natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Only by properly discussing these issues and acknowledging their interdependency will these public organisations — all of which have legitimate interests — be able to make decisions that help achieve the beneficial and balanced development that is the specific aim of structural policy.
Endast genom att dessa offentliga organisationer - som alla har legitima intressen - reflekterar och erkänner att de är ömsesidigt beroende av varandra, kan de utarbeta produktiva förslag för den kraftfulla och balanserade utveckling som är strukturpolitikens egentliga mål.
Catalonia and European integration: a regionalist strategy for nationalist objectives
"Katalonien och den europeiska integrationen: En regional strategi med nationella målsättningar"
Since Spanish accession to the European Community in 1986, the nationalist-led Catalan government, the Generalität, has successfully managed to secure a growing role for itself in the process of European integration.
Sedan Spaniens anslutning till Europeiska gemenskapen 1986 har den nationalistledda katalanska regeringen, Generalität, framgångsrikt skapat sig en allt starkare position i den europeiska integrationsprocessen.
This has been achieved by a multiple strategy incorporating an intense process of nation-building together with a pragmatic political approach aimed at reforming policymaking mechanisms at both the Spanish and European levels.
Detta har skett genom en strategi på många fronter som inbegriper en intensiv process för att bygga upp den nationella identiteten och ett pragmatiskt politiskt förhållningssätt som syftar till att reformera mekanismer för beslutsfattande på såväl spansk som europeisk nivå.
To analyse this strategy, the thesis provides several levels of explanation.
I sin analys av denna strategi innehåller uppsatsen flera förklarande nivåer.
First, it focuses on the pro-European element of Catalan nationalist discourse and how this has been transferred to a series of policy objectives.
För det första fokuserar den på det proeuropeiska inslaget i den katalanska nationalistiska debatten och hur detta har präglat en rad politiska mål.
This pro-European vision is a present-day terminological and ideological substitute for the traditional objectives of modernising and transforming the Spanish state, inherent in Catalan nationalist discourse.
Denna proeuropeiska vision är en modern terminologisk och ideologisk ersättning för det traditionella målet att modernisera och omvandla den spanska staten, som kännetecknar den katalanska nationalistiska debatten.
These objectives also include the pursuit of the legal/constitutional recognition of the plurinational and multilinguistic composition of both the Spanish state and the European Union.
Denna målsättning innebär också en strävan efter ett rättsligt/konstitutionellt erkännande av det mångnationella och flerspråkiga inslaget i den spanska staten och i Europeiska unionen (EU).
Second, the consolidation of this pro-Europeanism within the Catalan nationalist ideology is explored through the activities of Catalonia's nationalist led government — the Generalität — and specifically that of Convergencia i Unió (CiU), the centre-right nationalist party which has dominated Catalan politics for nearly two decades.
För det andra belyses hur denna proeuropeiska inställning inom den katalanska nationalistiska ideologin befästs genom en analys av verksamheten inom Kataloniens nationalistledda regering - Generalität -och särskilt inom Convergencia i Unió (CiU) - det nationalistiska center-högerparti som har dominerat den katalanska politiken i nästan två decennier.
Despite this pro-Europeanism, the thesis concludes that for a variety of reasons, many Catalan nationalists have increasingly become disillusioned with the so-called "Europe of the Regions" for a variety of reasons.
Trots denna proeuropeiska ideologi dras i uppsatsen slutsatsen att många nationalistiska katalaner av en rad skäl har blivit alltmer besvikna på det s.k. Regionernas Europa.
Third, the process by which the pro-European dimension has been exercised at institutional and policy levels is also traced with an overview of Catalan participation in the EU policy making process.
Genom en översikt av regionens deltagande i EU:s beslutsprocess beskrivs för det tredje hur den proeuropeiska dimensionen har använts institutionellt och politiskt.
This includes the establishment of a network of EU affairs offices both in Brussels and throughout Catalonia, the prominence of Catalan leaders in various EU and extra-EU institutions, and the steady increase in Catalan participation in the formulation, implementation and monitoring of EU regional policy.
