natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That court essentially held that where an employee, who also holds shares in the company that employs him, fails to recover amounts due to him under his employment contract, those amounts must be treated as a capital contribution if — as is the case in the main proceedings — the employee holds 25% of the share capital and could have known that the company was unable to meet its liabilities.
Orden "redan omfattas av annan lagstiftning" i artikel 2.1 b i direktiv 75/442 i ändrad lydelse hänvisar till gemenskapslagstiftning oberoende av om den antogs före eller efter det direktivets antagande.
Is it contrary to the objectives of Council Directive 80/987/EEC of 20 October 1980 on the approximation of the laws of the Member States relating to the protection of employees in the event of the insolvency of their employer if, by operation of the principles relating to loans in lieu of capital contributions applied by the Austrian courts, a shareholder who has no dominant influence on the company loses his entitlement to the guarantee in respect of claims for outstanding salary resulting from insolvency where, in his capacity as an employee of the company, he fails, within 60 days from the time he is first in a position to know that the company is no longer creditworthy, to make any genuine demand for payment of salary in arrears and/or does not resign early on the ground of nonpayment of his salary?
Förhandsavgörande 'Skydd för arbetstagare — Arbetsgivarens insolvens — Tillämpningsområdet för direktiv 80/987¡EEG — Nationett rättspraxis angående delägarlån som är att jämställa med kapitaltillskott — Total rättighetsförlust* (sjätte avdelningen)
Does this loss of entitlement extend to all unpaid claims under the employment relationship or only to those which arise after the time at which an employee who was not a shareholder would be deemed to have resigned on the ground of nonpayment of his salary?'
Oberster Gerichtshof har, genom beslut av den 26 april 2001 ställt två frågor om tolkningen av rådets direktiv 80/987/EEG av den 20 oktober 1980.
Consideration of the questions referred
Målet vid den nationella domstolen
It must be found that continuation of the employment relationship after the time when an employee could have become aware of the company's critical situation constitutes an abusive practice adversely affecting the guarantee institution since it artificially establishes the necessary conditions for obtaining the protection accorded to victims of an employer's insolvency under Directive 80/987.
Maria Walcher var mellan den 2 juni 1997 och den 5 maj 1999 anställd i ett Gesellschaft mbH (bolag med begränsat ansvar, nedan kallat GmbH), i vilket hennes make, Josef Walcher, var verkställande direktör. Maria Walcher var ansvarig för bokföring och indrivning av fordringar, men hon deltog inte i företagsledningen.
The very fact that a shareholder-employee remains in the employment relationship beyond the date on which an employee who is not a shareholder would, in the same circumstances, have resigned on the ground of nonpayment of his salary is circumstantial evidence of abusive intentions.
Maria Walcher var, liksom hennes make, delägare till 25 procent i GmbH Bolagstämman i GmbH kunde fatta merparten av sina beslut med enkel majoritet Undantagsvis krävdes för vissa beslut en majoritet med minst tre fjärdedelar av rösterna.
Therefore, a measure taken by a Member State to prevent abuse, which denies the shareholder-employee an entitlement to a guarantee in respect of claims for outstanding pay arising after that date, does indeed constitute a measure adopted to avoid abuses within the meaning of Article 10(a) of Directive 80/987.
Under våren 1998 hade GmbH svårigheter att betala för materialleveranser, löner och andra personalkostnader. Maria Walcher gick med på att den bostad som hon och hennes make ägde hälften var av ställdes som säkerhet genom pantsättning för en överbryggningskredit Från och med september 1998 kunde GmbH inte längre betala ut löner.
However, the fact that the shareholder-employee remained in the employment relationship beyond the date on which an employee who is not a shareholder would, in the same circumstances, have resigned on the ground of nonpayment of his salary, does not automatically mean that there was an abuse.
I november 1998 inkallades en företagskonsult, som drog slutsatsen att det inte var möjligt att undvika konkurs.
Moreover, it is clear from the first and second indents of Article 4(2) of Directive 80/987 that the Community legislature considered that it is not unusual for an employee to continue to perform his duties where the unpaid salary relates to a period of less than three months.
Genom beslut av den 10 februari 1999 försattes GmbH i konkurs. Maria Walchers anställning sades upp av konkursförvaltaren i enlighet med 25 § i Konkursordnung (konkurslagen).
