natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By failing to take all necessary measures to ensure correct transposition into national law of Article 2 (the concept of "experiment"), Article 11 and Article 12 of Council Directive 86/609/EEC of 24 November 1986 concerning the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States regarding the protection of animals used for experimental and other scientific purposes, and by failing to provide for an adequate system of penalties for noncompliance with the requirements of Directive 86/609, Ireland has failed to fulfil its obligations under that Directive, in particular Article 25 thereof, and under Article 10 EC.
Den irländska regeringens argument, att de kontroller som utförs i samband med utfärdandet av tillstånd gör det möjligt att, i förekommande fall, ålägga tillräckliga påföljder, grundas dessutom på det felaktiga antagandet att alla överträdelser av de krav som anges i direktivet kan beivras enligt detta förfarande. Som kommissionen med fog har påpekat kan en vägran att utfärda eller ett återkallande av ett tillstånd under alla omständigheter inte ses som en effektiv och avskräckande påföljd när ett försök som omfattas av direktivet genomförs helt i strid med nationella bestämmelser om tillstånd.
Ireland is ordered to pay the costs.'
Domstolen har beslutat följande dom:
Directive — Designation of the State as liable to pay guaranteed wage claims Directive 80/987) (Fifth Chamber)
Generaladvokaten L.A. Geelhoed har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 5 april 2001.
The two questions have been raised in proceedings between the Riksskatteverket (National Tax Board) and Soghra Gharehveran concerning her entitlement to a payment under the Lönegarantilagen (1992:497) (Wage Guarantee Law, SFS 1992 No 497) after the undertaking which employed her was put into liquidation.
1) fastställa att Irland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 86/609/EEG av den 24 november 1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål, särskilt dess artikel 25, och enligt artikel 10 i fördraget, genom att underlåta att vidta alla nödvändiga åtgärder för att på ett riktigt sätt införliva artiklarna 2 (begreppet "försök"), 11 och 12 i direktivet, och genom att underlåta att införa ett lämpligt system för påföljder vid underlåtenhet att uppfylla kraven enligt direktiv 86/609.
Alternatively, it contends that the Directive cannot be given direct effect.
2) förplikta Irland att ersätta rättegångskostnaderna.
Soghra Gharehveran was employed by Zarrinen AB (hereinafter 'Zarrinen'), a company operating a restaurant for which she performed, as employee, certain accounting duties.
Mål C-441/99 Riksskatteverket och Soghra Gharehveran Socialpolitik
Taking the view that the proceedings before it raised questions of interpretation of Community law, the Högsta domstolen decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Förhandsavgörande "Direktiv 80/987/EEG Tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens — Omfattning av undantaget avseende Sverige enligt punkt G i avsnitt I i bilagan till direktivet Staten är ansvarig för betalning av lönegarantiersättning enligt direktivet — Följder för verkningarna av direktiv 80/987" (femte avdelningen)
After Zarrinen had been put into liquidation on 17 July 1995, Mrs Gharehveran lodged a claim for payment of her wages under the Lönegarantilagen. That claim was rejected by the liquidator on the ground that Mrs Gharehveran was a close relative of the person owing the liquidated company which had employed her.
Dessa frågor har uppkommit i ett mål mellan Riksskatteverket och Soghra Gharehveran avseende den señares rätt till ersättning enligt lönegarantilagen (SFS 1992:497) efter det att det företag där hon varit anställd gått i konkurs.
The first question
Målet vid den nationella domstolen
Mrs Gharehveran then brought an action against the Swedish State in the Lunds tingsrätt to have the liquidator's decision overturned and her claim for payment under the Lönegarantilagen upheld.
Soghra Gharehveran var anställd av Zarrinen AB (nedan kallat Zarrinen).
That action was dismissed by a judgment of 20 May 1997.
Bolaget bedrev restaurangverksamhet.
By judgment of
Hennes arbetsuppgifter
By its first question, the national court asks essentially whether point G of Section I of the Annex to the Directive is to be interpreted as allowing the Kingdom of Sweden to exclude from the group of persons enjoying the wage payment guarantee provided for by the Directive employees whose close relative owned, less than six months before the petition in insolvency, at least 20% of the shares of the company employing them, when the employees concerned
Högsta domstolen har, genom beslut av den 11 november 1999 ställt två frågor om tolkningen av rådets direktiv 80/987/EEG av den 20 oktober 1980 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens, i dess lydelse enligt akten om villkoren för Republiken Österrikes, Republiken Finlands och Konungariket Sveriges anslutning till de fördrag som ligger till grund för Europeiska unionen och om anpassning av fördragen.
regarded as a person intended to be a beneficiary under the Directive (Francovich, paragraph 14).
