natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Thus, it is clear from Article 18, point 1, of the Regulation, first, that any dispute concerning an individual contract of employment must be brought before a court designated in accordance with the jurisdiction rules laid down in Section 5 of Chapter II of that regulation and, second, that those jurisdiction rules cannot be amended or supplemented by other rules of jurisdiction laid down in that regulation unless specific reference is made thereto in Section 5 itself.
Det framgår således av artikel 18.1 i förordningen dels att varje tvist som rör ett individuellt anställningsavtal ska prövas vid den domstol som utpekas enligt behörighetsreglerna i avsnitt 5 i kapitel II i förordningen, dels att dessa behörighetsregler får ändras eller kompletteras av andra behörighetsregler i förordningen bara om avsnitt 5 innehåller en uttrycklig hänvisning till dessa.
Article 6, point 1, of the Regulation falls not within Section 5 of Chapter II of the Regulation but within Section 2 thereof.
Artikel 6.1 i förordningen ingår dock inte i avsnitt 5 i kapitel II, utan i avsnitt 2 i detta kapitel.
Article 6, point 1, of the Regulation is not referred to at all in Section 5, unlike Article 4 and Article 5, point 5, of the Regulation, the application of which is preserved expressly by Article 18(1) thereof.
Avsnitt 5 innehåller inte någon hänvisning till artikel 6.1 i förordningen, men däremot till artiklarna 4 och 5.5. Förbehåll för tillämpning av sistnämnda bestämmelser görs uttryckligen i artikel 18.1 i förordningen.
The rule of jurisdiction laid down in Article 6, point 1, of the Regulation is also not the subject of a corresponding provision in Section 5, unlike the rule laid down in Article 6, point 3, concerning the case of counterclaims, which has been incorporated in Article 20, point 2, of that regulation.
Behörighetsregeln i artikel 6.1 i förordningen motsvaras inte heller av någon bestämmelse som ingår i avsnitt 5, i motsats till regeln i artikel 6.3 angående genkäromål, som har införlivats med artikel 20.2 i förordningen.
It is therefore clear that a literal interpretation of Section 5 of Chapter II of the Regulation leads to the conclusion that that section precludes any recourse to Article 6, point 1, thereof.
En bokstavstolkning av avsnitt 5 i kapitel II i förordningen leder således till slutsatsen att det enligt nämnda avsnitt är helt uteslutet att tillämpa artikel 6.1 i förordningen.
That interpretation is, moreover, supported by the ‘travaux préparatoires’.
Den tolkningen finner även stöd i förarbetena.
The proposal for a Council Regulation (EC) on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters (OJ 1999 C 376 E, p.
I förslag till rådets förordning (EG) om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (EGT C 376 E, 1999, s.
1) states, in relation to Section 5 of Chapter II of the proposed regulation, which was adopted as it stood by the Community legislature, that ‘[t]he jurisdiction conferred by this Section is substituted for that conferred by Sections 1 [General provisions] and 2 [Special jurisdiction]’.
1) anges angående avsnitt 5 i kapitel II i den föreslagna förordningen, som gemenskapslagstiftaren antog utan ändring, att ”[b]ehörighetsreglerna i detta avsnitt har företräde framför dem i avsnitt 1 [Allmänna bestämmelser] och 2 [Särskilda behörighetsregler]”.
In their written observations, the French, German and Italian Governments claim, none the less, that a teleological interpretation of the Regulation, taking account of its objectives, could lead to allowing Article 6, point 1, of the Regulation to apply in matters relating to contracts of employment.
Den franska, den tyska och den italienska regeringen har emellertid i sina skriftliga yttranden gjort gällande att en ändamålstolkning av förordningen, med hänsyn tagen till dess syften, skulle kunna ge utrymme för en tillämpning av artikel 6.1 i förordningen på tvister om anställningsavtal.
Thus, the Italian Government submits that the purpose of Article 6, point 1, of the Regulation, which is to preclude the risk of irreconcilable judgments, implies that that provision should be applicable to all types of disputes, including therefore those concerning contracts of employment.
Den italienska regeringen har hävdat att syftet med artikel 6.1 i förordningen, det vill säga att undvika att oförenliga avgöranden meddelas, talar för att denna bestämmelse är tillämplig på alla slags tvister, inklusive tvister om anställningsavtal.
