natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Basic questions and key points
Centrala frågor och huvudpunkter
What larger context can promote a better understanding of cooperation between local and regional authorities?
Kan ett vidare perspektiv bidra till att öka kännedomen om samarbetet mellan lokala och regionala myndigheter?
"Cooperative governance" across national borders is no longer strictly limited to national government players, due to a steady increase in cooperation activities established between regional and local authorities coming from different countries.
Tack vare en stadig ökning av samarbetet mellan lokala och regionala myndigheter i olika länder är de gränsöverskridande samarbetsbaserade styresformerna inte längre strikt begränsade till aktörer på regeringsnivå.
In Europe, transEuropean cooperation between local and regional authorities has become over the years an essential element of the overall system of "network governance".
Det transeuropeiska samarbetet mellan lokala och regionala myndigheter i Europa har blivit en allt viktigare del av det övergripande systemet med nätverksbaserade styresformer.
The overall degree and the basic features of voluntary bilateral or multilateral cooperation between territorial authorities in Europe allow such activities to be considered as a "complementary form of national foreign relations".
Omfattningen av och de grundläggande egenskaperna hos det frivilliga bi- eller multilaterala samarbetet mellan lokala och regionala myndigheter i Europa gör att dylikt samarbete kan ses som ett komplement till staternas yttre förbindelser.
These cooperation activities are however not a simple reproduction of national policy on a smaller scale, but must be considered a "sui generis policy" with a new quality, other working methods and different forms of action.
Detta samarbete är emellertid inte enbart en miniatyrmodell av den nationella politiken, utan måste ses som en speciell politik med nya egenskaper, andra arbetssätt och andra verksamhetsformer.
These activities directly contribute to the overall European integration process and are a practical realisation of the "Citizen's Europe".
Samarbetet främjar direkt den övergripande europeiska integrationsprocessen och det praktiska genomförandet av "medborgarnas Europa".
Cooperation between territorial authorities is however characterised by a significant degree of complexity.
Kännetecknande för samarbete mellan lokala och regionala myndigheter är dock att det är mycket komplext.
Today, cooperation is frequently based upon formal agreements concluded at multilateral or interstate level, or upon less formal agreements concluded between regional (and local) authorities themselves.
I dag bygger samarbetet ofta på formella avtal som ingåtts på multilateral eller mellanstatlig nivå eller på mindre formella överenskommelser som regionala (och lokala) myndigheter har ingått med varandra.
Cooperation takes place between regional and local authorities from EU Member States, but also between the latter and territorial authorities from non-EU countries and especially from Central and Eastern European Countries.
Samarbete äger rum mellan lokala och regionala myndigheter ¡nom unionen, men också mellan dessa myndigheter och motsvarande myndigheter i länder som inte ingår i unionen, särskilt central- och östeuropeiska länder.
Why do we need a more coherent analytical framework and what are the problems of existing approaches?
Varför behöver vi en enhetligare analytisk ram och vilka problem medför de nuvarande metoderna?
An assessment of the complexity of cooperation activities between local and regional authorities in Europe must be based upon a coherent analytical framework.
En analys av komplexiteten hos samarbetet mellan lokala och regionala myndigheter i Europa måste baseras på en enhetlig analytisk ram.
This framework should be based on limited number of "indicators" (e.g. geographical coverage, the number of players involved, the scope of issues covered or the organisational framework adopted etc.), which enable us to isolate the dominant cooperation patterns that can be observed in practice and allow us to define these categories in greater detail.
Denna ram bör i sin tur grunda sig på ett begränsat antal indikatorer t.ex. den geografiska omfattningen, antalet samarbetsparter, samarbetsområdena eller de organisatoriska ramar som tillämpas), som gör det möjligt att bestämma vilka samarbetsformer som dominerar i praktiken och som tillåter oss att närmare definiera dessa kategorier.
On this basis, a more detailed comparison between these major cooperation categories can be established.
På basis av denna definition kan en mer detaljerad jämförelse av de övergripande samarbetskategorierna göras.
This exercise is however not as easy as it appears to be in the first place.
