natgillin/translations-raw huggingface dataset:
SITA challenged the decisions in question in so far as they subjected the authorisation to ship the waste concerned to such conditions, by means of, first, an application for interim measures made to the President of the legal section of the Raad van State and, secondly, a complaint to the Minister.
SITA bestred de omtvistade besluten, i den mån dessa villkorade tillståndet att transportera det ifrågavarande avfallet, dels genom en ansökan om interimistiska åtgärder som ställdes till ordföranden vid Raad van States rättskipningsavdelning, dels genom en begäran om omprövning som ställdes till ministern.
By order of 18 June 1998, the President of the Administrative Appeal Section of the Raad van State rejected the application for interim measures.
Genom beslut av den 18 juni 1998 avslog ordföranden vid rättskipningsavdelningen vid Raad van State ansökan om interimistiska åtgärder.
In the circumstances, the Raad van State, considering that the solution to the dispute before it depends on an interpretation of Community law, decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Det är mot denna bakgrund som Raad van State, som anser att lösningen av tvisten som den har att avgöra fordrar en tolkning av gemenskapsrätten, beslutade att vilandeförklara målet och ställa tolkningsfrågor till EG-domstolen.
By its first question, the national court essentially asks whether, in the case where a waste treatment process includes several distinct stages, its classification as a disposal operation or recovery operation within the meaning of the Directive must, for the purpose of implementing the Regulation, be considered comprehensively, as constituting a single operation, or rather by examining each of the stages separately, as distinct operations.
Den nationella domstolen har ställt sin första fråga för att få klarhet i huruvida klassificeringen som bortskaffande eller återvinning, i den mening som avses i direktivet, av ett förfarande för behandling av avfall som omfattar flera olika etapper vid tillämpningen av förordningen skall ske genom att förfarandet bedöms i sin helhet som ett enda förfarande eller genom att var och en av dessa etapper undersöks separat som skilda förfaranden.
In that regard, it must first be recalled that, for the purpose of applying the Directive and the Regulation, it must be possible to classify any waste treatment operation as either disposal or recovery, and a single operation may not be classified simultaneously as both a disposal and a recovery operation.
Det skall i sammanhanget erinras om att det följaktligen vid tillämpning av direktivet och förordningen fordras att all avfallshantering kan klassificeras antingen som bortskaffande eller som återvinning. Ett och samma förfarande kan inte klassificeras som både bortskaffande och återvinning.
When the question of the classification of a waste treatment operation arises for the purpose of implementing the Regulation, only the classification of the first operation which that waste must undergo subsequent to its shipment is relevant in determining the purpose of that shipment.
När frågan om klassificering av ett förfarande för avfallsbehandling uppkommer vid tillämpningen av förordningen är det, endast klassificeringen av det första förfarande som avfallet skall undergå efter transporten som är relevant vid fastställandet av ändamålet med denna transport.
In the case in the main proceedings, it appears from the order for reference that the national court is of the view that the processing which the waste at issue must undergo comprises two distinct operations, consisting, first, of the combustion of that waste and, secondly, of the use of its ash as a raw material in the production of cement clinker.
Det framgår av den nationella domstolens beslut om hänskjutande att denna anser att behandlingen som det ifrågavarande avfallet måste undergå omfattar två olika förfaranden i form av dels förbränning av avfallet, dels användning av askan från avfallet som råvara vid tillverkning av cementklinker.
In the light of the foregoing considerations, only the first of the two operations mentioned above should be subject to classification with a view to establishing the purpose of the waste shipment in question.
Med beaktande av de omständigheter som angivits ovan är det endast det förstnämnda förfarandet som skall klassificeras för att ändamålet med de ifrågavarande transporterna skall kunna fastställas.
In the light of the reply to the first question, the third question must be understood to mean that the national court is essentially asking whether the calorific value of the waste which is to be combusted is a relevant criterion for the purpose of determining whether that operation constitutes a disposal operation as referred to in point DIO of Annex IIA to the Directive or a recovery operation as referred to in point
Den tredje frågan skall i ljuset av svaret på den första frågan besvaras så att den hänskjutande domstolen har ställt den tredje frågan för att få klarhet i dels huruvida värmevärdet vid förbränningen av avfallet är ett relevant kriterium för att fastställa om detta förfarande utgör ett sådant bortskaffande som avses i punkt D 10 i bilaga 2 A till direktivet eller om det utgör en sådan återvinning som nämns i punkt R 1 i bilaga 2 B till nämnda direktiv, dels om medlemsstaterna kan uppställa kriterier för åtskillnad mellan dessa typer av förfaranden.
