natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Directive 2005/85 was adopted on the basis, in particular, of point 1(d) of the first paragraph of Article 63 EC.
Direktiv 2005/85 antogs med stöd av särskilt artikel 63 första stycket punkt 1 d EG.
According to Article 1, the purpose of the directive is to establish minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status.
Syftet med direktivet är enligt artikel 1 häri att fastställa miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för beviljande eller återkallande av flyktingstatus.
Recitals 17 and 18 in the preamble to the directive state:
I skälen 17 och 18 preciseras följande:
Given the level of harmonisation achieved on the qualification of third country nationals and stateless persons as refugees, common criteria for designating third countries as safe countries of origin should be established.’
(18) Med tanke på den harmoniseringsnivå som nåtts för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer skall betraktas som flyktingar, bör gemensamma kriterier för att fastställa tredjeländer som säkra ursprungsländer upprättas.”
With regard to safe countries of origin, recital 19 in the preamble to Directive 2005/85 states:
Vad beträffar säkra ursprungsländer anges följande i skäl 19 i direktiv 2005/85:
‘Where the Council has satisfied itself that those criteria are met in relation to a particular country of origin, and has consequently included it in the minimum common list of safe countries of origin to be adopted pursuant to this Directive, Member States should be obliged to consider applications of persons with the nation-
”Om rådet har försäkrat sig om att dessa kriterier uppfylls avseende ett visst ursprungsland och följaktligen har införlivat detta i den gemensamma minimiförteckning över säkra ursprungsländer som skall antas i enlighet med detta direktiv, bör medlemsstaterna vara skyldiga att behandla ansökningar från personer med
PARLIAMENT v COUNCIL ality of that country … on the basis of the rebuttable presumption of the safety of that country.
PARLAMENTET MOT RÅDET medborgarskap i det landet, … på grundval av presumtion som ej utesluter motbevisning av säkerheten i det landet.
In the light of the political importance of the designation of safe countries of origin, in particular in view of the implications of an assessment of the human rights situation in a country of origin and its implications for the policies of the European Union in the field of external relations, the Council should take any decisions on the establishment or amendment of the list, after consultation of the European Parliament.’
Mot bakgrund av att det är av politisk vikt att säkra ursprungsländer fastställs, särskilt med tanke på följderna av en bedömning av människorättssituationen i ett ursprungsland och dess följder för Europeiska unionens politik när det gäller yttre förbindelser, bör rådet fatta alla beslut om upprättande eller ändring av förteckningen efter samråd med Europaparlamentet.”
With respect to certain European third countries which observe particularly high human rights and refugee protection standards, recital 24 in the preamble to the directive is worded as follows:
Vad gäller vissa europeiska tredjeländer som iakttar särskilt strikta normer avseende mänskliga rättigheter och skydd av flyktingar anges i skäl 24 i nämnda direktiv följande:
‘… Member States should be allowed to not carry out, or not to carry out full examination of asylum applications regarding applicants who enter their territory from such European third countries.
”… medlemsstaterna [bör] tillåtas att inte pröva eller inte fullständigt pröva asylansökningar för sökande som reser in på deras territorium från sådana europeiska tredjeländer.
The Council should take decisions in this matter after consultation of the European Parliament.’
Rådet bör fatta beslut i denna fråga efter samråd med Europaparlamentet.”
Article 29(1) and (2) of the directive, headed ‘Minimum common list of third countries regarded as safe countries of origin’, provides:
I artikel 29.1 och 29.2 med rubriken ”Gemensam minimiförteckning över tredjeländer som betraktas som säkra ursprungsländer” föreskrivs följande:
The Commission shall examine any request made by the Council or by a Member State to submit a proposal to amend the minimum common list.’
Kommissionen skall behandla varje begäran från rådet eller från en medlemsstat om att den skall lägga fram ett förslag till ändring av den gemensamma minimiförteckningen.”
Annex II to Directive 2005/85, headed ‘Designation of safe countries of origin for the purposes of Articles 29 and 30(1)’, defines the criteria by which a country may be designated as a safe country of origin as follows:
I bilaga II till direktiv 2005/85, under rubriken ”Fastställande av säkra ursprungsländer enligt artikel 29 och artikel 30.1”, definieras kriterierna för att anse ett land som ett säkert ursprungsland på följande sätt:
‘A country is considered as a safe country of origin where, on the basis of the legal situation, the application of the law within a democratic system and the general political circumstances, it can be shown that there is generally and consistently no persecution as defined in Article 9 of Directive 2004/83/EC, no torture or inhuman or degrading treatment or punishment and no threat by reason of indiscriminate violence in situations of international or internal armed conflict.
