natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this instance, the Court finds that the EIB has not established how the fact that it is subject to measures adopted by the Community legislature in the area of fraud prevention and the prevention of any other unlawful activities detrimental to the European Community's financial interests, such as the measures provided for in Regulations Nos 1073/1999 and 1074/1999, is incompatible with its special status.
Det skall i förevarande mål konstateras att EIB inte har visat hur den omständigheten att EIB omfattas av åtgärder som vidtagits av gemenskapslagstiftaren i kampen mot bedrägerier och all annan olaglig verksamhet som riktar sig mot gemenskapernas ekonomiska intressen, såsom de åtgärder som föreskrivs i förordningarna nr 1073/1999 och nr 1074/1999, skulle kunna vara oförenlig med EIB:s särställning.
By its second ground of defence, the ΕΓΒ contends that Regulation No 1073/1999 must be declared inapplicable on the ground that it could not be adopted on the basis of Article 280 EC.
Den rättsliga grunden för förordning nr 1073/1999
Contrary to the EIB's submission, the expression 'financial interests of the Community" in Article 280 EC must be interpreted as encompassing not only revenue and expenditure covered by the Community budget but also, in principle, revenue and expenditure covered by the budget of other bodies, offices and agencies established by the EC Treaty.
I motsats till vad EIB har anfört skall uttrycket "gemenskapens ekonomiska intressen" i artikel 280 EG tolkas så att det inte bara omfattar inkomster och utgifter som hör till gemenskapens budget, utan i princip även de inkomster och utgifter som hör till budgeten för andra organ eller byråer som inrättats genom EG-fördraget.
Among the factors bearing out such a finding is, first, the fact that the expression is peculiar to Article 280 EC and is different from the terms used in other provisions of Title II of Part Five of the EC Treaty, entitled 'Financial Provisions', which refer invariably to the 'budget' of the European Community.
Bland de skäl som stöder en sådan slutsats finns först och främst det faktum att uttrycket är specifikt för artikel 280 EG och att det skiljer sig från den terminologi som används i de andra bestämmelserna i avdelning II i femte delen av EG-fördraget, vilka benämns "Finansiella bestämmelser" och i vilka det undantagslöst hänvisas till Europeiska gemenskapens "budget".
The same may be said of the fact, pointed to by the Netherlands Government, that the expression 'financial interests of the Community' seems wider than the expression 'items of revenue and expenditure of the Community' found inter alia in Article 268 EC.
Som den nederländska regeringen har påpekat gäller samma sak den omständigheten att uttrycket "gemenskapens ekonomiska intressen" förefaller vara mer omfattande än uttrycket "[gemenskapens ... inkomster och utgifter" som förekommer i bland annat artikel 268 EG.
Second, the fact that a body, office or agency owes its existence to the EC Treaty suggests that it was intended to contribute towards the attainment of the European Community's objectives and places it within the Community legal order, so that the resources that it has at its disposal by virtue of the Treaty have by their nature a particular and direct financial interest for the Community.
Själva den omständigheten att ett organ eller en byrå har inrättats genom EG-fördraget antyder att organet eller byrån har utformats i syfte att bidra till att förverkliga Europeiska gemenskapens mål och ingår i gemenskapens rättsordning. De medel som organet eller byrån förfogar över till följd av fördraget är därför i sig av särskilt och direkt ekonomiskt intresse för gemenskapen.
As regards more specifically the EIB, it may be noted in that respect that it was established by the EC Treaty and is a Community body whose task, as the first paragraph of Article 267 EC provides, is to contribute ... to the balanced and steady development of the common market in the interest of the Community'.
Vad särskilt beträffar EIB skall det erinras om att detta gemenskapsorgan inrättades genom EG-fördraget och att det enligt artikel 267 första stycket EG har till uppgift att "bidra till en balanserad och störningsfri utveckling av den gemensamma marknaden i gemenskapens intresse".
