natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, the adoption of regulatory measures at Community level helps to solve a collective action problem for employers by preventing the distortion of competition that — precisely because of that market failure — could arise if different standards of protection against discrimination existed at national level.
Genom att vidta regleringsåtgärder på gemenskapsnivå bidrar man dessutom till att lösa de problem som kollektiva åtgärder innebär för arbetsgivarna, eftersom man således kan förhindra en snedvridning av konkurrensen som – just på grund av marknadens ovannämnda misslyckande – skulle kunna uppstå om det på ett nationellt plan fanns olika skyddsnivåer vad gäller diskriminering.
It would lead to awkward results if discrimination of this type were for some reason to be excluded altogether from the scope of the Directive, because by implication Member States would be permitted, under the Directive, to allow employers to differentiate very effectively between candidates on grounds of racial or ethnic origin, simply by publicising the discriminatory character of their recruitment policy as overtly as possible beforehand.
Det skulle få underliga följder om denna typ av diskriminering av någon anledning helt skulle uteslutas från direktivets tillämpningsområde, eftersom det indirekt skulle innebära att medlemsstaterna enligt direktivet hade rätt att tillåta arbetsgivare att på ett mycket effektivt sätt göra skillnad mellan kandidater på grund av ras eller etniskt ursprung genom att helt enkelt i förväg informera om sin diskriminerande rekryteringspolitik så öppet som möjligt.
Thus, the most blatant strategy of employment discrimination might also turn out to be the most ‘rewarding’.
Den mest flagranta strategin för diskriminering vid anställning skulle således kunna visa sig vara den ”lönsammaste”.
That would clearly undermine — rather than promote — conditions for a socially inclusive labour market.
Det är tydligt att detta skulle urholka – snarare än gynna – förutsättningarna för en arbetsmarknad som främjar social integrering.
In short, it would defeat the very purpose of the Directive if public statements made by an employer in the context of a recruitment drive, to the effect that applications from persons of a certain ethnic origin
Sammanfattningsvis skulle själva syftet med direktivet förfelas om det inte ansågs som direkt diskriminering när en arbetsgivare i samband med en rekryteringskampanj offentligt meddelar att ansökningar
I therefore suggest that the Court give the following answer to the first and second questions referred by the national court: a public statement made by an employer in the context of a recruitment drive, to the effect that applications from persons of a certain ethnic origin will be turned down, constitutes direct discrimination within the meaning of Article 2(2)(a) of the Directive.
Således föreslår jag att domstolen besvarar den första och den andra frågan från den nationella domstolen på följande sätt: Det utgör direkt diskriminering i den mening som avses i artikel 2.2 a i direktivet när en arbetsgivare i samband med en rekryteringskampanj offentligt meddelar att ansökningar från personer av ett visst etniskt ursprung kommer att avslås.
The burden of proof fact discriminatory.’ 16In this respect, what is true for cases of discrimination based on sex is true for cases of discrimination based on ethnic origin.
Bevisbördan minerande övergick på arbetsgivaren” 16. Det som gäller i fall av könsdiskrimine- ring gäller i detta avseende också i fall av etnisk diskriminering.
Indeed, Article 8 of the Directive echoes word for word the text of Article 4 of Council Directive 97/80/EC of 15 December 1997 on the burden of proof in cases of discrimination based on sex. 17
I artikel 8 i direktivet upprepas nämligen ord för ord innehållet i artikel 4 i rådets direktiv 97/80/EG av den 15 december 1997 om bevisbörda vid mål om könsdiskriminering. 17
The referring court also seeks guidance as regards the burden of proof.
Den hänskjutande domstolen ber också om vägledning vad gäller bevisbördan.
These questions are relevant to the CGKR’s allegation before the national court that Feryn continues to apply discriminatory recruitment practices.
Dessa frågor är av relevans för CGKR:s påstående vid den nationella domstolen att Pascal Feryn fortsätter att tillämpa en diskriminerande rekryteringspolitik.
The relevant provision is Article 8 of the Directive.
Den relevanta bestämmelsen är artikel 8 i direktivet.
It follows from this provision that, when facts have been established from which it may be presumed that there has been direct or indirect discrimination, it is for the respondent to prove that there has been no breach of the principle of equal treatment.
