, not in documentary form but orally.
Förstainstansrätten godkände inte någon av de förmildrande omständigheter som det påstods att kommissionen hade underlåtit att beakta.
Last, while the notice provides, in point A.3, only for a reduction ‘in the fine which would have been imposed upon [the undertakings cooperating with the Commission]’, it does not require that each individual item of information must relate to an infringement of competition law in respect of which a separate sanction may be imposed.
Allmänt sett kan ett samarbete som leder till att kommissionen med mindre svårighet kan fastställa att det föreligger en överträdelse och i förekommande fall få den att upphöra kompenseras genom en nedsättning av bötesbeloppet.
In order to be able to benefit from that notice, it is sufficient, therefore, that, by revealing its involvement in an infringement, the undertaking minded to cooperate exposes itself to sanctions, while whether the various items of information may be taken into consideration for the purposes of a possible reduction in the fine depends on how useful they are to the Commission in its task of establishing the existence of the infringement and putting an end to it.
I meddelandet om samarbete från år 1996, beskrivs närmare förutsättningarna för att bevilja de fördelar som anges i dessa bestämmelser.
In that last regard, since a disloyal Commission official is in a position to sabotage his institution’s mission by supporting the members of an illegal cartel and may thus considerably complicate the investigation carried out by the Commission, for example by destroying or manipulating evidence, by informing the members of the cartel of a forthcoming unannounced investigation and by revealing the entire investigation strategy drawn up by the Commission, information about the existence of such an official must, in principle, be regarded as being capable of making it easier for the Commission to carry out its task of establishing an infringement and putting an end to it.
Bland förstainstansrättens bedömningar av kommissionens tillämpning av detta meddelande skall nämnas att den omständigheten att ett företag frivilligt, som svar på en begäran om upplysningar i enlighet med förordning nr 17, till kommissionen inger handlingar och information som innebär ett medgivande av att företagit har varit delaktigt i en överträdelse av gemenskapens konkurrensregler måste anses som ett frivilligt samarbete från företagets sida. Detta kan motivera en nedsättning av böterna.
Such information is particularly useful when it is provided at the beginning of the investigation opened by the Commission into possible anticompetitive conduct.
Enligt förstainstansrätten felbedömde kommissionen värdet av vissa sökandes samarbete då den ansåg att så inte var fallet (domen i det ovannämnda målet Tokai Carbon m.fl.motkommissionen).
In Mannesmannröhren-Werke v Commission, cited above, the Court of First Instance stated that, in order to receive a reduction in the fine on the ground of not contesting the facts, in accordance with point D.2 of the Leniency Notice, an undertaking must expressly inform the Commission that it has no intention of substantially contesting the facts, after perusing the statement of objections.
I avsnitt A.3 i meddelandet om samarbete föreskrivs visserligen en ”nedsättning av de böter som annars skulle ha ålagts [de företag som samarbetat med kommissionen]”. Det krävs emellertid inte enligt denna bestämmelse att varje enskild upplysning skall avse en överträdelse av konkurrensrätten som kan leda till att en separat påföljd åläggs.
In the absence of such an express declaration, mere passivity on the part of an undertaking cannot be considered to facilitate the Commission’s task, since the Commission is required to establish the existence of all the facts in the final decision without being able to rely on a declaration by the undertaking in doing so.
För att meddelandet om samarbete skall kunna tillämpas på ett visst företag räcker det alltså att detta företag, genom att erkänna sin medverkan i en överträdelse, utsätter sig för risken att åläggas påföljder. Huruvida de olika upplysningarna skall beaktas vid en eventuell nedsättning av böterna beror däremot på hur värdefulla de är för kommissionen då denna skall fastställa huruvida det föreligger en överträdelse och få den att upphöra.
As it has already had occasion to state (Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission, cited above, paragraph 85), the Court of First Instance recalled in Tokai Carbon and Others v Commission that the principle ne bis in idem, which is also enshrined in Article 4 of Protocol No 7 to the Convention on the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, is a general principle of Community law upheld by the Community judicature.
