natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It considers that the obligation on the Commission to take cognisance of information sent to it arises from the right to be heard 93and that the Commission cannot, in any event, rely as against a citizen on the
Salzgitter anser att kommissionens skyldighet att ta del av den information som översänts till den följer av rätten att bli hörd 93och att kommissionen under alla
93 — Judgment in Joined Cases 46/87 and 227/88 Hoechst v Commission [1989] ECR 2859.
93 — Dom av den 21 september 1989 i de förenade målen 46/87 och 227/88, Hoechst mot kommissionen (REG 1989, s. 2859; svensk specialutgåva, volym 10, s. 133).
It is true that, under Article 32d of the ECSC Treaty, which is identical to Article 225 EC, an appeal must be restricted to points of law, since the Court of First Instance has, in
Det är känt att enligt artikel 32d i EKSG-fördraget, som är identisk med artikel 225 EG, skall överklagandet begränsas till rättsfrågor, eftersom förstainstansrätten
COMMISSION v SALZGITTER principle, exclusive jurisdiction to assess the facts.
KOMMISSIONEN MOT SALZGITTER i princip är ensam behörig att bedöma de faktiska omständigheterna.
94 relation to any obligation as to the transfer of information between Commission departments are specific to the case at issue.
94 överklagade domen angående en eventuell skyldighet för kommissionens tjänstegrenar att överlämna information till varandra är specifika för förevarande fall.
This point was made by the Court of First Instance repeatedly, in particular in paragraphs 179 and 182 of that judgment.
Förstainstansrätten påpekade detta gång på gång, särskilt i punkterna 179 och 182 i den ovannämnda domen.
Its conclusions are drawn from the specific obligations which the Commission imposed on steel undertakings with a view to overcoming the manifest crisis in which the European steel industry found itself.
Dess slutsatser avser de särskilda skyldigheter som kommissionen ålade stålföretagen för att övervinna den påtagliga krissituationen inom den europeiska stålsektorn.
I am nevertheless of the view that the analysis of this limb is not concerned merely with an assessment of the facts.
Jag anser dock att bedömningen av den ovannämnda delgrunden inte bara aktualiserar en fråga rörande bedömningen av de faktiska omständigheterna.
It is my opinion that, in the light of the conclusions drawn under the first limb, the examination of the merits of this limb actually raises a point of law.
Jag anser nämligen att bedömningen av huruvida det finns fog för delgrunden, mot bakgrund av mina slutsatser i samband med den första delgrunden, aktualiserar en verklig rättsfråga.
The question is whether the Court of First Instance committed an error of law in finding that the Commission had not discharged its duty of diligence by failing to observe the existence of the aid at issue and the failure to notify it, even though the Member State had a clear and unconditional obligation to notify it.
Frågan är huruvida förstainstansrätten gjorde sig skyldig till en felaktig rättstilllämpning när den fann att kommissionen hade underlåtit att uppfylla sin omsorgsplikt genom att inte påpeka att det ifrågavarande stödet förelåg och att det inte hade anmälts trots att det för medlemsstaten förelåg en klar och ovillkorlig anmälningsskyldighet.
In paragraphs 176 and 177 of the judgment under appeal, the Court of First Instance describes the obligations on steel undertakings arising from the establishment of a system to monitor their steel production.
Förstainstansrätten beskrev i punkterna 176 och 177 i den överklagade domen de skyldigheter som för stålföretagen följer av inrättandet av ett system för att övervaka deras stålproduktion.
95For the application of that system, introduced in 1980, the Court of First Instance pointed out, in particular, that the Commission possessed regular information concerning production and deliveries by the undertakings concerned.
95Förstainstansrätten påpekade särskilt att kommissionen, vid tillämpningen av detta system, som infördes år 1980, regelbundet fick information om de berörda företagens produktion och leveranser.