En dylik analys är dock inte så enkel att utföra som det kan förefalla vid första anblick.
They were - directly or indirectly - developed by Europeanwide government organisations and EU-institutions, by practitioners involved in cooperation or in the framework of academic research that aims at giving a more systematic overview of this phenomenon.
eller av forskare vars mål har varit att utarbeta en mer systematisk översikt över samarbetet.
One can however observe a growing diversity with regard to classification of such activities.
Klassificeringen av detta samarbete håller dock på att bli allt mindre enhetlig.
Therefore, the present study suggests a "clarification" with regard to basic terminology and elaborates a preliminary definition for each of the major cooperation categories established between territorial authorities in Europe.
Därför innehåller denna studie förslag till ett klargörande av den grundläggande terminologin samt en preliminär definition av de övergripande kategorierna för samarbete mellan lokala och regionala myndigheter i Europa.
What are the suggestions of the study with regard to basic terminology?
Vilka grundläggande termer föreslås i studien?
The study suggests using the following expressions: The present document adopts the overall framework term "transEuropean cooperation" for summarising all international cooperation activities in which local and regional authorities are involved in Europe.
I studien föreslås att följande uttryck används: För att sammanfatta allt internationellt samarbete som lokala och regionala myndigheter deltar i inom Europa används i denna studie den övergripande termen "transeuropeiskt samarbete".
Within this larger context, four main categories can be considered the "composing elements" of transEuropean cooperation.
Det transeuropeiska samarbetet indelas i sin tur i fyra huvudkategorier, som kan anses utgöra samarbetets olika beståndsdelar.
These main categories are
Dessa huvudkategorier är - gränsöverskridande samarbete,
- interterritorial cooperation (corresponds to what is currently referred to as inter regional cooperation).
- mellanterritoriellt samarbete (motsvarar det som i dag kallas interregionalt samarbete),
- transnational cooperation in the field of European spatial development,
- transnationellt samarbete på området regional utvecklingsplanering i Europa samt
- cooperation in the framework of European associations established by local and regional authorities.
- samarbete inom ramen för europeiska sammanslutningar som grundats av lokala och regionala myndigheter.
What are the main elements of a preliminary definition for the different categories of cooperation established between territorial authorities?
Vilka är de centrala faktorerna i en preliminär definition av de olika huvudkategorierna?
Crossborder cooperation takes place between two or more neighbouring administrative authorities (regions and/or local authorities) that are located in geographically adjoining areas along a common border and work together in all aspects of daily life.
Gränsöverskridande samarbete äger rum mellan två eller flera förvaltningsmyndigheter (regionala och/eller lokala myndigheter) i till varandra gränsande geografiska områden, som samarbetar i frågor som kan gälla alla aspekter av det dagliga livet.
One can identify a number of dominant organisational subtypes that exist in practice:
Man kan urskilja ett antal organisatoriska undergrupper som dominerar i praktiken:
- At the level of project orientated crossborder cooperation, the most common organisational arrangements used in practice are based on European law or national law and on practical ad-hoc agreements.
- De organisationsformer som i praktiken oftast används vid gränsöverskridande samarbete på projektnivå bygger på EU-lagstiftning eller nationell lagstiftning samt på praktiska tillfälliga överenskommelser.
- In the framework of strategic crossborder cooperation, the most common organisational arrangements used in practice are Euregios and similar structures (often properly constituted legal entities, multi-purpose, often with extensive powers), Working Communities (based on working agreements, limited capacities) and other formal or informal institutional arrangements set up for the management of INTERREG and other EU-programmes. often without a precise legal status specifically and ranging from more or less integrated structures.
- Vid strategiskt gränsöverskridande samarbete utgörs de vanligaste organisationsformerna av euroregioner och liknande strukturer (ofta vederbörligt upprättade rättssubjekt med många funktioner och omfattande befogenheter), samarbets gemenskaper (baserade på samarbetsavtal och med begränsade befogenheter) samt andra formella eller informella institutionella arrangemang som upprättats för förvaltningen av Interreg och andra EU-program, ofta utan någon bestämd rättslig ställning och med mer eller mindre integrerade strukturer.