Det följer av denna bestämmelse att när det har lagts fram fakta som ger anledning att anta att det har förekommit direkt eller indirekt diskriminering, skall det åligga svaranden att bevisa att det inte föreligger något brott mot principen om likabehandling.
Thus, where there is a prima facie case of discrimination, it is for the employer to prove that that principle has not been infringed.
När det föreligger ett prima facie-fall av diskriminering ankommer det således på arbetsgivaren att visa att nämnda princip inte har åsidosatts.
It is the task of the national court to apply these rules concerning the burden of proof to the specific circumstances of the case.
Det ankommer på den nationella domstolen att tillämpa dessa regler beträffande bevisbördan på de särskilda omständigheterna i fallet.
None the less, as the Commission correctly points out, in circumstances where it is established that an employer has made the kind of public statements about its own recruitment policy that are at issue in the main proceedings, and where, moreover, the actual recruitment practice applied by the employer remains opaque and no persons with the ethnic background in question have been recruited, there will be a presumption of discrimination within the meaning of Article 8 of the Directive.
Under sådana omständigheter då det framgår att en arbetsgivare har gjort sådana offentliga uttalanden om sin egen rekryteringspolitik som i målet vid den nationella domstolen och då den rekryteringspolitik som arbetsgivaren faktiskt tillämpar dessutom förblir dunkel och inga personer med den ifrågavarande etniska bakgrunden har rekryterats föreligger det dock, såsom kommissionen korrekt har framhållit, en presumtion för diskriminering i den mening som avses i artikel 8 i direktivet.
It falls to the employer to rebut that presumption.
Det ankommer på arbetsgivaren att motbevisa presumtionen.
As regards the matter of how the national court should appraise the evidence in rebuttal submitted by the employer, it must be held that the national court should apply the relevant national procedural rules, provided, first, that such rules are not less favourable than those governing similar
Vad gäller frågan hur den nationella domstolen skall bedöma arbetsgivarens motbevisning skall det konstateras att den nationella domstolen skall tillämpa de relevanta nationella processuella reglerna, förutsatt att de för det första inte är mindre
16 — Case C-236/98 JämO [2000] ECR I-2189, paragraph 53.
16 — Domstolens dom av den 30 mars 2000 i mål C-236/98, Jämställdhetsombudsmannen (REG 2000, s. I-2189), punkt 53.
See also Case C-196/02 Nikoloudi [2005] ECR I-1789, paragraph 74.
Se också domstolens dom av den 10 mars 2005 i mål C-196/02, Nikoloudi (REG 2005, s. I-1789), punkt 74.
6, amended by Council Directive 98/52/EC of 13 July 1998 (OJ 1998 L 205, p. 66).
6, ändrad genom rådets direktiv 98/52/EG av den 13 juli 1998 (EGT L 205, s. 66).
See also Article 10(1) of Directive 2000/78.
Se också artikel 10.1 i direktiv 2000/78.
This reversal of the burden of proof is consistent with Community legislation and with the Court’s caselaw in the field of discrimination based on sex.
Denna omvända bevisbörda står i överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen och domstolens rättspraxis på området för könsdiskriminering.
As the Court has stated: ‘[w]here there is a prima facie case of discrimination, it is for the employer to show that there are objective reasons for the difference in pay [as between male and female workers].
Domstolen har sålunda slagit fast att det ”ankommer … på arbetsgivaren att, i en situation där diskriminering synes föreligga, visa att det finns sakliga skäl som berättigar till den konstaterade löneskillnaden [mellan manliga och kvinnliga arbetstagare].
