natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The permitted derogations would then include the rules of the Liability Convention under Article 1(4) of Decision 2004/246.
Enligt artikel 1.4 i beslut 2004/246 skulle bestämmelserna i ansvarighetskonventionen i det fallet vara del av de tillåtna avvikelserna.
Decision 2004/246
Beslut 2004/246
In so far as the Liability Convention departs from the Waste Framework Directive, Decision 2004/246 should possibly have been based on the environmental competence under Article 175 of the Treaty.
I den mån som ansvarighetskonventionen avviker från ramdirektivet om avfall borde beslut 2004/246 visserligen möjligen ha grundat sig på miljökompetensen i artikel 175 i fördraget.
However, unless the decision is repealed or annulled, there is much evidence to suggest that at least the interested parties may rely on the applicability of a convention entered into by the Member State concerned which is approved by the Community.
Så länge som beslutet emellertid inte har upphävts eller ogiltigförklarats talar mycket för att de berörda åtminstone skall kunna förlita sig på att en konvention i vilken den berörda medlemsstaten är avtalspart och som godtagits av gemenskapen är tillämplig.
Total relies on Decision 2004/246 authorising the Member States to sign, ratify or accede to, in the interest of the European Community, the Protocol of 2003 to the International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage, 1992, and authorising Austria and Luxembourg, in
Total har åberopat beslut 2004/246 om bemyndigande för medlemsstaterna att i Europeiska gemenskapens intresse underteckna, ratificera eller ansluta sig till 2003 års protokoll till 1992 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja, och om bemyndigande för Österrike och Luxemburg att i Europeiska gemenskapens intresse ansluta
57 — See my Opinion in Case C-308/06 Intertanko and Others, point 37 et seq., with further references, on the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships (Marpol 73/78).
57 — Se mitt förslag till avgörande av den 20 november 2007 i mål C-308/06, Intertanko m.fl., punkt 37 och följande punkter, angående den internationella konventionen om förhindrande av förorening från fartyg (Marpol 73/78).
58 — With regard to the binding effect of customary international law see Case C-286/90 Poulsen and Diva Navigation [1992] ECR I-6019, paragraph 9 et seq., and Case C-162/96 Racke [1998] ECR I-3655, paragraph 45.
58 — I fråga om den bindande verkan av sedvana inom folkrätten, se dom av den 24 november 1992 i mål C-286/90, Poulsen och Diva Navigation (REG 1992, s. I-6019; svensk specialutgåva, volym 13, s.
Nevertheless, Decision 2004/246 was adopted only several years after the sinking of the Erika.
Beslut 2004/246 fattades emellertid först flera år efter Erikas förlisning.
On the other hand, the obligation to bear the cost of disposing of oil waste essentially arose when the accident occurred.
Skyldigheten att bära kostnaderna för bortskaffande av oljeavfall uppkom däremot vid förlisningen.
Decision 2004/246 does not contain any indication that it is intended to cancel that obligation retroactively under certain circumstances.
Beslut 2004/246 innehåller inte någon hänvisning till att den under vissa omständigheter retroaktivt skall upphäva denna skyldighet.
Since responsibility for costs is not a penalty, there is also no reason to assume that the principle of the most lenient
Eftersom kostnadsansvaret inte är något straff finns det inte heller något skäl att anta att principen om att en mildare straff-
COMMUNE DE MESQUER penalty 60runs counter to Article 15 of the Waste Framework Directive.
COMMUNE DE MESQUER bestämmelse skall tillämpas 60utgör hinder för att tillämpa artikel 15 i ramdirektivet om avfall.
The legal situation at the time when the obligations under the law on waste arose is therefore crucial.
Det kan inte uteslutas att direktiv 2004/35 konkretiserar artikel 15 i ramdirektivet om avfall och att det undantag som det innehåller för ansvarighetskonventionen därför även kan ha inverkan på artikel 15 i ramdirektivet om avfall.
As a result, Decision 2004/246 is irrelevant to the present case.
I förevarande fall måste domstolen emellertid inte avgöra detta.
The Court does not have to decide on this in the present case, however.
Beslut 2004/246 är följaktligen inte relevant i förevarande fall.
Directive 2004/35 was adopted after the events at issue and had to be transposed by 30 April 2007.
Artikel 235 i havsrättskonventionen
Total and Belgium also cite Directive 2004/35 on environmental liability 61as
Därutöver har Total och Belgien anfört direktiv 2004/35 om miljöansvar som argument mot en tillämpning av ramdirektivet om avfall.