Han kan sålunda avsevärt försvåra kommissionens granskning till exempel genom att förstöra eller förvanska bevisning, underrätta kartellmedlemmarna om att kommissionen avser att genomföra en oanmäld undersökning och genom att avslöja kommissionens hela utredningsstrategi.
In the field of Community competition law, the principle precludes an undertaking from being sanctioned by the Commission or made the defendant to proceedings brought by the Commission a second time in respect of anticompetitive conduct for which it has already been penalised or of which it has been exonerated by a previous decision of the Commission that is no longer amenable to challenge.
Upplysningar angående en sådan tjänsteman kan i princip underlätta för kommissionen att fastställa huruvida det föreligger en överträdelse och få den att upphöra. Sådana upplysningar är särskilt värdefulla i början av kommissionens granskning av eventuella konkurrensbegränsande beteenden.
On that point, the Court of First Instance considered that the principle ne bis in idem does not preclude the possibility of concurrent sanctions, one a Community sanction, the other a national one, resulting from two sets of parallel proceedings which pursue distinct ends. A fortiori, that principle cannot apply where procedures are conducted and penalties imposed by the Commission on the one hand and the authorities of nonmember States on the other, provided that those procedures do not pursue the same ends.
I domen av den 8 juli 2004 i det ovannämnda målet Mannesmannröhren-Werke mot kommissionen underströk förstainstansrätten att ett företag endast kan komma i fråga för en nedsättning av bötesbeloppet i enlighet med punkt D 2 i meddelandet om samarbete till följd av att det inte har bestridit de faktiska omständigheterna, om det, sedan det tagit del av meddelandet om anmärkningar, uttryckligen har informerat kommissionen om att det inte avser att bestrida de faktiska omständigheterna.
The conditions on which it may be concluded that there is an obligation to take account of the penalties imposed by an authority of a Member State which have already been borne by the same undertaking in respect of the same conduct are not satisfied where the penalties were imposed by the authorities of nonmember States.
I avsaknad av en sådan uttrycklig förklaring kan enbart det förhållande att ett företag förhållit sig passivt inte anses ha underlättat kommissionens uppgifter eftersom det ankommer på densamma att fastställa samtliga faktiska omständigheter i sitt slutliga beslut utan att för detta ändamål ha möjlighet att åberopa en förklaring från detta företag.
Pursuant to Article 17 of Regulation No 17, the Court of First Instance has unlimited jurisdiction within the meaning of Article 229 EC in an action against a decision imposing a fine and may thus cancel, reduce or increase the fine imposed.
Icke desto mindre uppkommer frågan huruvida kommissionen åsidosätter denna princip när den bötfäller företag för överträdelser för vilka de har ålagts påföljder av myndigheter i tredje land.
The Court has on a number of occasions exercised its unlimited jurisdiction to reduce fines after finding that certain elements of the infringement were not established to the requisite legal standard (JCB Service v Commission, paragraph 193) or that the Commission had failed to comply with the Guidelines or the Leniency Notice (Tokai Carbon and Others v Commission).
I denna fråga ansåg förstainstansrätten att principen non bis in idem inte utgör hinder för möjligheten till dubbla påföljder, varav den ena beslutas av en medlemsstat och den andra inom gemenskapen, med hänvisning till att det rör sig om två parallella förfaranden med olika ändamål. Skälen mot att tillämpa denna princip är desto större, när de förfaranden som aktualiserats och de påföljder som ålagts av kommissionen respektive myndigheterna i tredje land tjänar olika ändamål.
Particular attention should be drawn to the Court’s exercise of its unlimited jurisdiction to increase the amount of fines.
Vidare ansåg förstainstansrätten att kommissionen inte på grundval av ett allmänt skälighetskrav var tvungen att beakta de påföljder som hade ålagts samma företag för samma överträdelse av myndigheter eller domstolar i ett tredje land.