Therefore, it would not be compatible with the purpose of Directive 80/987 to assume that, as a general rule, an employee who is not a shareholder would have resigned on the ground of nonpayment of his salary before the expiry of that period.
Innan konkursförfarandet inleddes hade en del av personalen lämnat företaget på grund av att lönerna inte hade betalats ut
Council Directive 80/987/EEC of 20 October 1980 on the approximation of the laws of the Member States relating to the protection of employees in the event of the insolvency of their employer, as amended by the Act concerning the conditions of accession of the Republic of Austria, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden and the adjustments to the Treaties on which the European Union is founded precludes a rule that an employee with a significant shareholding in the private limited company that employs him, but who does not exercise a dominant influence over that company, loses, pursuant to the Austrian case-law relating to shareholder loans in lieu of capital contributions, fus entitlement to the guarantee in respect of claims for outstanding pay which result from the employer's insolvency and are covered by Article 4(2) of that directive if, in the 60 days from the time he first could have become aware that the company was no longer creditworthy, he f atis to make any genuine demand for payment of salary owed to him.
Genom beslut av den 5 augusti 1999 avslog Bundesamt denna ansökan. Som skäl för beslutet angavs huvudsakligen att utestående lönefordringar som en minoritetsägare inte har gjort gällande inom 60 dagar skall anses utgöra ett delägarlån som är att jämställa med kapitaltillskott och att underlåtenhet att göra gällande utestående lönefordringar utgör — i strid med god sed — en belastning för lönegarantifonden (Insolvenz-Ausfallgeld-Fonds), vilket medför att dessa krav är ogiltiga.
To avoid abuses a Member State is, in principle, entitled to take measures that deny such an employee an entitlement to a guarantee in respect of claims for outstanding salary arising after the date on which an employee who is not a shareholder would have resigned on the ground of nonpayment of Ms salary, unless it is established that there has been no abusive conduct.
Domstolen i första instans fastställde genom beslut av den 1 december 1999 att Bundesamt var skyldig att betala 78 702,80 ATS i lönegarantiersättning.
As regards the guarantee to pay claims covered by Article 4(2) of Directive 80/987, as amended, the Member State is not entitled to assume that, as a general rule, an employee who is not a shareholder would have resigned on the ground of nonpayment of his salary before his salary had been in arrears for a period of three monthsJ* J*
Överrätten fastställde i huvudsak att det förhållandet att en arbetstagare, som samtidigt är delägare i det bolag där han är anställd, har underlåtit att göra gällande utestående fordringar som följer av anställningsförhållandet skall jämställas med ett kapitaltillskott, när hans andel i bolaget uppgår till — som i målet vid den nationella domstolen — 25 procent och när delägaren kunde inse att bolaget hade förlorat sin kreditvärdighet.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 3 October 2002.
Maria Walcher överklagade denna dom till Oberster Gerichtshof genom extraordinär revisionstalan.
He proposed that the Court should answer as follows:
Det är under dessa omständigheter som Oberster Gerichtshof har ställt följande tolkningsfrågor till domstolen:
Council Directive 80/987/EEC of 20 October 1980 on the approximation of the laws of the Member States relating to the protection of employees in the event of the insolvency of their employer must be interpreted as meaning that it does not preclude national legislation under which, on account of the principles on loans made in substitution for share capital, the right of a shareholder with no controlling influence on the company to have recourse to the guarantee relating to salary which has not been paid on account of insolvency is limited where, in his capacity as an employee of the company, he does not, after the onset of the company's creditunworthiness which has become apparent to him, claim the regular pay which has stopped being paid to him for more than sixty days or resign early on the ground that his pay has been withheld.
Omfattar denna förlorade rättighet alla utestående fordringar som följer av anställningsförhållandet eller endast dem som har uppkommit efter en fiktiv tidpunkt då en arbetstagare som inte är delägare borde ha sagt upp sin anställning på grund av inställda löneutbetalningar?'
In that case, the loss of entitlement may encompass all of the unsatisfied claims held by the employee-shareholder.'
finansiell kris, när detta medför att de nödvändiga villkoren för att erhålla det skydd som i direktiv 80/987 ges till dem som drabbas av arbetsgivarens insolvens skapas på konstgjord väg.