It also noted that the Commission had established, when adapting that system, a clear link between the granting of unauthorised aid and the production quotas so as to avoid a cumulation of those measures.
Förstainstansrätten påpekade likaså att kommissionen, vid anpassningen av detta system, hade fastställt ett klart samband mellan beviljandet av stöd som inte godkänts och produktionskvoterna, för att undvika att dessa åtgärder tillämpades samtidigt.
Thus, Article 15A(1) of Commission Decision No 2177/83/ECSC, 96
Enligt artikel 15a.1 i kommissionens beslut nr 2177/83/EKSG 96tilläts kommissionen
First, it should be pointed out that the conclusions drawn by the Court of First Instance in the judgment under appeal in
Det skall inledningsvis påpekas att förstainstansrättens slutsatser i den
95 — This system was established, on the basis of Article 58 CS, by Commission Decision No 2794/80/ECSC of 31 October 1980 establishing a system of steel production quotas for undertakings in the iron and steel industry (OJ 1980 L 291, p. 1).
95 — Detta system infördes på grundval av artikel 58 KS genom kommissionens beslut nr 2794/80/EKSG av den 31 oktober 1980 om inrättandet av ett kvotsystem för stålproduktionen för företag inom stålindustrin (EGT L 291, s. 1).
It was extended on numerous occasions until 30 June 1988.
Detta system förlängdes upprepade gånger fram till den 30 juni 1988.
96 — Decision of 28 July 1983 on the extension of the system of monitoring and production quotas for certain products of undertakings in the steel industry (OJ 1983 L 208, p. 1).
96 — Kommissionens beslut nr 2177/83/EKSG av den 28 juli 1983 om förlängning av övervakningssystemet och systemet med produktionskvoter för vissa av stålindustriföretagens produkter (EGT L 208, s. 1).
The content of Article 15A of that decision appears, in almost identical terms, in Article 15A of the subsequent extension decisions, that is to say Commission Decision No 234/84/ECSC of 31 January 1984 (OJ 1984 L 29, p.
Innehållet i artikel 15a i detta beslut återfinns i nästan identiska ordalag i artikel 15a i senare beslut om förlängning, det vill säga kommissionens beslut nr 234/84/EKSG av den 31 januari 1984 (EGT L 29, s.
1), Commision Decision No 3485/85/ECSC of 27 November 1985 (OJ 1985 L 340, p.
1), nr 3485/85/EKSG av den 27 november 1985 (EGT L 340, s.
5) and Commission Decision No 194/88/ECSC of 6 January 1988 (OJ 1988 L 25, p. 1).
5) och nr 194/88/EKSG av den 6 januari 1988 (EGT L 25, s. 1).
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P authorised the Commission to ‘make a reduction in an undertaking’s quotas if it establish[ed] that the undertaking in question [had] received aids not authorised by the Commission pursuant to [the Second Code] or if the conditions under which aids were authorised [had] not been complied with’.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT BOT — MÅL C-408/04 P således att ”minska ett företags kvoter om den [konstaterade] att företaget i fråga [hade] mottagit stöd som inte godkänts av kommissionen i enlighet med [andra regelverket] eller att villkoren för godkännandet av stödet inte [hade] iakttagits”.
In is in the light of those factors and the caselaw of the Court of Justice 97that
Det var mot bakgrund av dessa omständigheter och domstolens rättspraxis 97som
It was in the light of those considerations and the information sent by Salzgitter to the Commission in accordance with the aforementioned obligations that the Court of First Instance held, in paragraph 179 of the judgment under appeal, that the Commission ‘should have observed and found that there was a failure to notify [the aid at issue] and then commenced appropriate proceedings.’
Det var med hänsyn till dessa omständigheter och den information som Salzgitter enligt de ovannämnda skyldigheterna hade överlämnat till kommissionen som förstainstansrätten, i punkt 179 i den överklagade domen, ansåg att kommissionen ”borde … ha noterat och konstaterat att [det omtvistade] stödet inte hade anmälts och vidta åtgärder med anledning därav”.