Denna medverkan visar sig i form av ett nätverk av kontor för EU-ärenden, både i Bryssel och i hela Katalonien, framskjutna positioner för katalanska ledare i olika institutioner inom och utom EU, och ett stadigt ökat katalanskt deltagande i utformningen, genomförandet och övervakningen av EU:s regionalpolitik.
Finally and more generally, the purpose of this thesis is to explore the changing role of subnational authorities within the process of European integration and the adaptation of nationalist movements to the challenges posed by this process by presenting the case study of Catalonia.
Slutligen är det mer övergripande syftet med denna uppsats att granska de subnationella myndigheternas förändrade roll inom den europeiska integrationsprocessen och de nationalistiska rörelsernas anpassning till de utmaningar som denna process medför. Detta görs i form av en fallstudie av Katalonien.
The thesis highlights the importance of nationalist movements in the growing role of the regions or subnational levels of government and their pursuance of individual policy priorities, by attempting to circumvent national state governments.
Uppsatsen betonar de nationalistiska rörelsernas betydelse i den allt viktigare roll som regioner eller subnationella styrelsenivåer spelar med egna politiska prioriteringar som syftar till att undvika inblandning av centralregeringarna.
The effects these efforts have had, as the Catalan case illustrates, reflect a fundamental change in the domestic policy making process.
Som det katalanska fallet illustrerar tyder de konsekvenser som denna strävan har fått på en grundläggande förändring i det inhemska beslutsfattandet.
This change has occurred in part as a result of subnational pressures but also as a result of the Europeanisation of the policymaking process.
Denna förändring har delvis skett som ett resultat av påtryckningar på subnationell nivå, men är också en följd av det faktum att besluten allt oftare fattas på europeisk nivå.
The traditional concept of the nation-state within the European Union is being challenged at present, it is alleged, by two forces, one emerging from the process of European integration and the other force in the form of regionalist/nationalist movements strengthening their presence on the domestic and international scene.
Det traditionella begreppet nationalstaten inom Europeiska unionen sägs för närvarande vara hotat av två krafter. Den ena utgörs av den europeiska integrationsprocessen, den andra av regionalistiska/nationalistiska rörelser som håller på att befästa sin närvaro på den nationella och internationella arenan.
As a result, more emphasis has been placed on the role of the regions within the EU, in part because of the administrative and political decentralised arrangements in federal and quasi-federal Member States such as Belgium, Germany, Austria and Spain.
Som en följd härav har större tonvikt lagts på regionernas roll inom EU, delvis beroende på den decentralisering som utmärker administrationen och politiken i federala och halvfederala medlemsstater som Belgien, Tyskland, Österrike och Spanien.
In light of increased cooperation between the EU and the subnational authorities, will this association result in the undoing of the structure and function of the nation-state as it has been traditionally viewed?
Kommer ett ökat samarbete mellan EU och de subnationella myndigheterna att leda till att nationalstatens struktur och funktion såsom dessa traditionellt har uppfattats raseras?
How will regions with high degrees of autonomy and selfgovernment within their own states be able to influence the EU decisionmaking process faced by resistance to the devolution or transfer of policymaking powers to any institution which does not directly represent the state?
Hur skall regioner med en hög grad av autonomi och självstyre inom sina egna stater kunna påverka EU:s beslutsprocess med tanke på det motstånd som råder mot decentralisering eller mot överföring av beslutsbefogenheter till varje institution som inte direkt företräder staten?
How will moderate nationalist ideology reconcile its own nation-forming objectives with a shift towards adopting federalist institutional arrangements and practices in a supranational political system?
Hur skall en måttfull nationalistisk ideologi kunna förena sina mål för nationsbildning med tendenser till införande av institutionella ordningar och metoder av federalistisk karaktär i ett överstatligt politiskt system?
Are these two objectives compatible or will they inevitably conflict?
Är dessa två mål förenliga eller kommer de oundvikligen att hamna i konflikt?
And in legal and constitutional terms, why is it that the implementation of EU legislation on Member States has a relatively clear set of procedures and the same process is so lacking for subnational authorities?
Och hur kommer det sig ur rättslig och konstitutionell synvinkel att genomförandet av EU:s lagstiftning i medlemsstaterna sker genom relativt tydliga förfaranden medan sådana saknas inom de subnationella myndigheterna?