”Ett land skall betraktas som ett säkert ursprungsland om det på grundval av den rättsliga situationen, tillämpningen av lagstiftningen inom ett demokratiskt system och de allmänna politiska förhållandena framgår att det allmänt och genomgående inte förekommer någon förföljelse enligt artikel 9 i direktiv 2004/83/EG, samt ingen tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning och inget hot på grund av urskillningslöst våld i situationer av internationell eller intern väpnad konflikt.
In making this assessment, account shall be taken, inter alia, of the extent to which protection is provided against persecution or mistreatment by:
Vid denna bedömning skall man bland annat beakta i vilken utsträckning skydd mot förföljelse eller misshandel ges genom att undersöka a) landets berörda lagar och förordningar och på vilket sätt de tillämpas,
(b) observance of the rights and freedoms laid down in the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms and/or the International Covenant for Civil and Political Rights and/or the Convention against Torture, in particular the rights from which derogation cannot be made under Article 15(2) of the said European Convention;
PARLAMENTET MOT RÅDET b) hur landet iakttar de rättigheter och friheter som är fastställda i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och/eller i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och/eller konventionen mot tortyr, särskilt de rättigheter från vilka det inte går att göra undantag enligt artikel 15.2 i nämnda Europeiska konvention, c) hur landet iakttar principen om ’non-refoulement’ i enlighet med Genève -konventionen, d) om landet tillhandahåller ett system med effektiva rättsmedel mot överträdelser av dessa rättigheter och friheter.”
According to Article 36(1) to (3) of Directive 2005/85, headed ‘The European safe third countries concept’:
I artikel 36.1–36.3 i direktiv 2005/85, med rubriken ”Begreppet europeiska säkra tredjeländer”, föreskrivs följande:
(c) it has ratified the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms and observes its provisions, including the standards relating to effective remedies; and
Ett tredjeland kan endast anses vara ett säkert tredjeland enligt punkt 1 om a) det har ratificerat och följer bestämmelserna i Genèvekonventionen utan geografiska begränsningar, b) det har inrättat ett lagstadgat asylförfarande, c) det har ratificerat Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och följer bestämmelserna i denna, inklusive normerna med avseende på effektiva rättsmedel, och d) det har fastställts som sådant av rådet i enlighet med punkt 3.
The Council did not apply the contested provisions in the adoption of the two lists provided for by those provisions.
Rådet har inte tillämpat de angripna bestämmelserna för att anta de två förteckningar som avses i dessa bestämmelser.
In support of its application for annulment, the Parliament raises four pleas in law: infringement of the EC Treaty stemming from disregard of the first indent of Article 67(5) EC; the Council’s lack of competence to enact the contested provisions; breach of the duty to state reasons for those provisions; and, finally, failure to comply with the obligation to cooperate in good faith.
Parlamentet har åberopat fyra grunder till stöd för sin talan om ogiltigförklaring. De avser åsidosättande av EG-fördraget på grund av att artikel 67.5 första strecksatsen EG inte iakttagits, rådets bristande behörighet att anta de angripna bestämmelserna, åsidosättande av skyldigheten att motivera dessa samt åsidosättande av skyldigheten till lojalt samarbete.
The first two pleas should be examined together, since they are indissociable, as the Advocate General noted at point 11 of his Opinion.
Domstolen kommer att pröva de två första grunderna tillsammans. De kan nämligen, såsom generaladvokaten påpekade i punkt 11 i sitt förslag till avgörande, inte särskiljas.
The first two pleas, alleging an infringement of the first indent of Article 67(5) EC and the Council’s lack of competence
De två första grunderna: Åsidosättande av artikel 67.5 första strecksatsen EG samt rådets bristande behörighet
The Parliament submits that, in view of the Community legislation that was already adopted, namely Regulation No 343/2003 and Directives 2003/9 and 2004/83, the adoption of Directive 2005/85 constituted the final legislative stage in the adoption of common rules and basic principles the implementation of which was intended to enable the transition to be made to the procedure laid down in Article 251 EC (‘the co-decision procedure’), in accordance with the requirements of the first indent of Article 67(5) EC.
