natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Articles 2 and 22 of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p. 1) (‘the Sixth Directive’), and Article 10 EC.
KOMMISSIONEN MOT ITALIEN av den 31 december 2002) (nedan kallad lag nr 289/2002) föreskriva ett allmänt undantag från kontroll av skattepliktiga transaktioner som ägt rum under en rad beskattningsperioder.
They shall facilitate the achievement of the Community’s tasks.
Medlemsstaterna skall underlätta att gemenskapens uppgifter fullgörs.
They shall abstain from any measure which could jeopardise the attainment of the objectives of this Treaty.’
De skall avstå från varje åtgärd som kan äventyra att fördragets mål uppnås.”
The second recital in the preamble to the Sixth Directive reads as follows:
Andra skälet i sjätte direktivet har följande lydelse:
‘… the budget of the Communities shall, irrespective of other revenue, be financed entirely from the Communities’ own resources; … these resources are to include those accruing from value added tax [‘VAT’] and obtained by applying a common rate of tax on a basis of assessment determined in a uniform manner according to Community rules’.
” … gemenskapernas budget skall, oberoende av övriga intäkter, finansieras helt med gemenskapernas egna medel. Dessa medel skall omfatta intäkter från mervärdesskatt som erhålls genom tillämpning av en gemensam skattesats baserad på en beräkningsgrund som bestäms på ett enhetligt sätt enligt gemenskapens regler.”
The fourth recital in the preamble to that directive is worded as follows:
Fjärde skälet i sjätte direktivet har följande lydelse:
‘… account should be taken of the objective of abolishing the imposition of tax on the importation and the remission of tax on exportation in trade between Member States; … it should be ensured that the common system of turnover taxes is nondiscriminatory as regards the origin of goods and services, so that a common market permitting fair competition and resembling a real internal market may ultimately be achieved’.
”Hänsyn bör tas till målsättningen att avskaffa skatt på införsel liksom återbäring vid utförsel i handeln medlemsstaterna emellan. För att en gemensam marknad som tillåter sund konkurrens och som liknar en verklig inre marknad till slut skall kunna uppnås bör det gemensamma systemet för omsättningsskatter inte göra åtskillnad beroende på ursprung av varor och tjänster.”
The 14th recital in the preamble to that directive reads as follows:
Fjortonde skälet i sjätte direktivet har följande lydelse:
‘… the obligations of taxpayers must be harmonised as far as possible so as to ensure the necessary safeguards for the collection of taxes in a uniform manner in all the Member States; … taxpayers should, in particular, make a periodic aggregate return of their transactions, relating to both inputs and outputs where this appears necessary for establishing and monitoring the basis of assessment of own resources’.
”Skattebetalarnas skyldigheter måste i möjligaste mån harmoniseras för att säkerställa att uppbörden sker på ett enhetligt sätt i alla medlemsstater. Särskilt bör skattebetalarna återkommande deklarera det sammanlagda beloppet av såväl ingående som utgående transaktioner, då detta synes nödvändigt för att fastställa och kontrollera beräkningsgrunden för de egna medlen.”
Under Article 2 of the Sixth Directive, both the supply of goods or services effected for consideration within the territory of the country by a taxable person acting as such and the importation of goods are to be subject to VAT.
Enligt artikel 2 i sjätte direktivet ska mervärdesskatt betalas för leverans av varor och tillhandahållande av tjänster som sker mot vederlag inom landets territorium av en skattskyldig person i denna egenskap, samt för införsel av varor.
Article 22 of the Sixth Directive provides:
Artikel 22 i sjätte direktivet har följande lydelse:
Every taxable person shall pay the net amount of the [VAT] when submitting the return.
Varje skattskyldig person skall betala nettobeloppet av mervärdesskatten samtidigt med ingivandet av deklarationen.
The Member States may, however, fix a different date for the payment of the amount or may demand an interim payment.
Medlemsstaterna får dock fastställa en annan dag för betalning av detta belopp eller begära a contobetalning.