These questions have a special significance for Spain as the process of European integration coincides with the creation and evolution over the last two decades of the State of Autonomies, a radically different model from the one that has prevailed in Spain since the 18th century.
Dessa spörsmål är av särskild betydelse för Spanien eftersom den europeiska integrationsprocessen sammanfaller med den process som under två decennier format och utvecklat landet till en stat bestående av autonoma regioner, en radikalt annorlunda modell än den som har varit förhärskande i Spanien sedan 1700-talet.
Spain, more so than any other Member State of the EU, has been experiencing a change both in its internal political structure and in its exterior political outlook, ending nearly four decades of political and cultural marginalisation from the rest of Europe.
Mer än någon annan av EU:s medlemsstater har Spanien upplevt en förändring, såväl inrikespolitiskt som utrikespolitiskt, som har satt punkt för nästan fyra decenniers politiskt och socialt utanförskap från det övriga Europa.
Although the strength and nature of regionalism vary within the Member States of the EU, an analysis of the Catalan case within Spain and the EU framework provides a strong example of the changing role of the regions and other subnational authorities within the emerging European political system.
Trots att regionalismen är mer eller mindre markant och tar sig olika uttryck i EU:s medlemsstater, ger en analys av fallet Katalonien i relation till Spanien och EU ett mycket gott exempel på regionernas och andra subnationella myndigheters roll inom det nya europeiska politiska systemet.
This role will likely increase in the future, as subnational units have grown faster than the state at the central level (Sharpe, 1988).
Denna roll kommer troligtvis att bli än mer betydande i framtiden, eftersom subnationella enheter har vuxit snabbare än centralstaten (Sharpe, 1988).
Examining the parallel relationships between the Catalan and Spanish governments on the one hand and the Catalan government and the EU on the other hand explains the ongoing development of a process of institutional and political Iegitimisation for the European Union and Catalonia.
En studie av de parallella relationerna mellan de katalanska och spanska regeringarna å ena sidan och mellan den katalanska regeringen och EU å den andra ger en förklaring till den pågående processen för att ge Europeiska unionen och Katalonien institutionell och politisk legitimitet.
This process is fundamentally transforming traditional interpretations of the nation-state.
Denna process håller på att i grunden omforma den traditionella tolkningen av nationalstaten.
By engaging in competitive relationships based on the pursuit of political and economic benefits within the state, both Catalonia and the EU hope to be able to continue with the analogous processes of state building (in the case of the EU) and nation formation (in the case of Catalonia).
Genom att konkurrera om politiska och ekonomiska vinster inom staten hoppas både Katalonien och EU att kunna fortsätta med sina likartade processer för statsbyggnad (i EU:s fall) och nationsbildning (i Kataloniens fall).
Thus, the Catalan case questions pre-conceived notions about the role of subnational authorities in the process of European integration.
I det katalanska fallet ifrågasätts således vedertagna föreställningar om de subnationella myndigheternas roll i den europeiska integrationsprocessen.
Furthermore, as the process of European integration deepens and increasingly affects citizens' day to day lives, the Catalan case could prove to be a model followed by other European regions or subnational authorities.
När den europeiska integrationsprocessen intensifieras och i allt högre grad påverkar medborgarnas vardagsliv skulle Katalonien dessutom kunna visa sig bli ett exempel för andra europeiska regioner eller subnationella myndigheter.
Its high degree of selfgovernment and its unique strategy in dealing with EU matters has set a precedent for nationalist movements attempting to cope with the Europeanisation of politics and policy-making.
Den höga graden av självstyre och den unika strategin vad gäller hanteringen av EU-frågor har skapat en modell för nationalistiska rörelser som brottas med europeiseringen av politiken och beslutsfattandet.
The Catalan case also demonstrates how the progress made towards European integration has changed the nature of Catalan nationalism.
Exemplet Katalonien visar också hur utvecklingen mot en europeisk integration har förändrat den katalanska nationalismen.