In Tokai Carbon and Others v Commission the Court thus exercised for the first time its unlimited jurisdiction to increase the amount of the fine, at an intermediate stage of the calculation.
Förutsättningarna för att det skall föreligga en skyldighet att beakta de påföljder som en medlemsstat ålagt samma företag för samma överträdelse föreligger nämligen inte när påföljderna har ålagts av tredje lands myndighet.
As the undertaking Nippon had contested before the Court facts which it had previously admitted during the administrative procedure – although without expressly, clearly and specifically acknowledging them – the reduction in the fine initially granted by the Commission was reduced.
Under dessa omständigheter, då det inte ens har påståtts föreligga någon konventionsbestämmelse i vilken det uttryckligen föreskrivs en skyldighet för kommissionen att, vid fastställande av bötesbelopp, beakta tidigare påföljder avseende samma företag för samma överträdelse som beslutats av myndigheterna i tredje land, såsom Förenta staterna eller Kanada, har kommissionen således inte handlat rättsstridigt genom att inte beakta dessa.
The Court further observed that, in the context of its unlimited jurisdiction, its assessment of the appropriateness of the fine could take into account information not mentioned in the Commission decision.
Förstainstansrätten erinrade vidare om att den, inom ramen för sin fulla prövningsrätt, vid bedömningen av huruvida bötesbeloppet är lämpligt, kan beakta sådana upplysningar som inte nämns i kommissionens beslut.
Regulation No 4064/89
Förordning nr 4064/89
The only decision delivered in the field of concentrations in 2004 was a judgment annulling a Commission decision prohibiting the concentration between the United
Det enda beslut som meddelats inom området för koncentrationer under år 2004 är en dom i vilken kommissionens beslut att förbjuda sammanslagningen av de amerikanska telekommunikationsföretagen WorldCom (numera MCI) och Sprint 23 ogiltigförklarades.
States telecommunications undertakings WorldCom (now MCI) and Sprint. 23
I dom av den 28 september 2004 i mål T-310/00, MCI mot kommissionen (REG 2004, s.
However, the judgment of 28 September 2004 in Case T-310/00 MCI v Commission, not yet published in the ECR, did not involve a determination of the substance of the case, as the ground of annulment concerned the Commission’s lack of power to adopt the decision.
II-0000) togs emellertid inte ställning till målet i sak, då grunden för ogiltigheten var att kommissionen inte var behörig att anta beslutet.
After the parties had jointly notified the merger pursuant to Regulation No 4064/89 24 on 10 January 2000, they formally stated on 27 June 2000 that they were withdrawing their notification and that they no longer intended to implement the proposed merger in the form set out in the notification.
Parterna, som gemensamt anmälde koncentrationen i enlighet med förordning nr 4064/89 24 av den 10 januari 2000, återtog nämligen formellt anmälan den 27 juni
Commission Decision 2003/790/EC of 28 June 2000 declaring a concentration incompatible with the common market and the EEA Agreement (Case COMP/M.1741 – MCI WorldCom/Sprint) (OJ 2003 L 300, p. 1).
Kommissionens beslut 2003/790/EG av den 28 juni 2000 om att en koncentration är oförenlig med den gemensamma marknaden och EES-avtalet (ärende COMP/M.1741 – MCI WorldCom/Sprint) (EUT L 300, 2003, s. 1).
13, since repealed by Council Regulation (EC) No 139/2004 of 20 January 2004 on the control of concentrations between undertakings (OJ 2004 L 24, p. 1)).
13), sedermera upphävd genom rådets förordning (EG) nr 139/2004 av den 20 januari 2004 om kontroll av företagskoncentrationer (EUT L 24, s. 1).
The concept of State aid a)
Begreppet statligt stöd a)
The benefit and the specificity of the State measure are characteristic elements of the concept of State aid within the meaning of Article 87(1) EC.