Given the Commission’s prolonged failure to react and the uncertainty and lack of clarity of the legal situation, the Court of First Instance therefore held, in paragraph 180 of the judgment under appeal, that the Commission had created, ‘in disregard of its duty of diligence, an equivocal situation’ which it was under a duty to clarify before it could order the recovery of the aid already granted.
Mot bakgrund av att kommissionen inte hade vidtagit några åtgärder under en lång tid och med hänsyn till situationen av ovisshet och bristen på klarhet över den rättsliga situationen bedömde förstainstansrätten, i punkt 180 i den överklagade domen, således att kommissionen ”i strid med … omsorgsplikt[en] [hade skapat] en tvetydig situation” som det ålåg kommissionen att klarlägga innan den kunde besluta om återkrav av det utbetalade stödet.
the Court of First Instance held, in paragraph 178 of the judgment under appeal that, ‘the Commission was therefore necessarily prompted to check the production-related information it was receiving from the steel undertakings, particularly in order to determine whether the maintenance of or increase in production capacity was not a result of unauthorised aid’.
förstainstansrätten, i punkt 178 i den överklagade domen, fann att ”[k]ommissionen … följaktligen [var] tvungen att kontrollera den information om stålföretagens produktion som den erhöll från dessa, i synnerhet för att avgöra huruvida den bibehållna eller ökade produktionskapaciteten berodde på statligt stöd som inte godkänts”.
Contrary to the finding reached by the Court of First Instance, I take the view that it is difficult in this case to accuse the Commission of having failed to discharge its duty of diligence, even though the grant of the aid at issue was not notified in any form whatsoever, despite the clear and unconditional nature of the obligation to do so.
Till skillnad från vad förstainstansrätten bedömde anser jag att det i förevarande fall är svårt att kritisera kommissionen för att den underlåtit att uppfylla sin omsorgsplikt, då beviljandet av det ifrågavarande stödet inte hade anmälts i någon som helst form, trots att denna skyldighet är klar och ovillkorlig.
The Court of First Instance also noted the existence of a strong framework of investment programmes for steel undertakings 98 and pointed out that the Commission had re-examined the aid scheme provided for by the ZRFG in 1988 and had adopted a nonobjection decision in December 1988 on the basis of the EC Treaty.
Förstainstansrätten påpekade även att stålföretagens investeringsprogram var starkt kontrollerade 98 och erinrade om att kommissionen år 1988 på nytt hade granskat den stödordning som föreskrevs i ZRFG och att den i december 1988 hade fattat ett beslut om att inte göra några invändningar på grundval av EG-fördraget.
98 — The Court of First Instance refers to Commission Decision No 3302/81/ECSC of 18 November 1981 on the information to be furnished by steel undertakings about their investments (OJ 1981 L 333, p.
98 — Förstainstansrätten har hänvisat till kommissionens beslut nr 3302/81/EKSG av den 18 november 1981 om information som stålföretag skall lämna om sina investeringar (EGT L 333, s.
35), as amended by Commission Decision No 2093/85/ECSC of 26 July 1985 (OJ 1985 L 197, p.
35), i dess lydelse enligt kommissionens beslut nr 2093/85/EKSG av den 26 juli 1985 (EGT L 197, s.
19), in force until 16 October 1991.
19), vilket var i kraft till och med den 16 oktober 1991.
My assessment is based on an analysis of the powers and responsibilities falling to the Commission and the Member States respectively under a scheme for controlling State aid.
Jag grundar min bedömning på en analys av de befogenheter och det ansvar som åligger kommissionen respektive medlemsstaterna inom ramen för systemet för kontroll av statligt stöd.
The Commission, like all the Community institutions, is subject, in the exercise of its administrative responsibilities, to the principle of good administration.
