natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Finally, the arguments based on the provisions of the Annex to Regulation No 448/2004 concerning depreciation, contributions in kind and overheads cannot be accepted.
Slutligen kan inte de argument godtas som rör bestämmelserna i bilagan till förordning nr 448/2004 om avskrivningar, in natura-bidrag och indirekta kostnader.
Even supposing that the eligibility of that expenditure was not conditional upon submission of supporting documents, such a circumstance is irrelevant for the purposes of assessing the eligibility of advance payments.
Även om dessa utgifters stödberättigande inte skulle villkoras av att handlingar som visar hur de har använts kan uppvisas är detta inte relevant för bedömningen av förskottens stödberättigande.
In any event, it is clear from points 2.1 and 2.3 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004 that depreciation, contributions in kind and overheads must be supported by accounting documents of probative value.
Det framgår under alla omständigheter av regel 1 punkten 2.1 och 2.3 i bilagan till förordning nr 448/2004 att avskrivningar, in natura-bidrag och indirekta kostnader skall styrkas med bokföringsunderlag som har motsvarande bevisvärde.
It follows from the foregoing that the first contested letter, insofar as it refers to the general rule at issue, did not change the scope of the Community rules and, to that extent, cannot constitute an actionable measure for the purposes of Article 230 EC.
Av vad anförts följer att den första omtvistade skrivelsen, i den mån den hänvisar till den omtvistade huvudregeln, inte har inneburit att tillämpningsområdet för gemenskapslagstiftningen har förändrats och att den i detta avseende därför inte kan utgöra en rättsakt mot vilken talan kan väckas i den mening som avses i artikel 230 EG.
It also follows that the second, third, fourth and fifth contested letters, insofar as they rely on the general rule at issue as a basis for refusing to charge to the Funds the amounts corresponding to the advance payments at issue, are in conformity with Article 32 of the general regulation and with points 1 and 2 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004.
Det följer även att den andra, den tredje, den fjärde och den femte omtvistade skrivelsen är förenliga med artikel 32 i den allmänna förordningen och med regel 1 punkterna 1 och 2 i bilagan till förordning nr 48/2004, i den mån besluten däri att avslå begäran om utbetalning av ett belopp från fonderna motsvarande de omtvistade förskotten har fattats med stöd av den omtvistade huvudregeln.
The fourth and fifth pleas in law must therefore be rejected as unfounded with regard to the second, third, fourth and fifth contested letters.
Talan kan således varken vinna bifall på den fjärde eller den femte grunden, med avseende på den andra, den tredje, den fjärde och den femte omtvistade skrivelsen.
The eighth plea in law, alleging infringement of Article 9 of Regulation No 438/2001, and the ninth plea in law, alleging infringement of the principle of simplified procedures
Den åttonde grunden om åsidosättande av artikel 9 i förordning nr 438/2001, och den nionde grunden om åsidosättande av principen om förenkling
The Italian Republic claims that the contested letters infringe the rules concerning the certification of expenditure, laid down in Article 9 of Regulation No 438/2001, inasmuch as they require or presuppose that the competent national authorities specify in respect of each measure in their statements of expenditure the amount of the advance payments at issue which have been paid or which are to be paid.
Republiken Italien har hävdat att de omtvistade skrivelserna står i strid med reglerna om attestering av utgifter i artikel 9 i förordning nr 438/2001, genom att det i dessa skrivelser krävs eller förutsätts att de behöriga nationella myndigheterna i sina utgiftsdeklarationer specificerar, för varje åtgärd, beloppet av de omtvistade förskott som har betalats, eller eventuellt har betalats.
The detailed rules for certification of expenditure are entirely governed by that article, which provides that the certificates of statements of interim and final expenditure referred to in Article 32(3) and (4) of the general regulation are to be drawn up in
Formerna för attestering av utgifter skall, enligt Republiken Italien, i sin helhet regleras av denna artikel, enligt vilken de attesterade utgiftsdeklarationer som avses i artikel 32.3 och 32.4 i den allmänna förordningen skall upprättas enligt den modellattest som återges i bilaga II
ITALY v COMMISSION accordance with the model certificate in Annex II to Regulation No 438/2001.
ITALIEN MOT KOMMISSIONEN i förordning nr 438/2001.