At the hearing Total also relied on Article 235(3) of the Law of the Sea Convention.
Havsrättskonventionen utgör en integrerad del av gemenskapens rättsordning och är bindande för gemenskapen.
an argument against the application of the Waste Framework Directive.
60 — Se i detta avseende dom av den 3 maj 2005 i de förenade målen C-387/02, C-391/02 och C-403/02, Berlusconi m.fl. (REG 2005, s.
61 — Directive 2004/35/EC of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 on environmental liability with regard to the prevention and remedying of environmental damage (OJ 2004 L 143, p. 56).
61 — Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/35/EG av den 21 april 2004 om miljöansvar för att förebygga och avhjälpa miljöskador (EUT L 143, s. 56).
France appears to have deposited the instrument of ratification for the Liability Convention in its 1969 version on 11 March 1975, 63whilst the original version of the Waste Framework Directive was not adopted by the Council until 15 July 1975.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT KOKOTT — MÅL C-188/07 lydelse från år 1969, den 11 mars 1975, 63medan den ursprungliga versionen av ramdi- rektivet om avfall antogs av rådet först den 15 juli 1975.
argue, contrary to the view taken by Total, no binding effect vis-à-vis certain international conventions on liability for pollution damage can be inferred from Article 235(3) of the Law of the Sea Convention.
Frankrike emellertid helt riktigt har invänt gentemot Total medför artikel 235.3 i havsrättskonventionen inte någon bindning till vissa internationella konventioner om ansvar i samband med skador orsakade av förorening.
It merely sets out the mandate to cooperate.
Den innefattar endast en skyldighet att samarbeta.
Lastly, the first paragraph of Article 307 EC does not mean that the provisions of the Liability Convention take precedence over Article 15 of the Waste Framework Directive.
Slutligen innebär inte heller artikel 307.1 EG att bestämmelserna i ansvarighetskonventionen skall ha företräde framför artikel 15 i ramdirektivet om avfall.
The Liability Convention was agreed with French participation on 1 January 1958 and ratified by France only after the establishment of the Community.
Ansvarighetskonventionen slöts först efter det att gemenskapen hade bildats under fransk medverkan den 1 januari 1958 och ratificerades av Frankrike.
The first paragraph of Article 307 EC is not therefore applicable according to its wording.
Av det skälet är artikel 307.1 EG inte tillämplig enligt dess ordalydelse.
Nevertheless, there is no need here to examine further whether a mutatis mutandis application of the first paragraph of Article 307 EC is possible in this situation.
Den aktuella artikel 15 i ramdirektivet om avfall grundar sig visserligen på en ändring av direktivet år 1991.
The Liability Convention in its original version could not preclude the application of Article 15 of the Waste Framework Directive in the present case.
Redan den ursprungliga versionen av ramdirektivet om
A mutatis mutandis application of the first paragraph of Article 307 EC does not lead to any other conclusion.
En analog tillämpning av artikel 307.1 EG leder inte till något annat resultat.
It is conceivable where an international obligation on the part of a Member State conflicts with a
Man kan tänka sig en analog tillämpning när en medlemsstats internationella skyldighet hamnar i konflikt med en sekundärrättslig bestämmelse som antagits i efterhand.
63 — According to http://www.comitemaritime.org/ratific/imo/imoidx.html. Decree 75-553 of 26 June 1975, Journal officiel 1975, p.
Frankrike förefaller ha avgett sin förklaring, att den ratificerat ansvarighetskonventionen i dess
COMMUNE DE MESQUER already contained an Article 11 which was substantively identical to Article 15.
COMMUNE DE MESQUER avfall innehöll emellertid en artikel 11 som innehållsmässigt var identisk med artikel 15.
That consensus is confirmed first by the fact that the two conventions are ratified by nearly all the Member States and secondly by several non-binding Community instruments cited by Total which also state that oil pollution damage is subject to the conventions.
Denna konsensus bekräftas, för det första, av att de båda konventionerna har ratificerats av nästan alla medlemsstater och, för det andra, av flera icke bindande gemenskapsbestämmelser som nämnts av Total och i vilka det också fastställs att skada orsakad av förorening genom olja omfattas av konventionerna.
These are the First Environmental Action Programme, 64the Commission proposal for a Council directive on civil liability for damage caused by waste, 65 the Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on the safety of the seaborne oil trade, 66and answers to two Parliamentary questions given by the Commission. 67
Därvid rör det sig om det första handlingsprogrammet för miljön, 64, kommissionens förslag till rådets direktiv om civilrättsligt ansvar för skada som orsakats av avfall 65, meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet om säkerheten vid oljetransporter till sjöss 66, samt kommissionens svar på två frågor som hade ställts av parlamentsledamöter 67.
