natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The reference has been made in the course of proceedings between the heirs of Mr Chevassus-Marche and Groupe Danone, Kro beer brands SA and Évian eaux minérales d’Évian SA regarding the liability of those companies for the payment of commission to Mr Chevassus-Marche.
Frågan har uppkommit i ett mål mellan å ena sidan delägarna i dödsboet efter Paul Chevassus-Marche och å andra sidan bolagen Groupe Danone, Kro beer brands SA och Évian eaux minérales d’Évian SA rörande provision som nämnda bolag påstods vara skyldiga att betala till Paul Chevassus-Marche.
Article 1(2) of Directive 86/653 defines a commercial agent as being ‘a selfemployed intermediary who has continuing authority to negotiate the sale or the purchase of goods on behalf of another person, hereinafter called the “principal”, or to negotiate and conclude such transactions on behalf of and in the name of that principal’.
I artikel 1.2 i direktivet definieras handelsagent som ”en självständig agent med varaktig behörighet att förhandla om försäljning eller köp av varor för en annan persons räkning, här nedan kallad huvudman, eller att förhandla om och slutföra sådana affärsuppgörelser i huvudmannens namn och för dennes räkning”.
Article 4(1) of Directive 86/653 states:
I artikel 4.1 i direktivet föreskrivs följande:
‘In his relations with his commercial agent a principal must act dutifully and in good faith.’
”Huvudmannen skall handla plikttroget och redligt gentemot sin handelsagent.”
A commercial agent shall be entitled to commission on commercial transactions concluded during the period covered by the agency contract:
Handelsagenten skall ha rätt till provision på avtal som ingås under avtalstiden a) i de fall då dessa träffats som ett resultat av hans medverkan, eller
(b) where the transaction is concluded with a third party whom he has previously acquired as a customer for transactions of the same kind.
CHEVASSUS-MARCHE b) i de fall då dessa ingås med tredje man, som han tidigare skaffat som kund för samma slags uppgörelser.
A commercial agent shall also be entitled to commission on transactions concluded during the period covered by the agency contract:
Handelsagenten skall även ha rätt till provision på avtal som ingås under avtalstiden
— either where he is entrusted with a specific geographical area or group of customers,
— antingen i de fall då han anförtrotts ett visst bestämt geografiskt område eller en viss bestämd kundkrets,
— or where he has an exclusive right to a specific geographical area or group of customers, and where the transaction has been entered into with a customer belonging to that area or group.
— och i de fall då affärsuppgörelsen har träffats med en kund som tillhör detta område eller denna grupp.
Member State[s] shall include in their legislation one of the possibilities referred to in the above two indents.’
Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning ta in endera av de möjligheter som anges i de båda strecksatserna ovan.”
As regards the time when the right to commission arises, Article 10(1) and (2) of Directive 86/653 states:
I artikel 10.1 och 10.2 i direktivet ges följande föreskrifter avseende uppkomsten av rätten till provision:
The commission shall become due as soon as and to the extent that one of the following circumstances obtains:
Rätten till provision uppkommer så snart som och i den mån som följande omständigheter föreligger: a) huvudmannen har fullföljt avtalet, eller
The commission shall become due at the latest when the third party has executed his part of the transaction or should have done so if the principal had executed his part of the transaction, as he should have.’
Provisionen skall betalas ut senast vid den tidpunkt då tredje man har fullgjort eller borde ha fullgjort sin del av avtalet om huvudmannen hade fullgjort sin del av avtalet så som han borde.”
As regards the extinguishment of the right to commission, Article 11(1) of that direct ive provides:
I artikel 11.1 i direktivet ges följande föreskrifter om bortfall av rätten till provision:
‘The right to commission can be extinguished only if and to the extent that:
”Rätten till provision kan bortfalla, endast om och i den mån som
— it is established that the contract between the third party and the principal will not be executed, and
— det har påvisats, att avtalet mellan tredje man och huvudmannen inte kommer att fullföljas, och
— that fac[t] is due to a reason for which the principal is not to blame.’
— denna omständighet beror på orsaker som huvudmannen inte kan klandras för.”
In 1987, BSN, now Groupe Danone, concluded with Mr Chevassus-Marche an exclusive mandate to represent its subsidiaries, Brasseries Kronenberg, now Kro beer brands SA, and Évian eaux minérales d’Évian SA in their dealings with the importers, wholesalers and retailers of their goods in a specific geographical area including the islands of Mayotte and La Réunion (a French overseas collectivity and a French overseas department respectively).
