natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 1 of Directive 2000/78 identifies its purpose as being to lay down, as regards employment and occupation, a general framework for combating discrimination on the grounds of religion or belief, disability, age or sexual orientation.
I artikel 1 i direktiv 2000/78 anges att syftet med detta direktiv är att fastställa en allmän ram för bekämpning av diskriminering i arbetslivet på grund av religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning.
Article 2(1) of Directive 2000/78 defines the principle of equal treatment as meaning that there is to be no direct or indirect discrimination whatsoever on any of the grounds referred to in Article 1, including, therefore, disability.
I artikel 2.1 i direktiv 2000/78 anges att med principen om likabehandling avses att det inte får förekomma någon direkt eller indirekt diskriminering på någon av de grunder som anges i ovannämnda artikel 1, däri således inbegripet funktionshinder.
According to Article 2(2)(a), direct discrimination is to be taken to occur where one person is treated less favourably than another is, has been or would be treated in a comparable situation, on the grounds, inter alia, of disability.
Enligt artikel 2.2 a i direktiv 2000/78 anses direkt diskriminering förekomma när en person på grund av bland annat funktionshinder behandlas mindre förmånligt än en annan person behandlas, har behandlats eller skulle ha behandlats i en jämförbar situation.
Article 3(1)(c) of Directive 2000/78 provides that the directive is to apply, within the limits of the areas of competence conferred on the Community, to all persons, as regards both the public and private sectors, including public bodies, in relation to employment and working conditions, including dismissals and pay.
I enlighet med artikel 3.1 c i direktiv 2000/78 ska detta direktiv inom ramen för gemenskapens befogenheter tillämpas på alla personer, såväl inom den offentliga som inom den privata sektorn, inklusive offentliga organ, i fråga om anställnings- och arbetsvillkor, inklusive uppsägning och löner.
Consequently, it does not follow from those provisions of Directive 2000/78 that the principle of equal treatment which it is designed to safeguard is limited to people who themselves have a disability within the meaning of the directive.
Det framgår således inte av bestämmelserna i direktiv 2000/78 att principen om likabehandling, som direktivet syftar till att säkerställa, ska vara begränsad till personer som själva har ett funktionshinder i den mening som avses i detta direktiv.
On the contrary, the purpose of the directive, as regards employment and occupation, is to combat all forms of discrimination on grounds of disability.
Det ovannämnda direktivet syftar tvärtemot till att bekämpa alla former av diskriminering i arbetslivet på grund av funktionshinder.
The principle of equal treatment enshrined in the directive in that area applies not to a particular category of person but by reference to the grounds mentioned in Article 1.
Tillämpligheten av principen om likabehandling på detta område, som avses i det ovannämnda direktivet, är nämligen inte beroende av att det är fråga om en bestämd personkategori utan av att det är fråga om en sådan grund som anges i artikel 1 i direktivet.
That interpretation is supported by the wording of Article 13 EC, which constitutes the legal basis of Directive 2000/78, and which confers on the Community the competence to take appropriate action to combat discrimination based, inter alia, on disability.
Denna tolkning stöds av lydelsen i artikel 13 EG som är den bestämmelse som utgör den rättsliga grunden för direktiv 2000/78 och ger gemenskapen befogenhet att vidta nödvändiga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av bland annat funktionshinder.
It is true that Directive 2000/78 includes a number of provisions which, as is apparent from their very wording, apply only to disabled people.
Direktiv 2000/78 innehåller visserligen ett antal bestämmelser som, såsom framgår av deras lydelse, är tillämpliga endast på personer med funktionshinder.
Thus, Article 5 provides that, in order to guarantee compliance with the principle of equal treatment in relation to persons with disabilities, reasonable accommodation is to be provided.
I artikel 5 i detta direktiv preciseras således att rimliga anpassningsåtgärder ska vidtas för att garantera att principen om likabehandling iakttas i förhållande till personer med funktionshinder.
This means that employers must take appropriate measures, where needed in a particular case, to enable a person with a disability to have access to, participate in, or advance in employment, or to undergo training, unless such measures would impose a disproportionate burden on the employer.
