natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, the significant reduction in Hoechst’s size which has taken place in the meantime and which reduced its group turnover to approximately EUR 9 billion for the reference year 2002, together with the fact that it is restricted to holding activities and has sold its sorbates business to third parties, renders void the justification for a steep increase in its fine.
Den betydande minskningen av Hoechsts storlek, vilken ägde rum under tiden och som medförde att dess omsättning på koncernnivå minskade till ungefär 9 miljarder euro för referensåret 2002, samt begränsningen av företagets verksamhet till holdingverksamhet och försäljningen till tredje man av verksamheten på området för sorbater, medförde dessutom att motiveringen för att väsentligt höja bötesbeloppet förlorade sin giltighet.
In any event, a factor of 2 should not have been used as a multiplier.
Enligt Hoechst borde i vilket fall som helst en faktor på två inte ha använts som multiplikator.
The duration of the infringement
Överträdelsens varaktighet
Hoechst contends that the increase of 175% decided upon by the Commission to reflect the duration of the infringement is exorbitant and disproportionate.
Hoechst har anfört att en höjning med 175 procent av bötesbeloppet som kommissionen fastställde med anledning av överträdelsens varaktighet är orimlig och oproportionerlig.
First, increases for the duration of the infringement which exceed 100% are fundamentally contrary to the method for calculating fines established by the Commission in the Guidelines.
Sådana höjningar med anledning av en överträdelses varaktighet som överstiger 100 procent är för det första helt och hållet oförenliga med den beräkningsmetod för böter som kommissionen har fastslagit i riktlinjerna.
Hoechst notes that the factors associated with the gravity of the infringement enable a basic amount to be fixed, which, in the second stage, is adjusted according to the duration of the infringement.
Hoechst har påpekat att faktorerna som avser överträdelsens varaktighet gör det möjligt att fastställa ett grundbelopp som, i ett andra skede, anpassas till överträdelsens varaktighet.
Under the latter aspect, Section 1 B of the Guidelines provides only for a ‘heavy increase’ in the basic amount, and not for the fixing of an entirely new amount of a size completely different from that of the basic amount.
I det sistnämnda avseendet föreskrivs i punkt 1 B i riktlinjerna emellertid enbart en ”avsevärd höjning” av grundbeloppet, och inte att ett helt nytt belopp av en helt annan storleksordning än grundbeloppet ska fastställas.
Second, the increase for the duration of the infringement takes account, for a second time, of the gravity of the infringement.
Vid en höjning med anledning av överträdelsens varaktighet beaktas, för det andra, överträdelsens allvar en andra gång.
Hoechst contends, in that regard, that cartels on prices and volumes are typically infringements of long duration.
Hoechst har i detta hänseende påpekat att karteller avseende pris och volym är typiskt sett långvariga överträdelser.
Consequently, if the Commission places those cartels in the highest category of ‘very serious infringements’ it cannot take the serious nature of the infringement into account for a second time when assessing the duration of the infringement.
Om kommissionen följaktligen kvalificerar dessa karteller i den högsta kategorin av ”mycket allvarliga överträdelser”, kan den inte en andra gång beakta överträdelsens allvar vid bedömningen av överträdelsens varaktighet.
Third, Hoechst fundamentally challenges the fact that a directly proportionate increase, at a flat rate of 10% per annum, can be applied over a long period for the purpose of penalising a cartel.
Hoechst har för det tredje uttryckt grundläggande tvivel på att det under en lång tidsperiod skulle gå att tillämpa en direkt proportionerlig höjning, som varje år motsvarar 10 procent, som påföljd för en kartell.
Hoechst emphasises in that regard that in the context of longterm infringements regarded as a single infringement, all sanctions systems provide for facteurs de majoration of the penalty at a rate which reduces exponentially as the duration increases.
Hoechst har i detta hänseende betonat att inom alla system för påföljder, vad avser långvariga överträdelser som anses utgör en enda överträdelse, tillämpas multiplikationsfaktorer avseende påföljden vars nivå minskar exponentiellt med överträdelsens längd.
That approach, moreover, observes the principle of proportionality.
Genom detta tillvägagångssätt iakttas för övrigt proportionalitetsprincipen.
If it is fair that offences committed in the distant past become time-barred at a given time, then the sanction imposed cannot ignore the same principle.
Rättsstridiga handlingar som ägde rum för länge sedan preskriberas vid en viss tidpunkt, och denna princip kan inte ignoreras vid fastställelse av påföljdslängden.
