natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Also, it is clear from consistent caselaw that Articles 4 CS and 67 CS concern two distinct areas, the first abolishing and prohibiting certain actions by Member States in the field which the ECSC Treaty places under Community jurisdiction, the second intended to prevent the distortion of competition which exercise of the residual powers of the Member States inevitably entails (see Banks, paragraph 88, and the caselaw cited there).
Det följer av fast rättspraxis att artiklarna 4 KS och 67 KS har var sitt avgränsat tillämpningsområde. I artikel 4 KS upphävs och förbjuds vissa åtgärder av medlemsstaterna på det område som enligt EKSG-fördraget har överförts till gemenskapens kompetens, medan artikel 67 KS syftar till att åtgärda den skadliga inverkan på konkurrensen som med nödvändighet följer av medlemsstaternas utövande av den kompetens de behållit (se domen i det ovannämnda målet Banks, punkt 88 och där angiven rättspraxis).
The Court deduces from this that Article 67 CS covers general measures which Member States may adopt in the context of their economic and social policy and measures taken by Member States which apply to industries other than coal and steel but which are capable of having significant repercussions on the conditions of competition in those industries (see Banks, paragraph 88).
Av detta följer att artikel 67 KS omfattar allmänna åtgärder som medlemsstaterna kan vidta inom ramen för sin ekonomiska eller sociala politik, liksom åtgärder vidtagna av medlemsstaterna som kan tillämpas på andra områden än kol- eller stålindustrin, men som kan medföra en märkbar påverkan på konkurrensvillkoren inom dessa industrier (domen i det ovannämnda målet Banks, punkt 88).
The Court has also held that action taken under Article 67 CS cannot be what, in any other form whatsoever, Article 4 CS declares to be incompatible with the common market for coal and steel and abolished and prohibited (De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg v High Authority, p. 22).
Domstolen har även slagit fast att de åtgärder som avses i artikel 67 KS inte kan vara desamma som dem som i artikel 4 KS förklaras oförenliga med den gemensamma marknaden för kol och stål och som därför, oavsett i vilken form det sker, ska upphävas och förbjudas (domen i det ovannämnda målet De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg mot Höga myndigheten, s. 44).
The Court has held, in particu- lar, that it is inconceivable that the authors of the ECSC Treaty decided in Article
Domstolen har särskilt framhållit att man nämligen inte kan utgå ifrån att upphovsmännen till EKSG-fördraget
4(c) CS that subsidies and aids granted by Member States in any form whatsoever should be abolished and prohibited and then declared in Article 67 CS that, without even having been authorised by the Commission, that aid could be allowed subject to the measures recommended by the Commission to mitigate or remedy its effects (De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg v High Authority, p. 21).
KOMMISSIONEN MOT SALZGITTER i artikel 4 c KS skulle ha fastställt att subventioner eller stödåtgärder som beviljas av medlemsstaterna oavsett i vilken form det sker ska upphävas och förbjudas, för att därefter i artikel 67 KS förklara att de ändå kan tillåtas, till och med utan godkännande av kommissionen, med förbehåll för de åtgärder som rekommenderas av kommissionen för att mildra eller korrigera deras följdverkningar (domen i det ovannämnda målet De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg mot Höga myndigheten, s. 43).
The Court has also held that the first indent of Article 67(2) CS, which, by derogation from Article 4 CS, allows the granting of State aid in respect of protective measures to undertakings referred to in Article 80 CS, does not distinguish between aid specific to the coal and steel industry and aid which applies to it as the result of a general measure (Commission v France, paragraph 43).
Domstolen har likaså angett att artikel 67.2 första strecksatsen KS, enligt vilken det med avvikelse från artikel 4 KS är tillåtet att bevilja statligt stöd i syfte att vidta skyddsåtgärder till förmån för sådana företag som avses i artikel 80 KS, inte skiljer mellan särskilt stöd till kol- och stålsektorn och stöd som tillämpas inom denna sektor till följd av en allmän åtgärd (domen i de ovannämnda förenade målen kommissionen mot Frankrike, punkt 43).
The Court accordingly held that a preferential rediscount rate for exports constitutes aid which, in the case in point, had to be authorised by the Commission under Article 67(2) CS in so far as it concerned the industry covered by the ECSC Treaty (see Commission v France, paragraph 44).