It follows that the EIB, by virtue of the EC Treaty, forms part of the framework of the Community.
Härav följer att EIB omfattas av gemenskapsbestämmelserna, enligt EG-fördraget.
It follows that the fact that Regulation No 1073/1999 also concerns the EIB, which, having been established by the EC Treaty, by virtue of that Treaty has its own resources distinct from those of the Community budget, does not provide grounds for finding the regulation inapplicable on the basis of Article 241 EC.
Härav följer att det faktum att förordning nr 1073/1999 även avser EIB, vilken inrättades genom EG-fördraget och som enligt fördraget har egna medel som är skilda från gemenskapens budget, inte motiverar att förordningen inte skall tillämpas med stöd av artikel 241 EG.
Legal basis of Regulation No 1074/1999
Den rättsliga grunden för förordning nr 1074/1999
By its third ground of defence, the EIB contends that Regulation No 1074/1999 must be declared inapplicable under Article 156 EA on the ground that it could not be adopted on the basis of Article 203 EA
Som tredje grund för sitt försvar har EIB anfört att domstolen skall förklara att förordning nr 1074/1999 inte skall tillämpas, i enlighet med artikel 156 EA, på grund av att den inte kunde antas med stöd av artikel 203 EA
Those arguments cannot be accepted.
Domstolen kan inte godta dessa argument.
First, it is a fact, as the Advocate General has stated at paragraph 139 of his Opinion, that the mere circumstance that the EIB is not mentioned in the Euratom Treaty cannot prevent the provisions of that Treaty, or the measures adopted under it, from applying, where appropriate, to the EIB.
Som generaladvokaten har påpekat i punkt 139 i sitt förslag till avgörande kan inte enbart den omständigheten att EIB inte omnämns i Euratomfördraget medföra att bestämmelserna i detta fördrag eller åtgärder som vidtagits med stöd av detta fördrag i förekommande fall inte kan tillämpas på detta organ.
Second, contrary to the EIB's assertion, Article 183a EA does encapsulate an independent objective of protecting the financial interests of the European Atomic Energy Community (see, by analogy, Case C209/97 Commission ν Council [1999], paragraph 29).
I motsats till vad EIB har gjort gällande framgår det vidare av artikel 183a EA att skyddet av Europeiska atomenergigemenskapens ekonomiska intressen utgör ett självständigt mål (se analogt dom av den 18 november 1999 i mål C-209/97, kommissionen mot rådet, punkt 29).
The EIB is therefore wrong to maintain that a measure such as Regulation No 1074/1999, which indisputably has the aim of combating fraud affecting the European Atomic Energy Community's interests, was not adopted for the purpose of attaining one of the objectives of that Community.
Det är således felaktigt av EIB att hävda att en sådan rättsakt som förordning nr 1074/1999, vilken obestridligen har till syfte att bekämpa bedrägerier som riktar sig mot Europeiska atomenergigemenskapens ekonomiska intressen, inte har antagits för att förverkliga ett av målen för nämnda gemenskap.
Infringement of Regulations Nos 1073/1999 and 1074/1999
Huruvida förordningarna nr 1073/1999 och nr 1074/1999 har åsidosatts
In that regard, it must be pointed out, as the Commission has claimed, that the contested decision infringes Article 4 of Regulations Nos 1073/1999 and 1074/1999 in a number of ways.
Som kommissionen har gjort gällande skall det konstateras att det omtvistade beslutet strider mot artikel 4 i förordningarna nr 1073/1999 och nr 1074/1999 i flera avseenden.
second, from paragraphs S to 8 of Part I of that decision that cooperation with OLAF is limited in that regard to having an internal investigation carried out by Internal Audit at the request of the Director of OLAF and communicating the results of the investigation to him.
Vidare framgår det av punkterna 5—8 i den första delen av det omtvistade beslutet att samarbetet med OLAF enbart avser att dessa avdelningar skall utföra en intern utredning på begäran av OLAF:s direktör och underrätta denne om resultaten av utredningen.