Parlamentet har gjort gällande att mot bakgrund av redan antagen gemenskapslagstiftning, det vill säga förordning nr 343/2003 samt direktiven 2003/9 och 2004/83, utgjorde antagandet av direktiv 2005/85 den sista lagstiftningsetappen för att fastställa gemensamma regler och viktiga principer vars tillämpning syftar till att möjliggöra övergången till det förfarande som föreskrivs i artikel 251 EG (nedan kallat medbeslutandeförfarandet) i enlighet med de krav som uppställs i artikel 67.5 första strecksatsen EG.
Therefore, the subsequent adoption of the minimum common list of third countries regarded as safe countries of origin and the common list of European safe third countries (together: ‘the lists of safe countries’) should proceed in accordance with the co-decision procedure.
Antagande i ett senare skede av den gemensamma minimiförteckning över tredjeländer som betraktas som säkra ursprungsländer och den gemensamma förteckningen över europeiska säkra tredjeländer (nedan gemensamt kallade förteckningarna över säkra länder) borde följaktligen ha skett enligt medbeslutandeförfarandet.
By the contested provisions, the Council therefore unlawfully made use, in an act of secondary legislation, of legal bases enabling it to adopt the lists of safe countries by way of a procedure requiring only the consultation of the Parliament.
Genom de angripna bestämmelserna har rådet således på ett rättsstridigt sätt fastställt rättsliga grunder i en sekundärrättsakt som ger det möjlighet att anta förteckningar över säkra länder med tillämpning av ett förfarande som endast kräver samråd med parlamentet.
According to the Parliament, by creating a secondary legal basis in this way, the Council ‘reserved to itself a right to legislate’.
Genom att på detta sätt införa en rättslig grund i sekundärrätten har rådet förbehållit sig en behörighet att lagstifta.
However, nowhere does the Treaty provide for the Council to be able to establish new legal bases for the purposes of the adoption of secondary legislation outside the existing procedures for the adoption of legislative acts and implementing measures.
I fördraget föreskrivs emellertid inte någon möjlighet för rådet att, utöver befintliga förfaranden för att anta normativa rättsakter och verkställighetsföreskrifter, fastställa nya rättsliga grunder i syfte att anta sekundärrättsliga normativa bestämmelser.
The Parliament takes the view that the possible existence of a Council practice of establishing secondary legal bases cannot serve as justification.
Rådets eventuella praxis att fastställa rättsliga grunder i sekundärrätten kan enligt parlamentet inte motivera tillvägagångssättet.
The Commission takes the view that the secondary legal bases contained in the contested provisions are unlawful.
Kommissionen anser att de rättsliga grunder i sekundärrätten som ingår i de angripna bestämmelserna är rättsstridiga.
The Community legislature does not have the option of choosing the manner in which it exercises its powers.
Gemenskapslagstiftaren har ingen möjlighet att själv fastställa på vilket sätt gemenskapslagstiftaren ska utöva sin behörighet.
The institutions may act only within the limits of the powers conferred upon them by the Treaties, which alone determine the procedures for the adoption of legislative acts.
Institutionerna kan endast agera inom ramen för de befogenheter som föreskrivs i fördragen, vilka är de enda som reglerar förfarandena för att anta normativa rättsakter.
According to the Commission, the contested provisions cannot be regarded as reservations of the right to exercise implementing power, available to the Council on the basis of the third indent of Article 202 EC.
Enligt kommissionen kan de angripna bestämmelserna inte anses vara en befogenhet för rådet att genomföra regler enligt artikel 202 tredje strecksatsen EG.
The contested provisions constitute a twofold procedural abuse: first, in relation to the unanimity rule laid down in point 1(d) of the first paragraph of Article 63 EC at the time of the adoption of Directive 2005/85 and, second, in relation to the co-deci-sion procedure which must replace that rule once Community legislation is adopted which defines the common rules and basic principles governing asylum policy.
De angripna bestämmelserna utgör ett åsidosättande av handläggningsreglerna i två avseenden: för det första i förhållande till regeln om enhällighet i artikel 63 första stycket punkt 1 d EG vid tidpunkten för antagande av direktiv 2005/85 och för det andra i förhållande till medbeslutandeförfarandet som ska ersätta denna regel då gemenskapslagstiftning antagits som fastställer gemensamma regler och viktiga principer på asylpolitikens område.