Tolkningsfrågorna bestod i att utföra vissa bokföringsuppgifter. Soghra Gharehverans make ägde samtliga aktier i bolaget.
did not themselves have any share in the capital of that company.
Högsta domstolen ansåg att tvisten gav upphov till frågor om tolkningen av gemenskapsrätten.
It must be emphasised, next, that, if the Court held, in Francovich and Wagner Miret, that the fact that the abovementioned provisions of the Directive were precise and unconditional was not sufficient to enable individuals to rely on those provisions before the national courts, it was in consideration of the fact that Articles 3(1) and 5 of the Directive allowed the Member States a broad discretion with regard to determining the person liable to meet guaranteed claims and the organisation, operation and financing of the guarantee institutions (Francovich, paragraphs 25 and 26, and Wagner Miret, paragraph 17).
Soghra Gharehveran väckte därefter talan mot svenska staten vid Lunds tingsrätt (Sverige) och yrkade att tingsrätten, med ändring av konkursförvaltarens beslut, skulle bifalla hennes yrkande om ersättning enligt lönegarantilagen. I dom av den 20 maj 1997 lämnade tingsrätten hennes talan utan bifall.
It must be recalled, next, that it is clear from both the aim of the Directive, which is to ensure a minimum degree of protection for all employees, and from the exceptional character of the possibility of exclusion provided for by Article 1(2) of the Directive, that the exclusions provided for in the Annex to the Directive must be interpreted strictly (see Case 22/87 Commission ν Italy).
Den nationella domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida punkt G i avsnitt I i bilagan till direktivet skall tolkas på så sätt att den medger att Konungariket Sverige undantar arbetstagare vars närstående inom sex månader före konkursansökan ägt minst en femtedel av det företag där de varit anställda från rätten till lönegaranti enligt direktivet, när de berörda arbetstagarna inte själva ägt någon andel av det ifrågavarande företaget.
The Court held in particular in this regard that in the absence of any transposition of the Directive by a Member State, it was not possible, given the broad discretion mentioned above, to make up for such an omission by holding that State liable to meet the claims to be guaranteed (Francovich, paragraph 26).
Det framgår till att börja med av lydelsen av punkt G i avsnitt I i bilagan till direktivet att undantaget endast omfattar anställda som ensamma eller tillsammans med nära anförvanter ägt en väsentlig del av arbetsgivarens företag. Detta undantag omfattar således inte, utan att göra våld på denna klart utformade gemenskapsrättsliga bestämmelse, arbetstagare vars närstående ägt en väsentlig andel av företaget, men som själva inte ägt någon andel.
In that context, it should also be observed that the order for reference states that, from 1 June 1997, the Swedish legislation in question has been amended for the precise purpose of bringing it into conformity with the wording of point G of Section I of the Annex to the Directive.
Soghra Gharehveran överklagade tingsrättens dom till Hovrätten över Skåne och Blekinge (Sverige), som i dom av den 9 juni 1998 biföll hennes talan om ersättning enligt lönegarantilagen. Hovrätten fastslog i sin dom att Soghra Gharehveran tagit sådan del i företagets ledning att hon måste anses ha haft ett betydande inflytande över verksamheten.
It must, however, be pointed out in this regard that, unlike the situations described above, in which the Member States has still not used the discretion it enjoys or has made only partial use of that discretion, the main proceedings concern a situation in which the Member State concerned has designated itself the person liable to meet claims of pay guaranteed under the Directive.
Enligt hovrättens bedömning kunde 12 § sista stycket förmånsrättslagen i dess lydelse efter den 1 juli 1994 ändå inte tillämpas i målet, eftersom den medförde att en arbetstagare vars närstående ägt minst en femtedel av det företag som försatts i konkurs men som själv inte ägt någon andel av detta skulle undantas från rätten till lönegaranti.
In such circumstances, it must be accepted that the Member State has made full use of the discretion which it enjoys under Articles 3(1) and 5 of the Directive in the implementation of the Directive.