Second, paragraphs 9 and 10 of Part I of the contested decision provide that access by OLAF to information held by the EIB depends, in each individual case, on the authorisation of the President of the EIB and that the President is to determine the rules governing such access.
I punkterna 9 och 10 i den första delen av det omtvistade beslutet föreskrivs att det i varje enskilt fall krävs ett tillstånd från EIB:s ordförande för att OLAF skall få tillgång till de uppgifter som EIB innehar, och att utlämnandet skall ske på de villkor som EIB:s ordförande fastställer.
Read in the light of the preamble to the contested decision, which states expressly that the decision was adopted taking into account the legal framework of the EIB as laid down by the EC Treaty and the EIB Statute, moreover, the various provisions described above clearly reflect a decision on the part of the EIB to regard Regulations Nos 1073/1999 and 1074/1999 as not applicable to it.
Mot bakgrund av ingressen till det omtvistade beslutet, i vilken det uttryckligen påpekas att beslutet har fattats med beaktande av den rättsliga ram som EIB ålagts genom EG-fördraget och EIB:s stadga, ger de olika ovannämnda bestämmelserna tydligt uttryck för ett beslut av EIB att betrakta förordningarna nr 1073/1999 och nr 1074/1999 som inte tillämpliga på EIB.
Orders the European Investment Bank to pay the costs;
Europeiska investeringsbanken skall ersätta rättegångskostnaderna.
'(1) declare void the Decision of 10 November 1999 of the Management Committee of the European Investment Bank concerning cooperation with the European Anti-Fraud Office (OLAF);
1) ogiltigförklara beslutet av ledamöterna av Europeiska investeringsbankens (EIB) direktion av den 10 november 1999 angående samarbetet med Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF),
(2) order the ΕΓΒ to pay the costs of the Commission;
2) förplikta EIB att ersätta kommissionens rättegångskostnader,
(3) order the European Parliament, the Council and the Kingdom of the Netherlands to bear their own costs.'
3) rådet och Konungariket Nederländerna att bära sina förplikta Europaparlamentet, rättegångskostnader.
Joined Cases C-20/00 and C-64/00 Booker Aquaculture Ltd, Hydro Seafood GSP Ltd ν The Scottish Ministers Principles of Community law
Förenade målen C-20/00 och C-64/00 Booker Aquaculture Ltd, Hydro Seafood GSP Ltd och The Scottish Ministers Gemenskapsrättsliga principer
Preliminary ruling (Directive 93I531EEC — Destruction offish stocL· infected by viral haemorrhagic septicaemia (VHS) and infectious salmon anaemia (ISA) — Compensation — Obligations of the Member State — Protection of fundamental rights, particularly of the right to property — Validity of Directive 93/53) (Full Court)
Förhandsavgörande "Direktiv 93/53/EEG — Destruering av fiskbestånd som drabbats av viral hemorragisk septikemi (VHS) och infektiös laxanemi (ILA) — Ersättning — Medlemsstatens skyldigheter — Skydd för grundläggande rättigheter, särskilt äganderätten — Giltigheten av direktiv 93/53/EEG" (domstolen i plenum)
By orders of 11 January 2000 (C-20/00) and 18 February 2000 (C-64/00) the Court of Session (Scotland) referred to the Court for a preliminary ruling several questions on the interpretation of the principles of Community law on the protection of fundamental rights, in particular of the right to property, and on the validity of Council Directive 93/53/EEC of 24 June 1993 introducing minimum Community measures for the control of certain fish diseases.
Court of Session (Scotland) har, genom beslut av den 11 januari 2000 (mål C-20/00) respektive den 18 februari 2000 (mål C-64/00), ställt ett flertal frågor om tolkningen av de gemenskapsrättsliga principerna om skydd för grundläggande rättigheter, särskilt äganderätten, samt giltigheten av rådets direktiv 93/53/EEG av den 24 juni 1993 om gemenskapens minimiåtgärder för bekämpning av vissa fisksjukdomar.