8. … Member States may impose other obligations which they deem necessary for the correct levying and collection of the tax and for the prevention of fraud.
8. … medlemsstaterna [får] ålägga andra skyldigheter som de finner nödvändiga för riktig debitering och uppbörd av skatt och till förebyggande av fusk.
Articles 8 and 9 of Law No 289/2002, which govern the ‘Supplementary return in respect of past years’ and the ‘Automatic settlement in respect of past years’, respectively, relate both to VAT and to other taxes and compulsory levies.
Artiklarna 8 och 9 i lag nr 289/2002, som reglerar ”tilläggsdeklaration avseende skatt för tidigare år” och ”automatiskt fastställande för tidigare år”, omfattar såväl mervärdesskatt som andra obligatoriska skatter och avgifter.
Article 8 of Law No 289/2002 essentially allows taxable persons to submit a supplementary VAT return in order to correct returns which have already been filed in respect of tax periods falling between 1998 and 2001.
I artikel 8 i lag nr 289/2002 ges skattskyldiga personer i huvudsak möjlighet att inge en tilläggsdeklaration avseende mervärdesskatt för att korrigera de deklarationer som redan ingetts för beskattningsperioder som infallit under åren 1998–2001.
Under Article 8(3), the supplementary return must be accompanied by payment of the additional VAT due before 16 April 2003, the amount of which is calculated by ‘applying the provisions in force during each of the tax periods’.
I enlighet med artikel 8.3 ska denna deklaration åtföljas av en betalning av den ytterligare mervärdesskatt som förfallit till betalning före den 16 april 2003. Tilläggsbeloppet ska beräknas ”med tillämpning av de bestämmelser som är gällande under varje beskattningsperiod”.
That return is valid only if it shows additional sums due of at least EUR 300 for each tax year.
Deklarationen är bara giltig om den utvisar de ytterligare belopp att betala som uppgår till minst 300 euro för varje beskattningsperiod.
Payments may be made in two equal instalments if they exceed EUR 3 000 for individuals or EUR 6 000 for legal persons.
Betalningen kan delas upp i två lika stora delbetalningar om de överstiger 3 000 euro för fysiska personer eller 6 000 euro för juridiska personer.
Article 8(4) of Law No 289/2002 provides for the possibility of filing a supplementary VAT return under a confidential procedure.
Enligt artikel 8.4 i lag nr 289/2002 kan ingivande av tilläggsdeklaration avseende mervärdesskatt ske enligt ett konfidentiellt förfarande.
However, that option is not available if the taxable person has not filed any returns for the tax years in question.
Om den skattskyldige inte har undertecknat någon deklaration för de berörda beskattningsperioderna kan denna möjlighet emellertid inte utnyttjas.
Under Article 8(6) of Law No 289/2002, the effect of submitting a supplementary VAT return is that, in respect of amounts equivalent to the additional VAT due under that return increased by 100% — in other words, a VAT amount due which is double that declared by the taxable person — fiscal administrative penalties lapse, criminal penalties may no longer be applied to the taxable person concerned for certain offences under tax law or ordinary law, and no more tax verifications may be carried out.
Ingivande av tilläggsdeklaration för mervärdesskatt medför, vad beträffar belopp motsvarande den ökning av mervärdesskatt som framgår av deklarationen ökad med 100 procent – det vill säga ett mervärdesskattebelopp att erlägga som motsvarar två gånger det belopp som den skattskyldige deklarerat –, att den berörda skattskyldiga personen enligt artikel 8.6 i denna lag inte får bli föremål för några administrativa skattesanktioner eller straffrättsliga påföljder när det gäller vissa skattebrott och brott enligt den allmänna straffrätten. Den skattskyldige får i sådant fall inte heller utsättas för någon som helst skattekontroll.
Article 8(9) of Law No 289/2002 allows taxpayers who have used the confidential procedure under Article 8(4) of that law to be exempted from all verification save that of the consistency of their supplementary returns.
