natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Italian Republic puts forward, in the alternative, a second plea alleging that Article 2(1) of Regulation No 49/1999 is unlawful. It is based on the view that the Council failed to observe the principle of relative stability of the fishing activities of each Member State.
För det andra har, som redan har nämnts, Republiken Italien varit i hög grad delaktig i förberedandet av ICCAT:s elfte extraordinarie sammanträde samt i de samtal som ledde till att förordning nr 49/1999 antogs.
The argument that the Council intended to derogate from the principle of relative stability byadopting the contested provision must be rejected outright.
var från den stunden fullt behörig att under de förhandlingar som inom ICCAT fördes om gemenskapskvoten, förhandlingar beträffande vilka den var ensam behörig, diskutera samtliga relevanta parametrar, däribland följderna av den overfiskning som vissa medlemsstater utfört före dagen för dess anslutning till denna organisation.
By its first plea, the Italian Republic claims that the only statement of reasons supporting Article 2(2) of Regulation No 49/1999 is to be found in the fifth recital in the preamble to that regulation to the effect that 'for 1999 an ad hoc distribution among the Member States should be made in view of the special circumstances due to the Community's accession to ICCAT'.
Gemenskapen var alltså bunden av ICCAT:s tidigare rekommendationer och särskilt rekommendation nr 96-14, i vilken den principen ställs upp, att fiskekvoten skall minskas om en fördragsslutande part under en given förvaltningsperiod överskrider sin fångstbegränsning.
In this case, the Italian Republic has not shown that Article 2(2) of Regulation No 49/1999 is not supported by an adequate statement of reasons.
Det var nämligen gemenskapen som genom att avdrag gjordes från dess tillgängliga kvot för år 1999 ålades minskningarna för overfiskning under år 1997.
It is clear from the legal and factual background to these proceedings as described, in particular, in paragraphs 16 to 20 of this judgment, that the Council had no intention whatsoever of derogating from the principle of relative stability in this case because it allocated percentages of the Community stock of bluefin tuna referred to in Article 2(1) of Regulation No 49/1999 on the basis of the same method of apportionment as that which had been used by ICCAT.
Under dessa omständigheter kan Republiken Italien inte ha saknat kännedom om de skäl som styrde fördelningen mellan medlemsstaterna av gemenskapskvoten avseende tonfisk för år 1999.
In those circumstances, the Italian Republic could not be unaware of the reasons underlying the allocation to the Member States of the Community quota for bluefin tuna for 1999.
Som tredje delgrund har sökandena ifrågasatt att rådet vid fördelningen av gemenskapskvoten avtonfisk för år 1999 fick ta hänsyn till Italiens fångstöverskott under år 1997.
The lawfulness of the reduction of catch quotas
Huruvida minskningen av fångstkvoterna var legitim
It must obsened, first, that neither in Community legislation nor in the case-law of the Court has it ever been established that application of the principle of relative stability to a stock of fish for which no TAC or quota has previously been fixed requires, whatever the circumstances, that the catch quotas should be based on a given number of years' fishing rather than on one year only.
Rådet har, inför nödvändigheten av att ålägga berörda medlemsstater minskningar som ICCAT direkt hade ålagt gemenskapen på grund av dessa staters overfiskning under år 1997, med rätta och utan att det innebar att gränserna för dess utrymme för skönsmässig bedömning överskreds, kunnat låta Republiken Italien utstå effekterna av dess overfiskning under år 1997, varvid dessa dock dämpades genom ett system för solidaritet inom gemenskapen.
Flexibility regarding the reference period to be used is particularlyimportant where the stock in question is managed under the auspices of an international fisheries organisation and the percentages allocated within the Community are normallybased on decisions taken within the framework of that organisation.
Genom de två första delarna i sin andra andrahandsgrund, vilka bör undersökas först, har Republiken Italien påstått i huvudsak att gemenskapens förhandlingar inom ramen för ICCAT, vilka avses i artikel 1 tredje stycket i förordning nr 65/98, inte hade kunnat avse minskningarna på grund av vissa medlemsstaters overfiskning under år 1997, och att dessa medlemsstater under alla omständigheter borde ha beretts möjlighet att försvara sina intressen inom ramen för dessa förhandlingar.
By the first two parts of its second plea in the alternative, which it is appropriate to consider first, the Italian Republic alleges, in essence, that the Community's negotiations within ICCAT, referred to in the third paragraph of Article 1 of Regulation No 65/98, could not have been concerned with reductions for overfishing carried out by certain Member States in 1997 and that, in any event, those Member States should have been given an opportunity to defend their interests in those negotiations.