Facts in the main proceedings and the questions referred
Bakgrund till tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Case C-20/00
Mål C-20/00
McConnell Salmon Limited ('MSL') was acquired by Booker in 1995 and 1996.
McConnell Salmon Ltd (nedan kallat MSL) är ett bolag vars verksamhet övertogs av Booker år 1995 och år 1996.
MSL had entered into a lease of a turbot farm on the Isle of Gigha (United Kingdom) in 1993.
MSL hade år 1993 ingått ett hyresavtal avseende en anläggning för odling av piggvar på ön Gigha (Förenade kungariket).
At the same time it had purchased a turbot stock of year classes 1991 and 1993.
MSL hade samtidigt förvärvat ett bestånd av piggvar av årsklasserna 1991 och 1993.
It subsequently introduced further turbot to the farm, of year class 1994.
Bolaget tillförde därefter odlingen ett nytt bestånd av piggvar av årsklassen 1994.
The farm was, at that time, situated in an approved zone under Directive 91/67, as amended.
Anläggningen var vid denna tidpunkt belägen i en godkänd zon i den mening som avses i direktiv 91/67 i ändrad lydelse.
In August 1994, an outbreak of Viral haemorrhagic septicaemia ('VHS') was confirmed at that farm, and, in September 1994, the Secretary of State for Scotland served a notice (hereinafter 'the 1994 Notice') on MSL under Regulation 7 of the Diseases of Fish (Control) Regulations 1994.
I augusti 1994 upptäcktes ett utbrott av Viral hemorragisk septikemi (nedan kallad VHS) vid denna anläggning och i september 1994 delgav Secretary of State for Scotland MSL ett beslut (nedan kallat 1994 års beslut), som hade fattats med stöd av förordning nr 7 i Diseases of Fish (Control) Regulations 1994.
The fish in year classes 1993 and 1994 were not of a commercial size when the 1994 Notice was served and thus had to be killed and destroyed in accordance with paragraph 4 thereof.
Fisken av årsklasserna 1993 och 1994 hade ännu inte nått kommersiell storlek när 1994 års beslut delgavs och den måste således avlivas och destrueras i enlighet med punkt 4 i detta beslut.
The fish in year class 1991, which were then of commercial size, were slaughtered for marketing or processing for human consumption, in accordance with paragraph 5 of that notice.
Fisken av årsklass 1991, som vid denna tidpunkt var av kommersiell storlek, avlivades för att saluföras eller bearbetas för mänsklig konsumtion i enlighet med punkt 5 i beslutet.
As a result of that outbreak of VHS, Decision 92/538 was amended by Commission Decision 94/817/EC of 15 December 1994, so as to redefine the approved zones with regard to VHS as including '[t]he territory of Great Britain except the island of Gigha'.
Beslut 92/538 ändrades till följd av detta utbrott av VHS genom kommissionens beslut 94/817 av den 15 december 1994 på så sätt att de godkända zonerna i fråga om VHS omdefinierades till att omfatta "Storbritanniens territorium med undantag för ön Gigha".
MSL claimed compensation from the Secretary of State for the loss it had allegedly suffered as a result of the slaughter and destruction of the 1993 and 1994 fish, and the slaughter and forced early marketing of the 1991 fish.
MSL ansökte hos Secretary of State om ersättning för de förluster som bolaget påstod sig ha gjort till följd av att fisken av årsklasserna 1993 och 1994 hade avlivats och destruerats samt det hade varit skyldigt att i förtid avliva och sälja fisken av årsklass 1991 ofrivilligt. I maj 1996 upplyste Secretary of State MSL om
to make an ex gratia payment, on the ground that the Government had a long-established policy of not paying compensation to those subjected to measures taken for the control of fish diseases.
att han ansåg att bolaget inte hade rätt till ersättning och att det dessutom skulle vara olämpligt att bolaget erhöll ersättning ex gratia, eftersom regeringen hade som policy att inte betala ut ersättning till dem som drabbats av åtgärder för bekämpning av fisksjukdomar.