Interterritorial cooperation refers to broadly structured bilateral, trilateral or multilateral cooperation, which is generally established between local and regional authorities that are not (necessarily) directly inter-linked.
Med mellanterritoriellt samarbete avses brett upplagt bi-, tri- eller multilateralt samarbete, vanligen mellan lokala och regionala myndigheter, som inte (nödvändigtvis) står i direkt geografisk kontakt med varandra.
- Strategic cooperation is normally carried out in the framework of bilateral town twinnings or bilateral regional partnerships and multilateral networks, which implement a substantial number of joint actions (projects) covering various themes or one issue of general interest.
- Strategiskt samarbete sker oftast inom ramen för bilaterala vänortsavtal eller bilaterala regionala partnerskap och multilaterala nätverk och omfattar flera gemensamma verksamheter (projekt) inom ett eller flera ämnesområden av gemensamt intresse.
Transnational cooperation in the field of European spatial development and spatial planning generally aims to promote a more integrated spatial development of larger and contiguous geographical zones or "groupings of regions", which cover at least two EU Member States and/or neighbouring third countries.
Transnationellt samarbete inom regional utvecklingsplanering i Europa syftar vanligen till att främja en mer integrerad planering av utvecklingen inom större geografiska områden eller grupperingar av regioner som gränsar till varandra och som hör till minst två EU-medlemsstater och/eller angränsande tredje land.
One can identify two levels where organisational arrangements have been set up:
Man kan urskilja två nivåer inom vilka samarbetet har organiserats på olika sätt:
- Strategic and multilateral cooperation at the level of larger transnational areas within specific EU-programme management structures, which involves mainly national government authorities and to various degrees also first level regions. - Trilateral or multilateral cooperation at the level of individual projects, which involve local and regional authorities and other public, semipublic or private players.
- Strategiskt och multilateralt samarbete på nivån "större transnationella områden" inom ramen för särskilda strukturer för förvaltning av EU-program. I samarbetet deltar huvudsakligen statliga myndigheter och i varierande omfattning även nivå 1regioner. - Tri- eller multilateralt samarbete på nivån "enskilda projekt" i vilket lokala och regionala myndigheter samt övriga offentliga, halvoffentliga eller privata aktörer deltar.
As a direct consequence of activities in the field of crossborder and interterritorial or transnational cooperation, many regional and local authorities are frequently active or passive members of one or more European associations.
Som en direkt följd av gränsöverskridande, mellanterritoriellt eller transnationellt samarbete är många lokala och regionala myndigheter ofta aktiva eller passiva medlemmar i en eller flera europeiska sammanslutningar.
According to the thematic focus, one can identify two major sub-types:
Sammanslutningarna kan utgående från verksamhetsområde indelas i två huvudsakliga undergrupper:
- Large-scale associations dealing with all questions related to local and regional government or European integration. - Specific associations representing members with commonly geographical, economic and sector specific features.
- Storskaliga sammanslutningar som sysslar med alla frågor rörande lokalt och regionalt styre eller europeisk integration. - Särskilda sammanslutningar som företräder medlemmar med gemensamma geografiska, ekonomiska och sektorsspecifika intressen.
Governance can be described' as a process of authoritative formulation and implementation of general and compulsory rules, which are normally defined and implemented by specifically empowered state institutions and/or other public bodies on the basis of distinct resources at their disposal (monopoly of power execution, monopoly of taxation, monopoly of legitimate attribution of powers).
En styresform kan beskrivas' som en process där generella och bindande regler formuleras och införs auktoritav. Dessa regler definieras och tillämpas normalt av statliga institutioner med särskild behörighet och/eller andra offentliga organ på basis av bestämda befogenheter (exklusiv rätt att utöva verkställande makt, exklusiv beskattningsrätt och exklusiv rätt att lagenligt tilldela befogenheter).
Such regulatory measures are needed mostly in those areas of society, where a large number of uncoordinated and parallel activities are undertaken by a broad variety of social players.
Behovet av sådana regleringsåtgärder är starkast inom de samhällsområden där flera olika icke samordnade parallella insatser görs av ett brett spektrum av samhällsaktörer.