Domstolen har sålunda slagit fast att en preferensränta för rediskontering vid export utgör ett stöd som i det fallet krävde ett godkännande av kommissionen enligt artikel 67.2 KS, eftersom det berörde den sektor som omfattas av EKSG-fördraget (se domen i de ovannämnda förenade målen kommissionen mot Frankrike, punkt 44).
Finally, State aid granted to an undertaking falling within the scope of the ECSC Treaty has identical anti-competitive effects, regardless of whether it constitutes individual aid or aid granted under a State aid scheme that is not specific to the coal and steel sector.
Ett statligt stöd som beviljas ett företag som omfattas av EKSG-fördraget får identiska konkurrensbegränsande verkningar oavsett om det rör sig om ett individuellt stöd eller ett stöd som beviljas enligt en generell stödordning inom kol- och stålsektorn.
In the light of the foregoing, it must consequently be held that Article 4(c) CS applies to State aid paid to coal and steel undertakings under a State aid scheme that is not specific to the coal and steel sector.
Mot bakgrund av det ovan anförda finner domstolen följaktligen att artikel 4 c KS är tillämplig på statligt stöd som utbetalas till stål- och kolföretag enligt en generell stödordning inom kol- och stålsektorn.
Contrary to what the German Government claims, that interpretation does not undermine the effectiveness of Article 67 CS.
I motsats till vad den tyska regeringen har hävdat undergräver denna tolkning inte den ändamålsenliga verkan av artikel 67 KS.
General policy measures are liable to have appreciable repercussions on conditions of competition in the coal or steel industry within the meaning of Article 67(1) CS, without constituting State aid.
Allmänpolitiska åtgärder kan nämligen vara ägnade att märkbart återverka på konkurrensförhållandena inom kol- och stålindustrin i den mening som avses i artikel 67.1 KS utan att för den skull utgöra statligt stöd.
In the present case, it is not contested that Salzgitter is an undertaking that falls within the scope of the ECSC Treaty and that the aid covered by the contested decision does not constitute protective measures falling within the scope of the first indent of Article 67(2) CS.
Det är i förevarande fall utrett att Salzgitter är ett företag som omfattas av EKSG-fördraget och att det stöd som avses i det omtvistade beslutet inte utgör skyddsåtgärder enligt artikel 67.2 första strecksatsen KS.
It follows that the Court of First Instance did not commit an error of law in finding that the Commission was entitled to hold that Article 4(c) CS, and not Article 67 CS, applied to the aid covered by the contested decision.
Förstainstansrätten gjorde följaktligen inte någon felaktig rättstillämpning när den slog fast att det var korrekt av kommissionen att anse att artikel 4 c KS, och inte artikel 67 KS, var tillämplig på det stöd som avses i det omtvistade beslutet.
Accordingly the first limb of the first plea cannot succeed and must be rejected.
Anslutningsöverklagandet kan följaktligen inte vinna bifall såvitt avser den första grundens första del.
The second limb of the first plea
Den första grundens andra del
By the second limb of the first plea, Salzgitter submits that the Court of First Instance committed an error of law in finding that the Commission was entitled to apply
Som den första grundens andra del har Salzgitter hävdat att förstainstansrätten gjorde en felaktig rättstillämpning genom att slå fast att det var korrekt av kommissionen att
Article 4(c) CS, and not Article 67 CS, to the aid covered by the contested decision, in so far as the Commission was not competent, under a Steel Aid Code, to extend the scope of Article 4(c) CS.
KOMMISSIONEN MOT SALZGITTER tillämpa artikel 4 c KS, och inte artikel 67 KS, på det stöd som avses i det omtvistade beslutet, eftersom kommissionen inte var behörig att inom ramen för ett regelverk för stöd till stålindustrin utvidga tillämpningsområdet för artikel 4 c KS.
Salzgitter submits that the first and second paragraphs of Article 95 CS do not provide a sufficient legal basis for such an amendment of the ECSC Treaty and that the procedure under Article 96 CS, in its previous version, should have been complied with, or at least the procedure for a ’minor amendment’ provided for in the third and fourth paragraphs of Article 95 CS (Opinion 1/59 of 17 December 1959, ECR 1959, p. 533).
Salzgitter anser att artikel 95.1 och 95.2 KS inte utgör tillräcklig rättslig grund för att på detta sätt ändra EKSG-fördraget och att det hade varit nödvändigt att följa det förfarande som avses i artikel 96 KS i dess tidigare lydelse eller, åtminstone, förfarandet för en ”mindre ändring av fördraget” enligt artikel 95 tredje och fjärde styckena KS (yttrande 1/59 av den 17 december 1959, REG 1959, s. 533).