Workers would be deprived of the means of securing compliance with the principle of equal pay before national courts if evidence establishing a prima facie case of discrimination did not have the effect of imposing on the employer the onus of proving that the difference in pay is not in
Arbetstagarna skulle nämligen berövas möjligheten att göra gällande likalönsprincipen vid den nationella domstolen om den omständigheten att de förebringat uppgifter som visar att diskriminering synes föreligga inte fick till följd att bevisbördan för att löneskillnaden i praktiken inte är diskri-
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-54/07 domestic actions (principle of equivalence) and, secondly, that they do not, in practice, render the exercise of rights conferred by Community law impossible or excessively difficult (principle of effectiveness). 18
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-54/07 förmånliga än dem som avser liknande talan som grundas på nationell rätt (likvärdighetsprincipen) och för det andra inte i praktiken gör det omöjligt eller orimligt svårt att utöva rättigheter som följer av gemenskapsrätten (effektivitetsprincipen). 18
On the issue of sanctions, Article 15 of the Directive provides that ‘Member States shall lay down the rules on sanctions applicable to infringements of the national provisions adopted pursuant to this Directive and shall take all measures necessary to ensure that they are applied.
När det gäller sanktioner föreskrivs det i artikel 15 i direktivet att ”[m]edlemsstaterna skall bestämma vilka sanktioner som skall tillämpas på överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv och vidta alla åtgärder som behövs för deras genomförande.
The sanctions, which may comprise the payment of compensation to the victim, must be effective, proportionate and dissuasive …’ Moreover, as the Court held in Von Colson and Kamann, national courts have a duty to take all appropriate measures to ensure fulfilment of the Member States’ obligation to achieve the result envisaged by the Directive. 19
Sanktionerna, som kan bestå av skadestånd till den utsatta personen, skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.” Dessutom är, såsom domstolen slog fast i domen i målet Von Colson och Kamann, de nationella domstolarna skyldiga att vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa att medlemsstaternas skyldighet att uppnå det resultat som avses i direktivet fullgörs. 19
I accordingly propose that the Court give the following answer to the third, fourth and fifth questions referred by the national court: once a prima facie case of discrimin ation based on racial or ethnic origin has been established, it is for the respondent to prove that the principle of equal treatment has not been infringed.
Följaktligen föreslår jag att domstolen lämnar följande svar på den tredje, den fjärde och den femte frågan från den nationella domstolen: När det har visats att det rör sig om ett prima facie-fall av diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung ankommer det på svaranden att visa att likabehandlingsprincipen inte har åsidosatts.
Appropriate remedies
Lämpliga åtgärder
It is for the referring court to determine, in accordance with the relevant rules of domestic law, which remedy would be appropriate in the circumstances of the present case.
Det ankommer på den hänskjutande domstolen att i enlighet med de relevanta reglerna i nationell rätt avgöra vilken slags åtgärd som skulle vara lämplig under omständigheterna i det förevarande fallet.
However, in the main, purely token sanctions are not sufficiently dissuasive to enforce the prohibition of discrimination.
I allmänhet är rent symboliska sanktioner dock inte tillräckligt avskräckande för att se till att diskrimineringsförbudet efterlevs.
20Therefore, it would seem that a court order prohibiting such behaviour would constitute a more appropriate remedy.
20Därför förefaller ett domstolsavgörande som förbjuder ett sådant agerande utgöra en lämpligare åtgärd.
Finally, the national court asks about appropriate remedies in cases where discrimination based on racial or ethnic origin has been established.
Slutligen önskar den nationella domstolen få klarhet i vad som utgör lämpliga åtgärder i fall där diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung har konstaterats.
More specifically, the national court asks whether a judgment establishing that discrimination took place would constitute an appropriate remedy or whether, in circumstances such as those of the present case, the national court should order the employer to put an end to its discriminatory recruitment policy.
Den nationella domstolen har närmare bestämt frågat huruvida ett domstolsavgörande i vilket det fastställs att diskriminering har ägt rum skulle kunna utgöra en lämplig åtgärd eller huruvida den nationella domstolen, under sådana omständigheter som i det förevarande fallet, bör förplikta arbetsgivaren att upphöra att tillämpa den diskriminerande rekryteringspolitiken.
In sum, if the national court finds that there has been a breach of the principle of equal treatment, it must grant remedies that are effective, proportionate and dissuasive.
Sammanfattningsvis skall den nationella domstolen, om den finner att likabehandlingsprincipen har åsidosatts, vidta effektiva, proportionerliga och avskräckande åtgärder.
19 — Case 14/83 [1984] ECR 1891, paragraph 26.
Se också domstolens dom 79/83, Harz, (REG 1984, s. 1921), punkt 26.