En sådan tillämpning skulle nämligen stå i strid med bestämmelserna i det undantag som angivits i punkt G i avsnitt I i bilagan till direktivet. Hovrätten ansåg att Soghra Gharehveran således kunde grunda sin rätt till ifrågavarande ersättning direkt på direktivet.
In order to provide an answer to the second question, it must be recalled first of all that the Court has held that the provisions of the Directive relating to determination of the beneficiaries of the guarantee as well as those relating to the content of the guarantee meet the conditions of precision and unconditionality normally required in order for a private individual to be able to rely on a provision contained in a directive before a national court, in the absence of its proper transposition into domestic law (Francovich, paragraphs 13 to 22).
Det följer vidare av såväl syftet med direktivet, som är att upprätta ett minimiskydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens, som av undantagskaraktären av den möjlighet att undanta vissa kategorier av arbetstagare från direktivets tillämpningsområde som föreskrivs i artikel 1.2 i direktivet att de undantag som anges i bilagan till direktivet skall tolkas restriktivt (dom av den 2 februari 1989 i mål 22/87, kommissionen mot Italien).
Indeed, it appears that, once a Member State has decided not to set up guarantee institutions and consequently to determine the organisation, financing and operation of such institutions, as Article 5 of the Directive provides, and has chosen instead to provide for direct funding from public funds, it can no longer be maintained that that Member State must still take measures to give effect to Article 5 of the Directive.
Det kan i detta sammanhang även nämnas att den nationella domstolen i sitt beslut att begära förhandsavgörande har angivit att ifrågavarande nationella lagstiftning har ändrats den 1 juni 1997 i syfte att säkerställa att den nationella lagstiftningen överensstämmer med lydelsen av punkt G i avsnitt I i bilagan till direktivet.
As regards, more precisely, the provisions of the Directive relating to the persons it covers, the Court has held that they are sufficiently precise and unconditional to enable the national court to determine whether or nor a person is to be
Riksskatteverket överklagade hovrättens dom till Högsta domstolen. Riksskatteverket gjorde i första hand gällande att den lydelse av förmånsrättslagen som var gällande vid tiden då konkursen inträffade var förenlig med Sveriges undantag från direktivet.
In the present case, it was not pursuant to the discretion which it has under the Directive to set up, organise, fund and arrange guarantee institutions that the Kingdom of Sweden excluded from the wage protection guarantee employees whose spouse was owner of the company employing them.
I de förstnämnda hade de berörda medlemsstaterna ännu inte alls eller bara delvis utnyttjat sitt utrymme för skönsmässig bedömning, medan medlemsstaten i den situation som är aktuell i målet vid den nationella domstolen har utpekat sig själv som ansvarig för förpliktelsen att betala de lönefordringar som garanteras enligt direktivet.
Just as a private individual must be able to rely on the right which he has under a precise and unconditional provision of a directive when that provision is separable from other provisions of the same directive which do not have the same degree of precision or unconditionality (Case 8/81 Becker), that individual must be allowed to rely on provisions conferring on him in a precise and unconditional way the status of beneficiary of a directive once the discretion given to the Member State with a regard to other provisions of the directive, whose non-implementation was the only obstacle to the effective exercise of the right invested in the individual by the directive, has been fully used.
Domstolen vill i detta sammanhang inledningsvis framhålla att den tidigare fastslagit att bestämmelserna i detta direktiv, avseende såväl vilka arbetstagare som omfattas av garantin som innehållet i denna garanti, har den precision och är så ovillkorliga som krävs för att en enskild skall kunna åberopa dem i mål vid nationella domstolar, när direktivet inte införlivats med den nationella lagstiftningen på ett korrekt sätt (dom i de ovannämnda förenade målen Francovich mil., punkterna 13—22).
In such a context, it must be held that the existence of discretion enjoyed by the Member States under Articles 3(1) and 5 of the Directive as regards the setting up, organisation, funding and functioning of guarantee institutions cannot be validly invoked for the purposes of preventing Mrs Gharehveran from relying in the national courts, as against the Kingdom of Sweden, on the right to claim pay guaranteed by the Directive.
Under sådana förhållanden skall medlemsstaten anses till fullo ha utnyttjat hela det utrymme för skönsmässig bedömning som den genom artiklarna 3.1 och 5 i direktivet har vid implementeringen av direktivets bestämmelser.