There could be a different assessment of the limitation of the liability of the ship’s owner since such a limitation was already laid down in Article V of the original version of the Liability Convention.
En annorlunda bedömning skulle kunna göras vad gäller begränsningen av fartygsägarens ansvar, eftersom en sådan redan föreskrevs i artikel V i den ursprungliga lydelsen av ansvarighetskonventionen.
In this respect the question could arise whether the adoption of the Waste Framework Directive which was immediately imminent when the Liability Convention was ratified precludes the mutatis mutandis application of the first paragraph of Article 307 EC.
Man kan således fråga sig om det vid tidpunkten för ratificeringen av ansvarighetskonventionen nära förestående antagandet av ramdirektivet om avfall utgör hinder mot en analog tillämpning av artikel 307.1 EG.
However, there is no need to examine this further here since the present proceedings do not concern the liability of the owner of the ship, but the liability of the owner of the cargo.
Denna fråga skall dock inte undersökas närmare i detta sammanhang, eftersom förevarande mål inte avser fartygsägarens ansvar, utan det ansvar som ägaren till lasten har.
Furthermore, a departure by Community law from those conventions would encumber France and possibly other Member States with a conflict between their obligations under Community law and those under international law.
Därutöver skulle en avvikelse av gemenskapsrätten från dessa konventioner belasta Frankrike och möjligtvis ytterligare medlemsstater med en konflikt mellan deras skyldigheter enligt gemenskapsrätten och enligt folkrätten.
The obligation of loyalty between the Community and the Member States requires such conflicts to be avoided where possible.
Skyldigheten till lojalitet mellan gemenskapen och medlemsstaterna (gemenskapslojalitet) innebär ett krav på att i möjligaste mån undvika sådana konflikter.
Consistent interpretation
Konform tolkning
Lastly, the cooperation obligation imposed on the Community under Article 235(3) of the Law of the Sea
Gemenskapens skyldighet att samarbeta som föreskrivs i artikel 253.3 i
67 — Answers given by Mrs Wallström on behalf of the Commission to Question E-0842/00 from Chris Davies MEP on the Erika disaster and environmental liability, OJ 2001 C 53 E, p.
67 — Svar från Margot Wallström på kommissionens vägnar på fråga E-0842/00 från ledamoten Chris Davis avseende ”Erika-katastrofen och ersättningsansvar för miljöskador”, EGT C 53 E, 2001, s.
30, and to Question E-1752/03 from Eija-Riitta Korhola MEP on use of impact assessment and liability insurance to deal with oil damage, OJ 2004 C 51 E, p. 137.
30, och E-1752/03 från ledamoten Eija-Riitta Korhola avseende ”användning av konsekvensanalyser och ansvarsförsäkringar som beredskapsåtgärder inför oljeolyckor”, EUT C 51 E, 2004, s. 137.
Thus the Liability Convention and the Fund Convention do not preclude the application of Article 15 of the Waste Framework Directive on the basis of the considerations mentioned so far.
Ansvarighetskonventionen och fondkonventionen utesluter mot bakgrund av resonemanget ovan följaktligen inte tillämpningen av artikel 15 i ramdirektivet om avfall.
However, the arguments presented illustrate a broad political consensus for liability for oil pollution damage to be regulated by the Liability Convention and the Fund Convention.
De argument som framförts illustrerar emellertid att det i stor utsträckning finns en politisk konsensus om att ansvaret för skada orsakad av förorening genom olja regleras genom ansvarighetskonventionen och fond -konventionen.
The persons mentioned in Article 15 of the Waste Framework Directive
De personer som nämns i artikel 15 i ramdirektivet om avfall havsrättskonventionen implicerar slutli- gen att gemenskapen åtminstone skall ta särskild hänsyn till staternas ansträngningar.
This is also consistent with the objective of Community policy on the environment under the fourth intent of Article 174(1) of the Treaty of promoting measures at international level to deal with environmental problems.
Detta överensstämmer dessutom med syftet med gemenskapens miljöpolitik enligt artikel 174.1 fjärde strecksatsen i fördraget, att främja åtgärder på internationell nivå för att lösa miljöproblem.
Article 15 of the Waste Framework Directive lays down rules governing responsibility for the cost of disposing of waste.
I artikel 15 i ramdirektivet om avfall regleras vem som skall belastas med kostnaden för bortskaffande av avfall.