Rl of Annex IIB to the Directive and, in addition, whether the Member States may define distinguishing criteria to that end.
Domstolen erinrar inledningsvis om att den när det gäller den första delen av denna fråga redan i sin dom av den 13 februari 2003 i mål C-228/00, kommissionen mot Tyskland (punkt 47), har slagit fast att avfallets värmevärde inte är ett relevant kriterium för att avgöra om ett avfallsförbränningsförfarande utgör ett sådant återvinningsförfarande som nämns i punkt R 1 i bilaga 2 B till direktivet.
First of all, as regards the first part of that question, the Court has already held, in C-228/00 Commission ν Germany [2003], paragraph 47, that the criterion of the calorific value of waste is not relevant for the purpose of establishing whether an operation involving the combustion of waste is a recovery operation as referred to in point Rl of Annex IIB to the Directive.
"1) Klassificeringen som bortskaffande euer återvinning i den mening som avses i rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall, i dess lydelse enligt rådets direktiv 91/156/EEG av den 18 mars 1991, och enligt kommissionens beslut 96/350/EG av den 24 maj 1996, av ettförf ärandeför behandling av avfall som omfattar flera olika etapper skaü, vid tillämpningen av rådets förordning (EEG) nr 259/93 av den 1 februari 1993 om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen, ske enbart med beaktande av det första förfarande som avfallet skall undergå efter transporten
As regards the second part of the third question, it should also be recalled that the Regulation does not preclude Member States from laying down, in acts having general scope, criteria for distinguishing between a recovery operation and a disposal operation, provided that the criteria comply with those laid down in the Directive.
Varmevärdet vid förbränningen av avfallet är inte ett relevant kriterium för att fastställa om detta förfarande utgör ett sådant bortskaffande som avses i punkt D 10 i bilaga 2 A till direktiv 75/442, i dess lydelse enligt direktiv 91/156 och enligt beslut 96/350, eller om det utgör en sådan återvinning som avses i punkt R 1 i bilaga 2 B till nämnda direktiv.
The Court ruled:
Han föreslog att domstolen skulle ge följande svar
Where a waste treatment process comprises several distinct stages, it must be classified as a disposal operation or a recovery operation within the meaning of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste, as amended by Council Directive 91/156/EEC of 18 March 1991 and by Commission Decision 96/350/EC of 24 May 1996, for the purpose of implementing Council Regulation (EEC) No 259/93 of 1 February 1993 on the supervision and control of shipments of waste within, into and out of the European Community, as amended by Council Regulation (EC) No 120/97 of 20 January 1997, taking into account only the first operation that the waste is to undergo subsequent to shipment;
Om avfall skall underställas en kombinerad process som omfattar ett flertal separata identifierbara förfaranden avgör det första förfarandet huruvida avfallet är avsett för bortskaffande eller återvinning i den mening som avses i rådets förordning (EEG) nr 259/93 av den 1 februari 1993 om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen.
(2) An operation in which waste is incinerated in a process whereby it replaces fuel from other sources constitutes a recovery operation under head Rl of Annex IIB to Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste provided that, first, the greater part of the waste is used as a fuel and, second, the greater part of the energy generated thereby is used.'
Ett förfarande i vilket avfall förbränns i en process där det ersätter bränsle från andra källor utgör ett återvinningsförfarande i enlighet med punkt R 1 i bilaga IIB till rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall, under förutsättning dels att större delen av avfallet används som bränsle, dels att den största delen av den energi som därigenom genereras används.
Case C-277/01 Ρ European Parliament ν Ignacio Samper Staff Regulations of Officials
Mål C-277/01 Europaparlamentet mot Ignacio Samper Tjänsteföreskrifterna
(Appeals — Officials — Reconstruction of career — Consideration of comparative merits) (Fifth Chamber)
"Överklagande — Tjänstemän — Återupprättande av karriär — Jämförelse av kvalifikationer" (femte avdelningen)
Preliminary ruling (VAT — Sixth Directive — Exemptions for certain activities in the public interest — Body — Meaning — Services performed by a natural person — Cultural services by a soloist) (Sixth Chamber)
Förhandsavgörande "Mervärdesskatt — Sjätte direktivet — Undantag för vissa verhamheter av hänsyn till allmänintresset — Organ — Begrepp — Tjänster som utförs av en fysisk person — Kulturella tjänster som tillhandahålls av en solist" (sjätte avdelningen)
By order of 5 April 2000 the Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice, Germany) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 13A(l)(n) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977.