I detta hänseende bör inledningsvis erinras om att gemenskapen, genom sin anslutning till konventionen i dess lydelse enligt det protokoll som undertecknades i Paris den 10 juli 1984, enligt artikel 14.6 i denna konvention innehar de medlemsstaters rättigheter och skyldigheter vilka redan var parter i konventionen. Gemenskapen
Infringement of non-discrimination
2) Republiken Italien skall ersätta rättegångskostnaderna.
As regards the first plea in the alternative, alleging infringement of the principle of non-discrimination, it must be observed that the Italian Republic has adduced no proof of such an infringement.
3) Konungariket Spanien, Republiken Frankrike och kommissionen skall var och en bära sin rättegångskostnad."
Orders the Kingdom of Spain, the French Republic and the Commission of the European Communities to bear their own costs.'
"EKSG Statligt stöd till stålföretag -- Begäran om återkrav av stöd som strider mot gemenskapsrätten — Medlemsstaternas förpliktelser — Fördragsbrott — Förfarande inlett trots att fördragsbrottet inte längre hade några verkningar" (femte avdelningen)
He suggested that the Court dismiss the action for annulment brought by the Italian Republic against Article 2 and the table in the Annex relating to bluefin tuna of Council Regulation (EC) No 491999 of 18 December 1998 fixing, for certain stocks of highly migratory fish, the total allowable catches for 1999, their distribution in quotas to Member States and certain conditions under which they may be fished, and order the applicant State to pay the costs.
Eftersom en talan inte hindrar verkställighet, begärde Förbundsrepubliken Tyskland att domstolen skulle uppskjuta verkställigheten av beslut 96/178 angående lånet på 49,895 miljoner DEM, med motiveringen att begäran om återkrav avseende detta belopp, om den genomfördes, skulle få till följd att NMH omedelbart försattes i konkurs.
Case C-276/99 Federal Republic of Germany ν Commission of the European Communities ECSC
Denna begäran avslogs genom beslut av domstolens ordförande av den 3 maj 1996 i mål C-399/95 R, Tyskland mot kommissionen.
25 October 2001
Bakgrund till tvisten
(ECSC — State aid granted to iron and steel undertakings — Application for the recovery of aid contrary to Community law - Obligations of the Member States — Failure to fulfil obligations — Procedure initiated when the failure has exhausted its effects) (Fifth Chamber)
Denna domstol fastslog i beslut av den 5 mars 1998 att förfarandet skulle skjutas upp i enlighet med 148 § i den tyska civilprocesslagen, enligt vilken domstolen skall avstå från att döma när tvistens lösning är beroende av huruvida ett rättsförhållande som är föremål för en annan tvist i ett mål som pågår vid en annan domstol föreligger eller inte föreligger.
By application lodged at the Court Registry on 23 July 1999 the Federal Republic of Germany applied, under the second paragraph of Article 88 CS, for the annulment of Commission Decision 1999/597/ECSC of 21 April 1999 in proceedings under Article 88 of the ECSC Treatyconcerning State aid granted by the Federal Republic of Germany to Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH.
Den 14 juli 1998 upplyste Förbundsrepubliken Tyskland kommissionen om Landgericht Ambergs beslut att förklara målet vilande, och den översände den 23 november 1998 en kopia på beslutet av den 5 mars 1998 till nämnda institution. Förbundsrepubliken Tyskland
In the course of restructuring Eisenwerk-Gesellschaft Maximilianshütte mbH, the Land of Bavaria took shares in Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH ('NMH'), which was the successor in title to the first company, and granted it, inter alia, shareholder loans in the sum of DEM 49.895 million and DEM 24.1125 million during 1994 and 1995.
I samband med omstruktureringen av företaget Eisenwerk-Gesellschaft Maximilianshütte mbH förvärvade delstaten Bayern aktier i företaget Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH (nedan kallat NMH), som trätt i ovannämnda företags ställe, och beviljade i sin egenskap av aktieägare företaget bland annat aktieägarlån uppgående till 49,895 miljoner DEM samt under åren 1994 och 1995 aktieägarlån uppgående till 24,1125 miljoner DEM.
By Decision 96/17S/ECSC of IS October 1995 and Decision 96/484/ECSC of 13 March 1996 on State aid that the Land of Bavaria granted to the ECSC steel undertaking Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH the Commission decided that those shareholder
I de båda besluten 96/178/EKSG av den 18 oktober 1995 och 96/484/EKSG av den 13 mars 1996 om statligt stöd från delstaten Bayern till EKSG-företaget Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH, Sulzbach-Rosenberg, betraktade kommissionen aktieägarlånen som med den gemensamma marknaden oförenliga stöd, och den ålade Förbundsrepubliken Tyskland att återkräva desamma.