Under the first indent, in accordance with the ’polluter pays’ principle it is the responsibility of the holder who has waste handled by a waste collector or by an undertaking as referred to in Article 9.
Enligt den första strecksatsen skall kostnaden i enlighet med principen ”förorenaren betalar” belasta den innehavare som låter en insamlare eller ett företag som avses i artikel 9 hantera avfallet.
In addition, the second indent mentions the previous holders or the producer of the product from which the waste came.
I den andra strecksatsen nämns dessutom de tidigare innehavarna eller producenten av den produkt från vilken avfallet härrör.
Article 15 of the Waste Framework Directive must therefore be interpreted as far as possible as meaning that conflicts with the Liability Convention and the Fund Convention must be avoided. 68
Därför skall artikel 15 i ramdirektivet om avfall i varje fall om möjligt tolkas så att konflikter med ansvarighetskonventionen och fondkonventionen skall undvikas. 68
In Van de Walle and Others the Court held that that provision imposes the financial burden of the disposal operations, in accordance with the principle of polluter pays, on the persons who cause the waste, whether they are holders or former holders of the waste or even producers of the product from which the waste came. 69
Domstolen har i det avseendet i domen i målet Van de Walle m.fl. fastställt att den finansiella bördan för bortskaffande av avfall enligt denna bestämmelse i enlighet med principen ”förorenaren betalar” åligger de personer som har orsakat avfallet, oavsett om de är innehavare eller tidigare innehavare av det, eller om de är tillverkare av den produkt från vilken avfallet härrör. 69
The interpretation of Article 15 of the Waste Framework Directive
Tolkning av artikel 15 i ramdirektivet om avfall
It is therefore possible that Total France is responsible for the costs as producer of the heavy fuel oil, i.e. as producer of the product from which the waste came.
Av det skälet kommer ett kostnadsansvar för Total France i egenskap av producent av den tunga eldningsolja i fråga, det vill säga i egenskap av tillverkare av den produkt från vilken avfallet härrör.
It must now be examined whether the two companies in the Total Group, as the producer of heavy fuel oil and/or the seller and carrier under Article 15 of the Waste Framework Directive, must bear the cost of disposing of the spilled heavy fuel oil.
Det skall därefter prövas huruvida de båda bolagen i Totalkoncernen i egenskap av producenter av den tunga eldningsoljan och/eller säljare och befraktare enligt artikel 15 i ramdirektivet om avfall skall bära kostnaderna för bortskaffande av den tunga eldningsolja som spillts ut.
This can apply to Total International Ltd, on the other hand, only if it was the holder or at least the former holder of the oil waste.
För Total international Ltd gäller detta däremot endast om den var innehavare av oljeavfallen eller åtminstone tidigare innehavare.
68 — See also my Opinion in Intertanko and Others (cited in footnote 57, point 78).
68 — Se även mitt förslag till avgörande i det ovan i fotnot 57 nämnda målet Intertanko, punkt 78.
69 — Van de Walle and Others (cited in footnote 27, paragraph 58).
69 — Domen i det ovan i fotnot 27 nämnda målet Van de Walle m.fl., punkt 58.
COMMUNE DE MESQUER and/or anyone who carries out pre-process-ing, mixing or other operations resulting in a change in the nature or composition of this waste.
COMMUNE DE MESQUER bedriver en verksamhet som ger upphov till avfall (ursprunglig producent) och/eller var och en som genom förbehandling, blandning eller andra förfaranden ändrar avfallets art eller sammansättning.
Under Article 1(c) of the Waste Framework Directive holder means the producer of the waste or the natural or legal person who is in possession of it.
Enligt artikel 1 c i ramdirektivet om avfall omfattar begreppet innehavare avfallsproducenten eller den fysiska eller juridiska person som innehar avfallet.
According to the judgment in Van de Walle, the Waste Framework Directive therefore defines ’holder’ broadly, without specifying whether the obligation to dispose of or recover waste is as a general rule a matter for the producer or the possessor of the waste.
Enligt domen i målet Van de Walle m.fl. ges ramdirektivet om avfall således en vidsträckt definition av begreppet innehavare, genom att det inte närmare anges huruvida det i allmänhet är producenten eller innehavaren av avfallet som är skyldig att bortskaffa eller återvinna avfallet.
It is irrelevant for the purposes of possession whether he is the owner or the holder. 70
Vid innehav saknar det betydelse om det rör sig om eget ägande eller besittning. 70
The question whether that definition applies to Total International Ltd — as the Commission also argues — depends on whether it influenced the generation of the oil waste in such a way that that event is to be attributed to its own personal activity.