Kommissionen omfattas, i likhet med alla gemenskapsinstitutionerna, vid utövandet av sitt administrativa ansvar av principen om god förvaltning.
to it. The duty of diligence which the Court of First Instance accuses the Commission of having breached amounts to a requirement that administrative procedures be completed ‘within a reasonable period’.
sionen för att ha åsidosatt skall förstås som ett krav på en administrativ behandling ”inom en rimlig tid”.
The Community judicature held that that period ‘must be determined in relation to the particular circumstances of each case and, especially, its context, the various procedural stages to be followed by the Commission, the complexity of the case and its importance for the various parties involved’.
Enligt gemenskapsdomstolen skall denna tidsfrist ”bedömas med hänsyn till de särskilda omständigheterna i varje fall och särskilt det sammanhang detta fall förekommer i, de olika steg i förfarandet som kommissionen skall vidta, ärendets komplexa karaktär samt dess betydelse för de olika berörda parterna” 102.
102The institutions must not prolong procedures indefinitely and it is in a sense the fact that they are passive, even though they have an obligation to act within a reasonable period, which is penalised.
Institutionerna skall således inte i det oändliga förlänga förfarandena och på sätt och vis är det deras passivitet – då de är skyldiga att vidta åtgärder inom en rimlig tid – som de hålls ansvariga för.
That principle has been an integral part of the unwritten rules of Community legality since one of the first judgments delivered by the Court of Justice.
Denna princip har sedan en av de första domarna från domstolen utgjort en viktig del av gemenskapslagstiftningens oskrivna regler.
99 The requirements attached to that principle were gradually established by the caselaw of the Court of Justice before being enshrined in Article 41 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union. 100
99 De krav som är förknippade med den ovannämnda principen har gradvis fastställts i domstolens rättspraxis, innan de fastställdes i artikel 41 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna 100.
In practice, compliance with the principle of good administration requires the Commission to make all appropriate administrative arrangements for the proper operation of its departments.
I praktiken kräver iakttagandet av principen om god förvaltning att kommissionen skall vidta alla interna administrativa åtgärder som är ägnade att säkerställa sina avdelningars funktion.
103To that end, it has powers of internal organisation.
103 Kommissionen har i detta syfte en befogenhet att reglera den interna organisationen.
The Commission forms a single organisational and functional unit.
Kommissionen utgör en enda organisations- och verksamhetsenhet.
104It is none the less divided up into directorates general, direct -orates, units and divisions on the basis of a table of duties devised in such a way as to avoid any unnecessary overlapping of
104Tjänstegrenarna är dock indelade i generaldirektorat, i direktorat, i enheter eller i avdelningar enligt en plan för fördel-
102 — Judgment in Case T-95/96 Gestevisión Telecinco v Commission [1998] ECR II-3407, paragraph 75.
102 — Förstainstansrättens dom av den 15 september 1998 i mål T-95/96, Gestevisión Telecinco mot kommissionen (REG 1998, s. II-3407), punkt 75.
Such measures of internal organisation are laid down in rules of procedure.
Dessa interna administrativa åtgärder skall fastställas i en arbetsordning.
The rules of procedure in force at the material time were those of 9 January 1963 (OJ 1963, 17, p.
De arbetsordningar som var gällande vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna var arbetsordning av den 9 januari 1963 (EGT 17, 1963, s.
181) and 17 February 1993 (OJ 1993 L 230, p. 15).
181) och av den 17 februari 1993 (EGT L 230, s. 15).
The latter were replaced by the Commission Rules of Procedure of 18 September 1999 (OJ 1999 L 252, p.
Den sistnämnda arbetsordningen ersattes av kommissionens arbetsordning av den 18 september 1999 (EGT L 252, s.
41), and then by those of 29 November 2000 (OJ 2000 L 308, p. 26).
41), och därefter av arbetsordningen av den 29 november 2000 (EGT L 308, s. 26).