Förmånen och åtgärdens särskilda karaktär är de karakteristiska beståndsdelarna av begreppet statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG25
The restricted review which the court carries out of the complex economic appraisals of that nature led to the conclusion that, in the light of the circumstances of the case, the Commission had not committed a
Kommissionen har kritiserats vid upprepade tillfällen för att inte korrekt ha bedömt kriterierna i fråga (dom av den 16 mars 2004 i mål T-157/01, Danske Busvognmaend mot kommissionen,
As established in Article 87(1) EC, a State aid incompatible with the common market is an advantage, granted by the State or through State resources in any form whatsoever in favour of certain undertakings or the production of certain goods, which affects trade between Member States and which distorts or threatens to distort competition.
Såsom det framgår av artikel 87.1 EG är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
Proceedings manifest error of assessment in finding that the BvS had not behaved like a private creditor operating under normal market conditions.
REG 2004, s. II-0000, av den 16 september 2004 i mål T-274/01, Valmont Nederland mot kommissionen, REG 2004, s.
In its judgment in Valmont Nederland v Commission, moreover, the Court of First Instance adopted for the first time the solution arrived at by the Court of Justice in its judgment of 24 July 2003 in Case C-280/00 Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg [2003] ECR I-7747, according to which State intervention in favour of an undertaking in return for discharging public service obligations does not constitute aid, provided that a number of conditions are satisfied. 26
Begreppet stöd omfattar inte enbart konkreta förmåner som subventioner, lån och förvärv av kapitalandelar i företag, utan även åtgärder som på olika sätt minskar de kostnader som normalt belastar ett företags budget och som därigenom, utan att vara subventioner i strikt bemärkelse, är av samma karaktär och har identiskt lika effekter.
In that case, the Commission had considered that the financing granted by a Netherlands municipality to an undertaking to construct a car park constituted State aid in part, on the ground that it corresponded to business costs which that undertaking should normally have borne and placed it at an advantage.
Således fastslog förstainstansrätten i domen av den 21 oktober 2004 i det ovannämnda målet Lenzing mot kommissionen att om offentliga organ som ansvarar för indrivningen av sociala avgifter har överseende med att avgifterna betalas för sent, innebär det en betydande kommersiell fördel för ett företag som har allvarliga ekonomiska svårigheter och som får anstånd med betalningen, genom att de normala kostnaderna för systemet för social trygghet minskar.
The Commission none the less considered that the other part of the financing benefited other undertakings and did not benefit the applicant.
Verkan av denna kommersiella fördel kan inte helt och hållet förtas av de räntor och dröjsmålsavgifter som företaget kan få betala.
The Court of First Instance found, first, that the undertaking bore a burden in allowing others to use its car park in various ways regularly and free of charge, under an agreement concluded, in the public interest as much as in that of the third parties concerned, with a territorial authority and, second, that a portion of the financing granted by the territorial authority for the construction of that car park effectively benefited Valmont.
Kommissionen hade tillämpat kriteriet den privata borgenären på ett uppenbart felaktigt sätt, genom att i det aktuella fallet dra slutsatsen att dessa organ hade agerat på samma sätt som en hypotetisk privat borgenär som, i möjlig utsträckning, befann sig i samma situation i förhållande till sin gäldenär som dessa organ. Förstainstansrätten ogiltigförklarade följaktligen det omtvistade beslutet.
In those circumstances, the Court held that the Commission could not automatically consider that the portion of the financing had necessarily benefited Valmont but should have first examined, in the light of the information available, whether or not that portion of the financing could be regarded as being in fact compensation for the burden borne by Valmont.
Med hänsyn till den begränsade kontroll som förstainstansrätten utövar över komplexa ekonomiska bedömningar av denna typ drog förstainstansrätten, med beaktande av omständigheterna i det aktuella fallet, slutsatsen att kommissionen inte hade gjort en uppenbart felaktig bedömning genom att anse att BvS inte agerade som en privat fordringsägare enligt vanliga marknadsmässiga villkor.