It is true that the application of Article 6, point 1, of the Regulation to contracts of employment would make it possible to extend to disputes relating to such contracts the possibility of bringing, before the same court, related claims concerning more than one defendant.
Det är riktigt att en tillämpning av artikel 6.1 i förordningen på tvister om anställningsavtal skulle medföra att även sådana mål kunde prövas i en och samma domstol om de var konnexa och rörde flera svarande.
Such an extension, like that effected expressly by the Community legislature in Article 20, point 2, of the Regulation in relation to counterclaims, would reflect the general objective of sound administration of justice, which implies observance of the principle of economy of procedure.
En sådan utvidgning, motsvarande den som gemenskapslagstiftaren uttryckligen gjort i artikel 20.2 i förordningen när det gäller genkäromål, skulle svara mot det allmänna syftet att säkerställa en god rättskipning, som förutsätter att en princip om processekonomi iakttas.
As has been noted in paragraph 23 of this judgment, the wording of the provisions of Section 5 of Chapter II of the Regulation precludes the application of Article 6, point 1, in disputes concerning matters relating to contracts of employment.
Såsom konstaterats ovan i punkt 23 i förevarande dom, är det enligt en bokstavstolkning av bestämmelserna i avsnitt 5 i kapitel II i förordningen uteslutet att artikel 6.1 i förordningen kan tillämpas på tvister om anställningsavtal.
Moreover, sound administration of justice would imply that any possibility of relying on Article 6, point 1, of the Regulation should be open, as in the case of counterclaims, both to employees and to employers.
God rättskipning förutsätter dessutom att både arbetsgivaren och arbetstagaren har möjlighet att stödja sig på artikel 6.1 i förordningen, motsvarande vad som gäller för bestämmelserna om genkäromål.
Such an application of Article 6, point 1, of the Regulation could give rise to consequences contrary to the objective of protection, which the insertion in that regulation of a specific section for contracts of employment sought specifically to ensure.
En tillämpning av artikel 6.1 i förordningen skulle kunna få följder som strider mot det skyddsändamål som specifikt motiverat att ett särskilt avsnitt om anställningsavtal införts i förordningen.
Reliance by an employer on Article 6, point 1, of the Regulation could thus deprive the employee of the protection afforded to him by Article 20, point 1, of that regulation, according to which proceedings can be brought against an employee only in the courts of the Member State in which he is domiciled.
Om arbetsgivaren åberopade artikel 6.1 i förordningen skulle arbetstagaren därigenom riskera att berövas det skydd denne garanteras genom artikel 20.1 i förordningen, enligt vilken talan endast kan väckas mot arbetstagaren vid domstolarna i den medlemsstat där denne har hemvist.
As regards the possibility, suggested by the French and German Governments, of interpreting Article 6, point 1, of the Regulation as meaning that only an employee should be able to rely on that provision, it must be pointed out that that would run counter to the wording of the provisions of both Article 6, point 1, and Section 5 of Chapter II of that regulation.
Vad gäller möjligheten att tolka artikel 6.1 i förordningen så, att endast arbetstagaren kan stödja sig på denna bestämmelse, vilket den franska och den tyska regeringen har föreslagit, finner domstolen att detta skulle vara oförenligt med ordalydelsen av bestämmelserna i avsnitt 5 i kapitel II och i artikel 6.1 i förordningen.
In addition, there would be no reason to restrict the protective logic of such an argument to Article 6, point 1, alone, and it would be necessary to accept that employees, and they alone, should be able to rely on any rule of special jurisdiction provided for in that regulation which could serve their individual interests.
Det skulle inte heller finnas någon anledning att begränsa den skyddstanke som ligger till grund för det argumentet till enbart artikel 6.1 i förordningen, utan konsekvensen skulle bli att arbetstagaren, och endast arbetstagaren, skulle kunna stödja sig på alla de särskilda behörighetsregler i förordningen som kunde medföra en fördel för denne i processen.
