natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(see paras 87-90, 93, 98, 99, operative part 2) citizens] who accompany … them’ in Article 3(1) of that directive must be interpreted as referring both to the family members of a Union citizen who entered the host Member State with him and to those who reside with him in that Member State, without it being necessary, in the latter case, to distinguish according to whether the nationals of nonmember countries entered that Member State before or after the Union citizen or before or after becoming his family members.
som följer med [denne]” i artikel 3.1 i nämnda direktiv tolkas på så sätt att det omfattar både familjemedlemmar till en unionsmedborgare vilka har rest in tillsammans med denne i den mottagande medlemsstaten och familjemedlemmar som uppehåller sig tillsammans med unionsmedborgaren i nämnda medlemsstat. Det har i det sistnämnda fallet ingen betydelse om tredjelandsmedborgarna har rest in i nämnda medlemsstat före eller efter unionsmedborgaren och inte heller om inresan ägt rum före eller efter det att de blev familjemedlemmar till unionsmedborgaren.
VIEW OF ADVOCATE GENERALPOIARES MADURO of 11 June 2008 1 cases thus provide the Court with a good opportunity to clarify this matter.
STÄLLNINGSTAGANDE AV GENERALADVOKATM. POIARES MADURO föredraget den 11 juni 2008 1 ett utmärkt tillfälle till klargöranden för domstolen.
I — The facts in the main proceedings and the questions referred
I — Bakgrund tolkningsfrågorna
The present reference, which is being dealt with under the accelerated procedure provided for in Article 104a of the Court’s Rules of Procedure, concerns the scope of the right of residence of nationals of nonmember countries who are family members of a Union citizen.
Förevarande begäran om förhandsavgörande, som ska handläggas skyndsamt i enlighet med artikel 104a i domstolens rättegångsregler, avser räckvidden av uppehållsrätten för tredjelandsmedborgare som är familjemedlemmar till unionsmedborgare.
The issue is a sensitive one because it involves drawing a dividing line between what is covered by the provisions on Union citizens’ freedom of movement and residence and what comes under immigration control, a matter over which the Member States retain competence in so far as and to the extent that the European Community has not brought about complete harmonisation.
Detta är en känslig fråga, eftersom den kräver en avgränsning mellan vad som omfattas av bestämmelserna om unionsmedborgarnas rätt att fritt röra sig och uppehålla sig och vad som omfattas av invandringskontrollen, som är ett område där medlemsstaterna är behöriga i den utsträckning som Europeiska gemenskapen inte har genomfört en fullständig harmonisering.
The constitutional significance of the subject explains the liveliness of the debate, with no less than 10 Member States intervening in support of the respondent in the main proceedings to challenge the interpretation put forward by the applicants in the main proceedings and the Commission of the European Communities.
Ämnets konstitutionella betydelse förklarar den livliga diskussionen: inte mindre än tio medlemsstater har intervenerat till stöd för den regering som är motpart i målet vid den nationella domstolen för att invända mot den tolkning som gjorts gällande av klagandena i målet vid den nationella domstolen och av Europeiska gemenskapernas kommission.
It is also true that the positions adopted previously by the Court have helped fuel the debate since there does not appear to be clear consistency in the line taken in case-law.
Det är också riktigt att domstolens tidigare ställningstaganden har bidragit till att underblåsa diskussionen, eftersom den rättspraxis som utvecklats inte är helt enhetlig.
The questions on the interpretation of Directive 2004/38/EC 2 which have been referred in the present
De frågor om tolkningen av direktiv 2004/38/EG 2som har hänskjutits i de förevarande målen innebär således
2 — Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC (OJ 2004 L 158, p. 77).
2 — Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG (EUT L 158, s. 77).
VIEW OF MR POIARES MADURO — CASE C-127/08
STÄLLNINGSTAGANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-127/08
Directive 2004/38. The applicants therefore challenged those ministerial decisions to refuse them residence cards, claiming that the condition of prior lawful residence in another Member State imposed by the Irish legislation, noncompliance with which was the reason for the contested refusals, is contrary to Directive 2004/38.
Sökandena överklagade besluten om avslag på ansökningarna om uppehållskort och gjorde gällande att kravet i irländsk lagstiftning på föregående lagenlig vistelse i en annan medlemsstat, med vilket avslagen hade motiverats, strider mot bestämmelserna i direktiv 2004/38.