Preliminary ruling (Competition — Dominant position — Supply of electricity — Imposition of a (Sixth Chamber)
Åtgärder som en medlemsstat vidtar för att förhindra missbruk och som består i att neka en anställd delägare rätt till garantiersättning för utestående lönefordringar som har uppstått efter denna tidpunkt utgör således en åtgärd för att förhindra missbruk i den mening som avses i artikel 10 a i direktiv 80/987.
By order of 23 January 2001 the Corte d'appello di Firenze (Court of Appeal, Florence) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Articles 81, 82 and 85 EC, Council Directive 92/12/EEC of 25 February 1992, and Council Recommendation 81/924/EEC of 27 October 1981 on electricity tariff structures in the Community.
Det föreligger emellertid inte nödvändigtvis ett missbruk bara för att en anställd delägare fortsätter anställningsförhållandet efter den tidpunkt då en arbetstagare som inte är delägare skulle ha sagt upp sin anställning på grund av inställda löneutbetalningar.
Altair is a company which produces caustic soda, caustic potash and potassium chloride using an electro­chemical process.
Det kan dessutom konstateras att det följer av artikel 4.2 första och andra strecksatserna i direktiv 80/987 att gemenskapslagstiftaren har ansett att det inte är ovärdigt att en arbetstagare fortsätter sin anställning, så länge som de utestående lönefordringarna avser en tidsperiod på högst tre månader.
According to the national court, that process constitutes a high-energy-consuming industrial process, for which electricity is used as 'power for the industrial process' and is a genuine raw material which forms part of the production process, to the extent that it is incorporated into the final product from which it cannot be distinguished.
Det skulle därför strida mot syftet med direktiv 80/987 att anta att en arbetstagare som inte är delägare i regel skulle ha sagt upp sin anställning på grund av inställda löneutbetalningar före utgången av denna tid.
Having been ordered to pay the disputed sums following several sets of proceedings, Altair brought an action before the Corte d'appello di Firenze. Before that court it argued that the legislative provisions introducing the surcharges were incompatible with Community law and, in particular, with Articles 81, 82 and 85 EC, Directive 92/12 and Recommendation 81/924.
Ί) Rådets direktiv 80/987/EEG av den 20 oktober 1980 om tillnärmning av medlemsstaternas tagstiftning om skydd ßr arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens, i dess lydelse enligt akten om villkoren för Republiken Österrikes, Republiken Finlands och Konungariket Sveriges anslutning till de fördrag som tigger titt grund ßr Europeiska unionen och om anpassningavfördragen, utgör hinder mot att en arbetstagare, som äger en betydande andel i det bolag där han är anställd, men som inte har något bestämmande inflytande över detta, förlorar — i enlighet med österrikisk ruttspraxis angående delägariånsom är att jämställa med kapitaltillskott—rätten till lönegaranti för uteståendelönefordringar, som uppkommit på grund av arbetsgivarens insolvens och som täcks av artikel 4.2 i direktivet, när han inte inom 60 dagar efter den tidpunkt då han kunde inse att bolaget saknade kreditvärdighetpå allvar har gjort anspråk på lön som skulle ha utbetalats titt honom.
Taking the view that the resolution of the dispute before it required the interpretation of various provisions of Community law, the Corte d'appello di Firenze decided to stay the proceedings and to refer a question to the Court for a preliminary ruling.
2) I princip får en medlemsstat för att förhindra missbruk vidta åtgärder, som består i att neka en sådan arbetstagare rätt titt lönegaranti för lönefordringar som har uppkommit efter den tidpunkt dä en arbetstagare som inte är delägare skulle ha sagt upp sin anställning pä grund av inställda löneutbetalningar, såvida det inte fastställs att arbetstagaren har handlat otillbörligt När det gäller utbetalning av lönegaranti för de fordringarsoni täcks av artikel 4.2 i direktiv 80/987, i ändrad lydelse, kan medlemsstaten inte utgå frän att en arbetstagare som inte är delägare i regel skulle ha sagt upp sin anställning av detta skäl innan lönen hade varit obetald under en tidsperiod på tre månader.*
By its question the national court asks, essentially, whether Articles 81, 82 and 85 EC, Directive 92/12 or Recommendation 81/924 must be interpreted as meaning that they preclude a measure providing for the levy of surcharges on the price of electricity such as those at issue in the main proceedings when electricity is used in an electro-chemical process.