Above a certain amount, expenditure merely needs to be declared in that certificate by identifying, in respect of each measure, the source of financing involved (‘Public, Community’, ‘Public, Other public’ and ‘Private’) and the year in which the expenditure was paid out .
Utgifter som går utöver ett visst belopp skall endast deklareras i detta intyg med uppgift om, för varje åtgärd, den aktuella finansieringskällan (”Offentliga medel: Gemenskapsstöd”, ”Offentliga medel: Övriga offentliga” respektive ”Privata”) och det år under vilket utgifterna har betalats.
Thus, by requiring the competent national authorities to complete their declarations by providing information concerning the amount of the advance payments made, the Commission imposed on them declaration obligations not provided for under the rules in force.
Genom att kräva av de behöriga nationella myndigheterna att de kompletterar sina utgiftsdeklarationer med upplysningar om beloppen på de utbetalade förskotten har kommissionen således, enligt Republiken Italien, ålagt dessa deklarationsskyldigheter som inte föreskrivs i den tillämpliga lagstiftningen.
In addition, the Italian Republic argues that by imposing rules for the certification of expenditure which are more stringent and more restrictive than those laid down in Article 9 of Regulation No 438/2001, the Commission infringed the principle of simplification of the management of the Structural Funds.
Republiken Italien har även anfört att kommissionen har åsidosatt principen om en förenkling av strukturfondernas förvaltning, genom att påbjuda former för attestering av utgifter som är mer betungande och besvärliga än dem som följer av artikel 9 i förordning nr 438/2001.
It is possible to deduce the existence of such a principle from recital 42 in the preamble to the general regulation, the Commission’s oral statements and the proposals that it submitted to the Committee.
Att det finns en sådan princip kan, enligt Republiken Italien, härledas ur skäl 42 i den allmänna förordningen, kommissionens muntliga ställningstaganden samt de förslag som kommissionen har lämnat till kommittén.
The Commission contends that the plea alleging infringement of Article 9 of Regulation No 438/2001 should be rejected as unfounded.
Kommissionen har anfört att talan inte kan vinna bifall på den grund som avser åsidosättande av artikel 9 i förordning nr 438/2001.
The information concerning the advance payments at issue was essential for the purposes of determining the amount to be charged to the Community budget.
Uppgifterna avseende de omtvistade utbetalade förskotten var nödvändiga för att den skulle kunna avgöra hur stor summa av förskotten som skulle få belasta gemenskapsbudgeten.
Consequently, for the national authorities, communication of that information marked the fulfilment of their obligation under Article 9 of Regulation No 438/2001 to certify expenditure.
För de nationella myndigheterna innebär en redovisning av dessa uppgifter att de uppfyller sin skyldighet att attestera utgifter enligt artikel 9 i förordning nr 438/2001.
The Commission also disputes the plea alleging infringement of the principle of simplification.
Kommissionen har även tillbakavisat den grund som avser åsidosättande av principen om förenkling.
The objective of simplifying the management of the Funds cannot justify compromising in the present case the rules concerning the declaration and certification of expenditure flowing from the principles of sound financial management.
Syftet att förenkla fondernas förvaltning kan inte rättfärdiga att de regler om deklaration och attestering av utgifter som följer av principerna om en sund ekonomisk förvaltning åsidosätts i förevarande fall.
Since Article 274 EC draws no distinction according to the form of management employed, the Commission continues to exercise that general responsibility in the context of the shared management of the Structural Funds.
I artikeln görs inte någon skillnad beroende på vilken förvaltningsmetod som tillämpas, utan kommissionen fortsätter att utöva detta allmänna ansvar inom ramen för den delade förvaltningen av strukturfonderna.
Reference is made to those rules in Article 38(1)(g) of the general regulation, dealing with financial control of assistance .
Ovannämnda bestämmelser upprepas i artikel 38.1 g i den allmänna förordningen, som handlar om den finansiella kontrollen av insatserna.
In the context of that financial control, the Member State is to take responsibility in the first instance by certifying to the Commission, in particular, that expenditure declared as interim payments and payments of the final balance corresponds to expenditure actually paid out within the meaning of the third subparagraph of Article 32(1) of the general regulation and points 1 and 2 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004.
Inom ramen för den finansiella kontrollen ligger ansvaret i första hand på medlemsstaten som bland annat skall intyga för kommissionen att de utgifter som deklareras som löpande betalningar eller slutbetalningar överensstämmer med de utgifter som faktiskt har betalats, i den mening som avses i artikel 32.1 tredje stycket i den allmänna förordningen och i regel 1 punkterna 1 och 2 i bilagan till förordning nr 448/2004.