Detta innebär att arbetsgivaren ska vidta de åtgärder som behövs i det konkreta fallet för att göra det möjligt för en person med funktionshinder att få tillträde till, delta i eller göra karriär i arbetslivet, eller att genomgå utbildning, såvida sådana åtgärder inte medför en oproportionerlig börda för arbetsgivaren.
Article 7(2) of Directive 2000/78 also provides that, with regard to disabled persons, the principle of equal treatment is to be without prejudice either to the right of Member States to maintain or adopt provisions on the protection of health and safety at work or to measures aimed at creating or maintaining provisions or facilities for safeguarding or promoting the integration of such persons into the working environment.
I artikel 7.2 i direktiv 2000/78 föreskrivs vidare att när det gäller personer med funktionshinder får principen om likabehandling inte utgöra hinder för medlemsstaterna att behålla eller anta bestämmelser om skydd för hälsa och säkerhet på arbetsplatsen eller för åtgärder som syftar till att införa eller behålla bestämmelser eller förmåner i syfte att skydda dessa personer eller bidra till att de blir delaktiga i arbetslivet.
The United Kingdom, Greek, Italian and Netherlands Governments contend, in the light of the provisions referred to in the two preceding paragraphs and also of recitals 16, 17 and 27 in the preamble to Directive 2000/78, that the prohibition of direct discrimination laid down by the directive cannot be interpreted as covering a situation such as that of the claimant in the main proceedings, since the claimant herself is not disabled.
Förenade kungarikets regering samt den grekiska, den italienska och den nederländska regeringen har gjort gällande att förbudet mot direkt diskriminering i direktiv 2000/78, mot bakgrund av de bestämmelser som anges i de två föregående punkterna samt i skälen 16, 17 och 27 i detta direktiv, inte kan tolkas så att det avser en sådan situation som den som käranden i målet vid den nationella domstolen befinner sig i, eftersom denna kärande inte själv har ett funktionshinder.
Only persons who, in a comparable situation to that of others, are treated less favourably or are placed in a disadvantageous situation because of characteristics which are particular to them can rely on that directive.
Endast de som, i en situation jämförbar med den som andra befinner sig i, behandlas mindre förmånligt eller försätts i en ogynnsam situation på grund av egenskaper som är utmärkande för dem, kan göra gällande bestämmelserna i detta direktiv.
Nevertheless, it must be noted in that regard that the provisions referred to in paragraphs 39 and 40 of this judgment relate specifically to disabled persons either because they are provisions concerning positive discrimination measures in favour of disabled persons themselves or because they are specific measures which would be rendered meaningless or could prove to be disproportionate if they were not limited to disabled persons only.
Den omständigheten att de bestämmelser som anges i punkterna 39 och 40 i denna dom särskilt avser personer med funktionshinder följer av den omständigheten att det är fråga om antingen bestämmelser avseende åtgärder för positiv diskriminering till förmån för den funktionshindrade personen eller om särskilda åtgärder som skulle sakna innebörd eller kunna visa sig vara oproportionerliga om de inte begränsades till personer med funktionshinder.
Thus, as recitals 16 and 20 in the preamble to Directive 2000/78 indicate, the measures in question are intended to accommodate the needs of disabled people at the workplace and to adapt the workplace to their disability.
Såsom framgår av skälen 16 och 20 i direktiv 2000/78 är det fråga om åtgärder för att anpassa arbetsplatserna till behoven hos personer med funktionshinder och åtgärder för att organisera arbetsplatsen med hänsyn till sådana personer.
Such measures are therefore designed specifically to facilitate and promote the integration of disabled people into the working environment and, for that reason, can only relate to disabled people and to the obligations incumbent on their employers and, where appropriate, on the Member States with regard to dis -abled people.
Sådana åtgärder syftar således särskilt till att möjliggöra och bidra till att personer med funktionshinder blir delaktiga i arbetslivet och dessa åtgärder kan därför avse endast dessa personer samt arbetsgivarnas, och i förekommande fall medlemsstaternas, skyldigheter med avseende på dessa.