The Council submits that, on the contrary, nothing in the EC Treaty precludes an act adopted in accordance with the procedure laid down by the applicable legal basis from creating a secondary legal basis for the purposes, inter alia, of the subsequent adoption of a legislative act in that area by means of a simplified decision-making procedure.
Rådet anser däremot att det inte finns något i EG-fördraget som hindrar att en rättsakt som antagits enligt det förfarande som föreskrivs i den tillämpliga rättsliga grunden bildar en rättslig grund i sekundärrätten för senare antagande av en normativ rättsakt på samma område med hjälp av ett förenklat beslutsförfarande.
According to the Council, the use of secondary legal bases is an established legislative technique, which is illustrated in numerous Community acts.
Enligt rådet är det en välkänd lagstiftningsteknik att använda rättsliga grunder i sekundärrätten, vilket kommer till uttryck i ett stort antal gemenskapsrättsakter.
The only lesson to be drawn from the judgment in United Kingdom v Council is that a secondary legal basis cannot result in the procedure laid down by the Treaty becoming more cumbersome, which is not the case as regards the procedure introduced by Directive 2005/85.
De enda slutsatser som kan dras av domen i det ovannämnda målet Förenade kungariket mot rådet är att tillämpning av rättsliga grunder i sekundärrätten inte får leda till att det i fördraget föreskrivna förfarandet betungas. Så är inte fallet med det förfarande som föreskrivs i direktiv 2005/85.
The Council takes the view that the circumstances of the case called for recourse to be had to a secondary legal basis, and that the first indent of Article 67(5) EC did not preclude this.
Rådet anser att omständigheterna i förevarande fall gjorde det motiverat att använda en rättslig grund i sekundärrätten och att artikel 67.5 första strecksatsen EG inte utgjorde något hinder härför.
The Council denies that the secondary legal bases contained in the contested provisions conflict with the co-decision procedure provided for in the first indent of Article 67(5) EC.
Rådet har bestritt att de rättsliga grunder i sekundärrätten som ingår i de angripna bestämmelserna strider mot medbestämmandeförfarandet enligt artikel 67.5 första strecksatsen EG.
That provision is applicable only on the twofold condition that the act to be adopted is founded on points 1 or 2(a) of the first paragraph of Article 63 EC and that the Council has previously adopted Community legislation defining the common rules and basic principles governing the issue.
Den sistnämnda bestämmelsen är endast tillämplig om två villkor är uppfyllda, nämligen att den rättsakt som ska antas grundar sig på artikel 63 första stycket punkterna 1 och 2 a EG och att rådet tidigare har antagit gemenskapslagstiftning som fastställer gemensamma regler och viktiga principer på dessa områden.
With regard to the first of those conditions, the Council observes, in essence, that the lists of safe countries will not be adopted on the basis of Article 63 EC but will be founded on the contested provisions, which provide for a less cumbersome procedure than that used for the adoption of the basic act.
När det gäller det första av villkoren har rådet noterat att förteckningarna över säkra länder antas med stöd av de angripna bestämmelserna och inte med stöd av artikel 63 EG. I de angripna bestämmelserna föreskrivs ett enklare beslutsförfarande än det förfarande som användes då den grundläggande rättsakten antogs.
The Council adds that, since the Treaty required only the consultation of the Parliament for the adoption of Directive 2005/85, it is hard to find fault with recourse to the contested provisions which provide for the same level of participation by the Parliament.
Eftersom det enligt fördraget endast krävdes samråd med parlamentet för att anta direktiv 2005/85, kan tillämpningen av de angripna bestämmelserna – vari samma deltagandegrad föreskrivs för parlamentet – svårligen kritiseras.
As far as the second condition is concerned, the Council takes the view that, by referring to ‘Community legislation’, the first indent of Article 67(5) EC does not require the common rules and basic principles to be laid down in a single legislative act and at a specific time.
Vad beträffar det andra villkoret anser rådet, med hänvisning till uttrycket ”gemenskapslagstiftning”, att det enligt artikel 67.5 första strecksatsen EG inte krävs att gemensamma regler och viktiga principer ska ha fastställts i en och samma lagstiftningsakt och vid ett visst tillfälle.