Generaladvokaten J. Mischo har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 3 oktober 2002.
It is clear, both from its title and from the principles that it lays down, that Recommendation 81/924 applies only to the structure of the electricity tariff. It seeks to harmonise the principles forming the basis of the tariff structures in the different Member States and to improve transparency and public knowledge of electricity prices.
Artikel 10 i direktiv 80/987 skall tolkas så, att när principerna om lån som är att jämställa med ett kapitaltillskott tillämpas på en anställd delägare som inte utövar ett bestämmande inflytande över bolaget, skall dennes rättighetsförlust endast avse fordringar som är hänförliga till perioden efter utgången av den ovannämnda sextiodagarsfristen, såvida det inte visar sig att arbetsgivaren och arbetstagaren har haft en hemlig överenskommelse till skada för fordringsägarna i den mening som avses i artikel 10 b) i direktivet.
Whilst the recommendation gives indications as to the different costs that the prices may include there is nothing in it to suggest that it can be interpreted as applying to the introduction of a tax on electricity consumption.
I sådant fall får rättighetsförlusten omfatta den anställde delägarens samtliga utestående fordringar.
Advocate General F. G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 13 March 2003.
Corte d'appello di Firenze har, genom beslut av den 23 januari 2001 ställt en fråga om tolkningen av artiklarna 81 EG, 82 EG och 85 EG, rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 och rådets rekommendation 81/924/EEG av den 27 oktober 1981 om eltariffsystem i gemenskapen.
He proposed that the Court should answer as follows:
Tvisten i målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
'Articles 81 and 82 EC, Council Directive 92/12/EEC of 25 February 1992 on the general arrangements for products subject to excise duty and on the holding, movement and monitoring of such products, Council Directive 92/81/EEC of 19 October 1992 on the harmonisation of the structures of excise duties on mineral oils, Council Directive 92/82/EEC of 19 October 1992 on the approximation of the rates of excise duties
Altair är ett företag som tillverkar kaustiksoda, kaliumhydroxid och kaliumklorid genom en elektrokemisk process. Enligt den nationella domstolen är det fråga om en energikrävande industriell verksamhet, i vilken elektricitet används såsom "processenergi" och således utgör en verklig råvara som används i
on mineral oils and Council Recommendation 81/924/EEC of 27 October 1981 on electricity tariff structures in the Community do not preclude a Member State from imposing surcharges on electricity used in an electro-chemical process to produce caustic soda and caustic potash.'
produktionsprocessen, eftersom den uppgår i slutprodukten på ett sådant sätt att den inte kan särskiljas från denna.
11 September 2003
Tolkningsfrågan
Preliminary ruling (Social policy — Equal treatment for men and women — Scheme of part-time work for older employees — Directive 76/207/EEC — Indirect discrimination — Objective justification) (Sixth Chamber)
Den hänskjutande domstolen har ställt frågan för att få klarhet i huruvida artiklarna 81 EG, 82 EG och 85 EG, direktiv 92/12 eller rekommendation 81/924 skall tolkas på så sätt att de utgör hinder för en lagstiftning där det föreskrivs uttag av sådana pristillägg på elektricitet som de som är aktuella i målet vid den nationella domstolen när elektriciteten används i en elektrokemisk process.
By order of 10 December 2001 the Verwaltungsgericht Sigmaringen (Administrative Court, Sigmaringen) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 141 EC and of Council Directives 75/117/EEC of 10 February 1975, 76/207/EEC of 9 February 1976 and 97/81/EC of 15 December 1997.
De nämnda tilläggen utgör skatter, med hänsyn till de aktuella bestämmelsernas ursprung, vem dessa tillägg påförs, hur de intäkter de genererar används och de föreskrivna sanktionsåtgärderna och indrivningsförfarandena för det fall de inte betalas.
The dispute in the main proceedings and the question referred for a preliminary ruling
Även om pristilläggen i målet vid den nationella domstolen faktureras och uppbärs av ENEL omfattas de följaktligen, som sådana, uteslutande av den italienska statens behörighet
Ms Steinicke, who was born in 1944, has worked for the Bundesanstalt für Arbeit since 1962.
Vad för det andra gäller frågan huruvida de tillägg som är aktuella i målet vid den nationella domstolen är förenliga med direktiv 92/12 erinrar domstolen om att det i artikel 3.1 i nämnda direktiv anges på vilka varor direktivet är tillämpligt.