Enligt artikel 8.9 i nämnda lag kan skattskyldiga personer som har använt sig av det konfidentiella förfarandet enligt artikel 8.4 i lagen undantas från andra kontroller än sådana som avser tilläggsdeklarationernas riktighet.
Article 8(10) of Law No 289/2002 provides, however, that the benefit of Article 8 is not to be available to the following:
Enligt artikel 8.10 i lag nr 289/2002 är bestämmelserna i artikel 8 i denna lag emellertid inte tillämpliga på
— taxable persons who, on the date of entry into force of Law No 289/2002, had already been served with a formal report finding an infringement, a correction notice or a notice to attend adversarial proceedings;
— skattskyldiga personer som, vid ikraftträdandet av denna lag, genom ett protokoll har delgivits ett gynnande beslut, en rättelse eller en kallelse till förhandling, och
— taxable persons in respect of whom criminal proceedings had already been brought for the offences referred to in Article 8(6)(c) of Law No 289/2002 and of which they had been formally informed before the date on which they filed the supplementary VAT return.
— skattskyldiga personer mot vilka ett straffrättsligt förfarande har inletts avseende överträdelser enligt artikel 8.6 c i lagen, om de har mottagit en formell underrättelse härom innan tilläggsdeklarationen avseende mervärdesskatt ingavs.
Under Article 8(12) of Law No 289/2002, submission of a supplementary VAT return cannot constitute information of a criminal offence.
Enligt artikel 8.12 i lag nr 289/2002 kan ingivande av en tilläggsdeklaration inte utgöra en angivelse avseende en brottslig gärning.
Article 9 of Law No 289/2002 concerns ‘Automatic settlement in respect of past years’.
I artikel 9 i lag nr 289/2002 behandlas ”automatiskt fastställande för tidigare år”.
According to Bulletin No 12/2003 of 21 February 2003 of the Agenzia delle Entrate — Direzione centrale normativa e contenzioso (Revenue Authority — Direct orate-General for Legislation and Legal Affairs), the point of the return for the purposes of automatic settlement, provided for in Article 9 of Law No 289/2002, as opposed to the supplementary VAT return provided for under Article 8 thereof, is not to declare additional taxable amounts, but rather to provide the information needed to determine the amounts which have to be paid in order to obtain the tax amnesty.
Enligt cirkulär nr 12/2003 av den 21 februari 2003 från Agenzia delle Entrate – Direzione centrale normativa e contenzioso (skatteverket – centrala enheten för normgivning och tvister) avser deklarationen för automatiskt fastställande enligt artikel 9 i lag nr 289/200, till skillnad från tilläggsdeklarationen enligt artikel 8 i samma lag, inte skattepliktiga belopp som ska läggas till utan i stället avgivande av information som gör det möjligt att fastställa de belopp som ska betalas för att amnesti ska kunna åberopas.
Although the tax periods covered by the automatic settlement are the same as those under Article 8 of Law No 289/2002, the return submitted under Article 9 of that law must, by contrast, relate to ‘all tax periods, failing which it will be null and void’ (Article 9(1) of the law).
Om de beskattningsperioder som omfattas av automatiskt fastställande sammanfaller med de beskattningsperioder som avses i artikel 8 i lag nr 289/2002 ska den deklaration som undertecknas i enlighet med artikel 9 i gengäld, ”vid äventyr av att deklarationen anses ogiltig, gälla alla beskattningsperioder” enligt vad som framgår av artikel 9.1 i denna lag.
Under Article 9(2)(b) of Law No 289/2002, the automatic settlement for the purposes of VAT involves, for each of the tax periods, payment in the aggregate of (i) ‘an amount equal to 2% of the VAT on supplies of goods or services carried out by the taxable person, in respect of which the VAT has become chargeable during the tax period’ and (ii) an amount equal to 2% of the VAT on supplies of goods or ser -vices ‘deducted during the same period’.