BSN (numera Groupe Danone) slöt år 1987 ett avtal med Paul Chevassus-Marche, enligt vilket denne gavs ensamrätt att företräda BSN:s dotterbolag Brasseries Kronenbourg (numera Kro beer brands SA) och Évian eaux minérales d’Évian SA gentemot importörer, grossister och detaljister av bolagens produkter inom ett visst bestämt geografiskt område som omfattade öarna Mayotte och Réunion (fransk utomeuropeisk territoriell enhet respektive franskt utomeuropeiskt departement).
Following the termination of that contract, Mr Chevassus-Marche requested from Groupe Danone and its subsidiaries the payment of various sums, among which were commissions relating to purchases made by two companies established in his geographical area.
Efter avtalsförhållandets slut begärde Paul Chevassus-Marche ersättning med olika belopp från Groupe Danone och dess dotterbolag avseende bland annat provision för inköp som genomförts av två bolag som var etablerade inom hans geografiska område.
Those requests were refused on the ground that the purchases concerned had been made from central buying offices or dealers in metropolitan France, outside the control of Groupe Danone and it subsidiaries and without any action on the part of Mr Chevassus-Marche.
Bolagen bestred betalningsansvar med uppgivande av att de berörda inköpen hade skett hos centrala inköpsorganisationer eller återförsäljare i det franska moderlandet, utom kontroll av Groupe Danone och dess dotterbolag och utan medverkan av Paul Chevassus-Marche.
The Cour de Cassation considers that in order to give judgment in the main proceedings it requires an interpretation of Article 7(2) of Directive 86/653. Consequently, it has decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Cour de cassation fann att en tolkning av artikel 7.2 i direktivet var nödvändig för att den skulle kunna döma i saken, och den beslutade följaktligen att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfråga till domstolen:
‘Is Article 7(2) of … Directive 86/653/EEC … to be interpreted as meaning that a commercial agent entrusted with a specific geographical area is entitled to commission where a commercial transaction between a third party and a customer belonging to that area has been concluded without any action, either direct or indirect, on the principal’s part?’
”Skall artikel 7.2 i [direktivet] tolkas så, att en handelsagent som har anförtrotts ett visst bestämt geografiskt område har rätt till provision för det fall ett avtal ingås mellan en kund som tillhör detta område och en tredje man, utan att huvudmannen, direkt eller indirekt, medverkar i avtalet?”
The question referred for a preliminary ruling
Prövning av tolkningsfrågan
By that question, the national court asks, in essence, whether the first indent of Article 7(2) of Directive 86/653 should be interpreted as meaning that a commercial agent entrusted with a specific geographical area has the right to a commission for transactions concluded by customers belonging to that area with a third party, without any action, direct or indirect, on the part of the principal.
Den nationella domstolen har ställt frågan för att få klarhet i huruvida artikel 7.2 första strecksatsen i direktivet skall tolkas så, att en handelsagent som har anförtrotts ett visst bestämt geografiskt område har rätt till provision för avtal som har ingåtts mellan kunder som tillhör detta område och tredje man utan att huvudmannen direkt eller indirekt har medverkat därtill.
In Case C-104/95 Kontogeorgas [1996] ECR I-6643, the Court was called upon to interpret Article 7 of Directive 86/653 in a situation where the principal itself sold its goods to customers belonging to a geographical area which it had entrusted to a commercial agent.
I dom av den 12 december 1996 i mål C-104/95, Kontogeorgas (REG 1996, s. I-6643), tolkade domstolen artikel 7 i direktivet i ett sammanhang som kännetecknades av att huvudmannen själv saluförde sina varor hos kunder som var etablerade i ett geografiskt område som huvudmannen hade anförtrott en handelsagent.
When asked whether that agent could claim commission for transactions concluded without any action on his part, the Court held, at paragraph 16 of the judgment, that Article 7 of that directive provides for entitlement to commission in two alternative cases.
Med avseende på frågan huruvida handelsagenten kunde kräva provision för avtal som ingåtts utan dennes medverkan fastslog domstolen, i punkt 16 i nämnda dom, att det enligt artikel 7 i direktivet föreligger en rätt till provision i två alternativa situationer.