Hoechst further submits that even if the ‘principle of the link of continuity’ enshrined in Article 1(2) of Regulation No 2988/74 were still applied in Community law, it could not lead to endless increases in the fines imposed.
Hoechst har tillagt att även om ”principen om fortsatta överträdelser” som slås fast i artikel 1.2 i förordning nr 2988/74, fortfarande var tillämplig i gemenskapsrätten, kan det inte med stöd av denna vidtas oändliga höjningar av ålagda böter.
Last, the increase is disproportionate by comparison with the Commission’s previous practice.
Den höjning som gjordes var slutligen oproportionerlig i jämförelse med kommissionens tidigare praxis.
Hoechst refers first of all to Commission Decision 98/273/EC of 28 January 1998 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EC Treaty (IV/35.733 — VW) (OJ 1998 L 124, p.
Hoechst har först och främst hänvisat till kommissionens beslut 98/273/EG av den 28 januari 1998 om ett förfarande enligt artikel 85 i EG-fördraget (ärende IV/35.733 – VW) (EGT L 124, s.
60), where the Commission decided that an increase of 10% for each year of the infringement is appropriate only if the gravity of the infringement remains the same throughout the infringement period.
60), i vilket kommissionen beslutade att en höjning med 10 procent för varje år som överträdelsen pågick enbart var rimlig om överträdelsen var lika allvarlig under hela dess varaktighet.
In this case, nothing to prove or demonstrate such a fact has been put forward, which is contrary to the Commission’s obligation to state reasons.
Det har i förevarande fall inte gjorts något påstående som bevisar en sådan omständighet, vilket är oförenligt med kommissionens motiveringsskyldighet.
Hoechst refers, next, to a number of decisions in which the Commission increased the basic amount from the second year only, since the Guidelines make provision for an increase only for infringement periods in excess of what is regarded as an ‘average’ duration.
Hoechst har vidare hänvisat till flera beslut i vilka kommissionen enligt Hoechst höjde grundbeloppet först från och med det andra året, eftersom det i riktlinjerna enbart föreskrivs att en höjning kan vidtas med avseende på tidsperioder som överstiger en ”medellång” varaktighet.
In particular, Hoechst refers to the increase applied in Commission Decision 1999/60/EC of 21 October 1998 relating to a proceeding under Article 85 of the EC Treaty (IV/35.691/E.4 — Pre-insulated pipes) (OJ 1999 L 24, p.
Hoechst har särskilt hänvisat till den höjning som gjordes i kommissionens beslut 1999/60/EG av den 21 oktober 1998 om ett förfarande enligt artikel 85 i EG-fördraget (ärende nr IV/35.691/E-4 – Fjärrvärmerör) (EGT L 24, 1999, s.
1), and refers also to the judgment in Case T-220/00 Cheil Jedang Corporation v Commission [2003] ECR II-2473, paragraph 137).
1), samt till förstainstansrättens dom av den 9 juli 2003 i mål T-220/00, Cheil Jedang Corporation mot kommissionen (REG 2003, s. II-2473), punkt 137.
As a preliminary observation, and in response to the arguments developed by Hoechst by way of introduction to its fifth plea, the Commission submits that the comparison between the fine and the overall turnover of sorbates on the EEA market in 1995 is not valid.
Kommissionen har inledningsvis, och för att besvara de argument som Hoechst utvecklade i inledningen till den femte grunden, betonat att jämförelsen mellan böterna och den totala omsättningen på marknaden för sorbater inom EES år 1995 inte är relevant.
The turnover achieved on the market in one year does not reveal the negative impact which a cartel that has lasted more than 17 years may have had.
Den omsättning som erhölls under ett år på den marknaden visar nämligen inte de negativa återverkningar som en kartell som pågått under 17 år kan ha haft.
Furthermore, the amount of the fine before Hoechst’s cooperation is taken into account may be explained in this case by a whole range of factors.
Det finns i förevarande fall dessutom flera faktorer som förklarar storleken på det bötesbelopp som fastställdes innan Hoechsts samarbete beaktades.
In addition, EUR 20 million corresponds to the minimum starting amount envisaged in the Guidelines for very serious infringements.
20 miljoner euro motsvarade dessutom det lägsta utgångsbelopp som avses i riktlinjerna vid mycket allvarliga överträdelser.
That sum is also consistent with the Commission’s practice in taking decisions.
Detta belopp överensstämmer även med kommissionens beslutspraxis.