She has worked as an employment officer since 1973 with the status of an established official. Until 1976 she worked full-time.
Det framgår klart av denna bestämmelse jämförd med artikel 2 i direktiv 92/81 och artikel 2 i direktiv 92/82 att elektricitet inte omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 92/12.
After the birth of her baby, her working hours were reduced, at her request, to half normal working hours from 19 November 1976.
Det framgår av såväl titeln på som principerna i rekommendation 81/924 framgår att den endast är tillämplig på eltariffsystem.
In the period 1 February 1985 to 13 April 1986 the normal weekly working hours were reduced to 30 hours.
Avsikten med rekommendationen är nämligen att förena grundprinciperna för tariffsystemen i de olika medlemsstaterna och att förbättra insynen och offentligheten vad gäller elpriserna.
She has been able to work full-time, at her own request, only on a monthly basis and because the workload and budgetary provisions have so permitted.
Mot denna bakgrund konstaterar domstolen att rekommendation 81/924 inte kan hindra en medlemsstat från att ta ut sådana tillägg som de som är aktuella i målet vid den nationella domstolen.
On 30 June 1999 Ms Steinicke made an application to the Bundesanstalt für Arbeit to work part-time on grounds of age under the provision at issue for the period 1 October 1999 to 30 September 2007, on the basis of the block model, that is to say, a period from 1 October 1999 to 30 September 2003 of work equal to that normally done before then, followed by a period of free time from 1 October 2003 to 30 September 2007. In addition, she declared her intention of retiring on 1 October 2007.
"Artiklarna 81 EG, 82 EG och 85 EG och rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regier ßr punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor, i dess ändrade lydelse enligt rådets
By decision of the Arbeitsamt Reutlingen of 12 July 1999 that application was rejected on the ground that Ms Steinicke did not satisfy the condition laid down by the provision at issue, namely, that she should have worked full time for three of the five years immediately preceding the period of part-time work for older employees.
direktiv 96/99/EG av den 30 december 1996, skall tolkas på så sått att de inte utgör något hinder ßr en nationell lagstiftning i vilken det föreskrivs uttag av sådana pristillägg på elektricitet som är aktuella i målet vid den nationella domstolen när elektriciteten används i en elektrokemisk process.
Ms Steinicke then brought proceedings on 8 September 1999 before the Verwaltungsgericht Sigmaringen.
Generaladvokaten F. G. Jacobs har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 13 mars 2003.
The Verwaltungsgericht Sigmaringen decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Han föreslog att domstolen skulle svara på följande sätt:
'Do Article 141 EC, Directives 75/117/EEC, 76/207/EEC and/or Directive 97/81/EC preclude the rule in point 2 of the first sentence of Paragraph 72(b)(1) of the Bundesbeamtengesetz (German Law on federal public servants), in the version of 31 March 1999 which was in force until 30 June 2000, that part-time work for older employees may be authorised only for public servants who have worked fulltime for a total of at least three of the five years preceding that part-time work, where significantly more women than men work part-time and are consequently excluded by that provision from part-time work for older employees?'
Artiklarna 81 EG och 82 EG, rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor, rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturer för punktskatter på mineraloljor, rådets direktiv 92/82/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av punktskattesatser för mineraloljor och rådets rekommendation 81/924/EEG av den 27 oktober 1981 om eltariffsystem inom gemenskapen utgör inte något hinder för medlemsstaterna att ta ut pristillägg på elektricitet som används i en elektrokemisk process för att tillverka kaustiksoda och kaliumhydroxid.
It is for the Bundesanstalt für Arbeit to establish before the national court that the unequal treatment arising out of the scheme of part-time work for older employees is justified by objective factors unrelated to any discrimination on grounds of sex If such evidence is adduced, the mere circumstance that the provisions of that scheme restrict access to it to those workers who have worked full time for three of the five years preceding such part-time working cannot be regarded as an infringement of Articles 2(1) or 5(1) of Directive 76/207.
Förhandsavgörande 'Socialpolitik — Likabehandling av kvinnor och män — System för deltidsarbete på grund av ålder — Direktiv 76/207/EEG — Indirekt diskriminering — Sakliga skäl" (sjätte avdelningen)