Therefore, the fact that Directive 2000/78 includes provisions designed to accommodate specifically the needs of disabled people does not lead to the conclusion that the principle of equal treatment enshrined in that directive must be interpreted strictly, that is, as prohibiting only direct discrimination on grounds of disability and relating exclusively to disabled people.
Den omständigheten att direktiv 2000/78 innehåller bestämmelser som syftar till att beakta behoven hos personer med funktionshinder innebär inte att principen om likabehandling som avses i detta direktiv ska tolkas restriktivt, det vill säga så, att endast direkt diskriminering på grund av funktionshinder är förbjuden och att endast personer som själva har ett funktionshinder avses.
Furthermore, recital 6 in the preamble to the directive, concerning the Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers, refers both to the general combating of every form of discrimination and to the need to take appropriate action for the social and economic integration of disabled people.
Skäl 6 i det ovannämnda direktivet avser dessutom, genom hänvisningen till Europeiska gemenskapens stadga om grundläggande sociala rättigheter för arbetstagare, både den allmänna bekämpningen av alla former av diskriminering och behovet av att vidta lämpliga åtgärder för social och ekonomisk integration av personer med funktionshinder.
The United Kingdom, Italian and Netherlands Governments also contend that it follows from the judgment in Case C-13/05 Chacón Navas [2006] ECR I-6467 that the scope ratione personae of Directive 2000/78 must be interpreted strictly.
Förenade kungarikets regering samt den italienska och den nederländska regeringen har vidare gjort gällande att det framgår av domen av den 11 juli 2006 i mål C-13/05, Chacón Navas (REG 2006, s. I-6467), att den personkrets som direktiv 2000/78 är tillämpligt på (ratione personae) ska tolkas restriktivt.
According to the Italian Government, in Chacón Navas, the Court opted for a strict interpretation of the concept of disability and its implications in an employment relationship.
Enligt den italienska regeringen gjorde domstolen i denna dom en restriktiv tolkning av begreppet funktionshinder och relevansen av detta i ett anställningsförhållande.
The Court defined the concept of ‘disability’ in its judgment in Chacón Navas and, in paragraphs 51 and 52 of that judgment, it found that the prohibition, as regards dismissal, of discrimination on grounds of disability contained in Articles 2(1) and 3(1)(c) of Directive 2000/78 precludes dismissal on grounds of disability which, in the light of the obligation to provide reasonable accommodation for people with disabilities, is not justified by the fact that the person concerned is not competent, capable and available to perform the essential functions of his post.
Domstolen definierade begreppet funktionshinder i domen i det ovannämnda målet Chacón Navas. I punkterna 51 och 52 i denna dom fann domstolen att förbudet mot diskriminering på grund av funktionshinder i artiklarna 2.1 och 3.1 c i direktiv 2000/78 utgör hinder för uppsägning på grund av funktionshinder som, med iakttagande av skyldigheten att vidta rimliga anpassningsåtgärder för personer med funktionshinder, inte är motiverad av att personen saknar kompetens eller förmåga eller inte står till förfogande för att utföra grundläggande uppgifter som den aktuella tjänsten är förenad med.
However, it does not follow from this interpretation that the principle of equal treatment defined in Article 2(1) of that directive and the prohibition of direct discrimination laid down by Article 2(2)(a) cannot apply to a situation such as that in the present case, where the less favourable treatment which an employee claims to have suffered is on grounds of the disability of his child, for whom he is the primary provider of the care required by virtue of the child’s condition.
Av denna tolkning framgår emellertid inte att principen om likabehandling som definieras i artikel 2.1 i det ovannämnda direktivet och förbudet mot direkt diskriminering enligt artikel 2.2 a i samma direktiv inte kan tillämpas i en sådan situation som den som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, när en anställd påstår sig ha behandlats ogynnsamt på grund av att denne har ett barn med funktionshinder, som han eller hon ger den huvudsakliga delen av den vård som är nödvändig med hänsyn till barnets hälsotillstånd.
Although the Court explained in paragraph 56 of the judgment in Chacón Navas that, in view of the wording of Article 13 EC, the scope of Directive 2000/78 cannot be extended beyond the discrimination based on the grounds listed exhaustively in Article 1 of the directive, with the result that a person who has been dismissed by his employer solely on account of sickness cannot fall within the scope of the general framework established by Directive 2000/78, it nevertheless did not hold that the principle of equal treatment and the scope ratione personae of that directive must be interpreted strictly with regard to those grounds.