101 — See the judgments in Case C-269/90 Technische Universität München [1991] ECR I-5469, paragraph 14; Case T-44/90 La Cinq v Commission [1992] ECR II-1, paragraph 86; Case T-73/95 Oliveira v Commission [1997] ECR II-381, paragraph 32; and Case T-70/99 Alpharma v Council [2002] ECR II-3495, paragraph 182.
104 — Enligt artikel 17 i 1963 års respektive 1993 års arbetsordning förfogar kommissionen ”[f]ör förberedelsen och genomförandet av sina uppgifter … över ett antal tjänstegrenar som utgör en enhetlig administration”.
OPINION OF MR BOT — CASE C-408/04 P responsibilities and duplication of work.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT BOT — MÅL C-408/04 P
Like the Court of First Instance, I take the view that the Commission was in a position to know about the existence of the aid at issue.
I likhet med förstainstansrätten anser jag att kommissionen var i stånd att få kännedom om förekomsten av det ifrågavarande stödet.
As is clear from the judgment under appeal, the Commission endeavoured to monitor the activities of steel undertakings by taking a collection of ‘anti-crisis’ measures providing it with access to all information on Salzgitter’s financial situation. 107
Kommissionen har, såsom det klart framgår av den överklagade domen, bemödat sig om att övervaka stålföretagens verksamhet genom en samling ”krisåtgärder” som gav den möjlighet att få maximal information om Salzgitters finansiella situation.
Commission thus provides, in Article 21(1) of its 1963 Rules of Procedure, that its departments are to ‘work together as closely as possible’.
105 Kommissionen har således för att säkerställa att dess arbete fungerar effektivt, i artikel 21.1 i sin arbetsordning från år 1963, föreskrivit att dess avdelningar skall ”bedriva ett så nära samarbete som möjligt”.
Under that provision, before submitting a document to the Commission, the department responsible must inform all the departments concerned by virtue of the table of duties or the nature of the subject, in order to avoid any duplication of work and to obtain their consent or their comments. 106
Enligt denna bestämmelse skall den ansvariga avdelningen, innan ett beslut läggs fram för kommissionen, underrätta alla avdelningar som enligt planen för fördelning av ansvarsområden eller på grund av ärendets natur berörs av ärendet, i syfte att förhindra allt dubbelarbete och inhämta deras samtycke eller deras yttrande. 106
The link between the system of steel production quotas and the State aid system is clear.
Sambandet mellan systemet för stålproduktionskvoter och systemet för statligt stöd är tydligt.
It follows from Article 15 A of the decisions referred to by the Court of First Instance and from Article 14 of those decisions.
Detta samband följer av artikel 15a i de beslut som förstainstansrätten åberopade samt av artikel 14 i dessa 108.
108 Where the Commission applies one or other of those provisions, it is necessarily prompted to examine the undertaking’s accounts on the basis of the information sent by that undertaking. 109
När kommissionen tillämpar någon av dessa bestämmelser måste den med nödvändighet undersöka företagets räkenskaper på grundval av den information som detta lämnat. 109
In this case, the account of the facts given by the Court of First Instance shows that, from 1988, the Commission was sent Salzgitter’s annual report and accounts, which indicated that it had had the benefit of exceptional reserves under Article 3 of the ZRFG.
I förevarande mål framgår det av förstainstansrättens redogörelse av de faktiska omständigheterna att kommissionen från och med år 1988 hade kännedom om Salzgitters verksamhetsrapporter och årsredovisningar. Det framgick av en läsning av dessa att företaget hade gjort avsättningar till extraordinära reserver med stöd av 3 § ZRFG.
The Court of First Instance takes the view that that information could also have been gleaned from the examination which the Commission carried out in 1988 into the compatibility of the general scheme of aid with the EC Treaty.
Enligt förstainstansrätten kunde dessa uppgifter även framgå av den undersökning som kommissionen år 1988 gjorde för att fastställa huruvida den allmänna stödordningen var förenlig med EG-fördraget.