Bundesgerichtshof har, genom beslut av den 5 april 2000 ställt två frågor om tolkningen av artikel 13 Al n i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977.
Mr Hoffman organised the world tour of three great solo singers established outside Germany who appeared together in a series of concerts.
Matthias Hoffmann anordnade en världsturné med tre berömda sångsolister, vilka inte var etablerade i Tyskland och som gjorde gemensamma framträdanden vid en rad konserter.
For their two concerts in Germany, he obtained from the competent cultural authorities certificates that his Organising activities' were 'equivalent' to those mentioned in Paragraph 4(20)(a) of the Umsatzsteuergesetz (Law on value added tax, hereinafter 'the UStG'). The German Government has however stated, in the course of these proceedings, that those certificates were not binding on the tax authorities on the question whether the three soloists each constituted a 'body' within the meaning of that provision.
I fråga om de två konserter som arrangerades i Tyskland erhöll Matthias Hoffmann intyg från de behöriga kulturmyndigheterna om att "arrangemangen" var "likvärdiga" med dem som avses i 4 § punkt 20 a Umsatzsteuergesetz (mervärdesskattelagen, nedan kallad UStG) Under förevarande förfarande har emellertid den tyska regeringen angett att dessa intyg inte var bindande för skattemyndigheterna vad gäller frågan huruvida var och en av de tre solisterna utgjorde ett "organ" i den mening som avses i nämnda bestämmelse.
Mr Hoffman did not deduct any VAT from the fees paid to the three soloists and did not pay that tax.
Matthias Hoffmann innehöll inte någon mervärdesskatt för de gager som utbetalades till de tre solisterna och han betalade inte heller in sådan skatt.
He was prosecuted for tax evasion, for those actions among others, before the Landgericht (Regional Court
Han åtalades bland annat på grund av dessa gärningar för skattebrott vid Landgericht Mannheim (Tyskland).
of Justice), Mannheim (Germany). In his defence he maintained that, in view of the certificates which had been issued to him by the cultural authorities, he did not have to pay VAT on the fees of the three soloists.
hade någon skyldighet att erlägga mervärdesskatt för gagerna till de tre solisterna, med hänsyn till de intyg som hade utfärdats av kulturmyndigheterna.
Mr Hoffmann appealed on a point of law to the Bundesgerichtshof against the judgment of the Landgericht, arguing, essentially, that the refusal to apply the tax exemption to soloists constituted discrimination contrary to Community law.
Matthias Hoffmann överklagade Landgerichts dom genom så kallad Revision till Bundesgerichtshof och gjorde i huvudsak gällande att vägran att tillämpa undantaget från skatteplikt på solister utgjorde en diskriminering i strid med gemenskapsrätten.
In those circumstances the Bundesgerichtshof decided to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Det är mot denna bakgrund som Bundesgerichtshof beslutade att ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
'(1) Is Article 13A(l)(n) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment... to be interpreted as meaning that the term "other [recognised] cultural bodies" used therein also covers a soloist who supplies cultural services?
"1) Skall artikel 13 A.1 n i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter — Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund tolkas så, att det däri använda uttrycket 'andra kulturella organ som är erkända ..." även omfattar en solist som tillhandahåller en kulturell tjänst?
(2) If the first question is answered in the affirmative, do restrictions arise from the heading "... certain activities in the public interest" chosen in Article 13A, for example where performances by soloists serve primarily commercial purposes?'
Om den första frågan besvaras jakande: Medför rubriken till artikel 13 A "... verksamheter av hänsyn till allmänintresset' eventuellt några begränsningar när solistens uppträdande främst har ett kommersiellt syfte?"
In that regard it must be noted that, at paragraph 17 of the judgment in Case C-216/97 Gregg [1999], the Court held, in relation to Article 13A(l)(b) and (g) of the Sixth Directive, in respect of certain social and medical services, that the term 'organisation' is in principle sufficiently broad to include natural persons as well, and that the exemptions referred to in that provision are not confined to the activities carried on by legal persons, but may also extend to activities carried on by individuals.