The transition to the co-decision procedure is linked to a substantive, rather than to a formal or temporal, criterion.
Övergången till medbeslutandeförfarandet föranleds av sakliga skäl och är inte avhängig formella eller tidsmässiga kriterier.
Since the conditions laid down for transition to the co-decision procedure have not been fulfilled, neither the Parliament’s prerogatives nor the institutional balance have been undermined.
Eftersom villkoren för att övergå till medbeslutandeförfarandet inte är uppfyllda, har det inte varit fråga om någon menlig inverkan på parlamentets befogenheter, och inte heller har den institutionella jämvikten rubbats.
The French Republic submits that the adoption of the lists of safe countries forms part of Community legislation defining ‘the common rules and basic principles’ within the meaning of the first indent of Article 67(5) EC.
Republiken Frankrike har gjort gällande att antagandet av förteckningar över säkra länder ingår i gemenskapslagstiftning som ”fastställer gemensamma regler och viktiga principer” i den mening som avses i artikel 67.5 första strecksatsen EG.
Consequently, even if those lists are required to be adopted on the basis of the Treaty itself and not on the basis of the contested provisions, they should be adopted only after mere consultation of the Parliament.
Även om sådana förteckningar ska antas med stöd av själva fördraget och inte på grundval av de angripna bestämmelserna, krävs således endast att parlamentet hörs innan de antas.
With regard to the general question of the possibility of recourse to a secondary legal basis, the French Republic, like the Council, takes the view that there is nothing in the Treaty that precludes it.
Vad gäller den allmänna frågan om möjligheten att använda en rättslig grund i sekundärrätten anser samma medlemsstat i likhet med rådet att fördraget inte utgör något hinder härför.
Recourse to secondary legal bases is an established practice of the Community legislature.
Att använda sig av rättsliga grunder i sekundärrätten utgör en fast praxis hos gemenskapslagstiftaren.
Admittedly, a mere practice cannot derogate from the rules laid down in the Treaty and cannot therefore create a precedent binding on the Community institutions.
Enbart praxis kan dock inte utgöra grund för att avvika från reglerna i fördraget och kan följaktligen inte ge upphov till ett prejudikat som är bindande för gemenskapsinstitutionerna.
However, the caselaw shows that the Court of Justice is not necessarily indifferent to the practices followed by those institutions (Case 230/81 Luxembourg v Parliament [1983] ECR 255, paragraphs 48 and 49).
Rättspraxis visar emellertid att domstolen inte nödvändigtvis är likgiltig för institutionernas praxis (dom av den 10 februari 1983 i mål 230/81, Luxemburg mot parlamentet, REG 1983, s. 255, punkterna 48 och 49; svensk specialutgåva, volym 7, s.17).
Finally, as regards the substantive conditions for recourse to secondary legal bases, these are met in the present case.
Sakförutsättningarna för att tillämpa rättsliga grunder i sekundärrätten är slutligen uppfyllda i förevarande fall.
The contested provisions are of great political sensitivity and reflect the practical need to react quickly and effectively to changes in the situation of third countries.
De angripna bestämmelserna är politiskt mycket känsliga och ställer i praktiken krav på att snabbt och effektivt reagera på ändrade förhållanden i berörda tredjeländer.
By its first two pleas in law, the Parliament raises, in essence, the question whether the Council could lawfully provide in the contested provisions for the adoption and amendment of the lists of safe countries by a qualified majority on a proposal from the Commission and after consulting the Parliament.
Genom sina två första grunder har parlamentet i sak tagit upp frågan huruvida rådet lagligen hade möjlighet att föreskriva i de angripna bestämmelserna att förteckningarna över säkra länder skulle antas och ändras genom beslut med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen efter att ha hört parlamentet.
It should be borne in mind that, under the second subparagraph of Article 7(1) EC, each institution is to act within the limits of the powers conferred upon it by the Treaty (see Case C-403/05 Parliament v Commission [2007] ECR I-9045, paragraph 49, and the caselaw cited).
Det ska härvid erinras om att gemenskapens institutioner enligt artikel 7.1 andra stycket EG ska handla inom ramen för de befogenheter som de har tilldelats genom fördraget (se dom av den 23 oktober 2007 i mål C-403/05, parlamentet mot kommissionen, REG 2007, s. I-9045, punkt 49 och där angiven rättspraxis).