Therefore, as regards the Community provisions currently in force, an interpretation such as that suggested by the French and German Governments would be difficult to reconcile with the principle of legal certainty, which is one of the objectives of the
Med hänsyn till nu gällande gemenskapsbestämmelser skulle den tolkning som den franska och den tyska regeringen har föreslagit därför vara svår att förena med principen om rättssäkerhet, som är ett av syftena med förordningen och bland annat förutsätter att behörighetsreglerna tolkas på ett sådant sätt att de i enlighet med skäl
Regulation and which requires, in particular, that rules of jurisdiction be interpreted in such a way as to be highly predictable, as stated in recital 11 in the preamble to the Regulation, (see, inter alia, as regards Article 6, point 1, of the Regulation, Reisch Montage, paragraphs 24 and 25, and Freeport, paragraph 36).
11 i förordningen uppfyller högt ställda krav på förutsebarhet (se bland annat, angående artikel 6.1 i förordningen, domarna i de ovannämnda målen Reisch Montage, punkterna 24 och 25, och Freeport, punkt 36).
In those circumstances, the answer to the question referred must be that the rule of special jurisdiction provided for in Article 6, point 1, of the Regulation cannot be applied to a dispute falling under Section 5 of Chapter II of that regulation concerning the jurisdiction rules applicable to individual contracts of employment.
Domstolen konstaterar således att förordningen i sin nuvarande lydelse, trots det skyddssyfte som nämns i skäl 13, inte ger en arbetstagare som befinner sig i en sådan situation som Jean-Pierre Rouard något särskilt skydd, eftersom denne i egenskap av den part som väckt talan vid nationell domstol inte kan åberopa någon mer förmånlig behörighetsregel än den allmänna regeln i artikel 2.1 i förordningen.
Costs incurred in submitting observations to the Court, other that the costs of those parties, are not recoverable.
De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
The rule of special jurisdiction provided for in Article 6, point 1, of Council Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters cannot be applied to a dispute falling under Section 5 of Chapter II of that regulation concerning the jurisdiction rules applicable to individual contracts of employment.
Den särskilda behörighetsregeln i artikel 6.1 i rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område kan inte tillämpas på en tvist som omfattas av avsnitt 5, om behörighet vid tvister om anställningsavtal, i kapitel II i nämnda förordning.
Case C-499/06
Mål C-499/06
(Disability pension granted to civilian victims of war or repression — Condition requiring residence in national territory — Article 18(1) EC)
”Invaliditetspension som beviljas civila offer för krig eller förtryck — Villkor om bosättning inom det nationella territoriet — Artikel 18.1 EG”
Opinion of Advocate General Poiares Maduro delivered on 28 February 2008 .
Förslag till avgörande av generaladvokat M. Poiares Maduro föredraget den 28 februari 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Citizenship of the European Union — Right of free movement and residence in the territory of the Member States — Social advantages
Unionsmedborgarskap — Rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier — Sociala förmåner
SUMMARY — CASE C-499/06
SAMMANFATTNING — MÅL C-499/06
Article 18(1) EC is to be interpreted as precluding legislation of a Member State under which it refuses, generally and in all circumstances, to pay to its nationals a benefit granted to civilian victims of war or repression solely because they are not resident in the territory of that State throughout the period of payment of the benefit, but in the territory of another Member State.
Artikel 18.1 EG ska tolkas på så sätt att den utgör hinder för att tillämpa en medlems stats lagstiftning med stöd av vilken medlemsstaten, generellt och i samtliga fall, nekar sina medborgare utbetalning av en förmån som beviljas civila offer för krig eller förtryck av det enda skälet att medborgarna under hela den period under vilken förmånen betalas ut inte är bosatta i denna stat, utan i en annan medlemsstat.
However, although it is true that a residence condition constitutes a criterion capable of showing that there is such a connection, the fact remains that the circumstance that a person is a national of the Member State granting the benefit at issue and lived in that State for more than 20 years may be sufficient to establish a connection between that State and the recipient of the benefit.
Även om bosättningen är ett kriterium som kan visa att en sådan anknytning finns, är det inte desto mindre så att det förhållandet att en person är medborgare i den medlemsstat som beviljar den förmån som är i fråga samt har bott i denna stat under mer än 20 år kan vara tillräckligt för att anse att det finns en anknytning mellan medlemsstaten och mottagaren av förmånen.
In those circumstances, the requirement of residence throughout the period of payment of the benefit concerned must be held to be disproportionate, since it goes beyond what is necessary to ensure that such a connection exists.
Under dessa omständigheter måste kravet på bosättning under hela den period under vilken förmånen betalas ut anses vara oproportionerligt, eftersom det går utöver vad som är nödvändigt för att säkerställa en sådan anknytning.