A — Compatibility of the requirement of prior lawful residence in another Member State with Directive 2004/38
A — Huruvida kravet på föregående lagenlig vistelse i en annan medlemsstat är förenligt med direktiv 2004/38
The question whether Directive 2004/38 permits the benefit of the right of residence which it grants to non-EU nationals who are the family members of a Union citizen to be subject in the host Member State to the condition that they must have previously been lawfully resident in another Member State requires consideration of the scope of application of that legislation: does it apply only to families which were established in a Member State before moving to the host Member State?
Frågan huruvida det enligt direktiv 2004/38 är tillåtet att, som villkor för åtnjutande av den uppehållsrätt som enligt direktivet ska medges i den mottagande medlemsstaten för en tredjelandsmedborgare som är familjemedlem till en unionsmedborgare, kräva att nämnda tredjelandsmedborgare redan ska ha uppehållit sig lagenligen i en annan medlemsstat avser den nämnda rättsaktens tillämpningsområde, nämligen om den är tillämplig endast på familjer som var bosatta i en medlemsstat innan de flyttade till den mottagande medlemsstaten.
In other words, does Dir ective 2004/38 guarantee for non-EU nationals who are family members of a Union citizen only freedom of movement within the territory of the Union or also, in certain cases, access for them to the territory of the Union?
Med andra ord, garanteras genom direktiv 2004/38 endast fri rörlighet inom EU för en unionsmedborgares familjemedlemmar, som inte är unionsmedborgare, eller garanteras i vissa fall även deras tillträde till EU:s territorium?
Directive 2004/38 does not provide an explicit answer.
I direktiv 2004/38 ges inget uttryckligt svar.
It merely confers, in Art -icles 6, 7 and 16 thereof, a right of residence on a Union citizen’s family members who are not nationals of a Member State, ‘accompanying or joining the Union citizen’.
I artiklarna 6, 7 och 16 i direktivet erkänns endast en uppehållsrätt för unionsmedborgares familjemedlemmar som inte är medborgare i en medlemsstat och ”som följer med eller ansluter sig till unionsmedborgaren”.
Since an analysis of the text provides no assistance, it is necessary to refer to its objectives.
Eftersom en textuell tolkning av rättsakten inte erbjuder någon hjälp, ska jag granska dess mål.
Dir -ective 2004/38 seeks to guarantee the ‘primary and individual right to move and reside freely
Direktiv 2004/38 syftar till att garantera ”[d]en primär[a],
Therefore, in order to be able to examine the merits of the proceedings brought against the refusals to grant residence cards, the referring court considers that it is necessary essentially to ask the Court of Justice whether the benefit of the provisions of Directive 2004/38, or more specifically of the right of residence for the non-EU national spouse of a Union citizen, can be subject to the condition that he must have been lawfully resident in another Member State before coming to the host Member State.
För att kunna pröva huruvida överklagandena av besluten om avslag på ansökningarna om uppehållskort är välgrundade har den hänskjutande domstolen begärt att domstolen ska klargöra huruvida det som villkor för åtnjutande av bestämmelserna i direktiv 2004/38, närmare bestämt bestämmelserna om uppehållsrätt för en unionsmedborgares make som inte är unionsmedborgare, kan krävas att denne ska ha uppehållit sig lagligen i en annan medlemsstat före ankomsten till den mottagande medlemsstaten.
This forms the subject of the first question referred.
Detta är föremålet för den första tolkningsfrågan.
Even if the answer were no, it would remain to be determined whether the nationals of nonmember countries could, in the present case, nevertheless be refused the benefit of the provisions of Directive 2004/38, since Article 3(1) thereof reserves the right to rely on its provisions to family members who ‘accompany’ or ‘join’ a Union citizen, and the nationals in question did not marry until after they arrived in Ireland.
Om svaret är nekande, ska det avgöras huruvida tredjelandsmedborgarna i förevarande fall ändå kan nekas att åtnjuta bestämmelserna i direktiv 2004/38, eftersom rätten att åberopa dessa bestämmelser enligt artikel 3.1 i direktivet är förbehållen familjemedlemmar som ”följer med” eller ”ansluter sig till” en unionsmedborgare, medan de berörda personerna gifte sig först efter ankomsten till Irland.