The Commission is to adopt a decision on such payment applications by determining, in the context of its general responsibility for the implementation of the budget, the amount of the expenditure declared and certified by the Member State which is to be charged to the Community budget.
Kommissionen fattar ett beslut avseende dessa ansökningar om utbetalning genom att, inom ramen för utövandet av det allmänna ansvar som åligger den vid genomförandet av budgeten, fastställa beloppet av de utgifter som har deklarerats och styrkts av medlemsstaten och som skall täckas av gemenskapens budget.
Where the Member States’ management and control systems are reliable and provide a ‘sufficient audit trail’ within the meaning of Article 7(2) of Regulation No 438/2001, the certification of expenditure provides, in principle, sufficient assurance to the Commission that the applications for a contribution from the Community are correct, regular and eligible, as provided in Article 2(1) of Regulation No 438/2001.
När medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem är tillförlitliga och säkerställer en ”tillfredsställande verifieringskedja” i den mening som avses i artikel 7.2 i förordning nr 438/2001, är den attestering som ges in av deklarerade utgifter i princip en tillräcklig garanti för kommissionen för att ansökningarna om stöd från gemenskapen är korrekta, att de följer reglerna och att de kan anses stödberättigande, såsom följer av artikel 2.1 i förordning nr 438/2001.
However, where — as in the present case — the Commission and a Member State adopt different interpretations of a measure determining the conditions of eligibility of certain expenditure, the reliability of the national management and control system no longer assures the Commission that all the expenditure declared by the Member State is eligible expenditure within the meaning of the applicable rules .
I ett sådant fall som detta, när kommissionen och medlemsstaten gör olika tolkningar av den text där villkoren fastställs för vissa utgifters stödberättigande, är kommissionen emellertid inte längre förvissad om att det nationella förvaltnings- och kontrollsystemet säkerställer att de utgifter som har deklarerats av medlemsstaten helt överensstämmer med de utgifter som är stödberättigande i den mening som avses i den tillämpliga lagstiftningen.
It is therefore for the Member State concerned, in the exercise of its responsibilities regarding the certification of expenditure and in sincere cooperation with the Community institutions, to place the Commission in a position to implement the budget on its own responsibility by providing it with all the information which the Commission considers necessary to effect payments which are in conformity with the third subparagraph of Article 32(1) of the general regulation .
Det åligger därför den berörda medlemsstaten att, under utövandet av dess ansvar för attesteringen av utgifter och inom ramen för ett lojalt samarbete med gemenskapsinstitutionerna, möjliggöra för kommissionen att genomföra budgeten under eget ansvar, genom att lämna alla sådana upplysningar till kommissionen som denna bedömer vara nödvändiga för att utbetalningar skall kunna göras i enlighet med artikel 32.1 tredje stycket i den allmänna förordningen.
Any other approach would frustrate the useful effect of Article 38(1) of the general regulation and, more generally, of Articles 10 EC and 274 EC.
Varje annan lösning skulle hota den ändamålsenliga verkan av artikel 38.1 i den allmänna förordningen och, i ett större perspektiv, av artiklarna 10 EG och 274 EG.
Both the general rule at issue — which, it has been decided, is in conformity with the third subparagraph of Article 32(1) of the general regulation and with points 1 and 2 of Rule No 1 of the Annex to Regulation No 448/2004 — and the special rule concerning the eligibility of unsupported advance payments made before 19 February 2003, which results from a decision of the Commission which was not contested in Cases C-324/03 and C-431/03, may be relied upon against the Italian Republic insofar as it had been previously informed of them (see paragraphs 25 and 27 above).
Såväl den omtvistade huvudregeln, vars förenlighet med artikel 32.1 tredje stycket i den allmänna förordningen och regel 1 punkterna 1 och 2 i bilagan till förordning nr 448/2004 har fastställts, som den specialregel avseende stödberättigandet för ej styrkta förskott som utbetalades fram till den 19 februari 2003, vilken tillkom genom ett kommissionsbeslut som inte ifrågasattes i målen C-324/03 och C-431/03, kan göras gällande mot Republiken Italien som i förväg tagit del av dem (se ovan punkterna 25 och 27).