Visserligen preciserade domstolen i punkt 56 i domen i det ovannämnda målet Chacón Navas att tillämpningsområdet för direktiv 2000/78, med beaktande av lydelsen i artikel 13 EG, inte kan omfatta annan diskriminering än diskriminering på de grunder som uttömmande uppräknas i artikel 1 i direktivet, vilket innebär att en person som sagts upp enbart på grund av sjukdom inte omfattas av den allmänna ram som inrättats genom direktiv 2000/78. Domstolen fann emellertid inte att principen om likabehandling eller den personkrets som detta direktiv är tillämpligt på (ratione personae) ska tolkas restriktivt när det är fråga om sådana grunder.
It follows from recital 37 in the preamble to the directive that it also has the
Det framgår av skäl 37 i det ovannämnda direktivet att
As Ms Coleman, the Lithuanian and Swedish Governments and the Commission maintain, those objectives, and the effectiveness of Directive 2000/78, would be undermined if an employee in the claimant’s situation cannot rely on the prohibition of direct discrimination laid down by Article 2(2)(a) of that directive where it has been established that he has been treated less favourably than another employee is, has been or would be treated in a comparable situation, on the grounds of his child’s disability, and this is the case even though that employee is not himself disabled.
Såsom Sharon Coleman, den litauiska och den svenska regeringen samt kommissionen har gjort gällande skulle uppnåendet av de ovannämnda syftena och den ändamålsenliga verkan av direktiv 2000/78 äventyras om en anställd som befinner sig i en sådan situation som käranden i målet vid den nationella domstolen inte kan stödja sig på förbudet mot direkt diskriminering i artikel 2.2 a i detta direktiv, när det är styrkt att denne behandlats mindre förmånligt än en annan person behandlas, har behandlats eller skulle ha behandlats i en jämförbar situation, på grund av att den anställdes barn har ett funktionshinder, medan den anställde själv inte har ett funktionshinder.
In that regard, it follows from recital 11 in the preamble to the directive that the Community legislature also took the view that discrimination based on religion or belief, disability, age or sexual orientation may undermine the achievement of the objectives of the Treaty, in particular, as regards employment.
Det framgår i detta avseende av skäl 11 i direktiv 2000/78 att gemenskapslagstiftaren vidare har ansett att diskriminering på grund av religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning kan undergräva förverkligandet av målen i fördraget, särskilt avseende anställning.
Although, in a situation such as that in the present case, the person who is subject to direct discrimination on grounds of disability is not herself disabled, the fact remains that it is the disability which, according to Ms Coleman, is the ground for the less favourable treatment which she claims to have suffered.
I en sådan situation som den som är i fråga i målet vid den nationella domstolen har visserligen den person som har varit föremål för direkt diskriminering på grund av funktionshinder inte själv ett funktionshinder. Enligt Sharon Coleman är det emellertid på grund av funktionshinder som hon har behandlats mindre förmånligt på det sätt som hon har påstått.
As is apparent from paragraph 38 of this judgment, Directive 2000/78, which seeks to combat all forms of discrimination on grounds of disability in the field of employment and occupation, applies not to a particular category of person but by reference to the grounds mentioned in Article 1.
Såsom framgår av punkt 38 i förevarande dom är tillämpligheten av direktiv 2000/78, som syftar till att bekämpa alla former av diskriminering i arbetslivet på grund av funktionshinder, inte beroende av att det är fråga om en bestämd personkategori utan av att det är fråga om en sådan grund som anges i artikel 1 i direktivet.
Where it is established that an employee in a situation such as that in the present case suffers direct discrimination on grounds of disability, an interpretation of Directive 2000/78 limiting its application only to people who are themselves disabled is liable to deprive that directive of an important element of its effectiveness and to reduce the protection which it is intended to guarantee.