Hence the second and third questions referred which essentially concern the effect of the date of the marriage on the applicability of Directive 2004/38.
Därav den andra och den tredje tolkningsfrågan, som i huvudsak avser huruvida giftermålets datum kan inverka på tillämpligheten av direktiv 2004/38.
I will examine these two points in turn.
Jag kommer nedan att behandla först den ena och därefter den andra av dessa två frågeställningar.
METOCK AND OTHERS with Community law and, in particular, the fundamental freedoms of movement.
behörighet med iakttagande av gemenskapsrätten och särskilt den grundläggande rätten till fri rörlighet.
5 It has thus been expressly ruled that requirements relating to compliance with Union citizens’ right to freedom of movement and residence could constrain the Member States’ exercise of their powers, 6 in particular those which they have in relation to immigration control.
5 Det har redan uttryckligen slagits fast att kravet på att iaktta unionsmedborgarnas rätt att fritt röra sig och uppehålla sig kan begränsa utövandet av medlemsstaternas behörigheter, 6särskilt behörigheten i fråga om invandringskontroll. 7
7 within the territory of the Member States’ conferred on Union citizens directly by Article 18 EC.
Visserligen kan gemenskaps- individuell[a] rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorium” som unionsmedborgarna direkt åtnjuter enligt artikel 18 EG.
3It is therefore in the light of the fundamental right of Union citizens to move and reside that the provisions of that directive must be interpreted.
3 Det är således i ljuset av unionsmedborgarnas grundläggande rätt att fritt röra sig och uppehålla sig som bestämmelserna i direktivet ska tolkas.
The rights that it provides for must be understood in functional terms in such a way that they are given the full scope necessary to ensure the effectiveness of Union citizens’ right to move and reside, but no more.
De rättigheter som föreskrivs i direktivet ska tolkas mot bakgrund av sin funktion, så att de tillerkänns den räckvidd, varken mer eller mindre, som är nödvändig för att garantera att unionsmedborgarna faktiskt kan röra sig och uppehålla sig fritt.
In other words, it is a question of determining whether full and complete enjoyment by a Union citizen of his right of residence means that the right of residence of non-EU national members of a Union citizen’s family, which is a right consequential to and dependent on that of the Union citizen, 4includes a right to enter the territory of the Union.
Det gäller med andra ord att avgöra huruvida en förutsättning för att unionsmedborgarna helt och fullt ska kunna åtnjuta sin uppehållsrätt är att uppehållsrätten för unionsmedborgarnas familjemedlemmar, som inte är unionsmedborgare, vilken utgör en härledd rättighet som är beroende av den rättighet som innehas av unionsmedborgaren, 4omfattar en rätt till tillträde till EU:s territorium.
Admittedly, only Title IV of the EC Treaty permits the adoption of Community legislation on immigration and external border controls, 8whilst Dir -ective 2004/38 is based on Title III of the EC Treaty.
rättsakter inom området invandring och kontroll av de yttre gränserna antas endast på grundval av avdelning IV i EG-fördraget, 8 medan direktiv 2004/38 grundar sig på avdelning III i EG-fördraget.
However, the directive directly governs only the rights of Union citizens, and those of their family members are covered only in so far as they are accessories to the former rights.
Men i direktivet regleras direkt endast unionsmedborgarnas rättigheter, medan familjemedlemmars rättigheter enbart omfattas i den utsträckning som de är avhängiga av de förstnämnda.
The fact that the directive may thereby have an effect on immigration
Att direktivet på så sätt kan påverka området för invandringskontroll innebär inte ett intrång i den behörighet som grundar sig på avdelning IV, eftersom dess huvudsyfte
5 — See Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraph 29. 6.
5 — Se dom av den 13 december 2005 i mål C-446/03, Marks & Spencer (REG 2005, s. I-10837), punkt 29. 6.
The intervening Member States cannot validly invoke against this approach, and the response which may result from it, the vertical constitutional division of competences.
För att invända mot detta resonemang och det svar som det kan leda till kan de intervenerande medlemsstaterna inte med framgång anföra den vertikala behörighetsfördelning som föreskrivs i fördraget.