To that end, the Commission was required to ascertain whether the conditions set out in Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg, cited above, were
Då talan om ogiltigförklaring inte kunde vinna bifall på någon av de andra grunderna, ogillades densamma (dom av den 8 juli 2004 i mål T-198/01, Technische Glaswerke Ilmenau mot kommissionen, REG 2004, s.
As it was not apparent from the decision that the Commission had done so, the decision was annulled. 27
Slutligen ogiltigförklarade förstainstansrätten, genom sin dom i det ovannämnda målet Danske Busvognmaend mot kommissionen, kommissionens beslut i vilket det stöd som de danska myndigheterna hade beviljat busstransportbolaget Combus förklarades vara förenligt med den gemensamma marknaden.
Last, by its judgment in Danske Busvognmaend v Commission, the Court of First Instance annulled the Commission decision declaring the aid granted by Danish authorities to the bus company Combus to be compatible with the common market.
Denna ogiltighetsgrund avseende beslutet av den 18 juli 2001 lades till det åsidosättande av artikel 87.1 EG, som konstaterats i samma dom, och som kommissionen hade gjort sig skyldig till genom att på grundval av en rapport från en expertgrupp, vilken rapport saknade bevisvärde, ha ansett att priset på den mark som hade sålts till sökanden var lägre än marknadsvärdet och följaktligen utgjorde ett statligt stöd.
28 It considered that an undertaking, such as Combus, whose obligations to operate, to carry and to collect the tariffs were not imposed unilaterally, which was not obliged to operate its transport services in an unprofitable manner, contrary to its commercial interests, but which, on the contrary, had voluntarily assumed those obligations once it had been successful in the tendering procedures, which did not provide for any State subsidies and in which it had been free to participate or not, depending on its economic interests, and whose transport services were paid for by the price it had proposed in its bids in the tendering procedures and which had been included in the contracts subsequently concluded, did not bear public service obligations within the meaning of Article 2(1) of Regulation No 1191/69; such an undertaking did not therefore receive compensation within the meaning of that article, as the Commission had found, but financial remuneration provided for in the transport contracts.
Förstainstansrätten fastslog särskilt att detta bolag inte hade i uppdrag att utföra en allmän trafikpliktidenmeningsomavsesiförordningnr1191/6928. Förstainstansrätten ansåg att ett företag som Combus, vars skyldighet att bedriva verksamhet, att utföra transporter och att uppbära de fastställda avgifterna inte hade ålagts på ett ensidigt sätt, och vilket inte hade varit skyldigt att utföra sina transportuppdrag under icke vinstdrivande omständigheter som står i strid med dess affärsmässiga intressen, utan som tvärtom frivilligt åtagit sig dessa skyldigheter efter att ha tilldelats kontrakt efter anbudsförfaranden i vilka det inte föreskrevs några statliga understöd och i vilka bolaget hade frihet, med hänsyn till sina ekonomiska intressen, att delta eller inte, och vars transportuppdrag ersattes med det belopp som bolaget självt hade föreslagit i sina anbud och som återfanns i de avtal som ingåtts efter dessa anbudsförfaranden, inte var tvunget att fullgöra en allmän trafikpliktidenmeningsomavsesiartikel2.1iförordningnr1191/69.Ett sådant företag erhåller alltså inte en kompensation i den mening som avses i denna artikel, såsom kommissionen ansåg, utan en finansiellersättningsomföreskrevsisagdatransportavtal.
Specific or selective nature of the State measure
En statlig åtgärds specifikaellerselektivakaraktär
In Lenzing v Commission, the Court considered that the Commission had been entitled to conclude that the measure granted in favour of Sniace was selective.
I domen i det ovannämnda målet Lenzing mot kommissionen ansåg förstainstansrätten att kommissionen med rätta hade kunnat fastställa att det statliga stöd som bolaget Sniace hade beviljats var av selektiv karaktär.