natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the second case, Libertel, the Court gave lukewarm approval to the Freihaltebedürfnis principle.
I den andra av de ovannämnda domarna, domen i målet Libertel, närmade sig resonemanget försiktigt Freihaltebedürfnis.
After accepting, in the field of Community trade mark law, ‘a public interest in not unduly restricting the availability of colours for the other traders’, the Court dismissed an argument put forward by the Commission, which, in
Först fann domstolen att det på området för gemenskapens varumärkesrätt finns ett ”[allmänt intresse] av att inte otillbörligen begränsa tillgången på färger för andra aktörer”. Därefter förkastade den det argument som framfördes av kommissionen
35 — Judgment in Case C-100/02 [2004] ECR I-691, paragraph 19.36 — Judgment in Gerolsteiner Brunnen, paragraph 26.
35 — Dom av den 7 januari 2004 i mål C-100/02, Gerolsteiner Brunnen (REG 2004, s. I-691), punkt 19.
39 — Case C-383/99 P Procter & Gamble v OHIM [2001] ECR I-6251 (‘Baby-Dry’). 37 — Judgments in Case C-228/03 Gilette Company and Gilette Group Finland [2005] ECR I-2337, paragraph 41 (hereinafter ‘Gilette’); BMW, paragraph 61, and Gerolsteiner Brunnen, paragraph 24.
39 — Dom av den 20 september 2001 i mål C-383/99 P, Procter & Gamble mot harmoniseringsbyrån, ”Baby-Dry” (REG 2001, s. I-6251). 40 — Punkt 77 och följande punkter i förslaget till avgörande.
40 — Point 77 et seq. of his Opinion.41 — In that assertion I agree with Eisenführ, G., op. cit., p.
41 — I denna bedömning instämmer jag med Eisenführ, G., a.a., s. 230.
230.42 — Paragraph 37 of ‘Baby-Dry’.
38 — Domen i målet Gilette, punkt 44.
38 — Judgment in Gilette, paragraph 44.
42 — Punkt 37 i domen i målet Baby-Dry.
Accordingly, it is necessary to put forward a legal solution to that difficulty.
Jag skall därför försöka finna en rättslig lösning på problemet.
all likelihood relying on the Opinion cited in the previous paragraph, maintained that the spirit of the requirement of availability surfaces in Article 6 of the Directive. 43
som, förmodligen inspirerad av det i den föregående punkten nämnda förslaget till avgörande, ansåg att tanken om frihållningsbehovet har kommit till uttryck i artikel 6 i direktivet.
I have already referred to the similarities between Articles 3(1) and 6(1) of the Dir -ective.
Jag har redan nämnt beröringspunkterna mellan artiklarna 3.1 och 6.1 i direktivet.
Likewise, I have pointed out the difference between those articles in terms of the scheme of the Directive, in that the former governs access to registration while the latter concerns the exercise of the ius prohibendi by the holder of a mark.
Jag har även framhållit den systematiska skillnaden mellan dem, bestående i att den förstnämnda artikeln reglerar rätten till registrering medan den andra reglerar varumärkesinnehavares rätt att hindra tredje man från att använda varumärket.
The Court detected in that idea the risk of proposing that there should be a minimal review of the absolute grounds for refusal in Article 3 of the Directive at the time when the application for registration is considered, any errors in which would be offset by the limitation of the exercise of trade mark rights by virtue of the requirement of availability under Article 6.
Domstolen påpekade här faran i att förespråka en minimal kontroll av de absoluta registreringshindren i artikel 3 i direktivet vid tiden för prövningen av registreringsansökan, för att sedan kompensera fel vid registreringen genom att begränsa de till varumärket knutna rättigheterna genom frihållningsbehovet som uttrycks i artikel 6 i direktivet.
The Court held that that proposal is tantamount to transferring the review of those grounds from the registration authorities to the judicial authorities, an approach which it regarded as incompatible with the scheme of the Directive which is founded on a review prior to registration, not on a posteriori review. 44
Domstolen ansåg att detta skulle innebära att kontrollen av registreringshindren förflyttades från registreringsmyndigheterna till domstolarna, ett synsätt som den ansåg oförenligt med direktivets systematik, vilken vilar på att en kontroll skall göras före registreringen och inte i efterhand. 44
However, the remarkable similarity between the wording of subparagraphs (c) and (b) respectively, of the two provisions cannot be overlooked.
Den extraordinära likheten mellan ordalydelsen i punkterna c respektive b i de båda bestämmelserna kan emellertid inte förbises.