Point G of Section I of the Annex to Council Directive 80/987/EEC of 20 October 1980 on the approximation of the laws of the Member States relating to the protection of employees in the event of the insolvency of their employer, as amended by the Act concerning the conditions of accession of the Republic of Austria, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden and the adjustments to the Treaties on which the European Union is founded, is to be interpreted as not allowing the Kingdom of Sweden to exclude from the group of persons covered by the wage payment guarantee provided for by the Directive employees whose close relative owned, less than six months before the petition in insolvency, at least 20% of the shares of the company employing them, when the employees concerned did not themselves have any share in the capital ofthat company.
När en medlemsstat har avstått från att skapa särskilda garantiinstitutioner och därmed även från att ange detaljerade föreskrifter avseende deras organisation, verksamhet och finansiering enligt artikel 5 i direktivet, och i stället har föredragit att direkt finansiera lönegarantin med allmänna medel, kan det inte hävdas att den medlemsstaten alltjämt är skyldig att vidta sådana åtgärder som anges i artikel 5 i direktivet.
Where a Member State has designated itself as liable to fulfil the obligation to meet wage and salary claims guaranteed under Directive 80/987, an employee whose spouse was owner of the company employing her is entitled to rely on the right to claim pay agalr»sl the Member State concerned before a national court, notwithstanding the f act that, in breach of the Directive, the legislation ofthat Member State expressly excludes from the group of persons covered by the guarantee employees whose close relative was owner of at least 20% of the shares of the company but who did not themselves have any share in the capital ofthat company.'
Som domstolen fastslog i domarna i de ovannämnda förenade målen Francovich m.fl. och i målet Wagner Miret, att den precisa och ovillkorliga arten av ovannämnda bestämmelser inte i sig ger enskilda rätt att åberopa direktivets bestämmelser inför nationella domstolar, eftersom medlemsstaterna enligt artiklarna 3.1 och 5 i direktivet har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning såvitt gäller vem som skall svara för garantin samt garantiinstitutionernas organisation, verksamhet och finansiering (domar i de ovannämnda förenade målen Francovich m.fl., punkterna 25 och 26, och i målet Wagner Miret, punkt 17).
Case C-19/00 SIAC Construction Ltd ν County Council of the County of Mayo Company law
sätt ger dem rättigheter enligt direktivet, när medlemsstaten i fråga till fullo har utnyttjat sitt utrymme för skönsmässig bedömning avseende de bestämmelser i direktivet som, på grund av att de inte genomförts, varit det enda hindret mot att enskilda faktiskt utövar de rättigheter som framgår av direktivet,
Preliminary ruling (Public worL· contracts criteria) (Fifth Chamber)
Domstolen har beslutat följande dom:
By order of 30 July 1999, received at the Court on 24 January 2000, the Irish Supreme Court referred to the Court for a preliminary ruling a question concerning the interpretation of Article 29 of Council Directive 71/305/EEC of 26 July 1971 concerning the coordination of procedures for the award of public works contracts, as amended by Council Directive 89/440/EEC of 18 July 1989.
När en medlemsstat som har utpekat sig själv som ansvarig för förpliktelsen att betala arbetstagarnas fordringar enligt direktiv 80/987 kan en arbetstagare, vars make ägt det företag där hon varit anställd, grunda sin rätt titt betalning direkt på direktivet, trots att medlemsstaten i sin lagstiftning i strid med direktivet uttryckligen undantagit arbetstagare vars närstående ägt minst en femtedel av företaget utan att de själva ägt någon andel av företaget från rätten titt lönegaranti."
That question has been raised in a dispute between SIAC Construction Ltd and the County Council of the County of Mayo with regard to the procedure governing the award of a public works contract.
Generaladvokaten L.A. Geelhoed har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 29 mars 2001.
Article 29(1) and (2) of Directive 71/305, as amended, provides:
Han föreslog att domstolens skulle svara enligt följande:
This contract was a measure-and-value contract, under which the quantities estimated for each item are set out in the bill of quantities. For this type of contract, the tenderer completes the bill of quantities by filling in a rate for each item and a total price for the estimated quantity.