Last, the Commission emphasises that the specific starting amount is merely an intermediate amount which, when the method defined by the Guidelines is applied, is then adapted to reflect the duration of the infringement and any aggravating or attenuating circumstances (Cheil Jedang Corporation v Commission, paragraph 318 above, paragraph 95).
Kommissionen har slutligen påpekat att det specifika utgångsbeloppet endast utgör ett mellanliggande belopp, vilket sedan, vid tillämpningen av den metod som anges i riktlinjerna, anpassas med hänsyn till överträdelsens varaktighet och försvårande eller förmildrande omständigheter (domen i det ovan i punkt 318 nämnda målet Cheil Jedang Corporation mot kommissionen, point 95).
The effects of the infringement
Överträdelsens inverkan
The Commission contends that it was entitled to assume that the prices charged by the cartel were in principle at least higher than market prices, in any event so far as Hoechst was concerned.
Enligt kommissionen var det ostridigt att de priser som fastställdes genom kartellen i princip var högre än marknadspriserna, åtminstone vad avser Hoechst.
The Commission emphasises in that regard that Hoechst had the opportunity to comment on the conclusions set out at recitals 105, 109 and 288 to the Decision, which correspond to paragraphs 78, 82 and 265 of the statement of objections.
Kommissionen har i detta hänseende påpekat att Hoechst hade möjlighet att kommentera de slutsatser som gjordes i skälen 105, 109 och 288 i beslutet, som motsvarar punkterna 78, 82 och 265 i meddelandet om invändningar.
In the statement of objections, the Commission also indicated that it would take account of the ‘impact on the market’, in accordance with the Guidelines (paragraphs 291 and 295).
I detta meddelande nämnde kommissionen även att den beaktade ”verkningarna på marknaden” i enlighet med riktlinjerna (punkterna 291 och 295).
In its response to the statement of objections, Hoechst merely stated, concerning that impact, that it was of no relevance to the establishment of the existence of the infringement.
Hoechst uppgav i sitt svar på meddelandet om invändningar vad avser dessa verkningar enbart att de saknade relevans för konstaterandet av överträdelsen.
Hoechst thus expressly stated in its response that it did not substantially contest the facts of the sorbates cartel, as described in the Commission’s statement of objections (recitals 29 and 451 to the Decision).
Hoechst förklarade även uttryckligen i sitt svar att företaget inte invände mot beskrivningen i kommissionens meddelande om invändningar av de faktiska omständigheterna vad avser sorbatkartellen (skälen 29 och 451 i beslutet).
The Commission emphasises, next, that in this case the undertakings concerned had discussed target prices that customers would accept to pay (recital 102 to the Decision).
Kommissionen har därefter betonat att de berörda företagen i förevarande fall hade fastställt målpriser som kunderna var beredda att betala (skäl 102 i beslutet).
Those prices do not correspond to a free determination by each member of the cartel.
Dessa priser fastställdes inte fritt av varje deltagare i kartellen.
Nor does Hoechst seriously deny that the monitoring mechanisms actually allowed the target prices to be reached generally or at least that the parties actively endeavoured to achieve them (recitals 331 and 334 to the Decision).
Hoechst nekade för övrigt inte på allvar till att de övervakningsmekanismer som installerades gjorde det möjligt att uppnå målpriserna i dess helhet eller, åtminstone, till att parterna aktivt vidtog åtgärder för att uppnå dem (skälen 331 och 334 i beslutet).
In the Commission’s submission, the target prices had to be used systematically as a basis for negotiation (recital 104 to the Decision).
Enligt kommissionen användes riktpriserna systematiskt som förhandlingsutgångspunkt (skäl 104 i beslutet).
Sometimes the participants expressly stated that the target prices had been achieved (recital 205 to the Decision).
Deltagarna konstaterade ibland uttryckligen att målpriserna hade följts (skäl 205 i beslutet).
However, the Commission left open the question of the differential between the prices imposed by the cartel and those that might have been achieved in a situation of normal competition (recitals 333 and 340 to 342 to the Decision).
Kommissionen avvaktade emellertid med att besvara frågan om skillnaden mellan de priser som kartellen fastställde och de priser som kunde förväntas om konkurrensen varit normal (skälen 333 och 340–342 i beslutet).
The Decision does not state that prices had increased continuously, but only that the target prices had been fixed in such a way as to enable prices higher than market prices to be achieved.
Det framgår inte av beslutet huruvida priserna höjdes kontinuerligt, utan enbart att målpriserna hade fastställts så att högre priser än marknadspriser skulle kunna erhållas.