The Commission states that there has been no revision of the ECSC Treaty, the wording of Article 4(c) CS having remained unchanged since 23 July 1952.
Kommissionen har gjort gällande att det inte har gjorts någon ändring av EKSG-fördraget utan att lydelsen av artikel 4 c KS har varit oförändrad sedan den 23 juli 1952.
In light of the response to the first limb of the first plea, it must be held that the second limb of that plea is unfounded, on the same grounds as those set out in relation to that first limb, and that the second limb must therefore be rejected.
Med beaktande av domstolens ståndpunkt i fråga om den första grundens första del ska den första grundens andra del underkännas av samma skäl som dem som anförts inom ramen för den förstnämnda delgrunden, och anslutningsöverklagandet kan följaktligen inte vinna bifall såvitt avser den första grundens andra del.
The third limb of the first plea
Den första grundens tredje del
By the third limb of the first plea, Salzgitter submits that, in paragraphs 112 et seq. of the judgment under appeal, the Court of First Instance presented the Commission’s decisionmaking practice in an incorrect manner.
Som den första grundens tredje del har Salzgitter gjort gällande att förstainstansrättens redogörelse för kommissionens beslutspraxis i punkt 112 och följande punkter i den överklagade domen är felaktig.
Salzgitter submits that it was on the entry into force of the ECSC Treaty in 1952, not in the early 1970s when the Commission formed the view that Article 4(c) CS applied only to aid specific to the coal and steel sector (see, to that effect, the report published by the High Authority of the ECSC in 1963, entitled ’Le Traité CECA de 1952 à 1962’).
Salzgitter anser att kommissionen redan vid EKSG-fördragets ikraftträdande, och inte först från början av 1970-talet, var av den uppfattningen att artikel 4 c KS endast var tillämplig på särskilt stöd till kol- och stålindustrin (se, för ett liknande resonemang, den rapport som EKSG:s Höga myndighet offentliggjorde år 1963, med titeln ”EKSG-fördraget under åren 1952–1962”).
Salzgitter also submits that, as regards the interpretation of Articles 4(c) CS and 67 CS, the Commission has acted differently depending on whether aid is paid to coal undertakings or steel undertakings.
Salzgitter har även gjort gällande att kommissionens praxis avseende tolkningen av artiklarna 4 c KS och 67 KS är olika beroende på om stödet utbetalats till kolföretag eller till stålföretag.
The Commission contends that the fact that it held a different view prior to the adoption of the Third Steel Aid Code has no bearing on the aid granted to Salzgitter, as that view was not recorded in any individual act addressed to Salzgitter capable of becoming final before 1 January 1986, the date on which that third code came into force.
Kommissionen anser att den omständigheten att den intog en annan ståndpunkt före antagandet av tredje regelverket för stöd till stålindustrin saknar betydelse för det stöd som beviljats Salzgitter, eftersom denna ståndpunkt inte har slagits fast i någon individuell rättsakt som kan vinna laga kraft och som riktats till detta företag före den 1 januari 1986 då nämnda tredje regelverk trädde i kraft.
It must be held that the analysis of the Commission’s decisionmaking practice with regard to aid granted to undertakings that fall under the ECSC Treaty cannot affect the interpretation by the Court of First Instance of Articles 4(c) CS and 67 CS.
En bedömning av kommissionens beslutspraxis med avseende på stöd som beviljats företag som omfattas av EKSG-fördraget kan inte påverka den tolkning som förstainstansrätten ska göra av artiklarna 4 c KS och 67 KS.
Consequently, the third limb of the first plea in law must be rejected as ineffective.
Den första grundens tredje del är verkningslös och ska därför lämnas utan avseende.
The first plea must therefore be rejected in its entirety.
Anslutningsöverklagandet ska således inte bifallas såvitt avser någon del av den första grunden.
By its second plea, Salzgitter submits that the Court of First Instance infringed the fourth indent of Article 5 CS and the first paragraph of Article 15 CS, by rejecting the plea alleging a failure to state the reasons on which the contested decision was based.
Som andra grund har Salzgitter gjort gällande att förstainstansrätten åsidosatte artiklarna 5 fjärde strecksatsen KS och 15 första stycket KS genom att underkänna påståendet att det omtvistade beslutet var bristfälligt motiverat.