20 — See, by analogy, Von Colson and Kamann, paragraphs 23 and 24.
20 — Se analogt domen i det ovannämnda målet Von Colson och Kamann, punkterna 23 och 24.
For the reasons given above, I am of the opinion that the questions referred by the Arbeidshof te Brussel should be answered as follows:
Mot bakgrund av det ovan anförda anser jag att de frågor som hänskjutits av Arbeidshof te Brussel skall besvaras på följande sätt:
(1) A public statement made by an employer in the context of a recruitment drive, to the effect that applications from persons of a certain ethnic origin will be turned down, constitutes direct discrimination within the meaning of Article 2(2)(a) of Council Directive 2000/43/EC of 29 June 2000 implementing the principle of equal treatment between persons irrespective of racial or ethnic origin.
1) Det utgör direkt diskriminering i den mening som avses i artikel 2.2 a i rådets direktiv 2000/43/EG av den 29 juni 2000 om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung när en arbetsgivare i samband med en rekryteringskampanj offentligt meddelar att ansökningar från personer av ett visst etniskt ursprung kommer att avslås.
(2) Once a prima facie case of discrimination based on racial or ethnic origin has been established, it is for the respondent to prove that the principle of equal treatment has not been infringed.
2) När det har visats att det föreligger ett prima facie-fall av diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung ankommer det på svaranden att visa att likabehandlingsprincipen inte har åsidosatts.
(3) Where a national court finds that there has been a breach of the principle of equal treatment, it must grant remedies that are effective, proportionate and dissuasive.
3) Det ankommer på en nationell domstol som finner att likabehandlingsprincipen har åsidosatts att vidta effektiva, proportionerliga och avskräckande åtgärder.
JUDGMENT OF THE COURT (Second Chamber)
DOMSTOLENS DOM (andra avdelningen) den 10 juli 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Arbeidshof te Brussel (Belgium), made by decision of 24 January 2007, received at the Court on 6 February 2007, in the proceedings
I mål C-54/07, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Arbeidshof te Brussel (Belgien) genom beslut av den 24 januari 2007, som inkom till domstolen den 6 februari 2007, i målet
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, L. Bay Larsen, K. Schiemann, J. Makarczyk and J.-C. Bonichot (Rapporteur), Judges,
DOMSTOLEN (andra avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden C.W.A. Timmermans samt domarna L. Bay Larsen, K. Schiemann, J. Makarczyk och J.-C. Bonichot (referent),
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 28 November 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
FERYN generaladvokat: M. Poiares Maduro, justitiesekreterare: handläggaren B. Fülöp, efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 28 november 2007, med beaktande av de yttranden som avgetts av:
— the Belgian Government, by L. Van den Broeck and C. Pochet, acting as Agents,
— Belgiens regering, genom L. Van den Broeck och C. Pochet, båda i egenskap av ombud,
— Ireland, by D. O’Hagan and P. McGarry, acting as Agents,
— Irland, genom D. O’Hagan och P. McGarry, båda i egenskap av ombud,
— the United Kingdom Government, by T. Harris, acting as Agent, and by T. Ward, barrister, and J. Eady, solicitor,
— Förenade kungarikets regering, genom T. Harris, i egenskap av ombud, biträdd av T. Ward, barrister, och J. Eady, solicitor,
— the Commission of the European Communities, by M. van Beek and J. Enegren, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 12 March 2008,
— Europeiska gemenskapernas kommission, genom M. van Beek och J. Enegren, båda i egenskap av ombud, och efter att den 12 mars 2008 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Council Directive 2000/43/EC of 29 June 2000 implementing the principle of equal treatment between persons irrespective of racial or ethnic origin (OJ 2000 L 180, p. 22).
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av rådets direktiv 2000/43/EG av den 29 juni 2000 om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung (EGT L 180, s. 22).
The reference has been made in the course of proceedings between Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding (Centre for equal opportunities and combating racism), applicant in the main proceedings, and Firma Feryn NV (‘Feryn’), defendant in the main proceedings, following the remarks of one of its directors publicly confirming that his company did not wish to recruit ‘immigrants’.