Svensk rättspraxis beträffande den svenska lagstiftning, som var i kraft till och med den 1 juli 1994, skall inte beaktas vid tolkningen av det undantag som, enligt artikel 1.2 i rådets direktiv 80/^87/EEG av den 20 oktober 1980 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens, gäller Konungariket Sverige.
The price payable is determined by measuring the actual quantities on completion of the work and valuing them at the rates quoted in the tender.
Detta undantag är således inte tillämpligt på en anställd som själv inte ägde någon del i det berörda företaget, men vars nära anförvant ägde en väsentlig del av företaget.
Under the heading 'Award criteria (other than price)', the contract notice provided that: or, when the award is made to the most economically advantageous tender, various criteria according to the contract: e.g. price, period for completion, running costs, profitability, technical merit.
Då en medlemsstat i strid med det undantag från direktiv 80/987/EEG, som är tillämpligt i förhållande till den, med stöd av en nationell lag om genomförande av detta direktiv, utesluter en grupp arbetstagare från det skydd som detta direktiv ger skall denna lag tolkas och tillämpas på ett sådant sätt att det resultat som eftersträvas med direktivet uppnås.
'the contract shall be awarded to the competent contractor submitting a tender which is adjudged to be the most advantageous to the Council in
Det ankommer på den berörda nationella domstolen att bedöma i vilken utsträckning den nationella lagen möjliggör en sådan tolkning och tillämpning i förevarande mål.
SIAC thereupon instituted two sets of proceedings before the Irish High Court challenging the County Council's decision to award the contract in question to Mulcair.
Förhandsavgörande "Offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten — Kontraktet tilldelas den som har lämnat det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet — Tilldelningskriterier" (femte avdelningen) meddelandet om upphandling ange alla de kriterier, som de avser att tillämpa vid prövningen, om möjligt efter angelägenhetsgrad, med det viktigaste först."
Twenty-four contractors submitted tenders.
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
The three lowest tenders were submitted by SIAC, Mulcair and Pierce Contracting Ltd.
Supreme Court har, genom beslut av den 30 juli 1999 som inkom till domstolen den 24 januari 2000, ställt en fråga om tolkningen av artikel 29 i rådets direktiv 71/305/EEG av den 26 juli 1971 om samordning av förfarandena vid tilldelning av offentliga upphandlingskontrakt för bygg- och anläggningsarbeten, i dess lydelse enligt rådets direktiv 89/440/EEG av den 18 juli 1989.
Following arithmetic checking and correcting, the tender totals were IEP 5 378 528 for SIAC, IEP 5 508 919 for Mulcair, and IEP 5 623 966 for Pierce Contracting Ltd.
Denna fråga har uppkommit i en tvist mellan SIAC Construction Ltd och County Council of the County of Mayo angående ett förfarande för offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten.
In his report, the consulting engineer appointed by the County Council to judge the tenders stated, among other things, that the three lowest tenders were equal from the point of view of their technical merit.
County Council publicerade den 20 februari 1992 ett meddelande om upphandling i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, som avsåg ett offentligt kontrakt som skulle tilldelas genom ett öppet förfarande.
The High Court considered that it had to confine itself to examining whether the County Council's decision was unreasonable. It concluded that this was not the case.
Kontraktet avsåg särskilt installation av avloppssystem, dräneringsrör för att avleda vatten vid häftiga regn, ventilationstrummor, regnvattenstunnor samt stig- och vattenledningsrör.
SIAC appealed to the Supreme Court against the judgment and order of the High Court.
I artikel 29.1 och 29.2 i direktiv 71/305, i dess ändrade lydelse, fastställs följande:
On the other hand, he stated that he had serious reservations regarding the tender submitted by SIAC and that the pricing system which it had used 'certainly greatly reduces the freedom of the consulting engineer to properly and fully administer the contract in a way that, in his view, is the most economically advantageous to the Mayo County Council'.
Kontraktet hörde till den kategori av kontrakt som grundas på byggnadskalkyler, i vilka de beräknade kvantiteterna för varje post tas upp i en kvantitativ kostnadsberäkning.
In those circumstances, the Supreme Court decided to stay proceedings and to submit a question to the Court of Justice for a preliminary ruling.
För dessa typer av kontrakt fyller anbudsgivaren i kostnadsberäkningen genom att åsätta ett värde för varje post och ett sammanlagt pris för den beräknade kvantiteten.