Salzgitter submits that the Commission failed to explain the development of its understanding of the law in terms of the scope of Article 4(c) CS and Article 67 CS respectively and the reason why, in the present case, its assessment departed from its decisionmaking practice in the coal sector or in comparable cases.
Salzgitter anser nämligen att kommissionen inte förklarade utvecklingen av hur den i rättsligt hänseende uppfattar tillämpningsområdet för artiklarna 4 c KS respektive 67 KS och att den inte heller angav skälen för att dess bedömning i förevarande fall avvek från dess beslutspraxis avseende kolindustrin eller i liknande ärenden.
The German Government submits that, because of the development of the Commission’s understanding of the law in relation to Article 4(c) CS, a more detailed statement of the reasons for the contested decision was required.
Den tyska regeringen har betonat att den utveckling som kommissionens uppfattning i rättsligt hänseende med avseende på artikel 4 c KS genomgick krävde en utförligare motivering av det omtvistade beslutet.
The Commission contends that its practice changed with the enactment of the Third Steel Aid Code, which adequately states the reasons for that change.
Kommissionen har gjort gällande att den ändrade sin praxis när tredje regelverket för stöd till stålindustrin utfärdades och att detta regelverk är tillräckligt motiverat i detta avseende.
The Commission refers, in particular, to the third and fourth paragraph of point I in the grounds of the third code.
Kommissionen har särskilt hänvisat till punkt I tredje och fjärde styckena i skälen till detta tredje regelverk.
The Commission denies that there is a particular obligation to state reasons, contending that its obligation to provide relevant information is dictated solely by the first paragraph of Article 95 CS and the third paragraph of Article 15 CS.
Enligt kommissionen föreligger det inte någon särskild motiveringsskyldighet, utan den informationsskyldighet som åligger kommissionen i detta avseende regleras uteslutande av artiklarna 95 första stycket KS och 15 tredje stycket KS.
Salzgitter submits that the Court of First Instance committed an error of law in finding that the plea alleging a failure to state reasons in the contested decision was unfounded and had to be dismissed.
Salzgitter har gjort gällande att förstainstansrätten gjorde en felaktig rättstillämpning genom att underkänna påståendet att det omtvistade beslutet var bristfälligt motiverat.
That is a question of law subject to review by the Court of Justice on an appeal (C-166/95 P Commission v Daffix [1997] ECR I-983).
Det utgör en rättsfråga som är underställd domstolens prövning i ett mål om överklagande (dom av den 20 februari 1997 i mål C-166/95 P, kommissionen mot Daffix, REG 1997, s. I-983).
According to settled caselaw relating to Article 253 EC, which can be applied to Article 15 CS, the statement of reasons required for an act with adverse effects must be appropriate to the measure at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted the measure in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for it and to enable the Court to carry out its review.
Av fast rättspraxis rörande artikel 253 EG som kan överföras på tillämpningen av artikel 15 KS följer att motiveringen av en rättsakt som går någon emot ska vara anpassad till rättsaktens beskaffenhet. Av motiveringen ska klart och tydligt framgå hur den institution som har antagit rättsakten har resonerat, så att de som berörs därav kan få kännedom om skälen för den vidtagna åtgärden och så att domstolen ges möjlighet att utöva sin prövningsrätt.
It is not necessary for the reasoning to go into all the relevant facts and points of law, since the question whether the statement of reasons
Det krävs inte att alla relevanta faktiska och rättsliga omständigheter anges i motiveringen, eftersom bedömningen av om
COMMISSION v SALZGITTER meets the requirements of Article 253 EC must be assessed with regard not only to its wording but also to its context and to all the legal rules governing the matter in question (see C-501/00 Spain v Commission [2004] ECR I-6717, paragraph 73, and the caselaw cited).
KOMMISSIONEN MOT SALZGITTER motiveringen av en rättsakt uppfyller kraven i artikel 253 EG inte ska ske endast utifrån rättsaktens ordalydelse utan även utifrån sammanhanget och reglerna på det ifrågavarande området (se dom av den 15 juli 2004 i mål C-501/00, Spanien mot kommissionen, REG 2004, s. I-6717, punkt 73, och där angiven rättspraxis).
In paragraph 184 of the judgment under appeal, the Court of First Instance held that its review of Salzgitter’s first three pleas showed sufficiently that the obligation to state reasons was complied with in the contested decision.