1998. on the ground that that State had infringed Article 86 of the ECSC Treaty in failing to enforce the decisions requiring recovery of the sums paid to NMH.
underrättade kommissionen samma dag om att NMH den 6 november 1998 hade lämnat in en konkursansökan.
The Federal Republic of Germany and the company concerned brought actions challenging those decisions before, respectively, the Court of Justice and the Court of First Instance.
Den 23 juli 1999 väckte Förbundsrepubliken Tyskland talan om ogiltigförklaring av det ifrågasatta beslutet. Kommissionen har yrkat att talan skall ogillas.
On 18 January 1999. the Land of Bavaria applied to register all of the loans granted to NMH in the list of creditors' claims in those proceedings.
Förutom ett pressmeddelande av samma dag har det inte lagts fram någon skriftlig handling som visar att kommissionen skulle ha inlett ett fördragsbrottsförfarande.
By order of the President of the Court of 3 May 1996 (Case C-399/95 R Germany ν Commission), that application was dismissed.
Till stöd för sin talan har Förbundsrepubliken Tyskland åberopat tre grunder.
By judgment of 21 January 1999 in Joined Cases T-129/95.
Den andra grunden avser artikel 2 i beslutet.
T-2/96 and T-97/96 Neue Maxhütte Stahlwerke and Lech-Stahlwerke v Commission [1999] ECR 11-17. the Court of First Instance dismissed the applications challenging, inter alia. the two decisions referred to at paragraph 3 of the present judgment, which required the Federal Republic of Germany, in particular, to order NMH to repay the sums paid to that company in the form of shareholder loans.
Förbundsrepubliken Tyskland har hävdat att den, mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i fallet, inte hade någon skyldighet att överklaga Landgericht Ambergs beslut av den 5 mars 1998 om att uppskjuta det där anhängiga förfarandet.
By letters dated 12 June and 20 August 1996 the Land of Bavaria demanded NMH to repay the sum of the loans which had been granted to it.
Ett konkursförfarande inleddes mot NMH den 31 december 1998.
Since NMH did not comply with that demand, the Land of Bavaria, in February 1997. applied to the Amtsgericht (Local Court) Regensburg (Germany) for an order for payment of part of that sum, namely DEM 14.8 million.
Delstaten Bayern lät den 18 januari 1999, i den konkursbouppteckning som hade upprättats i nämnda förfarande, anteckna alla fordringar som var en följd av de lån som NMH hade beviljats.
By letter dated 1 February 1999 the Commission notified the German Government, in accordance with the first paragraph of Article 88 CS, of its reasoning as to the alleged infringement of the Treaty, and called on it to submit its comments within one month.
Förbundsrepubliken Tyskland har med sin tredje grund hävdat att det ifrågasatta beslutet grundas på en felaktig tillämpning av artikel 88 KS, i det att det i vart fall inte var fråga om någon underlåtenhet när det "motiverade beslutet" fattades i den mening som avses i första stycket i nämnda bestämmelse. Denna grund skall undersökas först.
On 23 July 1999 the Federal Republic of Germany brought an action for annulment of the contested decision.
Ett överklagande av domen från Lech-Stahlwerke GmbH ogillades genom domstolens beslut av den 25 januari 2001 i mål C-lll/99 P, Lech-Stahlwerke mot kommissionen.
The Commission contends that the Court should dismiss that action.
I de i punkt 3 i förevarande dom nämnda fallen där talan hade väckts vid domstolen av Förbundsrepubliken Tyskland, återkallade denna stat sin talan genom skrivelser av den 8 juni 1999 och den 27 februari 2001.
On 14 July 1998 the Federal Republic of Germany notified the Commission of the stay of proceedings ordered by the Landgericht Amberg and. on 23 November 1998, forwarded to it a copy of the order of 5 March 1998. On the same date it also informed the Commission that, on 6 November 1998, NMH had lodged a petition for the initiation of composition proceedings.
Domstolen noterar för det första att det av själva ordalydelsen i artikel 88 första stycket KS framgår att kommissionen kan konstatera att en medlemsstat har underlåtit att uppfylla en förpliktelse som åvilar den enligt EKSG-fördraget endast efter att ha givit denna stat tillfälle att framlägga sina synpunkter och att kommissionen för staten i fråga skall sätta ut en frist inom vilken staten skall uppfylla sin förpliktelse.