Although it is true that in principle the Member States remain competent for immigration control, and thus the admission of nationals of nonmember countries from outside the territory of the Community, it cannot consequently be deduced that Directive 2004/38 relates only to the movement between Member States of Union citizens and their family members and not to the access of those family members to the territory of the Union.
Även om det är riktigt att medlemsstaterna i princip är behöriga i fråga om invandringskontroll, och således i fråga om tillträde för tredjelandsmedborgare som reser in från länder utanför gemenskapen, kan man inte dra slutsatsen att direktiv 2004/38 endast avser rörligheten mellan medlemsstaterna för unionsmedborgare och deras familjemedlemmar och inte de sistnämndas tillträde till EU:s territorium.
It is established caselaw that the Member States must exercise their national competences consistently
Av fast rättspraxis följer nämligen att medlemsstaterna ska utöva sin
7 — See Case C-459/99 MRAX [2002] ECR I-6591.
7 — Se dom av den 25 juli 2002 i mål C-459/99, MRAX (REG 2002, s. I-6591).
3 — See Case C-413/99 Baumbast and R [2002] ECR I-7091, paragraph 84.
3 — Se dom av den 17 september 2002 i mål C-413/99, Baumbast och R (REG 2002, s. I-7091), punkt 84.
8 — For an example, see Council Directive 2003/86/EC of 22 September 2003 on the right to family reunification (OJ 2003 L 251, p.
4 — Se dom av den 11 december 2007 i mål C-291/05, Eind (REG 2007, s.
4 — See Case C-291/05 Eind [2007] ECR I-10719, paragraphs 23, 24 and 30.
12), genom vilket tredjelandsmedborgare ges rätt till familjeåterförening.
VIEW OF MR POIARES MADURO — CASE C-127/08 control does not encroach upon the power under Title IV since its main purpose is merely to guarantee the exercise of the right of Union citizens to move and reside.
STÄLLNINGSTAGANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-127/08 endast är att garantera utövandet av unionsmedborgarnas rätt att röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorium.
It therefore remains to determine whether the full effect of the rights attached to Union citizenship means that the right of residence conferred on the family members of a Union citizen by Directive 2004/38 may, under certain circumstances, include a right of access to Community territory.
Det ska således avgöras huruvida ett fullständigt utövande av de rättigheter som unionsmedborgarskapet innebär förutsätter att den uppehållsrätt som enligt direktiv 2004/38 ska medges för unionsmedborgares familjemedlemmar i vissa fall kan omfatta en rätt till tillträde till gemenskapsterritoriet.
To that end it is firstly necessary to point out the repeated emphasis which both the legislature 9and the Court 10place on the importance of protecting the family lives of nationals of the Member States in order to eliminate obstacles to the exercise of the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty.
Det ska i detta sammanhang för det första erinras om att såväl gemenskapslagstiftaren 9som domstolen 10upprepade gånger har betonat att det är viktigt att skydda medlemsstaternas medborgares familjeliv i syfte att avlägsna hindren för utövandet av de i fördraget skyddade grundläggande friheterna.
This connection of purpose established between the right to respect for family life and the freedoms of movement has in particular led the Court to hold that Article 52 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 43
Den avgörande koppling som fastställts mellan rätten till respekt för familjelivet och rätten till fri rörlighet har föranlett domstolen att slå fast att bestämmelserna i artikel 52 i EG-fördraget (nu artikel 43 EG i ändrad lydelse) och direktiv 73/148/EEG 11 ska tolkas så, att en medlemsstat är skyldig att tillåta inresa till och uppehåll på sitt territorium för maken, oavsett nationalitet, till en medborgare i den staten som tillsammans med den maken har rest till en annan medlemsstat för att arbeta där som anställd, i den mening som avses i artikel 48 i EG-fördraget (nu artikel 39 EG i ändrad lydelse), och som återvänder för att etablera sig, i den mening som avses i artikel 52 i fördraget, på territoriet i den stat där han eller hon är medborgare.
EC) and Directive 73/148/EEC 11must be construed as requiring a Member State to grant leave to enter and reside in its territory to the spouse, of whatever nationality, of a national of that State who has gone, with that spouse, to another Member State in order to work there as an employed person as envisaged by Article 48 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 39 EC), and returns to establish himself or herself as envisaged by Article 52 of the Treaty in the territory of his or her State of origin; in the view of the Court, a national of a Member State might be deterred from leaving his country of origin in order to pursue an activity as an employed or selfemployed person in the territory of another Member State if, on returning to the Member State of which he is a national in order to pursue an activity there as an employed or selfemployed person, his spouse and children were not also permitted to enter and reside in the territory of his Member State of origin under conditions at least equivalent to those granted them by Community law in the territory of another Member State.