Begäran har framställts i mål mellan Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding (Centrum för lika möjligheter och bekämpning av rasism) (nedan kallat centrumet), klagande vid den nationella domstolen, och bolaget Firma Feryn NV (nedan kallat Feryn), motpart vid den nationella domstolen, efter det att en av bolagets direktörer offentligt uppgivit att bolaget inte önskade anställa ”personer med utländsk härkomst” (på nederländska: ”allochtonen”).
According to Article 1 of Directive 2000/43, ‘the purpose of this Directive is to lay down a framework for combating discrimination on the grounds of racial or ethnic origin, with a view to putting into effect in the Member States the principle of equal treatment’.
Enligt artikel 1 i direktiv 2000/43 är syftet med direktivet ”att fastställa en ram för bekämpning av diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung för att genomföra principen om likabehandling i medlemsstaterna”.
Under Article 2(2)(a) of that directive:
Av artikel 2.2 a i samma direktiv framgår att
‘direct discrimination shall be taken to occur where one person is treated less favourably than another is, has been or would be treated in a comparable situation on grounds of racial or ethnic origin.’
”direkt diskriminering anses förekomma när en person på grund av ras eller etniskt ursprung behandlas mindre förmånligt än en annan person behandlas, har behandlats eller skulle ha behandlats i en jämförbar situation”.
Article 3(1)(a) of the Directive states that it covers ‘conditions for access to employment, to self-employment and to occupation, including selection criteria and recruitment conditions, whatever the branch of activity and at all levels of the professional hierarchy, including promotion’.
Av artikel 3.1 a i nämnda direktiv framgår att direktivet avser ”[v]illkor för tillträde till anställning, till verksamhet som egenföretagare och till yrkesutövning, inklusive urvalskriterier och krav för anställning inom alla verksamhetsgrenar på alla nivåer i arbetslivet, inbegripet befordran”.
By contrast, according to Article 3(2) thereof, that directive does not cover ‘difference of treatment based on nationality’.
Däremot framgår av artikel 3.2 i samma direktiv att direktivet inte omfattar ”särbehandling på grund av nationalitet”.
Under Article 6(1) of Directive 2000/43:
Av artikel 6.1 i direktiv 2000/43 framgår följande:
‘Member States may introduce or maintain provisions which are more favourable to the protection of the principle of equal treatment than those laid down in this Directive.’
”Medlemsstaterna får införa eller behålla bestämmelser som är mer fördelaktiga när det gäller att upprätthålla principen om likabehandling än de som anges i detta direktiv.”
Article 7 of that directive states that:
Artikel 7 i samma direktiv har följande lydelse:
Member States shall ensure that judicial and/or administrative procedures, including where they deem it appropriate conciliation procedures, for the enforcement of obligations under this Directive are available to all persons who consider themselves wronged by failure to apply the principle of equal treatment to them, even after the relationship in which the discrimination is alleged to have occurred has ended.
Medlemsstaterna skall säkerställa att alla som anser sig förfördelade på grund av att principen om likabehandling inte har tillämpats på dem har tillgång till rättsliga och/eller administrativa förfaranden, inbegripet, när de anser det lämpligt, förlikningsförfaranden, för att säkerställa efterlevnaden av skyldigheterna enligt detta direktiv, även efter det att den situation i vilken diskrimineringen uppges ha förekommit har upphört.
Member States shall ensure that associations, organisations or other legal entities, which have, in accordance with the criteria laid down by their national law, a legit -imate interest in ensuring that the provisions of this Directive are complied with, may engage, either on behalf or in support of the complainant, with his or her approval, in any judicial and/or administrative procedure provided for the enforcement of obligations under this Directive.
Medlemsstaterna skall säkerställa att föreningar, organisationer eller andra rättsliga enheter som i enlighet med de kriterier som fastställs i deras nationella lagstiftning har ett berättigat intresse av att säkerställa att bestämmelserna i detta direktiv efterlevs får, på den klagande personens vägnar eller för att stödja denne, med hans eller hennes tillstånd, engagera sig i de rättsliga och/eller administrativa förfaranden som finns för att säkerställa efterlevnaden av skyldigheterna enligt detta direktiv.
Article 8(1) of the Directive lays down, in addition, that:
I artikel 8.1 i samma direktiv föreskrivs vidare följande: