natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In view of the considerations set forth above, it appears that Article 5(1) of the Brussels Convention is not apt to apply in a case such as that in the main proceedings, where it is not possible to determine the court having the closest connection with the case by making jurisdiction coincide with the actual place for performance of the obligation considered relevant by the national court.
Generaladvokaten S. Alber har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 27 september 2001.
By its very nature, an obligation not to do something, which, like that in question in the main proceedings, consists in an undertaking to act exclusively with a contracting partner and a prohibition restraining those parties from committing themselves to another partner for the purpose of submitting a joint tender for a public contract and which, according to the parties' intention, is applicable without any geographical limit and must therefore be honoured throughout the world — and, in particular, in each of the Contracting States —, is not capable of being identified with a specific place or linked to a court which would be particularly suited to hear and determine the dispute relating to that obligation. By definition, such an undertaking to refrain from doing something in any place
Vid tillämpning av artikel 5.1 i konventionen av den 27 september 1968 om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område, i dess lydelse enligt konventionen av den 9 oktober 1978 om Konungariket Danmarks, Irlands och Förenade Konungariket Storbritannien och Nordirlands tillträde (Brysselkonventionen), skall uppfyllelseorten fastställas i enlighet med den lag som är tillämplig på den omtvistade förpliktelsen enligt kollisionsnormerna för den domstol vid vilken talan har väckts.
'The special jurisdictional rule in matters relating to a contract, laid down in Article 5(1) of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters, as amended by the Convention of 9 October 1978 on the Accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, is not applicable where, as in the present case, the place of
Den nationella domstolen måste i så stor utsträckning som möjligt ge de regler om uppfyllelseorten som den därefter skall tillämpa en tolkning som överensstämmer med gemenskapsrättens krav och
In such a case, jurisdiction can be determined only by application of the general criterion laid down in the first paragraph of Article 2 ofthat Convention.''
särskilt Brysselkonventionens syften, i detta fall syftet att utse en enda behörig domstol som har nära samband med ärendet.
19 February 2002
19 februari 2002 för som
(Failure by a Member State tofidfil its obligations — Infringement of Article 1 of Regulation (EEC) No 4055/86 — Disembarkation/embarkation tax payable by passengers — Tax not applicable to passengers travelling between ports on Italian territory) (Third Chamber)
"Fördragsbrott — Åsidosättande av artikel 1 i förordning (EEG) nr 4055/86 — Avgift passagerare som går i land respektive ombord Avgift som inte tillämpas på passagerare reser mellan hamnar inom landet" (tredje avdelningen)
By a letter of formal notice of 20 January 1998, the Commission informed the Italian Republic that the imposition of a tax on passengers embarking and disembarking in the ports of Genoa, Naples and Trieste when arriving from or travelling to ports in another Member State or a third country, but not in the case of carriage between two ports situated on Italian territory, was incompatible with the principle of freedom to provide services enshrined in Article 1 of Regulation No 4055/86.
Efter en skriftväxling mellan Republiken Italien och kommissionen riktade den sistnämnda den 14 december 1998 ett motiverat yttrande till nämnda medlemsstat och anmodade den att vidta nödvändiga åtgärder för att rätta sig efter yttrandet inom två månader från delgivningen.
By application lodged at the Court Registry on 1 August 2000, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC for a declaration that, by maintaining in force a tax applicable to passengers embarking and disembarking in the ports of Genoa, Naples and Trieste (Italy) when arriving from or travelling to ports in another Member State or a third country, but not in the case of carriage between two ports located on Italian territory, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Article 1 of Council Regulation (EEC) No 4055/86 of 22 December 1986 applying the principle of freedom to provide services to maritime transport between Member States and between Member States and third countries.
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 1 augusti 2000, med stöd av artikel 226 EG väckt talan om fastställelse av att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 1 i rådets förordning (EEG) nr 4055/86 av den 22 december 1986 om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet mellan medlemsstater samt mellan medlemsstater och tredje land, genom att bibehålla en avgift som är tillämplig på passagerare som går i land respektive ombord i hamnarna i Genua, Neapel och Trieste (Italien) och som kommer från eller är på väg till hamnar i en annan medlemsstat eller i ett tredje land, medan denna avgift inte tas ut vid en transport mellan två hamnar inom landet.
Following an exchange of correspondence between the Italian Republic and the Commission, the latter issued a reasoned opinion
Genom en formell underrättelse i en skrivelse av den 20 januari 1998 påpekade kommissionen för
on 14 December 1998 calling on that Member State to adopt the measures necessary to comply therewith within two months of notification of that opinion.
I förevarande fall står det och är för övrigt ostridigt, att Republiken Italien inte har vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att den inom den utsatta fristen skall kunna rätta sig efter det motiverade yttrandet,
The Italian Government does not dispute the Commission's complaint.
Den italienska regeringen har inte bestritt kommissionens anmärkning.
It states that the rules necessary to stop the discrimination which is the subject of that complaint were to be laid down in the Finance Law 2001.
Den har gjort gällande att de bestämmelser som är nödvändiga för att undanröja den diskriminering som anmärkningen avser kommer att tas in i 2001 års budgetlag.
Orders the Italian Republic to pay the costs.'
Republiken Italien skall ersätta rättegångskostnaderna.*
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 25 October 2001.
Generaladvokaten S. Alber har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför tredje avdelningen den 25 oktober 2001.
The Court:
Mål C-366/00 Europeiska gemenskapernas kommission mot Storhertigdömet Luxemburg Miljö och konsumentskydd
(2) the Grand Duchy of Luxembourg is to pay the costs.
19 februari 2002 införlivande av direktiv
The demonstration was to last two years and the project was to be put into commercial operation on 1 April 1988.
"Fördragsbrott — Ofullständigt (tredje avdelningen) att ändra sitt förslag till förordning.
In accordance with the contract, the Commission paid NET an advance of GRD 13 800 000 on 16 July 1985. None of the phases of the contract, as set out in Annex I thereto, was implemented.
I sitt svaromål angav denna regering att ett förslag till ändrad förordning skulle översändas till Conseil de gouvernement i början av år 2001 och att förordningen skulle kunna antas under första hälften av detta år.
By letter of 28 November 1988 the Commission again drew attention to the delay in starting work on the project and called on NET to provide it, before 15 December 1988, with a copy of the authorisations needed for construction of the project, which should have been granted by the Greek authorities, and a report on the progress of the works.
Luxemburgs regering har i sitt svaromål inte bestritt att införlivande av direktiv 97/11 ännu inte har skett, men har gjort gällande att alla åtgärder har vidtagits för att införlivandet skall verkställas med kortast möjliga dröjsmål och att kommissionen, följaktligen, skulle föranledas att snabbt återkalla sin talan.
Having received no communication, the Commission informed NET by letter of 22 February 1989 that it had decided to apply Article 8 of the contract and that it was therefore giving NET a period of one month in which to comply with its obligations, failing which the contract would be terminated without further formality.
Eftersom kommissionen inte hade fått något meddelande om åtgärder för att följa direktiv 97/11 från Storhertigdömet Luxemburg och inte heller hade annan information som tydde på att Luxemburg hade vidtagit nödvändiga åtgärder beslöt den att mot denna medlemsstat inleda det förfarande som föreskrivs i artikel 226 första stycket EG.
Since NET did not pay the GRD 9 498 551 within that period, the Commission gave it formal notice to make payment on several occasions, in particular by letters of 30 July and 10 October 1990 and 17 March, 2 August and 3 November 1993.
I detta syfte tillsände kommissionen den 5 augusti 1999 Luxemburg en formell underrättelse och gav staten två månader att inkomma med yttrande.
One month later, on 17 May 1989, the Commission issued a recovery order. That order was not complied with and it therefore served formal notice on NET, by registered letter of 23 January 1990, requiring it to discharge the debt within 15 days.