At first instance, the Lord Ordinary in the Court of Session (Scotland) (United Kingdom) found that the Secretary of State had acted illegally by failing to provide either legislative or administrative means for payment of any compensation where slaughter orders were made under that regulation.
I första instans fastställde Lord Ordinary i Court of Session (Scotland) (Förenade kungariket) att Secretary of State hade agerat rättsstridigt genom att underlåta att i lag eller på administrativ väg föreskriva att ersättning skall betalas ut när det fattas beslut om avlivning med stöd av nämnda förordning.
The Secretary of State appealed against that decision.
Secretary of State överklagade detta avgörande.
The Scottish Ministers, who had in law succeeded the Secretary of State, adopted his position in relation to the claim for compensation and proceeded with the appeal.
Scottish Ministers, som enligt lag hade efterträtt Secretary of State, intog samma ståndpunkt som denne i fråga om ansökan om ersättning och fortsatte att driva överklagandet.
Since it took the view that the outcome of the main proceedings depended on the interpretation of Community law, the Court of Session (Scotland) decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Court of Session (Scotland) ansåg att utgången av tvisten vid den var beroende av en tolkning av gemenskapsrätten och beslutade därför att vilandeförklara målet och ställa tolkningsfrågor till domstolen.
Case C-64/00
Mål C-64/00
Hydro Seafood operates several salmon farms in western Scotland.
Hydro Seafood bedriver laxodlingsverksamhet vid ett flertal anläggningar i västra Skottland.
In 1998, those farms were affected by an outbreak of ISA Pursuant to Regulation 5 of the Diseases of Fish (Control) Regulations 1994, the Secretary of State served several notices (hereinafter the 1998 Notices') on Hydro Seafood between May and July 1998 requiring the slaughter of its stocks of fish which were not yet of marketable size and the marketing of its stocks which were of such size.
År 1998 drabbades dessa anläggningar av ILA Med stöd av förordning nr 5 i Diseases of Fish (Control) Regulations 1994 delgav Secretary of State Hydro Seafood, mellan maj och juli 1998, ett flertal beslut (nedan kallade 1998 års beslut), varigenom bolaget ålades att destruera sina bestånd av fisk som ännu inte nått kommersiell storlek samt att sälja sina bestånd av fisk som var av denna storlek.
Hydro Seafood complied with the 1998 Notices. It claimed however that, besides the loss resulting directly from the destruction and early sale of its fish stocks, it had incurred further significant costs through the stringent practical measures imposed by the 1998 Notices.
Hydro Seafood följde 1998 års beslut, men gjorde gällande att bolaget, utöver den skada som var en direkt följd av destrueringen och den förtida saluföringen av fiskbestånden, dessutom hade drabbats av betydande merkostnader på grund av de stränga praktiska åtgärder som föreskrevs i dessa beslut.
Hydro Seafood therefore claimed compensation from the Secretary of State for its losses, which it estimated at GBP 14 million.
Hydro Seafood ansökte därför hos Secretary of State om ersättning för sina förluster, vilka enligt bolagets beräkningar uppgick till 14 miljoner GBP.
The latter rejected the claim and refused any compensation.
Secretary of State avslog ansökan och vägrade att betala ut någon som helst ersättning.
In March 1999, Hydro Seafood commenced an action against the Secretary of State for judicial review of that decision refusing compensation.
I mars 1999 väckte Hydro Seafood talan mot Secretary of State och ansökte om judicial review av beslutet att avslå ansökan om ersättning.
Having succeeded the Secretary of State, the Scottish Ministers adopted the same position.
Scottish Ministers, som hade efterträtt Secretary of State, intog samma ståndpunkt som denne.