Domstolen erinrar i det avseendet om att den, i dom av den 7 september 1999 i mål C-216/97, Gregg, punkt 17, beträffande artikel 13 Al b och g i sjätte direktivet rörande vissa sociala tjänster och vårdtjänster, fastslog att begreppet "organ" i princip är tillräckligt omfattande för att även innefatta fysiska personer och att möjligheterna till undantag i nämnda bestämmelse inte är begränsade till att enbart avse varor och tjänster som tillhandahålls av juridiska personer, utan även kan omfatta varor och tjänster som tillhandahålls av enskilda.
The Court stated, at paragraph 18 of the same judgment that, while the meaning of 'organisation' suggests the existence of an individualised entity performing a particular function, that condition is also satisfied by one or more natural persons running a business.
I punkt 18 i samma dom angav domstolen att användningen av ordet organ visserligen utgör tecken på att det skall vara fråga om en individuell enhet som har en viss funktion, men att detta villkor även är uppfyllt då en eller flera fysiska personer driver rörelse.
There is no reason to depart from that view in relation to the cultural services mentioned in Article 13A(l)(n) of the Sixth Directive, with regard to performers supplying services individually such as solo singers.
Domstolen anser att det inte finns något skäl att frångå denna bedömning i fråga om sådana kulturella tjänster som avses i artikel 13 Al n i sjätte direktivet vad gäller artister som tillhandahåller en individuell tjänst, såsom exempelvis sångsolister.
In particular, such performers may, in the same way as a cultural group, carry on their activity professionally, semi-professionally or on an amateur basis and do so either on a profit-making basis, or without payment or, as the case may be, on an expenses-only basis.
I likhet med en grupp som utövar kulturell verksamhet kan sådana artister utöva verksamheten professionellt, halvprofessionellt eller icke-professionellt, och antingen tjäna pengar på denna verksamhet eller utföra den på frivillig basis och eventuellt bara täcka sina omkostnader.
In those various cases, even if the performer supplies his services entirely by his own means, and whatever the legal form he has chosen for his activity, he appears as an individualised entity carrying on a cultural activity, in the same way as a cultural group.
I dessa olika fall framstår artisten som en individuell enhet som har en kulturell funktion, på samma sätt som en grupp som utövar kulturell verksamhet, även om artisten utför sin tjänst med enbart egna medel och oavsett den rättsliga form som valts för verksamheten.
Consequently, the principle of fiscal neutrality requires that individual performers, as long as their services are recognised as cultural, may be regarded, like cultural groups, as bodies similar to public-law bodies supplying certain cultural services mentioned in Article 13A(l)(n) of the Sixth Directive.
Principen om skatteneutralitet utgör följaktligen hinder för en tillämpning som innebär att enskilda artister inte kan anses, på samma sätt som grupper som utövar kulturell verksamhet, utgöra organ som är likställda med offentligrättsliga organ som tillhandahåller vissa kulturella tjänster som avses i artikel 13 Al n i sjätte direktivet, när det har erkänts att deras tjänster är av kulturell karaktär.
By its second question the referring court is asking, essentially, whether the heading, by itself, of Article 13A of the Sixth Directive, which refers to '[exemptions for certain activities in the public interest', entails restrictions to the possibilities of exemption provided for by that provision, in particular if the services in question are provided primarily for commercial purposes.
Den hänskjutande domstolen har ställt den andra frågan för att få klarhet i huruvida rubriken till artikel 13 A i sjätte direktivet, vilken avser "undantag för vissa verksamheter av hänsyn till allmänintresset", i sig medför några begränsningar av möjligheterna till undantag i denna bestämmelse, särskilt när tjänsterna i fråga huvudsakligen tillhandahålls i kommersiellt syfte.
In that regard, it must be observed that the heading of Article 13A of the Sixth Directive, the wording of which is 'Exemptions for certain activities in the public interest', does not, of itself, entail restrictions on the possibilities of exemption provided for by that provision.
Domstolen konstaterar att rubriken till artikel 13 A i sjätte direktivet, vilken lyder "Undantag för vissa verksamheter av hänsyn till allmänintresset", i sig inte medför några begränsningar av möjligheterna till undantag i denna bestämmelse.