Själva konstaterandet av fördragsbrottet i sig hindrar för övrigt bifall till de luxemburgska myndigheternas begäran, som syftar till att förfarandet skall vilandeförklaras i avvaktan på en hypotetisk återkallelse från kommissionen (dom av den 16 december 1999 i mål C-47/99, kommissionen mot Luxemburg, punkt 12).
By an extra-judicial demand dated 31 March 1998, served on NET by a process-server, the Commission again required NET to pay its debt, as provided by the terms of the contract.
Genom en skrivelse daterad den 17 april 2000 svarade Luxemburgs regering att förslaget till förordning fortfarande behandlades av Conseil d'Etat.
The Commission claims that the Court should:
Mot bakgrund av dessa omständigheter har kommissionen väckt förevarande talan.
By letter of 26 June 1989, NET replied to the Commission's letter of 22 February 1989, acknowledging that the project had not been implemented.
Den 14 november 2000 avgav Conseil d'Etat ett yttrande vilket föranledde Luxemburgs regering
In the same letter, NET also informed the Commission that, after deduction of the expenses incurred by it in endeavouring to launch the project, the amount of the advance remaining was GRD 10 million and that it was prepared to repay that sum.
Av ovanstående följer att Storhertigdömet Luxemburg har åsidosatt sina skyldigheter enligt artikel 3.1 första stycket i direktiv 97/11 och fördraget genom att inte inom den föreskrivna tidsfristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.
It is therefore beyond dispute that NETs debt must be increased by interest at the contractual rate pursuant to Article 9 of the contract.
Domstolen har beslutat följande dom:
However, the Commission is claiming, for the period from service of the application on NET to the date of NETs total discharge of its debt, interest at the statutory rate under Greek law.
*1) Storhertigdömet Luxemburg har åsidosatt sina skyldigheter enligt artikel 3.1 första stycket i rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt och EG-fördraget genom att inte inom den föreskrivna tidsfristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.
It must be held that, as is clear from paragraph 55 of this judgment, the above contractual stipulation does not link the obligation to pay interest to the possibility of commercial exploitation of the project, but rather
Storhertigdömet Luxemburg skall ersätta rättegångskostnaderna.*
In that connection, Article 346 of the Civil Code provides that a person owing money, even if not in default, is liable to pay interest at the legally prescribed rate as from the date on which judicial process in respect of the overdue debt is served.
Generaladvokaten S. Alber har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför tredje avdelningen den 25 oktober 2001.
Orders Nea Energeiaki Technologia EPE to pay to the Commission of the European Communities, first, the sum of GRD 9 498 551 resulting from the agreement concluded between Nea Energeiaki Technologia EPE and the Commission on 27 March 1990, namely the principal sum of GRD 9 257 051 plus GRD 241 500 in respect of bank interest, and, second, interest on the principal amount due, calculated on the basis of the European Investment Bank rate applicable on 15 July 1985 for the period from 27 March 1990 to 10 December 1998 and on the basis of the statutory rate under Greek law for the period from 11 December 1998, the date of service of the application on Nea Energeiaki Technologia EPE, until total discharge by the latter of its debt;
Luxemburg har åsidosatt sina skyldigheter enligt fördraget genom att inte inom den föreskrivna fristen anta samtliga bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt.
Orders Nea Energeiaki Technologia EPE to pay the costs.'
Mål C-416/98 Europeiska gemenskapernas kommission mot Nea Energeiaki Technologia EPE Institutionell rätt
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 31 May 2001.
Generaladvokaten P. Léger har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför andra avdelningen den 31 maj 2001.
He proposed that the Court should order Nea Energeaki Technologia EPE, a company established under Greek law, to:
Han föreslog att domstolen skulle förplikta det enligt grekisk rätt bildade bolaget Nea Energeiaki Technologia EPE att:
Case C-65/00 Commission of the European Communities ν Italian Republic Environment and consumers
Mål C-65/00 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Italien Miljö och konsumentskydd
Environment — Hazardous waste
Farligt avfall - Direktiv 75/442/EEG och 91/689/EEG"
(Failure by a Member State to fulfil obligations Directives 75/442/EEC and 91/689/EEC) (Second Chamber) of Articles 31 and 33 of Decree-Law No 22/97, the Commission decided to institute the present proceedings.