In this context, the political­administrative system is normally considered a relatively autonomous system with regard to other sub­systems of society and its traditional understanding of governance is largely determined by four basic principles, which are territoriality, sovereignty, effectiveness and legitimacy.2
Det politisk­administrativa systemet brukar i detta sammanhang ses som relativt autonomt i förhållande till övriga system på lägre nivåer i samhället, och systemets traditionella styresform bestäms i mångt och mycket av de fyra grundprinciperna territorialitet. suveränitet, effektivitet och legitimitet.2
This concept of "steering" and "coordinating" macro­ and micro­aspects in society by hierarchical public (state) interventions is in practice increasingly challenged by: • the greater complexity of new socio­economic or environmental problems,
En sådan styrning och samordning av samhällets makro­ och mikroaspekter med hjälp av­hierarkiskt organiserade offentliga (statliga) ingripanden ställs i praktiken inför allt större utmaningar på grund av ■ de nya socioekonomiska eller miljömässiga problemens allt högre grad av komplexitet, • det ökande ömsesidiga beroendet som ett resultat av internationaliserings­ och globaliseringsprocesserna.
How does public policy making "face" these challenges?
Hur möter det politiska systemet dessa utmaningar'?
A frequent response was the development of new modes of governance that are stronger based on "cooperation" and "networking", both within the national and the international context.
En vanlig reaktion har varit att utveckla nya styresformer som i ännu högre grad bygger på samarbete och nätverk, i såväl nationella som internationella sammanhang.
Research in social science has revealed that "networks" have long been an increasingly popular way of setting up links between individuals or different institutional players from the cultural, the socio­economic and the political­administrative sphere.
Samhällsvetenskaplig forskning har visat att nätverk sedan länge utgör ett allt populärare sätt att knyta kontakter mellan individer eller institutionella aktörer inom såväl kulturområdet som det socioekonomiska och det politisk­administrativa området.
Networks can be understood as "decentralised structures of social organisation" hallmarked by a functional logic that is a combination of hierarchical regulation and autonomous or market driven regulation.
Med nätverk menas decentraliserade samhällsstrukturer vars funktion utgör en kombination av hierarkiska och autonoma eller marknadsstyrda regleringsformer.
They are also "structures for action" (and governance) bringing together different players "owning" (or lacking) parts of strategic knowledge in a common field of interest.
De är dessutom handlingsstrukturer (och styresstrukturer) som för samman olika aktörer som besitter (alternativt saknar) bitar av strategisk kunskap inom ett gemensamt intresseområde.
Networks allow for cooperative self­organisation and self coordination and are normally used by players to define common mid­term or long­term objectives and instruments to realise them.'
Nätverken gör det möjligt för aktörerna att via samarbete själva organisera och samordna sin verksamhet, och de används oftast för att fastställa gemensamma mål på medellång eller lång sikt och de instrument som behövs för att uppnå dessa mål.'
A number of studies analysing and comparing the long­term evolution of state policies in Western democracies have revealed that established mechanisms of hierarchical state intervention have become more and more precarious since the mid 1970s.4 One reason for this is undoubtedly the growing complexity of problems arising in society, which frequently "cross­cut" the
Ett antal undersökningar där den långsiktiga utvecklingen för statlig politik i västdemokratier analyseras och jämförs har visat att de etablerade mekanismerna för statens hierarkiska åtgärder
( 1 ) Territoriality means that regulatory activities normally "end" at the borders of (he institution empowered to do so. e.g. the nation state.
( I ) Territorialitet innebär att de regleringsmässiga åtgärdernas räckvidd normalt sett "slutar" där gränserna går för den institution som har denna regleringsbehörighet, dvs. nationalstaten.
(2) Sovereignly implies that tor each stale only one government is formally empowered to regulate and that the design of political structures in a Stale is an internal matter.
(2) Med suveränitet menas här att det i varje stat endast finns en enda regering som har formell regleringsbehörighet samt att den politiska strukturens utformning i en stat är en intern fråga.
(3) Legitimacy implies that modern governance should not solely concentrate on particular interest representation, but also has to keep in mind objectives ol' general interest (e.g. security, social welfare).