The Commission maintains that it initiated the procedure under Article 88 CS against the Federal Republic of Germany on 16 December
Genom skrivelse av den 1 februari 1999 meddelade kommissionen, i enlighet med artikel 88 första stycket KS, den tyska regeringen grunderna för sin uppfattning om den påstådda överträdelsen av fördraget, och anmodade den att lägga fram sina synpunkter inom en månad.
The first is directed against Article 1 of the contested decision which, it is claimed, was adopted in
Den 21 april 1999 fattade kommissionen det ifrågasatta beslutet.
Notwithstanding the fact that the procedure under Article 226 EC and that under Article 88 CS have different characteristics, their purpose is identical, that is to say. primarily, to put an end to the failure to comply with Community law.
formella underrättelsen från kommissionen som nämnda förfarande inleddes.
breach of Community law in that, in the circumstances of the case, that Member State was required neither to bring proceedings for the recoven in full of the payments of aid incompatible with the ECSC Treaty that were granted to NMH, nor to sign a notarially authenticated agreement guaranteeing the repayment of that sum in full.
Efter det att konkursförfarandet mot NMH hade inletts den 31 december 1998 var det emellertid inte längre möjligt att avhjälpa det handlande som hade påtalats av kommissionen.
As regards the procedure under Article 88 CS, that interpretation also follows from the wording of the second sentence of the first paragraph and the first sentence of the third paragraph of that provision, which expressly provide that the Member State in question must fulfil its obligation.
Syftet med förfarandet är följaktligen att uppnå ett ändrat beteende från den motsträviga medlemsstatens sida och inte att, generellt sett, konstatera en underlåtenhet som ägde rum i det förflutna (se, såvitt avser fördragsbrottsförfarandet enligt artikel 226 EG, dom av den 31 mars 1992 i mål C-362/90, kommissionen mot Italien, punkterna 9—13).
The Federal Republic of Germany claims that, having regard to the particular features of the case, it was under no obligation to lodge an appeal against the order of the Landgericht Amberg of 5 March 1998 staying the proceedings before it.
Trots att det förfarande som avses i artikel 226 EG och det förfarande som avses i artikel 88 KS har olika kännetecken är deras syfte identiskt, det vill säga i första hand att få överträdelsen av gemenskapsrätten att upphöra.
In the present case the Court finds that, on the date on which the Commission initiated the procedure, the failure to fulfil obligations which was alleged by the Commission had exhausted all its effects, with the result that the Federal Republic of Germany was no longer able to take effective action to put an end to that failure.
Av detta följer att det inte i något skede i förfarandet fanns någon objektiv möjlighet att uppnå syftet med förfarandet enligt artikel 88 KS, såsom det har erinrats om i punkterna 23—25 i denna dom, även om medlemsstaten hade velat få det påstådda fördragsbrottet att upphöra.
By its third plea, the Federal Republic of Germany argues that the contested decision is based on a misapplication of Article 88 CS in that, in any case, there was no failure to fulfil obligations at the time when the 'reasoned decision', within the meaning of the first paragraph of that provision, was adopted. It is appropriate to examine this plea first.
Det ifrågasatta beslutet, som inte fattades med iakttagande av det syfte som avses med artikel 88 KS, är följaktligen rättsstridigt.
It should first be noted that it follows from the express terms of the first paragraph of Article 88 CS that the Commission may only record the failure of a Member State to fulfil an obligation under the ECSC Treaty after having given that State the opportunity to submit its comments, and that the Commission must set a timelimit for that State to fulfil its obligation.
Beträffande det förfarande som avses i artikel 88 KS följer denna tolkning även av ordalydelsen i första stycket andra meningen och av tredje stycket första meningen i denna bestämmelse, i vilka det uttryckligen föreskrivs att medlemsstaten i fråga skall uppfylla sin förpliktelse.
However, following the initiation on 31 December 1998 of the proceedings for the liquidation of NMH. it was no longer possible to remedy the behaviour complained of by the Commission.
I detta fall kan emellertid konstateras att det av kommissionen påtalade fördragsbrottet inte längre hade några verkningar när denna institution inledde förfarandet.
Second, the Court has already held that the procedure under Article 88 CS opens up means of implementation, and is the ultima ratio enabling the Community interests enshrined in the Treaty to prevail over the inertia and resistance of Member States (Case 20/59 Italy v High Authority).
Förbundsrepubliken Tyskland kunde därför inte längre ingripa på ett ändamålsenligt sätt för att få fördragsbrottet att upphöra.
It follows that the essential purpose of the Article 88 CS procedure, as referred to in paragraphs 23 to 25 of the present judgment, could not objectively be achieved at any stage of the procedure, even if the Member State had wished to put an end to the alleged failure to fulfil obligations.