However, as can be seen from paragraph 112 above, the combined application of those two rules inevitably requires the Italian Republic to communicate with its payment applications and statements of expenditure the information in its possession which has been requested by the Commission so as to permit the latter to determine the amount of the advance payments at issue which have been paid or which are to be paid.
Såsom emellertid följer av punkten 112 ovan krävs det som en följd av en kombinerad tillämpning av dessa regler ofrånkomligen av Republiken Italien att den, tillsammans med sina ansökningar om utbetalning och sina utgiftsdeklarationer, inger de upplysningar som den besitter och som kommissionen har begärt att få för att den skall kunna fastställa beloppet av de omtvistade förskott som har betalats eller eventuellt har betalats.
The Commission thus rightly contends that the declaration obligation at issue in this case is merely an implementing rule and the inevitable practical consequence of the Italian Republic’s obligation under Article 9 of Regulation No 438/2001 to certify expenditure.
Kommissionen har således med rätta gjort gällande att den omtvistade rapporteringsformaliteten i förevarande fall endast var en del av verkställigheten och en oundviklig praktisk följd av den skyldighet att attestera utgifterna som åligger Republiken Italien enligt artikel 9 i förordning nr 438/2001.
Accordingly, by asking the Italian authorities to complete the statements of expenditure at issue by indicating, in respect of each measure, the amount of the advance payments at issue which had been paid or which were to be paid, the first contested letter was merely drawing their attention to a declaration obligation which
Den första omtvistade skrivelsen, i vilken de italienska myndigheterna uppmanades att komplettera de omtvistade utgiftsdeklarationerna genom att för varje åtgärd specificera beloppet av de omtvistade förskott som hade betalats eller eventuellt hade betalats, innebar endast att de italienska myndigheterna erinrades om en
In the light of the foregoing considerations, and those set out in paragraph 102 above, it must be concluded that the first contested letter did not produce the legal effects contested by the Italian Republic and cannot in that regard constitute an actionable measure within the meaning of the caselaw referred to in paragraph 56 above.
Av dessa skäl, liksom av dem som angavs ovan i punkt 102, blir slutsatsen att den första omtvistade skrivelsen inte har haft någon av de rättsverkningar som Republiken Italien har anfört och ifrågasatt och att den i detta avseende inte kan utgöra en rättsakt mot vilken talan kan väckas i den mening som avses i den rättspraxis som har nämnts ovan i punkten 56.
Insofar as the present action has been brought against the first contested letter, therefore, it must be dismissed as inadmissible.
Förevarande talan kan således inte tas upp till sakprövning i den mån den är riktad mot den första omtvistade skrivelsen.
Consequently, it is necessary to consider the action further only insofar as it has been brought against the second, third, fourth and fifth contested letters.
Det finns följaktligen inte någon anledning att fortsätta prövningen av talan annat än till den del den är riktad mot den andra, den tredje, den fjärde och den femte omtvistade skrivelsen.
There is no basis for the Italian Republic’s argument that the second, third, fourth and fifth contested letters infringe Article 9 of Regulation No 438/2001 or a general principle of simplification, as they presupposed that the competent national authorities would comply with the declaration formality at issue.
Republiken Italien saknar i detta avseende grund för sitt påstående att den andra, den tredje, den fjärde och den femte omtvistade skrivelsen innebär ett åsidosättande av artikel 9 i förordning nr 438/2001 eller av en allmän princip om förenkling, av det skälet att det skulle ha förutsatts i dessa att de behöriga nationella myndigheterna uppfyller den omtvistade rapporteringsformaliteten.
It has already been found in paragraph 113 above that that formality was an implementing rule and the inevitable practical consequence of the Italian Republic’s obligation under Article 9 of Regulation No 438/2001 to certify expenditure.
Det har redan fastställts, i punkt 113 ovan, att denna formalitet var en del av verkställigheten och en oundviklig praktisk följd av den skyldighet att attestera utgifterna som åligger Republiken Italien enligt artikel 9 i förordning nr 438/2001.
In addition, the legality of the declaration formality at issue cannot be called into question on the basis of the principle of simplification, as alleged by the Italian Republic .
För övrigt kan lagenligheten av den omtvistade rapporteringsformaliteten inte ifrågasättas på grundval av den av Republiken Italien åberopade principen om förenkling.