In the Commission’s submission, that could include price reductions, the effect of which, however, was only to attenuate the impact of the reduction of market prices for members of the cartel (recital 224 to the Decision).
Detta kunde enligt kommissionen omfatta prisnedsättningar, vars inverkan emellertid enbart var att dämpa verkningarna av en sänkning av marknadspriserna för kartellens deltagare (skäl 224 i beslutet).
As regards the cartel’s consequences for sales volumes, Hoechst does not specifically challenge the figures in Table II in the Decision.
Hoechst har med avseende på kartellens inverkan på försäljningsvolymen inte konkret invänt mot de sifferuppgifter som anges i tabell II i beslutet.
Hoechst’s assertion (contrary to recital 419 to the Decision) that there were higher sales of ‘grey quantities’ by other producers than by Ueno, notably by Hoechst, is wholly inaccurate.
Hoechsts påstående (som står i strid med skäl 419 i beslutet) att det fanns mer betydande ”gråa volymer” hos andra tillverkare än hos Ueno, bland annat hos Hoechst, är fullständigt oklart.
Furthermore, the problem of grey quantities became apparent only at the end of 1992, and therefore towards the end of the cartel (recitals 112 and 193 to the Decision).
Problemet med gråa volymer uppstod dessutom först i slutet av år 1992, således i slutet av kartellens existens (skälen 112 och 193 i beslutet).
The Commission also observes that in this case supply was adjusted to demand, and refers to recitals 108 and 109 to the Decision.
Kommissionen har även erinrat om att utbudet i förevarande fall anpassades till efterfrågan och hänvisat till skälen 108 och 109 i beslutet.
As regards Hoechst’s comments on the markets in question, the Commission states that it merely observed, at recital 336 to the Decision, that sorbates were the mostused preservatives and that no other preservative constituted a perfect substitute.
Kommissionen har påpekat, vad avser Hoechsts kommentarer avseende marknaderna i fråga, att den i skäl 336 i beslutet bara erinrade om att sorbaterna var de mest använda konserveringsmedlen och att inte något annat konserveringsmedel kunde ersätta dem fullständigt.
It was therefore permissible to conclude that sorbates manufacturers were in a position to control the preservatives sector ‘to a great extent’.
Kommissionen drog således med rätta slutsatsen att tillverkarna av sorbater även ”i stor utsträckning” kunde kontrollera sektorn för konserveringsmedel.
JUDGMENT OF 18. 6.
DOM AV DEN 18.6.2008 — MÅL T-410/03
Last, as regards the significance of the harmful consequences of the infringement for the determination of the amount of the fine, Hoechst’s argument that those consequences account for exactly one third is wholly unfounded.
Med avseende på frågan vilken vikt kommissionen åsatte överträdelsens skadliga inverkan när den fastställde bötesbeloppet, är Hoechsts antagande, att denna inverkan motsvarade exakt en tredjedel, helt ogrundat.
The Commission’s press release to which Hoechst refers contains merely an abridged presentation of the Decision and must not be taken to mean that the impacts in question played a decisive role in the calculation of the fines.
Kommissionens pressmeddelande, som Hoechst har hänvisat till, innehåller enbart en sammanfattning av beslutet och ska inte förstås såsom innebärande att verkningarna i fråga hade en avgörande roll vid beräkningen av böterna.
That aspect is not even mentioned in the part of the press release entitled ‘Calculation of the fines’.
Denna aspekt nämns inte ens i avsnittet med rubriken ”beräkning av böter” i meddelandet.
Furthermore, factors relating to the object of conduct may be more significant than those relating to its effects, particularly where they relate to infringements which are intrinsically serious, such as price-fixing and market-sharing (Case T-141/94 Thyssen Stahl v Commission [1999] ECR II-347, paragraph 636).
Omständigheter som hör samman med syftet med ett beteende ska i övrigt ges större betydelse än omständigheter rörande dess inverkan, framför allt när de står i samband med överträdelser som i sig är allvarliga, såsom fastställelse av priser eller uppdelning av marknader (förstainstansrättens dom av den 11 mars 1999 i mål T-141/94, Thyssen Stahl mot kommissionen, REG 1999, s. II-347, punkt 636).
The participation in the anticompetitive agreements of directors at a very high level
Deltagande av chefer på hög nivå i de konkurrensbegränsande avtalen
As regards the grounds of the Decision, the Commission contends that Hoechst obviously understood what is covered by the expression ‘at a very high level’ and that, moreover, the statement of objections makes clear that the agreements had been conceived, directed and encouraged at a very high level in the undertakings concerned.