Kommissionen har inte heller åberopat att det finns en överhängande risk för att Förbundsrepubliken Tyskland kan återfalla i det påstådda fördragsbrottet eller åberopat andra särskilda skäl på grundval av vilka det, såsom ett undantagsfall, är nödvändigt att fastställa att det föreligger ett fördragsbrott.
It follows that the contested decision, which was not taken in accordance with the purpose of Article 88 CS, is flawed.
Kommissionen har inte heller angett varför den inte kunde agera i tid för att, genom de förfaranden som den har till sitt förfogande, förhindra att det påstådda fördragsbrottets verkningar uppkom (se, beträffande de likartade skyldigheter som kommissionen har i fördragsbrottsförfarandet enligt artikel 226 EG, domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Italien, punkt 12).
The purpose of the procedure is therefore, to bring about a change in behaviour on the part of the recalcitrant State, and not to record in abstracto that a failure existed in the past (see, as regards the procedure for failure to fulfil obligations under Article 226 EC, Case C-362/90 Commission ν Italy, paragraphs 9 to 13).
Eftersom kommissionen inte har ingett någon handling daterad den 16 december 1998 som visar att ett förfarande hade inletts, och eftersom ett pressmeddelande inte utgör en formell rättsakt som riktar sig till medlemsstaten, var det för det första inte förrän när Republiken Tyskland den 1 februari 1999 delgavs den
Furthermore, the Commission has not pointed to an imminent risk that the Federal Republic of Germany may repeat the infringement, or to other specific reasons for which the recording of an infringement may. exceptionally-, be necessary. Nor has the Commission indicated the reasons
Det ifrågasatta beslutet fattades således i strid med artikel 88 KS och skall följaktligen ogiltigförklaras, utan att det är nödvändigt att undersöka de två övriga grunder som Republiken Tyskland har åberopat.
Commission ν Italy, cited above, paragraph 12).
Domstolen har beslutat följande dom:
Orders the Commission to pay the costs.'
2) Kommissionen skall ersätta rättegångskostnaderna."
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sittintz of the Fifth Chamber on 14 June 2001.
Generaladvokaten J. Mischo har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 14 juni 2001.
'— annul Commission Decision of 21 April 1999 in a procedure under Article 8S of the ECSC Treaty (now Article 88 CS) concerning state aid granted by Germany to Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH; order the Commission to pay the costs in full.'
Han föreslog att domstolen skulle: ogiltigförklara kommissionens beslut av den 21 april 1999 om statligt stöd från Förbundsrepubliken Tyskland till Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH i ett förfarande enligt artikel 88 i EKSG-fördraget (nu artikel 88 KS), och
Case C-475/99 Firma Ambulanz Glöckner ν Landkreis Südwestpfalz Competition
— förplikta kommissionen att ersätta samtliga rättegångskostnader.
By order of 8 December 1999, the Oberverwaltungsgericht Rhein land-Pfalz (Rhineland-Palatinate Higher Administrative Court) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Articles 85, 86 and 90 of the EC Treaty (now Articles 81 EC, 82 EC and 86 EC).
Förhandsavgörande "Artiklarna 85, 86 och 90 i EG-fördraget (nu artiklarna 81 EG, 82 EG och 86 EG) Sjuktransport med ambulans - Särskilda eller exklusiva rättigheter - Konhirrensbegränsning - Tjänster av allmänt intresse — Sakliga skäl - Inverkan på handeln mellan medlemsstaterna" (femte avdelningen)
The question has been raised in proceedings between Ambulanz Glöckner, a private undertaking established in Pirmasens (Germany) and the administrative district Landkreis Südwestpfalz concerning its refusal to renew authorisation for the provision of ambulance transport senices.
Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz har genom beslut av den 8 december 1999 den 15 december samma år ställt en fråga om tolkningen av artiklarna 85, 86 och 90 i EG-fördraget (nu artiklarna 81 EG, 82 EG och 86 EG).
The main proceedings
räddningstjänstens grundkapacitet.
In its order for reference, that court inquires whether the conditions laid down in Article 90(1 ) of the Treaty for the grant to undertakings of special or exclusive rights are fulfilled. However, according to the national court, reasons related to the pursuit of a task of general economic interest, within the meaning of Article 90(2) of the Treaty, do not justify exclusion of competition for ambulance services.
Frågan har uppkommit i en tvist mellan Firma Ambulanz Glöckner, ett privat företag med säte i Pirmasens (Tyskland), och Landkreis Südwestpfalz (nedan kallat Landkreis) angående ett beslut att inte förlänga tillståndet att genomföra sjuktransporter med ambulans.