105 — Article 19 of the 1963 Rules of Procedure, Article 18 of the 1993 Rules of Procedure, Article 17 of the 1999 Rules of Procedure and Article 19 of the 2000 Rules of Procedure.
105 — Artikel 19 i 1963 års arbetsordning, artikel 18 i 1993 års arbetsordning, artikel 17 i 1999 års arbetsordning och artikel 19 i 2000 års arbetsordning.
107 — Following the disappearance of the quota scheme in June 1988, Commission Decision No 2448/88/ECSC introducing a surveillance system for certain products of undertakings in the steel industry (OJ 1988 L 212, p.
107 — Jag vill påpeka att efter det att kvotsystemet upphörde i juni 1988 antogs på grundval av artikel 47 KS kommissionens beslut nr 2448/88/EKSG av den 19 juli 1988 om införande av ett övervakningssystem för vissa av stålindustriföretagens produkter (EGT L 212, s. 1).
Under that decision, which was applicable from 1 July 1988 to 30 June 1990, undertakings were required to report each month to the Commission their production and deliveries of steel.
Enligt detta beslut som var tillämpligt från den 1 juli 1988 till den 30 juni 1990 var företagen skyldiga att varje månad till kommissionen anmäla uppgifter om sin stålproduktion och sina stålleveranser.
From 1991, in an attempt to resolve the continuing difficulties in the steel market, Commission Decision No 3010/91/ECSC of 15 October 1991 on the information to be furnished by steel undertakings about their investments (OJ 1991 L 286, p.
Från och med år 1991 och för att söka avhjälpa de bestående svårigheterna på stålmarknaden antogs på grundval av artikel 54 KS kommissionens beslut nr 3010/91/EKSG av den 15 oktober 1991 om information som stålföretag skall lämna om sina investeringar (EGT L 286, s. 20; svensk specialutgåva, område 13, volym 21, s. 136).
108 — See Article 14 of the extension decisions cited in footnote 93.
108 — Se artikel 14 i de beslut om förlängning som anges i fotnot 96.
106 — That provision was reproduced in almost identical terms in the first paragraph of Article 20 of the 1993 Rules of Procedure, the first paragraph of Article 19 of the 1999 Rules of Procedure and the first paragraph of Article 21 of the 2000 Rules of Procedure.
106 — Denna bestämmelse har återgetts i praktiskt taget identiska ordalag i artikel 20 första stycket i 1993 års arbetsordning, i artikel 19 första stycket i 1999 års arbetsordning och i artikel 21 första stycket i 2000 års arbetsordning. Se även Kindblom-Törnell, M., ”The role of the cabinets in the decision-making process of the European Commission”, Liber amicorum Sven Norberg, Bruylant, Bryssel, 2006, s.
329 and p. 230.
329, på s. 230.
The Court of Justice has held that all the measures form a coherent whole and that the introduction into the system of production quotas of criteria from the steel aid system cannot be criticised as they both serve the purpose of restructuring, whatever the differences between their legal bases and the criteria for their application.
Domstolen har slagit fast att alla åtgärderna utgjorde en sammanhängande helhet och att man inte kan kritisera att kriterier som omfattas av systemet för stöd till stålindustrin har införts i systemet för produktionskvoter, eftersom båda systemen, oavsett skillnaderna mellan deras rättsliga grunder och deras tillämpningskriterier, syftar till en omstrukturering.
The Court of Justice takes the view that it is therefore neither arbitrary nor discriminatory that the information obtained from the application of either of those systems should be available for use as a reference in the other.
Enligt domstolen är det således inte godtyckligt eller diskriminerande att uppgifter som framkommit vid tillämpningen av ett av dessa system kan användas som referens i det andra systemet.
110 the grant of those State subsidies.
110 av dessa statliga subventioner.