With the exception of the phrase ‘which consist exclusively of’ in Article 3(1)(c), the wording is identical.
Med undantag från orden ”endast består av” i artikel 3.1 c är formuleringen identisk.
In short, the Court has not ruled on the requirement of availability as a criterion for the interpretation of Article 6 of the Directive, since, in the sections of the judgments summarised in the foregoing paragraphs, the Court merely dismissed an argument put forward by the Commission proposing the use of that legal principle exclusively within the context of that article, but did not express any opinion on its use as a criterion for limiting the rights of a trade mark proprietors.
Domstolen har sammanfattningsvis inte prövat huruvida frihållningsbehovet kan utgöra ett kriterium vid tolkningen av artikel 6 i direktivet. I de punkter som kortfattat återgetts ovan förkastade domstolen nämligen endast kommissionens argument att frihållningsbehovet uteslutande skall användas inom gränserna för den aktuella bestämmelsen, men prövade inte frågan huruvida det kan användas som kriterium för att begränsa varumärkesinnehavarens rättigheter.
43 — Paragraph 57 et seq. of the judgment in Libertel.44 — Paragraphs 58 and 59 of the judgment in Libertel.
43 — Punkt 57 och följande punkter i domen i målet Libertel.44 — Punkterna 58 och 59 i domen i målet Libertel.
The reason for the aforementioned difference is that, in so far as Article 3 refers to registration, it may be inferred from a contrary interpretation that it is possible to register complex signs consisting, inter alia, of descriptive indications within the meaning of Article 3(1)(c). However, that exception
Eftersom artikel 3 avser registrering, beror skillnaden på att det a contrario framgår att det är möjligt att registrera sammansatta kännetecken som bland annat består av beskrivande upplysningar i den mening som avses i punkt c i samma artikel.
a mark which, under a strict application of the criteria, would be available for everyone. The fact that the mark has subsequently been monopolised, because it is part of a complex sign or in error, 45cannot be invoked to the detriment of other economic operators who seek freely to use such descriptive indications, or to the detriment of the other group of individuals affected by the provision, in other words consumers, who seek transparent, truthful information which is exactly what those indications generally provide. 46
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT RUIZ-JARABO — MÅL C-102/07 misstag, 45 får inte leda till nackdel vare sig för övriga ekonomiska aktörer, som strävar efter att fritt kunna använda dessa beskrivande beteckningar, eller för den andra grupp som påverkas av bestämmelsen, konsumenterna, som vill ha den tydliga och trovärdiga information som de vanligtvis får genom sådana uppgifter. 46
The sacrifice which holders of an industrial property right are required to make in accordance with Article 6(1)(b) means that courts must seek to balance the rights conferred on those proprietors by Article 5 of the Directive with the opposing rights of the other traders and consumers. However, courts should not apply mechanically the principle that provisions which limit rights must be interpreted restrictively.
Den uppoffring som avkrävs varumärkesinnehavaren genom artikel 6.1 b gör att domstolen måste eftersträva en jämvikt mellan innehavarens rättigheter enligt artikel 5 i direktivet och de motstående rättigheter som tillkommer övriga företagare och konsumenterna, men den skall inte mekaniskt tillämpa regeln om restriktiv tolkning av bestämmelser som innebär en inskränkning av rättigheter.
Furthermore, from the point of view of the scheme of the Directive, Article 6(1)(b) is one of a group of three of its provisions, which also include the examination of the grounds for refusal of registration and the examination of the grounds for invalidity.
Ur systematisk synvinkel ingår dessutom artikel 6.1 b i en triad i direktivet till vilken även hör prövningen av registreringshinder och prövningen av ogiltighetsgrunder.
Accordingly, when determining whether a sign comes within any of the categories of indications in Article 6(1)(b), there is nothing in the Directive which implies that its effects are limited for a registered trade mark in relation to the effects of the application for registration or the grounds for invalidity, under the aegis of Article 3(1)(c).
Vid bedömningen av huruvida ett kännetecken passar in i någon av kategorierna av uppgifter i artikel 6.1 b, finns det därför inget i direktivet som innebär att dess konsekvenser för det registrerade varumärket blir fördelaktigare jämfört med konsekvenserna av registreringsansökan eller ogiltighetsgrunden i enlighet med artikel 3.1 c.
While also finding support in academic legal texts, 47 that approach is fully compatible
Förutom att det finns stöd för detta synsätt i doktrinen, 47är det fullständigt
45 — It has been rightly suggested that the large number of trade mark applications has resulted in the erroneous registration of generic or descriptive signs, due to the speed with which applications must be handled; Hacker, F., ‘§23’, Ströbele, P. and Hacker.