Enligt domstolen skulle en medborgare i en medlemsstat kunna avhållas från att lämna sitt ursprungsland för att utöva en verksamhet som anställd eller som egenföretagare på en annan medlemsstats territorium om inte hans maka och barn, när han återvänder till den medlemsstat där han är medborgare för att utöva en verksamhet som anställd eller som egenföretagare, också hade rätt till inresa och uppehåll i den staten på villkor som åtminstone motsvarar de villkor som de tillerkänns med stöd av gemenskapsrätten på territoriet i en annan medlemsstat.
12 This connection of purpose also explains why the Court has ruled that Article 49 EC, read in the light of the fundamental right to respect for family life, is to be construed as precluding a refusal, by the Member State of origin of a provider of ser -vices established in that State who provides services to recipients established in other Member States, of the right to reside in its territory to that provider’s spouse, who is a national of a nonmember country.
12 Den ovannämnda avgörande kopplingen förklarar även varför domstolen har slagit fast att artikel 49 EG, mot bakgrund av den grundläggande rättigheten till respekt för familjelivet, ska tolkas så, att den utgör hinder för att den medlemsstat där en person som tillhandahåller tjänster till mottagare som är etablerade i andra medlemsstater har sitt ursprung, vägrar make, som är medborgare i tredjeland, till den som tillhandahåller tjänster rätt till uppehållstillstånd på sitt territorium.
13Even in Akrich, 14in which the Court refused to grant, under Regulation No 1612/68, a right of residence in the Member State of origin to which a Union citizen had returned to
13Till och med i domen i målet Akrich, 14i vilken domstolen vägrade att på grundval av förordning nr 1612/68 tillerkänna uppehållsrätt för
9 — After pointing out, in the fifth recital in the preamble thereto, that ‘the right of freedom of movement, in order that it may be exercised, by objective standards, in freedom and dignity, requires … that obstacles to the mobility of workers shall be eliminated, in particular as regards the worker’s right to be joined by his family’, Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968 (II), p.
9 — Redan i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen (EGT L 127, s. 2; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s.
475), lays down, in Article 10 thereof, the right of family members, irrespective of their nationality, to install themselves with a worker who is a national of one Member State and who is employed in the territory of another Member State.
33) erinrades det, i femte skälet, om att ”[r]ätten till fri rörlighet kräver, för att den objektivt sett skall kunna utövas i frihet och värdighet, … att hinder för arbetstagarens rörlighet avlägsnas, särskilt när det gäller arbetstagarens rätt att få ha sin familj hos sig” och föreskrevs, i artikel 10, att familjemedlemmar, oavsett deras nationalitet, ska ha rätt att bosätta sig tillsammans med en arbetstagare som är medborgare i en medlemsstat och som är anställd på en annan medlemsstats territorium.
Recital 5 in the preamble to Directive 2004/38 points out, in very similar terms, that ‘[t]he right of all Union citizens to move and reside freely within the territory of the Member States should, if it is to be exercised under objective conditions of freedom and dignity, be also granted to their family members, irrespective of nationality’.
I liknande ordalag erinras i skäl 5 i direktiv 2004/38 om att ”[f]ör att varje unionsmedborgare skall kunna utöva sin rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier på villkor som säkerställer de objektiva villkoren frihet och värdighet bör även familjemedlemmar beviljas denna rätt, oavsett medborgarskap”.
11 — Council Directive 73/148/EEC of 21 May 1973 on the abolition of restrictions on movement and residence within the Community for nationals of Member States with regard to establishment and the provision of services (OJ 1973 L 172, p. 14).
11 — Rådets direktiv 73/148/EEG av den 21 maj 1973 om avskaffande av restriktioner för rörlighet och bosättning inom gemenskapen för medborgare i medlemsstaterna i fråga om etablering och tillhandahållande av tjänster (EGT L 172, s. 14; svensk specialutgåva, område 6, volym 1, s. 135).