Kommissionen har vad avser motiveringen i beslutet påpekat att Hoechst uppenbarligen förstått innebörden av uttrycket ”på högsta nivå”, och att det i övrigt i meddelandet om invändningar preciserades att avtalen hade planerats, letts och uppmuntrats på högsta nivå i de berörda företagen.
Hoechst did not dispute those findings and there was no need to develop that point in greater detail.
Hoechst invände inte mot dessa konstateranden och det var inte nödvändigt att vidare undersöka denna ståndpunkt.
On the substance, ABB Asea Brown Boveri v Commission, paragraph 75 above, does not provide a definition of the concept of ‘a very high level’, applicable to all situations and excluding anyone carrying out lower-level duties than those at issue in that judgment.
I sak kan en definition av begreppet ”högsta nivå” som kan tillämpas i alla tänkbara fall, och enligt vilken varje person som innehar en lägre tjänst än de som var i fråga i det målet utesluts, inte fastställas på grundval av domen i det ovan i punkt 75 nämnda målet ABB Asea Brown Boveri mot kommissionen.
At recital 323 to the Decision, the Commission seeks to demonstrate that the cartel was not organised by junior staff but by persons at a level capable of conferring authority and stability on the cartel.
Kommissionen avsåg i skäl 323 i beslutet att visa att kartellen inte var organiserad av underordnade medarbetare, utan av personer som befann sig på en sådan nivå i hierarkin att de kunde utöva auktoritet och ge kartellen en stabil karaktär.
The sales managers of the Hoechst division concerned satisfy those conditions.
De berörda försäljningscheferna hos Hoechst uppfyllde dessa villkor.
The division of the undertakings into categories
Indelningen av företagen i kategorier
Hoechst ignores the fact that the Guidelines are based on the specific weight of each undertaking (Section 1 A, fourth, sixth and seventh paragraphs).
Hoechst var inte medvetet om att riktlinjerna utgår från varje företags särskilda vikt (punkt 1 A, fjärde, sjätte och sjunde styckena).
The fact that the Japanese manufacturers held regular meetings before the joint meetings and normally also met after those meetings does not necessarily mean that they constitute one and the same undertaking.
Den omständigheten att de japanska tillverkarna träffades regelbundet före de gemensamma mötena, och vanligtvis även efter dessa, medför inte nödvändigtvis att dessa företag ska behandlas som ett och samma företag.
Furthermore, the Commission observes that, in dividing the undertakings into categories, it began with Hoechst, on which it imposed the minimum fine recommended for very serious infringements.
Kommissionen har i övrigt erinrat om att den vid indelningen av företagen i kategorier började med Hoechst, som har ålagts det lägsta bötesbelopp som rekommenderas för mycket allvarliga överträdelser.
Hoechst’s argument that the starting amount of the fine for the undertakings in the second category, which is one third of its own starting amount, is too low, cannot be accepted, since no one can rely to his own advantage on an unlawful act committed in favour of another (Case T-16/99 Lögstör Rör v Commission [2002] ECR II-1633, paragraph 350).
Hoechsts argument att böternas utgångsbelopp för företagen i den andra kategorin, vilket uppgick till en tredjedel av det utgångsbelopp som fastställdes för Hoechst, var för lågt, kan inte godtas, eftersom ingen, till förmån för sig själv, kan åberopa en rättsstridig åtgärd som gynnat någon annan (förstainstansrättens dom av den 20 mars 2002 i mål T-16/99, Lögstör Rör mot kommissionen, REG 2002, s. II-1633, punkt 350).
In addition, when fixing the amount of each fine, the Commission has a discretion and cannot be required to apply a precise mathematical formula for that purpose (CMA CGM and Others v Commission, paragraph 220 above, paragraphs 252 and 383).
Kommissionen har dessutom, vid fastställelse av varje bötesbelopp, ett utrymme för skönsmässig bedömning och är således inte skyldig att tillämpa en exakt matematisk formel (domen i de ovan i punkt 220 nämnda förenade målen CMA CGM m.fl. mot kommissionen, punkterna 252 och 383).
It is therefore immaterial that the starting amount of the fine for the undertakings in the second category was not adapted in precise proportion to the market shares of the undertakings concerned.
Det är således utan betydelse att böternas utgångsbelopp vad avser företagen i den andra kategorin inte helt proportionerligt anpassades till de berörda företagens marknadsandelar.