45 — Det har med fog påståtts att den stora mängden varumärkesansökningar i kombination med den snabba handläggningstakten medför att generiska eller beskrivande kännetecken felaktigt registreras som varumärken, Hacker, F., ”§23”, i Ströbele, P./Hacker.
F., Markengesetz, Heymanns, 8th edition, Cologne, 2006, p. 917.
F., Markengesetz, Heymanns, åttonde upplagan, Köln, 2006, s. 917.
367, correctly refers to consumers in that context, albeit in connection with Article 33 of the Spanish Law on Trade Marks.
367, med rätta till konsumenterna i detta sammanhang, även om kommentaren avsåg artikel 33 i den spanska lagen om varumärken.
113 et seq., and Fezer, K.-H., op. cit, p. 402.
113 och följande sidor, och Fezer, K.-H., a.a., s.
I also venture to propose that it is not even necessary to interpret Article 6 restrictively merely because it is a provision which limits rights, namely the ones conferred by Article 5 of the Directive.
Jag vågar till och med påstå att det inte ens är lämpligt att tolka artikel 6 restriktivt enbart på grund av argumentet att det är en bestämmelse som innebär en begränsning av rättigheter, nämligen de rättigheter som följer av artikel 5 i direktivet.
What is exceptional in that case is that it is possible to hold
Det ovanliga i det aktuella fallet är att det är fråga om ett innehav av ett varumärke som vid en första bedömning skulle ha varit tillgängligt för alla.
ADIDAS AND ADIDAS BENELUX with the caselaw of the Court on the legislative purpose of the provision and its aim of reconciling the protection of trade mark rights with the fundamental principles of the common market in such a way that trade marks are able to fulfil their essential role in the system of undistorted competition.
ADIDAS OCH ADIDAS BENELUX förenligt med domstolens ovan nämnda rättspraxis om bestämmelsens syfte och dess mål att förena varumärkesskyddet och de grundläggande gemenskapsrättsliga principerna på ett sådant sätt att varumärkesrätten kan upprätthålla sin funktion som ett väsentligt inslag i systemet med sund konkurrens.
48However, it must be recalled that competitors are not authorised to use the indication as a trade mark but merely for descriptive purposes. 49
48 Det skall härvid dock erinras om att konkurrenterna inte har rätt att använda uppgiften som eget varumärke, utan endast i upplysningssyfte. 49
In short, the answer I propose to the questions referred for a preliminary ruling must state that it is necessary to invoke the requirement of availability for the purpose of establishing the scope of protection of a mark composed of a sign corresponding to one of the indications referred to in Article 3(1)(c) of the Directive, where that mark has acquired distinctive character through use and has been registered.
Det svar på tolkningsfrågorna som jag förespråkar innebär sammanfattningsvis att frihållningsbehovet skall användas för att avgöra omfattningen av skyddet för ett varumärke som består av ett kännetecken i form av en sådan upplysning som anges i artikel 3.1 c i direktivet men som har förvärvat särskiljningsförmåga till följd av användning och som har registrerats.
However, it is not appropriate to rely on that principle where a sign lacked distinctive character in itself, as provided for in Article 3(1)(b), but subsequently acquired such character through use.
Principen skall emellertid inte tillämpas då det är fråga om ett kännetecken som saknar ursprunglig särskiljningsförmåga i den mening som avses i punkt b i samma bestämmelse, men som har förvärvat sådan förmåga till följd av användning.
Accordingly, all those arguments indicate that it is appropriate to take account of the general interest, by means of the requirement of availability, including when assessing Article 6(1)(b) of the Directive.
Samtliga ovan nämnda argument talar följaktligen för att det är lämpligt att dels beakta allmänintresset genom frihållningsbehovet, dels väga in artikel 6.1 b i direktivet.
Finally, in reply to the second question referred by the Hoge Raad, it is necessary to state that the perception by the public of a sign subject to the requirement of availability has only limited relevance in the previous stage, namely, for the purposes of establishing whether the sign corresponds to any of the indications referred to in Article 6(1)(b) of the Directive.
Med avseende på den andra tolkningsfråga som Hoge Raad har ställt, skall det slutligen påpekas att den uppfattning som allmänheten har av det kännetecken som omfattas av frihållningsbehovet enbart har viss betydelse i det föregående stadiet, nämligen för att avgöra om det kan hänföras till någon uppgift som avses i artikel 6.1 b i direktivet.