I punkt 184 i den överklagade domen angav förstainstansrätten att dess prövning i samband med de tre första grunder som Salzgitter hade åberopat visade att motiveringsskyldigheten hade iakttagits i det omtvistade beslutet.
The Commission’s analysis justifying the application of Article 4(c) CS to the aid at issue is set out clearly and unambiguously in paragraph 66 of the contested decision.
I punkt 66 i det omtvistade beslutet redogörs nämligen klart och tydligt för den bedömning som låg till grund för kommissionens beslut att tillämpa artikel 4 c KS på det aktuella stödet.
In paragraphs 67 to 76 and 126 to 133 of that decision, the Commission provides, inter alia, a detailed account of the specific rules laid down by the Steel Aid Codes in force since 1986.
Kommissionen gav dessutom i skälen 67–76 och 126–133 i nämnda beslut en noggrann redogörelse för de specifika reglerna i de regelverk för stöd till stålindustrin som varit i kraft sedan år 1986.
Consequently, the Court of First Instance did not commit an error of law in finding that the contested decision complied with the obligation to state reasons.
Förstainstansrätten gjorde följaktligen inte en felaktig rättstillämpning genom att finna att motiveringsskyldigheten hade iakttagits i det omtvistade beslutet.
Therefore, the second plea of the crossappeal, alleging a failure to state the reasons on which the contested decision was based, is unfounded and must be rejected.
Anslutningsöverklagandet ska således inte bifallas såvitt avser den andra grunden, vilken avser att det omtvistade beslutet är bristfälligt motiverat.
Accordingly, the crossappeal must be dismissed.
Anslutningsöverklagandet ska följaktligen ogillas.
The main appeal
Huvudöverklagandet
By its first plea, divided into six limbs, the Commission submits that there has been an infringement of Article 4(c) CS and the Third, Fourth and Sixth Steel Aid Codes.
Genom den första grunden, som består av sex delar, har kommissionen gjort gällande ett åsidosättande av artikel 4 c KS och av tredje, fjärde och sjätte regelverken för stöd till stålindustrin.
By its second plea, the Commission submits that there has been an infringement of its right to be heard.
Genom den andra grunden har den åberopat ett åsidosättande av dess rätt till försvar.
By its second plea, which should be examined first since it challenges the formal validity of the judgment under appeal, the Commission submits that the Court of First Instance infringed the rights of the defence in finding that the successive adoption of the first three Steel Aid Codes had created a legal situation that was am -biguous, without giving the Commission the opportunity to present its arguments on this point.
Som andra grund, vilken ska prövas först, eftersom den innebär ett ifrågasättande av den överklagade domens lagenlighet, har kommissionen gjort gällande att förstainstansrätten åsidosatte rätten till försvar genom att anse att det successiva antagandet av de tre första regelverken för stöd till stålindustrin hade gett upphov till ett tvetydigt rättsläge utan att ge kommissionen tillfälle att yttra sig i denna fråga.
The Commission submits that the questions which the Court of First Instance submitted to it by letter of 28 July 2003 did not provide any indication that it could be accused of having failed to provide legal clarity.
Kommissionen har betonat att det inte framgick av de frågor som förstainstansrätten ställde till den i en skrivelse av den 28 juli 2003 att det kunde anses att kommissionen gett upphov till ett sådant oklart rättsläge.
Salzgitter contends that the lack of legal clarity resulting from the successive adoption of the first three Steel Aid Codes was mentioned in paragraph 114 of its application, therefore giving the Commission the opportunity to submit its arguments on that point.
Salzgitter har gjort gällande att det i punkt 114 i sin ansökan hade nämnt det oklara rättsläge som var en följd av det successiva antagandet av de tre första regelverken för stöd till stålindustrin och att kommissionen således hade haft möjlighet att yttra sig i detta avseende.
Salzgitter also contends that the Court of First Instance did not breach the audi alteram partem principle, since it relied on the facts as presented by Salzgitter in its written pleadings, by which Salzgitter intended to show that the principle of legal certainty had been infringed (C-110/03 Belgium v Commission [2005] ECR I-2801, paragraph 27).
Salzgitter har också gjort gällande att förstainstansrätten inte åsidosatte förfarandets kontradiktoriska karaktär, eftersom den har grundat sig på de faktiska omständigheter som Salzgitter redogjorde för i sina inlagor i syfte att visa att rättssäkerhetsprincipen åsidosatts (dom av den 14 april 2005 i mål C-110/03, Belgien mot kommissionen, REG 2005, s. I-2801, punkt 27).