Paragraph 1 refers to the agent’s ongoing or previous activities, whereas paragraph 2 provides that a commercial agent is to be remunerated for all transactions entered into with customers belonging to a certain area or group, no mention being made of the need for any particular activity on the part of the agent.
Artikel 7.1 tar sikte på en – tidigare eller nuvarande – aktivitet från handelsagentens sida, medan det i artikel 7.2 föreskrivs att handelsagenten skall avlönas för alla de affärsuppgörelser som har träffats inom ett visst område eller i förhållande till en viss bestämd grupp av personer utan att där nämns någon aktivitet från handelsagentens sida.
In the situation in question in Kontogeorgas the Court held that the first indent of Article 7(2) of Directive 86/653 must be interpreted as meaning that, where a commercial agent is entrusted with a geographical area, he is entitled to commission on transactions concluded with customers belonging to that area, even if they were concluded without any action on his part (Kontogeorgas, paragraph 19).
I den situation som var föremål för prövning i domen i det ovannämnda målet Kontogeorgas slog domstolen således fast att artikel 7.2 första strecksatsen i direktivet skall tolkas så, att en handelsagent som har anförtrotts ett visst bestämt geografiskt område har rätt till provision på avtal som har träffats med kunder som tillhör detta område, även då denne inte har medverkat därtill (domen i det ovannämnda målet Kontogeorgas, punkt 19).
The present order for reference asks whether that interpretation should also apply in a situation, such as that in the dispute in the main proceedings, where the sales of goods concluded with the customers established in the geographical sector entrusted to the relevant commercial agent were concluded not only without any action by that agent but also without any action, direct or indirect, on the part of the principal.
Förevarande begäran om förhandsavgörande rör frågan huruvida denna tolkning också gäller i en sådan situation som den som är aktuell i målet vid den nationella domstolen, då de avtal om försäljning av varor som slutits med kunder inom det geografiska område som anförtrotts handelsagenten har slutits inte endast utan nämnda agents medverkan men även utan att huvudmannen direkt eller indirekt har medverkat därtill.
In that regard, it must be acknowledged that, as the heirs of Mr Chevassus-Marche have pointed out, Article 7(2) of Directive 86/653 merely refers to any ‘transactions concluded during the period covered by the agency contract’, without any other requirement than that those transactions have been entered into with a customer belonging to a geographical area or a group of customers for whom the commercial agent is responsible.
Såsom delägarna i dödsboet efter Paul Chevassus-Marche har gjort gällande avser artikel 7.2 i direktivet endast ”avtal som ingås under avtalstiden” och det krävs endast att avtalet ingåtts med en kund som tillhör ett geografiskt område eller en kundkrets som anförtrotts handelsagenten.
There is no more an express requirement for action on the part of the principal than there is for action on the part of the commercial agent.
Det krävs inte uttryckligen vare sig att handelsagenten eller huvudmannen medverkar.
Article 10 of that directive establishes the circumstances which give rise to that right.
I artikel 10 i direktivet fastställs de omständigheter som medför att denna rätt uppkommer.
Article 10(1) distinguishes three alternative circumstances which are capable — each
I artikel 10.1 anges härvid tre alternativa omständigheter som, var och
The right is thus acquired as soon as and to the extent that the principal has executed the transaction or should have executed it, according to his agreement with the third party, or as soon as or to the extent that the third party has executed the transaction.
Rätten till provision uppkommer sålunda så snart som och i den mån som huvudmannen har fullföljt avtalet eller enligt sin överenskommelse med tredje man borde ha fullföljt avtalet, eller så snart som och i den mån som tredje man har fullföljt avtalet. I artikel 10.2 i direktivet preciseras att provisionen skall betalas ut senast vid den tidpunkt då tredje man har fullgjort eller borde ha fullgjort sin del av avtalet om huvudmannen hade fullgjort sin del av avtalet så som han borde.
It follows from the combination of those two paragraphs of Article 10 of Directive 86/653 that the commercial agent’s right to commission arises either when the principal has or should have carried out his obligation, or when the third party to the agency contract, that is the customer, has or should have carried out his obligation.
Det framgår av en samlad bedömning av artikel 10.1 och 10.2 i direktivet att handelsagentens rätt till provision uppkommer antingen när huvudmannen har eller borde ha fullgjort sina skyldigheter eller när den tredje man som inte är part i agenturavtalet, det vill säga kunden, har eller borde ha fullgjort sina skyldigheter.