Moreover, that finding does not appear to conflict with paragraph 57 et seq. of the judgment in Libertel, in which, as I have already explained, the Court did not provide a ruling on whether the Freihaltebedürfnis must be evaluated in the context of Article 6 of the Directive. Instead, the Court merely dismissed an argument put forward by the Commission to the effect that its application should be restricted exclusively to the scope of that article.
Bedömningen förefaller inte heller oförenlig med punkt 57 och följande punkter i domen i målet Libertel, i vilka, såsom jag har redogjort för ovan, domstolen inte prövade huruvida Freihaltebedürfnis skulle tillämpas inom ramen för artikel 6 i direktivet, utan endast förkastade kommissionens argument enligt vilket frihållningsbehovet enbart skulle tillämpas inom ramen för nämnda artikel.
If the average consumer regards the sign as having a merely decorative purpose, he would not identify the sign with the commercial origin of the goods or services, from which it follows that the sign would not be suitable for performing its principal function and its value as a mark would therefore be called into question.
Om genomsnittskonsumenten enbart betraktar kännetecknet som en dekoration av varan, kan vederbörande inte identifiera kännetecknet med det företag från vilket varorna eller tjänsterna härrör, och det skulle därför inte fylla sin grundläggande funktion och sålunda ha ett tvivelaktigt värde som varumärke.
50 Otherwise, if it were
50I annat fall, om vederbö-
48 — Judgments in BMW, paragraph 62, and Gerolsteiner Brunnen, paragraph 16.
48 — Domarna i de ovannämnda målen BMW, punkt 62, och Gerolsteiner Brunnen, punkt 16.
50 — Judgment in adidas-Salomon paragraphs 39 to 41.
50 — Domen i det ovannämnda målet Adidas-Salomon och Adidas Benelux, punkterna 39–41.
49 — Judgment in Windsurfing Chiemsee, paragraph 28.
49 — Domen i de ovannämnda förenade målen Windsurfing Chiemsee, punkt 28.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-102/07 possible to deduce the origin of the goods and services, the contrary situation would arise.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT RUIZ-JARABO — MÅL C-102/07 rande kan sluta sig till varifrån varorna och tjänsterna härrör, föreligger det motsatta förhållandet.
Nevertheless, once it has been established that a sign concerns any of the indications or characteristics referred to in Article 6(1)(b) of the Directive, there is no indication that its perception by the consumer can have any influence on the interpretation of the general interest.
När det väl har konstaterats att kännetecknet kan hänföras till någon av de uppgifter eller egenskaper som avses i artikel 6.1 b i direktivet, finns det emellertid inget som indikerar att konsumentens uppfattning har någon inverkan med avseende på tolkningen av allmänintresset.
Accordingly, the answer proposed to the first question obviates any need to analyse the argument of H & M advocating the application of the Freihaltebedürfnis principle, at least in relation to signs registered before the entry into force of the Directive.
Med hänsyn till mitt förslag till svar på den första tolkningsfrågan saknas anledning att fördjupa sig i H & M:s resonemang, enligt vilket Freihaltebedürfnis skall tillämpas åtminstone med avseende på varumärken som registrerats innan direktivet trädde i kraft.
That argument thus refers to the liberal practice of registration in Benelux in the period before the harmonisation of trade mark legislation, but that situation falls within the scope of the invalidity of marks without distinctive character which has little connection with the exercise of the rights conferred by Article 5 of the Directive and the limitation of those rights pursuant to Article 6(1)(b).
Härvid åsyftas den liberala praxis avseende registrering i Benelux under den tidsperiod då varumärkesrätten ännu inte hade harmoniserats. Detta resonemang rör emellertid ogiltighet av varumärken utan särskiljningsförmåga, vilket inte har någonting med utövningen av de rättigheter som följer av artikel 5 i direktivet och begränsningen av dessa rättigheter enligt artikel 6.1 b att göra.
It is therefore unnecessary for me to elaborate on the answer to the second question, in view of the outcome of my analysis.
Med hänsyn till resultatet av min analys saknas det således anledning att gå närmare in på den andra tolkningsfrågan.
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court should reply to the Hoge Raad as follows:
Med hänsyn till ovan anförda synpunkter, föreslår jag att domstolen besvarar Hoge Raads tolkningsfrågor på följande sätt:
‘To determine the scope of protection of a trade mark consisting of a sign which corresponds to one of the indications referred to in Article 3(1)(c) of First Council
Omfattningen av skyddet för ett varumärke som består av ett kännetecken som motsvarar en sådan angivelse som avses i artikel 3.1 c i rådets första direktiv 89/104/
Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks, but which has acquired distinctive character through use and has been registered, it is necessary to take account of the general interest in ensuring that the availability of certain signs is not unduly restricted for other traders offering similar goods or services.
EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar, men som har förvärvat särskiljningsförmåga till följd av användning och som har registrerats, skall fastställas mot bakgrund av allmänintresset av att inte otillbörligen begränsa tillgången till vissa kännetecken för andra aktörer som utbjuder varor eller tjänster av liknande slag.
However, where the same sign lacked distinctive character in itself but subsequently acquired such character through use, the rights of the trade mark proprietor must not be examined in the light of the requirement of availability.’
Om kännetecknet saknar ursprunglig särskiljningsförmåga och senare har förvärvat sådan förmåga till följd av användning, skall varumärkesinnehavarens rättigheter däremot inte prövas mot bakgrund av frihållningsbehovet.
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Hoge Raad der Nederlanden (Netherlands), made by decision of 16 February 2007, received at the Court on 21 February 2007, in the proceedings adidas AG, adidas Benelux BV, v
I mål C-102/07, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Hoge Raad der Nederlanden (Nederländerna) genom beslut av den 16 februari 2007, som inkom till domstolen den 21 februari 2007, i målet meddelar adidas AG, adidas Benelux BV, mot
Advocate General: D. Ruiz-Jarabo Colomer, Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 6 December 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
DOMSTOLEN (första avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden P. Jann samt domarna A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič (referent) och E. Levits, generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer, justitiesekreterare: förste handläggaren M. Ferreira, efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 6 december 2007, med beaktande av de yttranden som avgetts av:
— adidas AG and adidas Benelux BV, by G. Vos and A. Quaedvlieg, advocaten,
— adidas AG och adidas Benelux BV, genom G. Vos och A. Quaedvlieg, advocaten,
— Marca Mode CV and Marca CV, by J.J. Brinkhof, advocaat,
— Marca Mode CV och Marca CV, genom J. Brinkhof, advocaat,
— H & M Hennes & Mauritz Netherlands BV, by G. van Roeyen, advocaat, — the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, assisted by S. Fiorentino, avvocato dello Stato,
— H & M Hennes & Mauritz Netherlands BV, genom G. van Roeyen, advocaat, — Italiens regering, genom I.M. Braguglia, i egenskap av ombud, biträdd av S. Fiorentino, avvocato dello Stato,
— the United Kingdom Government, by C. Gibbs, acting as Agent, and M. Eden-borough, Barrister,
— Förenade kungarikets regering, genom C. Gibbs, i egenskap av ombud, biträdd av M. Edenborough, barrister,
— the Commission of the European Communities, by W. Wils, acting as Agent, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 16 January 2008, gives the following
— Europeiska gemenskapernas kommission, genom W. Wils, i egenskap av ombud, och efter att den 16 januari 2008 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks (OJ 1989 L 40, p.
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av rådets första direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar (EGT L 40, 1989, s. 1; svensk specialutgåva, område 13, volym 17, s. 178) (nedan kallat direktivet).
The reference was made in proceedings between adidas AG and adidas Benelux BV on the one hand and Marca Mode CV (‘Marca Mode’), C & A Nederland CV (‘C & A’), H & M Hennes & Mauritz Netherlands BV (‘H & M’) and Vendex KBB Nederland BV (‘Vendex’) on the other concerning the scope of protection of the threestripe figurative marks owned by adidas AG. I - 2466
Begäran har framställts i ett mål mellan å ena sidan adidas AG och adidas Benelux BV och å andra sidan Marca Mode CV (nedan kallat Marca Mode), C & A Nederland CV (nedan kallat C & A), H & M Hennes & Mauritz Netherlands BV (nedan kallat H & M) och Vendex KBB Nederland BV (nedan kallat Vendex), angående omfattningen av skyddet för adidas AG:s figurmärken i form av tre ränder. I - 2466
Article 3(1) of the Directive, entitled ‘Grounds for refusal or invalidity’, provides:
I artikel 3 i direktivet, som har rubriken ”Registreringshinder eller ogiltighetsgrunder”, föreskrivs följande i punkt 1:
The following shall not be registered or if registered shall be liable to be declared invalid:
Följande tecken och varumärken får inte registreras och om registrering har skett skall de kunna ogiltigförklaras: a) Tecken som inte kan utgöra ett varumärke.