Furthermore, as regards the necessity of verifying that the recipient continues to satisfy the conditions for the grant of that benefit, a residence condition also goes beyond what is necessary to achieve that objective and, therefore, fails to comply with the principle of proportionality.
Ett bosättningsvillkor går dessutom utöver vad som är nödvändigt för att uppnå syftet att kontrollera att mottagaren av en förmån alltjämt uppfyller villkoren för att beviljas förmånen, och det strider därför mot proportionalitetsprincipen.
It is true that both the wish to limit the obligation of solidarity with civilian victims of war or repression solely to those who have a connection with the people of the State concerned by means of a residence condition, which is regarded as an expression of the extent to which such persons are connected with that society, and the necessity to verify that the recipients continue to satisfy the conditions for the grant of that benefit constitute objective considerations of public interest which are capable of justifying the fact that the conditions for the grant or payment of the benefit may affect the freedom of movement of the citizens of that Member State.
Såväl viljan att begränsa solidaritetsplikten gentemot civila offer för krig eller förtryck så att den bara avser personer som har en anknytning till den berörda medlemsstatens folk, genom ett bosättningsvillkor som anses utgöra ett uttryck för graden av personernas anknytning till detta samhälle, som nödvändigheten av att kontrollera att dessa personer alltjämt uppfyller villkoren för att beviljas förmånen utgör objektiva skäl av allmänintresse som kan motivera att villkoren för att bevilja eller betala ut en sådan förmån kan påverka den rätt till fri rörlighet som medborgarna i denna medlemsstat har.
(see paras 35, 37, 39-47, operative part)
(se punkterna 35, 37 och 39–47 samt domslutet)
OPINION OF ADVOCATE GENERALPOIARES MADURO delivered on 28 February 2008 1 court enquires whether that provision precludes national legislation which makes the payment of a disability pension for incap-a city for work that is linked to a stay in a place of isolation subject to fulfilment of the condition that the person entitled be resident in the territory of the Republic of Poland.
M. POIARES MADUROföredraget den 28 februari 2008 för att tillämpa en nationell lagstiftning enligt vilken utbetalning av en invaliditetspension, på grund av arbetsoförmåga som har samband med en vistelse på platser för isolering, villkoras av att den berättigade är bosatt i Polen.
Once again, the Court has been asked to give a ruling on the lawfulness of a residence condition imposed on the recipients of a social benefit provided for by the legislation of a Member State.
Än en gång har det begärts att domstolen skall uttala sig om tillåtligheten av ett bosättningsvillkor, som görs gällande mot personer som är mottagare av en social förmån som föreskrivs i en medlemsstats lagstiftning.
The stumbling block arises out of citizenship of the European Union because the civil and social integration which, through the progressive development of the status of citizen of the Union, the Treaty seeks to promote 2 is limited purely by the external borders of the Union and thus encourages transcendence of the territorial framework of national communities.
Svårigheten uppkommer till följd av medborgarskapet i Europeiska unionen. Den civila och sociala integration som fördraget syftar till att främja, 2genom en progressiv utveckling av ställningen som unionsmedborgare, utgår nämligen uteslutande från det perspektiv som utgörs av unionens yttre gränser och utgör följaktligen ett incitament att gå längre än de enskilda nationernas territorier.
In this case, the Court has been asked in a reference for a preliminary ruling from the Sąd Okręgowy w Koszalinie, IV Wydział Pracy i Ubezpieczeń Społecznych (Regional Court, Koszalin (Poland), Fourth Labour and Social Security Chamber) about the interpretation which must be given to Article 18 EC, which guarantees citizens of the Union the right to move and reside freely within the territory of the Member States.
I detta mål har Sąd Okręgowy w Koszalinie IV Wydział Pracy i Ubezpieczeń Społecznych (regional domstol i Koszalin, fjärde avdelningen för mål som rör arbetsrättsliga frågor och social trygghet, Polen) hänskjutit en begäran om förhandsavgörande till domstolen angående tolkningen av artikel 18 EG, i vilken unionsmedborgarnas rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier garanteras.
The national
Den nationella domstolen önskar klarhet i frågan huruvida denna bestämmelse utgör hinder
Citizenship of the Union is hereby established.