Huruvida Total international Ltd skall betraktas som producent enligt ovannämnda definition beror, såsom även kommissionen anfört, på om bolaget påverkade uppkomsten av oljeavfallen på så sätt att denna uppkomst är hänförlig till bolagets verksamhet.
This is taken to be the case if the accident could be attributed to a disregard of Total International Ltd’s contractual obligations or to any actions which could render that undertaking liable.
Detta kan antas föreligga om förlisningen kan anses vara en följd av att Total international Ltd har underlåtit att uppfylla sina avtalsförpliktelser, eller en följd av olika handlingar från Total international Ltd:s sida som kan medföra ansvar för detta bolag.
71 The extent to which Total International Ltd is therefore the producer of the oil waste can only be ascertained by the competent trial court, however.
71Huru-vida Total international Ltd är producent av oljeavfall kan emellertid endast avgöras av den domstol som är behörig att fastställa de faktiska omständigheterna.
It cannot be ruled out that during transportation Total International Ltd had actual physical control of the heavy fuel oil indirectly, represented by the transportation company and the crew.
Det kan inte uteslutas att Total international Ltd under frakten indirekt, företrädd av fraktbolaget och besättningen, hade den faktiska kontrollen över den tunga eldningsoljan.
As a result of the accident, however, it lost any physical control at the point when the heavy fuel oil became waste.
På grund av förlisningen förlorade det emellertid kontrollen vid den tidpunkten då den tunga eldningsoljan blev avfall.
Total International Ltd thus never had physical control of the oil waste.
Total international Ltd hade således aldrig kontroll över oljeavfallen.
It is therefore possible that Total International Ltd is responsible for bearing the costs only if that company is to be regarded as the producer of the oil waste and was thus also the holder of the oil waste in accordance with Article 1(c) of the Waste Framework Directive.
Total international Ltd kan således endast ha ett kostnadsansvar om detta bolag betraktas som producent av oljeavfall och därför också var innehavare av oljeavfallen i den mening som avses i artikel 1 c i ramdirektivet om avfall.
The sentence pronounced on 16 January 2008, which has already been mentioned, also suggests that Total France may be regarded as the producer and holder of the waste on the basis of the same criteria in connection with the relevant factual findings.
Den redan påtalade straffdomen av den 16 januari 2008 ger anledning till den kompletterande anmärkningen att även Total France vid motsvarande faktiska omständigheter enligt samma kriterier kan betraktas som producent och innehavare av avfall.
The Tribunal de grande instance found that Total International Ltd was not at fault for the sinking of the Erika, but another Total company, Total S.A., since that company had selected the ship and in doing so had not exercised due care.
Tribunal de grande instance har nämligen fastställt att Total international Ltd inte har begått något fel vad gäller förlisningen av Erika, men däremot ett annat bolag i Totalkoncernen, Total SA, eftersom detta bolag hade valt ut fartyget och därvid inte hade visat tillräcklig omsorg. 72Det ankommer
71 — Van de Walle and Others (cited in footnote 27, paragraph 60).
71 — Domen i det ovan i fotnot 27 nämnda målet Van de Walle m.fl., punkt 60.
Article 1(b) of the Waste Framework Directive defines producer as anyone whose activities produce waste (original producer)
I artikel 1 b i ramdirektivet om avfall definieras producent som var och en som
72 — Judgment of the Tribunal de grande instance de Paris of 16 January 2008 (cited in footnote 15, p. 228).
72 — Dom från Tribunal de grande instance de Paris av den 16 januari 2008 (ovan fotnot 15, s. 228).
However, Note 92FUND/EXC.34/6/Add.1 by the Director of the International Oil Pollution Compensation Fund of 20 September 2006, http://www.iopcfund-docs.org/ds/pdf/92exc34-6eadd1.pdf, p.
I meddelande 92FUND/EXC.34/6/Add.1 från direktören för den internationella fonden för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja av den 20 september 2006, http://www.iopcfund-docs.org/ds/pdf/92exc34-6eadd1.pdf, s.
8, states, on the basis of the investigations in progress at the time, that Total could not detect the ship’s defects.
8, fastställs på grundval av de undersökningar som förelåg vid denna tidpunkt emellertid att Total inte kunde ha upptäckt fartygets brister.
70 — Van de Walle and Others (cited in footnote 27, paragraph 55).
70 — Domen i det ovan i fotnot 27 nämnda målet Van de Walle m.fl., punkt 55.