"Fördragsbrott Miljö (andra avdelningen) uppmanade denna stat att vidta nödvändiga åtgärder för att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 11 i direktiv 75/442 och artikel 3 i direktiv 91/689 inom två månader från delgivningen av det motiverade yttrandet.
The Italian Government does not dispute the infringement and states that it will ensure that it remedies the inadequate implementation of Article 11 of Directive 75/442 and Article 3 of Directive 91/689 as soon as possible. It adds that the Ministers for the Environment and for Industry will, in good time, forward the final version of the interministerial decree on activities for the recovery of hazardous waste within the meaning of Articles 31 to 33 of Decree-Law No 22/97.
De italienska myndigheterna inskränkte sig till att, till följd av det nämnda yttrandet, tillsända kommissionen ett förslag till ett ministerdekret om återvinningsverksamhet beträffande farligt avfall i den mening som avses i artiklarna 31 och 33 i lagdekret nr 22/97, och kommissionen beslutade därför att väcka förevarande talan.
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 25 February 2000, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC for a declaration that, by exempting undertakings and establishments which carry out hazardous waste recovery operations covered by Council Directive 91/689/EEC of 12 December 1991 on hazardous waste from the permit requirement laid down by Article 10 of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste, as amended by Council Directive 91/156/EEC of 18 March 1991, without making such exemption conditional upon satisfaction of the requirements laid down by Article 3(2) of Directive 91/689, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Article 11 of Directive 75/442 and under Article 3 of Directive 91/689.
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 25 februari 2000, med stöd av artikel 226 EG, väckt talan om fastställelse av att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 11 i rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall, i dess lydelse enligt rådets direktiv 91/156/EEG av den 18 mars 1991, och artikel 3 i rådets direktiv 91/689/EEG av den 12 december 1991 om farligt avfall, genom att tillåta att företag och inrättningar som återvinner sådant farligt avfall som omfattas av direktiv 91/689 undantas från den tillståndsplikt som föreskrivs i artikel 10 i direktiv 75/442, utan att detta undantag förutsätter att kraven i artikel 3.2 i direktiv 91/689 är uppfyllda.
Facts and pre-litigation procedure
Faktiska omständigheter och det administrativa förfarandet
In accordance with the procedure laid down by the first paragraph of Article 226 EC, after giving the Italian Republic the opportunity to submit its observations, the Commission, by letter of 14 July 1999, delivered a reasoned opinion to that Member State, requiring it to take the measures necessary to comply with its obligations under Article 11 of Directive 75/442 and Article 3 of Directive 91/689 within a period of two months from the receipt of that opinion.
I enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 226 första stycket EG, och efter att ha berett Republiken Italien tillfälle att yttra sig, tillställde kommissionen den 14 juli 1999 denna medlemsstat ett motiverat yttrande och
It follows from the foregoing that, upon expiry of the period specified in the reasoned opinion, the conditions for exemption from the permit requirement laid down by Article 10 of Directive 75/442 were defined solely by the ministerial decrees of 5 September 1994 and 16 January 1995 whilst, for the establishments or undertakings referred to by subparagraph 1(b) of Article 11(1) of Directive 75/442, those decrees did not reproduce the requirements laid down by Article 3(2) of Directive 91/689.
Den italienska regeringen har inte bestritt fördragsbrottet och har påstått att den så snart som möjligt skall se till att åtgärda det bristfälliga genomförandet av artikel 11 i direktiv 75/442 och artikel 3 i direktiv 91/689.
It follows that, in Italy, undertakings and establishments carrying out hazardous waste recovery operations covered by Directive 91/689 were simultaneously exempt from the permit requirement laid down by Article 10 of Directive 75/442, and under no obligation to show that they satisfied the requirements for that exemption.