Ett unionsmedborgarskap införs här -med.
Citizenship of the Union shall complement and not replace national citizenship.
Unionsmedborgarskapet skall kom -plettera och inte ersätta det nationella medborgarskapet.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-499/06
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-499/06
Under Article 5 of the Law on provision for war and military invalids and their families, the benefits provided for by the Law are to be paid to the person entitled to them whilst he is resident in the territory of the Republic of Poland, unless the Law or an international Treaty stipulates otherwise.
Enligt artikel 5 i lagen om pensioner för krigs- och militärinvalider och deras familjemedlemmar skall de förmåner som föreskrivs i lagen betalas ut till den berättigade under den tid denne vistas i Polen, såvida inte annat föreskrivs i lagen eller i ett internationellt fördrag.
II — The dispute in the main proceedings and the question referred for a preliminary ruling
II — Tvisten vid den nationella dom -stolen och tolkningsfrågan
‘Every citizen of the Union shall have the right to move and reside freely within the territory of the Member States, subject to the limitations and conditions laid down in this Treaty and by the measures adopted to give it effect.’
”Varje unionsmedborgare skall ha rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, om inte annat följer av de begränsningar och villkor som föreskrivs i detta fördrag och i bestämmelserna om genomförande av fördraget.”
The reference for a preliminary ruling results from proceedings between Ms Halina Nerkowska and the Social Security Institution, Koszalin Branch.
Begäran om förhandsavgörande har uppkommit i en tvist mellan Halina Nerkowska och institutionen för social trygghet, försäkringskassan i Koszalin.
In essence, under the Polish Law on provision for war and military invalids and their families of 29 May 1974, as amended by Article 12(2) of the Law on combatants and certain persons who are the victims of wartime and postwar repression of 24 January 1991, people who have suffered a disability connected with a period spent in prison or in an internment camp during or after the war are entitled to benefits.
Det framgår av den polska lagen av den 29 maj 1974 om pensioner för krigs- och militärinvalider och deras familjemedlemmar, i dess lydelse enligt artikel 12.2 i lagen av den 24 januari 1991 om soldater och vissa personer som blivit offer för förtryck under och efter krigstid, att personer som har drabbats av invaliditet som har samband med en vistelse i fång- eller interneringsläger under eller efter krigstid har rätt till förmåner.
Ms Nerkowska was born on 2 February 1946 in the territory of present-day Belarus.
Halina Nerkowska föddes den 2 februari 1946 i ett område som numera tillhör Vitryssland.
At the age of three she lost her parents who were deported to Siberia pursuant to a court order.
När hon var tre år förlorade hon sina föräldrar, vilka deporterats till Sibirien i enlighet med ett domstolsavgörande.
In April 1951 the insured person, Ms Nerkowska, together with her family (her brother and aunt) were themselves deported to the USSR where Ms Nerkowska lived under difficult conditions until January 1957.
I april 1951 deporterades även den försäkrade och hennes familj (brodern och en faster/moster) till Sovjetunionen. Där uppehöll de sig under svåra förhållanden till januari 1957.
It was only after almost six years that she was permitted to return to Poland.
Det var först efter en period av nära sex år som hon tilläts att återvända till Polen.
After studying and working in Poland, she left her country in 1985 to settle in Germany.
Efter att ha studerat och arbetat i sitt hemland lämnade hon detta år 1985 för att bosätta sig i Tyskland.
Following an application by the applicant in the main proceedings, the Social Security Institution, Koszalin Branch, by decision of 4 October 2002, recognised her entitlement to a disability pension as a result of partial incapacity for work linked to her stay in places of isolation, but suspended payment of this benefit on the ground that her place of residence was outside Poland.
På ansökan av sökanden i målet vid den nationella domstolen fastställde försäkringskassan i Koszalin, genom beslut av den 4 oktober 2002, att hon hade rätt till invaliditetspension på grund av hennes partiella arbetsoförmåga som har samband med en vistelse på platser för isolering. Nämnda försäkringskassa inställde emellertid utbetalningen av de förmåner som var knutna till denna rätt, med motiveringen att hon var bosatt utomlands.
The suspension of payment of the disability pension was confirmed by judgment of 22 May 2003.
Beslutet att inställa utbetalningen av invaliditetspensionen fastställdes genom en dom av den 22 maj 2003.