Wilson and Smith (1993) have argued that this
Wilson and Smith (1993) har hävdat att dessa framsteg på integrationens område har lett till nya idéer och föreställningar om regional kultur, etnisk
progress towards integration has led to the birth of new ideas and concepts about regional culture, ethnic identities, and nationhood.
identitet och nationstillhörighet.
Besides 'Europeanising' the Catalan nationalist movement, the process of European integration has also been a key motivating factor in moves towards institutional change.
Förutom att "europeisera" den katalanska nationalistiska rörelsen har den europeiska integrationsprocessen också varit en viktig faktor vad gäller att stimulera till förändring av institutionerna.
The relationship between key actors has changed and there has been a recomposition of governance in the Spanish political system.
Förhållandet mellan huvudaktörerna har förändrats och det har skett en omformning av styret i Spaniens politiska system.
As new processes evolve, these have thrown traditional methods of policy formulation and implementation into disarray.
När nya processer utvecklas har dessa slagit ut traditionella metoder för beslutsfattande och beslutsgenomförande.
These processes include decentralisation (central government to regional government), centralisation (central government to the European Commission), principles of subsidiarity (European Commission to regional government), and supranational institutional building.
Dessa processer innefattar decentralisering (från centralregering till regionregering), centralisering (från centralregering till Europeiska kommissionen), subsidiaritetsprincipen (från Europeiska kommissionen till regionalt styre) och överstatlig institutionsbyggnad.
The issue of Europeanisation will be dealt with in the next section.
Frågan om europeiseringen behandlas i nästa stycke.
The twin processes of devolution and Europeanisation have led to the increased importance of 'Europe' for the Catalan nationalist movement and particularly its mainstream political party, Convergencia i Unió (CiU).
De parallella processerna för decentralisering och europeisering har lett till att "Europa" fått en ökad betydelse för den katalanska nationalistiska rörelsen och särskilt för dess största politiska parti. Convergencia i Unió (CiU).
Nevertheless, the advent of Spain's participation in the single currency, worries about enlargement and continued exposure to the process of European integration have led CiU to refocus its energies towards building Catalonia's profile within the EU and securing its position within the Spanish political system.
Spaniens framtida deltagande i den gemensamma valutan, oron över utvidgningen samt den fortsatta europeiska integrationsprocessen har emellertid fått CiU att åter satsa på att bygga upp den katalanska profilen inom EU och att säkra sin ställning inom det spanska politiska systemet.
It has continued to make progress and has attempted to discover innovative methods of securing a greater role for subnational authorities within the EU's institutional framework.
Partiet har fortsatt att vinna terräng och har försökt att hitta nydanande metoder för att skaffa subnationella myndigheter större inflytande inom EU:s institutionella regelverk.
CiU's leverage within the Spanish political system has also allowed it to perform an agenda-setting role in developing Spain's position on European matters.
CiU:s makt inom Spaniens politiska system har också gjort det möjligt för partiet att spela en framträdande roll när det gäller att utveckla Spaniens ståndpunkt i Europafrågor.
The extent to which this has occurred is difficult to measure in quantitative terms but, clearly, Catalonia's contribution has been beyond that of many of the other autonomous communities in Spain.
I vilken utsträckning så har skett är svårt att mäta kvantitativt, men Kataloniens bidrag har otvivelaktigt varit vida större än många av de andra autonoma spanska regionernas.
Nevertheless, there are potential obstacles that could hinder the success achieved by CiU in securing greater participatory rights for itself and other autonomous communities in the EU decisionmaking process.
Emellertid finns det potentiella hinder för CiU:s framgång när det gäller att säkerställa partiets egen och andra autonoma regioners rätt till medverkan i EU:s beslutsprocess.
These might include:
Sådana hinder kan vara t.ex.:
(1) the emergence of an anti-European movement within Catalan society concerned with Catalonia's loss of influence in the process of European integration and the ongoing crises within the EU itself (e.g. the resignation of all 20 EU Commissioners in early 1999);
1 ) Uppkomsten av en antieuropeisk rörelse inom det katalanska samhället som är oroad över Kataloniens förlorade inflytande i den europeiska integrationsprocessen och den pågående krisen inom EU själv (t.ex. samtliga 20 EU-kommissionärers avgång i början av 1999).