Den har tillagt att miljö- och industriministerierna i god tid kommer att översända den slutgiltiga versionen av ministerdekretet om återvinning av farligt avfall i överensstämmelse med artiklarna 31 33 i lagdekret nr 22/97.
the requirements laid down by Article 3 of Directive 91/689 are complied with by establishments or undertakings carrying out waste recovery operations, it must be held that the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Article 11 of Directive 75/442 and Article 3 of Directive 91/689.
Bestämmelserna i artikel 11.1 första stycket b i direktiv 75/442 och i artikel 3.2 i direktiv 91/689 föreskriver att en medlemsstat får frångå artikel 10 i direktiv 75/442, enligt vilken tillståndsplikt gäller för varje inrättning eller företag, endast om medlemsstaten inför bestämmelser, för inrättningar eller företag som återvinner avfall, som syftar till att säkerställa att de föreskrivna kraven i nämnda artikel 3 i direktiv 91/689 uppfylls.
As the combined provisions of subparagraph 1(b) of Article 11(1) of Directive 75/442 and Article 3(2) of Directive 91/689 provide that a Member State may derogate from Article 10 of Directive 75/442, requiring every establishment or undertaking to obtain a permit, only if that Member State adopts measures to ensure that
Härav följer att, vid samma tidpunkt, de företag och inrättningar som återvinner sådant farligt avfall som avses i direktiv 91/689 i Italien undantogs från sådant tillstånd som avses i artikel 10 i direktiv 75/442 utan att detta undantag förutsatte att nämnda
Orders the Itauan Republic to pay the costs.'
Republiken Italien skall ersätta rättegångskostnaderna.*
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 20 September 2001.
Generaladvokaten J. Mischo har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför andra avdelningen den 20 september 2001.
'— declare that, by permitting the exemption of undertakings and establishments which carry out hazardous waste recovery operations covered by Council Directive 91/689/EEC of 12 December 1991 relating to hazardous waste from the need for authorisation provided for by Article 10 of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 relating to waste, as amended by Council Directive 91/156/EEC of 18 March 1991, without making such exemption conditional upon satisfaction of the requirements laid down by Article 3(2), first and second indents, of Directive 75/421, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Article 3 of Directive 91/689;
Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 3 i rådets direktiv 91/689/EEG av den 12 december 1991 om farligt avfall genom att tillåta att företag och inrättningar som återvinner sådant avfall som omfattas av det direktivet undantas från den tillståndsplikt som föreskrivs i artikel 10 i rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall, i dess lydelse enligt rådets direktiv 91/156/EEG av den 18 mars 1991, utan att detta undantag förutsätter att de krav som anges i artikel 3.2 första och andra strecksatserna i direktiv 91/689 är uppfyllda.
— dismiss the action as to the remainder;
Talan ogillas i övrigt.
— order the Italian Republic to pay costs.'
Republiken Italien skall ersätta rättegångskostnaderna.
Preliminary ruling (Social security — Unemployment benefit — Conditions governing the retention of entitlement to benefits for an unemployed person travelling to another Member State) (Fifth Chamber) and 13 October 1998, that is to say, for a total of five days during the period when she was registered as unemployed.
Förhandsavgörande "Social trygghet — Arbetslöshetsförmåner — Villkor för att en arbetslös som beger sig till en annan medlemsstat skall få behålla rätten till förmåner" (femte avdelningen) september 1998 samt den 12 och den 13 oktober samma år, det vill säga under sammanlagt fem dagar under den period som hon varit anmäld som arbetslös.
The AMS thereupon rejected Ms Rydergård's application for the certified statement in question on the ground that she had not been entitled to unemployment benefit for the entire period of at least four weeks immediately prior to the date of her intended departure.
AMS avslog då Petra Rydergårds ansökan om intyget i fråga under hänvisning till att hon inte hade haft rätt till arbetslöshetsersättning under minst fyra veckor närmast före planerad avresedag.