In each instance, the presence of the principal in the transactions for which the commercial agent can claim commission is indispensable.
Huvudmannens deltagande i de avtal för vilka handelsagenten kan kräva provision är oundgängligt i samtliga dessa fall.
That interpretation of Article 10 of Directive 86/653 is supported by the wording of Article 11(1) of that directive, according to which the commercial agent’s right to commission can be extinguished only if and to the extent that it is established that the contract between the third party and the principal will not be executed, and that fact is due to a reason for which the principal is not to blame.
Denna tolkning av artikel 10 i direktivet bekräftas av lydelsen av artikel 11.1 i nämnda direktiv. I artikel 11.1 föreskrivs att rätten till provision kan bortfalla endast om och i den mån som det har påvisats att avtalet mellan tredje man och huvudmannen inte kommer att fullföljas och denna omständighet beror på orsaker som huvudmannen inte kan klandras för.
That sole ground for extinguishment, which requires the combination of two sets of circumstances in which express reference is made to the principal, emphasises the importance of his role for the existence of the right to commission.
Denna enda grund för bortfall av rätten till provision, vilken medför ett krav på att det skall föreligga två omständigheter som båda uttryckligen rör huvudmannen, visar vikten av den sistnämndes roll för att det skall föreligga en rätt till provision.
It therefore follows from Articles 7(2), 10(1) and (2), and 11(1) of Directive 86/653, read in conjunction with each other, that the commercial agent can claim commission on the basis of a transaction only to the extent that the principal acted, directly or indirectly, in the conclusion of that transaction.
Det framgår således av en jämförelse mellan artiklarna 7.2, 10.1, 10.2 och 11.1 i direktivet att en handelsagent kan kräva provision med anledning av ett avtal endast i den mån som huvudmannen direkt eller indirekt har medverkat i detta avtals ingående.
Having regard to the foregoing considerations, the reply to the question referred must be that the first indent of Article 7(2) of Directive 86/653 must be interpreted as meaning that a commercial agent entrusted with a specific geographical area does not have the right to a commission for transactions concluded by customers belonging to that area with a third party without any action, direct or indirect, on the part of the principal.
Mot bakgrund av det ovan anförda skall frågan besvaras på följande sätt. Artikel 7.2 första strecksatsen i direktivet skall tolkas så, att en handelsagent som har anförtrotts ett visst bestämt geografiskt område inte har rätt till provision för avtal som har ingåtts mellan kunder som tillhör detta område och tredje man utan att huvudmannen direkt eller indirekt har medverkat därtill.
On those grounds, the Court (First Chamber) hereby rules:
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (första avdelningen) följande:
The first indent of Article 7(2) of Directive 86/653/EEC of 18 December 1986 on the coordination of the laws of the Member States relating to selfemployed commercial agents must be interpreted as meaning that a commercial agent entrusted with a specific geographical area does not have the right to a commission for transactions concluded by customers belonging to that area with a third party without any action, direct or indirect, on the part of the principal.
Artikel 7.2 första strecksatsen i rådets direktiv 86/653/EEG av den 18 december 1986 om samordning av medlemsstaternas lagar rörande självständiga handelsagenter skall tolkas så, att en handelsagent som har anförtrotts ett visst bestämt geografiskt område inte har rätt till provision för avtal som har ingåtts mellan kunder som tillhör detta område och tredje man utan att huvudmannen direkt eller indirekt har medverkat därtill.
Case C-105/07
Mål C-105/07
(Freedom of establishment — Free movement of capital — Tax legislation — Corporation tax — Interest paid by a subsidiary on funds lent by the parent company established in another Member State — Reclassification of the interest as taxable dividends — No such reclassification where interest payments are made to a resident company)
”Etableringsfrihet — Fri rörlighet för kapital — Skattelagstiftning — Bolagsskatt — Ränta som ett dotterbolag erlagt för lån från ett moderbolag hemmahörande i en annan medlemsstat — Omklassificering av ränta till skattepliktig utdelning — Omklassificering sker inte när räntan betalas till ett i landet hemmahörande bolag”
Judgment of the Court (Fourth Chamber), 17 January 2008 . . . . . . .
Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 17 januari 2008 . . . . . . . . . I - 176
SUMMARY — CASE C-105/07
SAMMANFATTNING — MÅL C-105/07
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Tax legislation — Corporation tax
Fri rörlighet för personer — Etableringsfrihet — Skattelagstiftning — Bolagsskatt (Artiklarna 43 EG och 48 EG)
Member State are reclassified as dividends and are, on that basis, taxable, where, at the beginning of the taxable period, the total of the interest-bearing loans is higher than the paid-up capital plus taxed reserves, whereas, in the same circumstances, where those interest payments are made to a director which is a company established in the same Member State, those payments are not reclassified as dividends and are, on that basis, not taxable.
en medlemsstat hemmahörande bolag till en styrelseledamot som är ett bolag med hemvist i en annan medlemsstat skall omklassificeras till utdelning, som är skattepliktig, för det fall det sammanlagda beloppet för de räntebärande förskotten överstiger det inbetalade bolagskapitalet jämte beskattade reserver vid inledningen av den period som beskattningen avser, medan räntan inte omklassificeras till utdelning, och således inte är skattepliktig, när den under samma omständigheter betalas till en styrelseledamot som är ett bolag hemmahörande i samma medlemsstat.
The mere fact that a resident company is granted a loan by a related company which is established in another Member State cannot be the basis of a general presumption of abusive practices and justify a measure which compromises the exercise of a fundamental freedom guaranteed by the Treaty.
Endast den omständigheten att ett i landet hemmahörande bolag beviljas ett lån av ett i en annan medlemsstat hemmahörande närstående bolag kan inte grunda en allmän presumtion om missbruk och motivera en bestämmelse som medför att utövandet av en grundläggande frihet som garanteras i fördraget förhindras.
Conversely, a national measure restricting freedom of establishment may be justified on the ground of prevention of abusive practices where it specifically targets wholly artificial arrangements which do not reflect economic reality and are designed to circumvent the legislation of the Member State concerned and, in particular, to escape the tax normally due on the profits generated by activities carried out on national territory.
Däremot kan en nationell bestämmelse som inskränker etableringsfriheten vara motiverad i syfte att motverka missbruk när bestämmelsen särskilt riktar sig mot fiktiva upplägg som inte har någon ekonomisk förankring och som iscensätts för att kringgå lagstiftningen i den berörda medlemsstaten, och särskilt för att undvika skatt som normalt skall betalas på den vinst som genererats i verksamhet som bedrivs inom det nationella territoriet.
(see paras 26-28)
(se punkterna 26–28)
Articles 43 EC and 48 EC preclude national legislation under which interest payments made by a company resident in a Member State to a director which is a company established in another
Artiklarna 43 EG och 48 EG utgör hinder för en nationell lagstiftning som innebär att ränta som betalas av ett i
Such a difference in treatment between resident companies according to the place of establishment of the company which, as director, has granted them a loan constitutes an obstacle to the freedom of establishment if it makes it less attractive for companies established in other Member States to exercise that freedom and they may, in consequence, refrain from managing a company in the Member State which enacts that measure, or even refrain from acquiring, creating or maintaining a subsidiary in that Member State.
En sådan särbehandling av i landet hemmahörande bolag i förhållande till var det bolag är hemmahörande som, i egenskap av styrelseledamot, har beviljat bolagen ett lån, utgör nämligen en inskränkning av etableringsfriheten, eftersom denna särbehandling gör det mindre attraktivt för bolag som är etablerade i andra medlemsstater att utöva denna frihet, och dessa skulle följaktligen kunna komma att avhållas från att leda ett bolag i den medlemsstat som uppställer sådana föreskrifter, och till och med avhållas från att förvärva, bilda och bibehålla ett dotterbolag i denna medlemsstat.
Even if the application of a limit such as the limits laid down under that legislation seeks to combat abusive practices, it goes in any event beyond what is necessary to attain that objective, since it also affects situations in which the transaction concerned cannot be regarded as a purely artificial arrangement.
LAMMERS & VAN CLEEFF en sådan gräns, kan det inte uteslutas att denna omklassificering även tillämpas på ränta som betalas på lån som beviljats på konkurrensmässiga villkor. Även om tillämpningen av en sådan gräns som föreskrivs i nämnda lagstiftning syftar till att motverka missbruk, går en sådan tillämpning under alla omständigheter utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta syfte, eftersom den även påverkar situationer där den berörda transaktionen inte kan anses utgöra ett fiktivt upplägg.