(2) the potential failure of EMU;
2) Ett eventuellt misslyckande för EMU.
(3) a substantial electoral change eliminating CiU's possibility of wielding power at the domestic political level;
3) En omfattande förändring av valsystemet som skulle sätta stopp för på CiU:s möjligheter att utöva makt på den politiska hemmaarenan.
(4) the break-up of CiU's coalition;
4) En upplösning av CiU:s koalition.
(5) the replacement of CiU's political leadership with actors unwilling to commit fully to the present EU strategy;
5) En ersättning av CiU:s politiska ledarskap med aktörer som vägrar att till fullo godta EU:s nuvarande strategi.
(7) a return to fundamentalist nationalist objectives, rejecting the moderate nature of the Catalan nationalist movement and embracing a more aggressive and less cooperative strategy.
7) En återgång till fundamentalistiska nationalistiska mål, som avvisar det mer återhållsamma draget i den katalanska nationalistiska rörelsen och som antar en aggressivare och mindre samarbetsvillig strategi.
Despite these potential pitfalls, much progress has been made since Spain's entry into the European Community in 1986.
Trots dessa eventuella orosmoment har stora framsteg skett efter Spaniens inträde i Europeiska gemenskapen 1986.
First, attitudes towards the participation of subnational authorities in the process of European integration have changed and nowhere is this more clear than in Spain.
För det första har inställningen till subnationella myndigheters medverkan i den europeiska integrationen ändrats och ingenstans är detta tydligare än i Spanien.
Through the years, direct contact with the rest of the EU has not only strengthened the Catalan nationalist movement itself but also changed Spanish political culture.
Genom åren har direkta kontakter med det övriga EU inte bara stärkt den katalanska nationalistiska rörelsen i sig, utan också förändrat Spaniens politiska kultur.
This changing political culture has favoured modifying the existing system of limited participatory measures for subnational authorities in the EU's policymaking process.
Denna förändrade politiska kultur har gynnat en omdaning av det befintliga systemet med begränsade möjligheter till delaktighet för subnationella myndigheter i EU:s beslutsprocess.
Second, involvement in the process of European integration has allowed Catalonia to incorporate the concept of subsidiarity into its discourse both at home and abroad.
För det andra har deltagandet i den europeiska integrationsprocessen gjort det möjligt för Katalonien att införliva subsidiaritetsbegreppet i debatten både hemma och utomlands.
Concepts such as subsidiarity in EU parlance have been subject to wide interpretation among subnational authorities.
Begrepp som subsidiaritet i EU-språkbruk har varit föremål för breda tolkningar inom subnationella myndigheter.
On the one hand, the concept benefits regions immensely, by theoretically allowing regional governments to claim more power.
Ä ena sidan gynnas regionerna avsevärt av begreppet eftersom det teoretiskt ger regionala regeringar möjlighet att kräva större makt.
The development of the principle of subsidiarity meant that the welfare of the regions was no longer an issue to be dealt with exclusively by the Member States themselves.
Utvecklingen av subsidiaritetsprincipen innebar att regionernas välfärd inte längre var en fråga enbart för medlemsstaterna själva.
Basque and Catalan nationalist parties such as the Partido Nacionalista Vasco (PNV) and CiU believe that they can reshape the structure and attitudes of the EU so as to benefit them individually as regions.
Baskiska och katalanska nationalistiska partier som Partido Nacionalista Vasco (PNV) och CiU tror att de kan omforma EU:s struktur och politik så att de egna regionerna gynnas.
These parties have used the principle of subsidiarity as a defence for the greater distribution of powers at both the European and national levels.
Dessa partier har använt subsidiaritetsprincipen som ett försvar för en ökad maktfördelning på såväl europeisk som nationell nivå.
The Catalan government has sought to increase existing levels of selfgovernment and to deepen the process of the devolution of competencies not only within the framework of the Spanish state, but also within an association of various Member States that is the EU.
Den katalanska regeringen har försökt öka den nuvarande graden av självstyrelse och fördjupa processen för decentraliseringen av befogenheter inte bara inom den spanska staten utan också inom den sammanslutning av skilda medlemsstater som EU utgör.