Although it is true that the general regulation addresses concerns relating to the simplification of procedures for making commitments and payments and although the Commission has tried to eliminate useless administrative complications, the fact remains that the Structural Funds scheme does not contain a principle according to which procedures for making commitments and payments must be simplified regardless of the consequences for the proper operation and the sound financial management of the Funds.
Även om den allmänna förordningen säkerligen är avsedd att lösa bekymmer som hör samman med förenklingen av förfarandena för åtaganden och utbetalningar, och även om kommissionen bemödar sig om att, inom denna ram, undanröja onödigt administrativt krångel, är det ändå så att systemet med strukturfonder inte anslår en princip, enligt vilken förfarandena för åtaganden och utbetalningar skall förenklas utan hänsyn till de konsekvenser detta får för säkerställandet av ett väl fungerande system och en sund ekonomisk förvaltning av medlen.
As has already been pointed out in paragraphs 112 and 113 above, the intention of simplifying procedures expressed in the general regulation cannot call into question a declaration formality which flows from the
Den önskan att förenkla förfarandena som kommer till uttryck i den allmänna förordningen kan inte, i detta fall, leda till att en rapporteringsformalitet som är resultatet av att ett system för strukturfonderna genomförs i enlighet med de principer för en sund ekonomisk förvaltning
ITALY v COMMISSION implementation of the Structural Funds system, in accordance with the principles of sound financial management referred to in Article 274 EC.
ITALIEN MOT KOMMISSIONEN som åsyftas i artikel 274 EG, ifrågasätts, såsom redan har påpekats i punkterna 112 och 113 ovan.
The eighth and ninth pleas in law relied on in support of the application for annulment of the second, third, fourth and fifth contested letters cannot therefore be upheld.
Talan kan följaktligen inte vinna bifall på den åttonde och den nionde grund som har åberopats till stöd för yrkandet om ogiltigförklaring av den andra, den tredje, den fjärde och den femte omtvistade skrivelsen.
The first plea in law, alleging lack of a legal basis and infringement of the provisions governing financial control
Den första grunden: Bristande rättslig grund och åsidosättande av bestämmelserna om finansiell kontroll
A mere implied reference to the letter of 29 July 2003 cannot constitute a lawful and adequate legal basis inasmuch as the general rule at issue, contained in that letter, is contrary to the provisions of the general regulation and Regulation No 448/2004.
En underförstådd hänvisning i skrivelsen av den 29 juli 2003 utgör inte en lagenlig och adekvat rättslig grund, eftersom den omtvistade huvudregeln, vilken återges i denna skrivelse, strider mot bestämmelserna i den allmänna förordningen och i förordning nr 448/2004.
The Italian Republic also complains that, by adopting the contested letters, the Commission usurped powers accruing exclusively to the Member States by virtue of Articles 38 and 39 of the general regulation and the detailed rules for the implementation thereof contained in Regulation No 438/2001.
Republiken Italien har även kritiserat kommissionen för att ha inkräktat på den behörighet, som enligt artiklarna 38 och 39 i den allmänna förordningen och tillämpningsföreskrifterna till dessa i förordning nr 438/2001 endast tillkommer medlemsstaterna, när den antog de omtvistade skrivelserna.
It follows from those provisions and from the communication from the Commission to the European Parliament and the Council of 6 September 2004 concerning the respective responsibilities of the Member States and the Commission in the shared management of the Structural Funds and the Cohesion Fund (COM(2004) 580
Det följer nämligen av dessa bestämmelser, liksom av meddelandet av den 6 september 2004 från kommissionen till Europaparlamentet och rådet angående medlemsstaternas respektive kommissionens ansvar när det gäller den delade förvaltningen av strukturfonderna och Sammanhållningsfonden (KOM (2004) 580 slutlig), att ansvaret för den finansiella
The Commission is empowered only to verify the ‘management and control systems’ put in place by the Member States.
Kommissionen är endast behörig att kontrollera de ”förvaltnings- och kontrollsystem” som medlemsstaterna har inrättat.
The Commission contends that the first claim, alleging lack of a legal basis, should be rejected.
Kommissionen har yrkat att den första invändningen, om bristande rättslig grund, skall ogillas.
The contested letters are part of a regulatory framework which is clearly defined and with which the Italian Republic has long been familiar.
De omtvistade skrivelserna ingår i ett klart definierat regelverk som sedan lång tid är välkänt för Republiken Italien.