The heading of Article 13A ofthat directive does not, of itself, entail restrictions on the possibilities of exemption provided for by that provision.'
Rubriken till artikel 13 A i direktivet medför inte i sig några begränsningar av möjligheterna till undantag i denna bestämmelse."
Advocate General L. A. Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 14 November 2002.
Generaladvokaten L. A Geelhoed har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 14 november 2002.
Case T-33/00 Natalia Martinez Paramo, Anna Sodro, Ines van Lierde, Jean-Martial Marenne, Ron Moys, and Michel Horgan ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Mål T-33/00 Natalia Martinez Paramo, Anna Sodro, Ines van Lierde, Jean-Martial Marenne, Ron Moys, och Michel Horgan mot Europeiska gemenskapernas kommission Tjänsteföreskrifterna
(Officials — Competition — Selection board — Decision of the selection board not admitting candidate to oral tests — Scope of obligation to provide reasons — Scope of judicial review — Requests for reexamination of marking — Compliance with rules governing the work of selection boards — Manifest error) (Fifth Chamber)
"Tjänstemän — Uttagningsprov — Uttagningskommitté — Uttagningskommitténs beslut att inte medge tillträde till muntliga prov — Omfattning av motiveringsskyldigheten — Omfattning av domstolsprövning — Begäran om omprövning av rättning — Iakttagande av reglerna för uttagningskommitténs arbete — Uppenbart fel" (femte avdelningen)
(Fisheries— Fisheries agreement with Argentina — Community financial aid — Reduction — Actions for annulment — Actions for damages) (Third Chamber)
"Fiske — Fiskeavtal med Argentina — Finansiellt gemenskapsstöd — Nedsättning — Talan om ogiltigförklaring - Skadeståndstalan" (tredje avdelningen)
Facts giving rise to the proceedings in Cases T-44/01 and T-126/01 and the decision reducing the aid granted to Eduardo Vieira, SA
Bakgrund till tvisten i målen T-44/01 och T-126/01 samt beslutet om nedsättning av det stöd som beviljats Eduardo Vieira, SA
Within the framework of the fisheries agreement, the Spanish undertaking Eduardo Vieira, SA (hereinafter 'SAEV') proposed a project to create a joint enterprise called Vieira Argentina, SA (hereinafter 'VASA'), comprising SAEV and an Argentinian shipowner.
Inom ramen för fiskeavtalet framlade det spanska företaget Eduardo Vieira, SA (nedan kallat SAEV) ett projekt avseende bildande av ett gemensamt företag med firman Vieira Argentina, SA (nedan kallat VASA), vilket utgjordes av SAEV och en argentinsk fartygsägare. I projektet föreskrevs fiske efter arten tandnoting.
The Community vessel Ibsa Cuarto, subsequently renamed Vieirasa XII, was to be transferred to the project.
Gemenskapsfartyget Ibsa Cuarto, som senare döptes om till Vieirasa XII, skulle användas i projektet.
By letter of 13 October 12994, the Commission informed SAEV that the project could not be considered, since the species referred to was not among the species covered by the fisheries agreement.
Kommissionen informerade SAEV, genom skrivelse av den 13 oktober 1994, om att projektet inte kunde beaktas, eftersom den avsedda fiskarten inte finns bland de arter som omfattades av fiskeavtalet.
By letter of 20 October 1994, the Spanish authorities then sent the Commission documents declaring a change in the catch plan which the applicant had sent to them.
De spanska myndigheterna sände, i skrivelse av den 20 oktober 1994, kommissionen ett intyg om en ändring i fångstplanen som sökanden hade meddelat dessa myndigheter.
By letter of 8 December 1994, the Commission informed SAEV that its project had not been recommended by the Joint Committee of 5 and 6 December 1994, since the 'Argentinian partner insisted] on retaining the Patagonian toothfish (a species not covered by the fisheries agreement) in the catch plan of the project presented to the Argentinian authorities'.
Kommissionen upplyste SAEV, genom skrivelse av den 8 december 1994, om att den gemensamma kommittén den 5 och 6 december 1994 inte hade rekommenderat detta projekt, eftersom "den argentinske intressenten fortfarande vill stå kvar vid tandnoting (en art som inte angivits i fiskeavtalet) i den fångstplan för projektet som framlagts för de argentinska myndigheterna".