(3) Legitimitet syftar på det faktum att en modern styresform inte endast skall företräda vissa särintressen, utan även omfatta frågor av mer allmänt intresse (t.ex. säkerhet och social trygghet).
(4) Effectiveness means that objectives covered by regulatory activity should be achieved in order to maintain legitimacy of governmental power and confidence in the entire political system.
(4) Effektivitet innebär att lagstiftningsarbetets målsättningar skall förverkligas sä alt regeringsmaktens legitimitet och förtroendet för hela del politiska systemet kan upprätthällas.
Dissertation. Universität Tübingen 1999.
Avhandling. Universität Tübingen 1999.
Such interconnections voluntarily associating local players in the pursuit of common projects can be ( 1 ) cooperation networks between local firms orientated towards accessing the global market and existing technologies.
Sådana kopplingar som frivilligt binder samman olika lokala aktörer intresserade av gemensamma projekt kan utgöras av (1) samarbetsnätverk mellan lokala toretag med siktet inställt pä den globala marknaden och befintlig teknik.
(2) networks between firms and the local education system that aim ¿it adapting human resources to the changing needs of local firms.
(2) nätverk mellan företag och det lokala utbildningssystemet som syftar till att anpassa mänskliga resurser till del lokala näringslivets förändrade behov.
(3) networks between research centres and external organisations of technology transfer that aim at increasing awareness of new technologies adapted-to the market requirements ol' local firms and (4) intra- or interregional cooperation networks that aim at searching new partners or at establishing strategic alliances.
(3) nätverk mellan forskningscentra och externa organisationer för tekniköverföring med syftet alt öka kunskaperna om ny teknik som anpassats till de lokala företagens marknadskrav. och (4) intra­ eller interregionala samarbetsnätverk som syftar till att hitta nya partner eller skapa strategiska allianser.
their traditional understanding of governance.
Framväxten av samarbetsbaserade styresformer på internationell nivå och deras utformning inom EU
Some of these challenges are currently analysed more in depth by larger research projects" and can be summarised as follows:
Nedan följer en sammanfattning av några av dessa utmaningar, som för närvarande är föremål för mer ingående analys inom ramen för större forskningsprojekt":
• Globalisation multiplies the scope of societal aspects and the rapidity of actions that transgress nation-state borders.
• Globaliseringen ökar samhällsfrågornas räckvidd och hastigheten för insatser som sträcker sig över nationsgränser.
These issues, which were traditionally subject to national regulation, nowadays concern a larger number of players and different policy fields across different states.
Frågor som traditionellt varit föremål för reglering på nationell nivå berör nu ett större antal olika aktörer och politikområden tvärs över nationsgränserna.
This growing interdependence challenges two basic principles of the traditional understanding of governance: territoriality and sovereignty.
Detta ökande ömsesidiga beroende utmanar två grundläggande principer för en traditionell tolkning av .styresbegreppet: territoriality och suveränitet.
• Globalisation also challenges the effectiveness of national public policy making, both with regard to the capacity of action and of problem solving (functional dimension) and with regard to the established vertical division of power in states (territorial dimension).
• Globaliseringen utmanar även effektiviteten inom de nationella politiska systemen vad gäller såväl kapaciteten för åtgärder och problemlösning (den funktionella dimensionen) som den vertikala maktfördelning som etablerats i staterna (den territoriella dimensionen).
• The above mentioned aspects often prevent national governments from reaching their defined political objectives, which - in turn - can challenge the basic legitimate foundation of state power.
• De aspekter som nämns ovan utgör ofta ett hinder för de nationella regeringarna att nå sina uppställda politiska målsättningar, något som i sin tur kan hota statsmaktens grundläggande legitimitet.
An improvement and further development of new modes of "cooperative governance" in an international sphere is frequently considered by states as an adequate reaction to the challenges arising from globalisation and interdependence.
Att förbättra och vidareutveckla nya samarbetsbaserade styresformer på internationell nivå ses ofta av staterna som en adekvat reaktion på de utmaningar som globaliseringen och det ökade ömsesidiga beroendet innebär.