När det är styrkt att en anställd i en sådan situation som den som är i fråga i målet vid den nationella domstolen har varit föremål för direkt diskriminering på grund av funktionshinder, skulle en tolkning av direktiv 2000/78 som innebär att tillämpningen av detta direktiv begränsas till personer som själva har ett funktionshinder kunna medföra att direktivet förlorar en stor del av sin ändamålsenliga verkan och att det skydd försvagas som ska säkerställas genom direktivet.
As to the burden of proof which applies in a situation such as that in the present case, it should be observed that, under Article 10(1) of Directive 2000/78, Member States are required to take such measures as are necessary, in accordance with their national judicial systems, to ensure that, when persons who consider themselves wronged because the principle of equal treatment has not been applied to them establish, before a court or other competent authority, facts from which it may be presumed that there has been direct or indirect discrimination, it is for the respondent to prove that there has been no breach of that principle.
Vad gäller den bevisbörderegel som ska tillämpas i en sådan situation som den som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, erinrar domstolen om att i enlighet med artikel 10.1 i direktiv 2000/78 ska medlemsstaterna, i enlighet med sina nationella rättssystem, vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att det, när personer som anser sig kränkta genom att principen om likabehandling inte har tillämpats på dem, inför domstol eller annan behörig myndighet styrker omständigheter som ger anledning att anta att det har förekommit direkt eller indirekt diskriminering, ska åligga svaranden att bevisa att det inte föreligger något brott mot den ovannämnda principen.
According to Article 10(2), Article 10(1) does not prevent Member States from introducing rules on the burden of proof which are more favourable to plaintiffs.
I enlighet med artikel 10.2 i direktiv 2000/78 ska artikel 10.1 inte förhindra att medlemsstaterna inför bevisregler som är fördelaktigare för käranden.
In the case before the referring tribunal, it is therefore for Ms Coleman, in accordance with Article 10(1) of Directive 2000/78, to establish, before that tribunal, facts from which it may be presumed that there has been direct discrimination on grounds of disability contrary to the directive.
I målet vid den nationella domstolen åligger det således Sharon Coleman att i enlighet med artikel 10.1 i direktiv 2000/78, inför den hänskjutande domstolen, styrka omständigheter som ger anledning att anta att det föreligger direkt diskriminering på grund av funktionshinder som är förbjuden enligt detta direktiv.
In accordance with Article 10(1) of Directive 2000/78 and recital 31 in the preamble thereto, the rules on the burden of proof must be adapted when there is a prima facie case of discrimination.
I enlighet med den sistnämnda bestämmelsen i direktiv 2000/78 och i enlighet med skäl 31 i detta direktiv, måste reglerna om bevisbördan anpassas när ett antagande om diskriminering föreligger.
In the event that Ms Coleman establishes facts from which it may be presumed that there has been direct discrimination, the effective application of the principle of equal treatment then requires that the burden of proof should fall on the respondents, who must prove that there has been no breach of that principle.
Om Sharon Coleman styrker omständigheter som ger anledning att anta att direkt diskriminering föreligger, måste bevisbördan åvila svarandena i målet vid den nationella domstolen för att principen om likabehandling ska kunna tillämpas effektivt. Dessa måste därmed styrka att den ovannämnda principen inte har åsidosatts.
In that context, the respondents could contest the existence of such a breach by establishing by any legally permissible means, in particular, that the employee’s treatment was justified by objective factors unrelated to any discrimination on grounds of disability and to any association which that employee has with a disabled person.
Härvid kan de ovannämnda svarandena bestrida att något åsidosättande skett, genom att med hjälp av alla tillgängliga rättsliga medel styrka bland annat att behandlingen av den anställde varit motiverad av sakliga skäl som saknar samband med diskriminering på grund av funktionshinder eller med den anställdes relation till en person med funktionshinder.
In the light of the foregoing considerations, the answer to the first part of Question 1 and to Questions 2 and 3 must be that Directive 2000/78, and, in particular, Articles 1 and 2(1) and (2)(a) thereof, must be interpreted as meaning that the prohibition of
Med beaktande av vad ovan anförts ska den första delen av den första frågan samt den andra och den tredje frågan besvaras med att direktiv 2000/78 och i synnerhet artiklarna 1, 2.1 och 2.2 a i detta direktiv ska tolkas så att förbudet mot direkt