Since it took the view that the main action raised similar but not identical questions to those referred to the Court in Case C-20/00, the Court of Session (Scotland) decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Court of Session (Scotland) ansåg att denna tvist gav upphov till liknande, men inte identiska, frågor som de som förelagts domstolen i mål C-20/00 och beslutade därför att vilandeförklara målet och ställa tolkningsfrågor till domstolen.
The first and second questions in Cases C-20/00 and C-64/00 and the fourth question in Case C-64/00
Den första och den andra frågan i målen C-20/00 och C-64/00 samt den fjärde frågan i mål C-64/00
It should be noted, at the outset, that Directive 93/53 provides that, at farms infected by certain diseases, Member States are to adopt, among others, the following measures:
Domstolen påpekar inledningsvis att det följer av direktiv 93/53 att medlemsstaterna skall se till att bland annat följande åtgärder vidtas vid anläggningar som drabbats av vissa sjukdomar:
- in relation to List II diseases, the restoration of a zone's approval under Directive 91/67, as amended, is subject to fulfilment of the requirements of Annex Β to that directive, particularly the slaughter
När det gäller sjukdomarna i förteckning I skall dels all fisk som uppvisar kliniska tecken på sjukdom betraktas som högriskmaterial och destrueras under kontroll av det officiella organet, dels all levande fisk antingen avlivas och destrueras under kontroll av det officiella organet eller, i fråga om fisk som nått kommersiell storlek och inte uppvisar några kliniska tecken på sjukdom, avlivas under kontroll av det officiella organet för att saluföras eller bearbetas för mänsklig konsumtion (artikel 6 första stycket a i direktiv 93/53).
of all fish at the infected farms and the destruction of the infected or contaminated fish.
När det gäller sjukdomarna i förteckning II skall villkoren i bilaga B till direktiv 91/67 i ändrad lydelse vara uppfyllda för att ett nytt godkännande för en zon skall kunna utfärdas enligt detta direktiv.
The official service may, however, authorise the fattening of fish to be slaughtered until they reach commercial size (Article 9 of Directive 93/53).
Det offentliga organet får emellertid ge tillstånd till att fisk som skall avlivas utfodras tills den nått kommersiell storlek (artikel 9 i direktiv 93/53).
In that context, the first two questions referred for a preliminary ruling in both Case C-20/00 and Case C64/00, as well as the fourth question referred in Case C64/00, are intended to ascertain, firstly, whether Directive 93/53, in so far as it imposes minimum control measures for List I diseases, is invalid because it infringes the fundamental right to property and, secondly, whether the measures adopted by a Member State against List I and List II diseases in implementing that directive are incompatible with that right, where neither the directive nor the national implementing measures provides for the award of compensation to affected owners.
I detta sammanhang har de två första frågorna i vart och ett av målen C-20/00 och C-64/00 samt den fjärde frågan i mål C-64/00 ställts för att få klarhet i dels huruvida direktiv 93/53, i vilket det föreskrivs minimiåtgärder för att bekämpa sjukdomarna i förteckning I, är ogiltigt på grund av en kränkning av den grundläggande rätten till egendom, dels huruvida åtgärder som en medlemsstat har vidtagit för att bekämpa sjukdomarna i förteckningarna I och II i samband med tillämpningen av direktiv 93/53 är oförenliga med denna rätt, när det varken i detta direktiv eller i de nationella genomförandebestämmelserna föreskrivs att ersättning skall betalas ut till de drabbade ägarna.
It must be stated at the outset that no right of compensation for the benefit of owners whose fish have been destroyed or slaughtered following the implementation of such measures follows either from the scheme or from the terms of Directive 93/53.
Det kan inledningsvis konstateras att det inte framgår vare sig av systematiken i direktiv 93/53 eller av detta direktivs lydelse att de som äger fisk som har destruerats eller avlivats till följd av genomförandet av dessa åtgärder har en rätt till ersättning.