Automatiskt fastställande av mervärdesskatt sker enligt artikel 9.2 b i lag nr 289/2002 genom att det för varje beskattningsperiod betalas ”ett belopp motsvarande 2 procent av skatten på den skattskyldiga personens leverans av varor och tillhandahållande av tjänster som har förfallit till betalning under beskattningsperioden” och ett belopp motsvarande 2 procent av den ingående mervärdesskatt på leverans av varor och tjänster ”som har dragits av under samma period”. Dessa belopp ska kumuleras.
That percentage is fixed at 1.5% for input or output tax which exceeds EUR 200 000 and 1% for amounts over EUR 300 000.
Procentsatsen fastställs till 1,5 procent för utgående skatt över 200 000 euro och till 1 procent för ett belopp över 300 000 euro.
Where application of Article 9(2)(b) of Law No 289/2000 entails payment of a sum in excess of EUR 11 600 000, the portion exceeding that figure is reduced by 80%.
När tillämpningen av bestämmelserna medför att ett belopp över 11 600 000 euro ska betalas, sätts den andel som överskrider detta belopp ned med 80 procent.
Article 9(6) of that law, however, sets a minimum figure for each year’s payments of EUR 500 where turnover does not exceed EUR 50 000; EUR 600 where turnover is between EUR 50 000 and EUR 180 000; and EUR 700 where turnover exceeds EUR 180 000.
I artikel 9.6 i nämnda lag anges dock ett lägsta belopp för betalningen för varje beskattningsperiod, på 500 euro när den skattskyldiga personens omsättning inte överskrider 50 000 euro, 600 euro när omsättningen ligger mellan 50 000 och 180 000 euro och på 700 euro vid en omsättning över 180 000 euro.
For each tax year in respect of which no returns have been submitted at all, Article 9(8) of Law No 289/2002 requires a flatrate payment of EUR 1 500 for natural persons, and EUR 3 000 for companies and associations.
För varje beskattningsperiod för vilken ingen deklaration har ingetts krävs enligt artikel 9.8 i lag nr 289/2002 att ett schablonbelopp betalas på 1 500 euro för fysiska personer och 3 000 euro för bolag och föreningar.
Under Article 9(10)(b) and (c) of Law No 289/2002, the effect of the automatic settlement procedure for VAT purposes is that, for the taxable person concerned, fiscal administrative penalties lapse, criminal penalties may no longer be applied for certain related offences under tax law or non-tax law and no more tax verifications may be carried out.
Enligt artikel 9.10 b och c i nämnda lag medför det automatiska fastställandet av mervärdesskatt att den berörda skattskyldiga personen inte får bli föremål för några administrativa skattesanktioner eller straffrättsliga påföljder när det gäller vissa skattebrott och andra brott som sammanhänger med de förra. Den skattskyldige får i sådant fall inte heller utsättas för någon som helst skattekontroll.
Under Article 9(14) of Law No 289/2002, automatic settlement is not available to the following:
Enligt artikel 9.14 i lag nr 289/2002 kan det automatiska fastställandet som avses i denna lag inte tillämpas på
— taxable persons who, on the date of entry into force of Law No 289/2002, had already been served with a formal report finding an infringement, a correction notice or a notice to attend adversarial proceedings;
— skattskyldiga personer som, vid ikraftträdandet av denna lag, genom ett protokoll har delgivits ett gynnande beslut, en rättelse eller en kallelse till förhandling,
— taxable persons in respect of whom criminal proceedings had already been brought for the offences referred to in Article 9(10)(c) of Law No 289/2002 and of which they had been formally informed before the date on which they filed the supplementary VAT return;
— skattskyldiga personer mot vilka ett straffrättsligt förfarande har inletts avseende överträdelser enligt artikel 9.10 c i lagen, om de har mottagit en formell underrättelse härom innan tilläggsdeklarationen ingavs, och
— taxable persons who failed to submit returns in respect of every tax referred to in Article 9(2) and every tax period referred to in Article 9(1).
— skattskyldiga personer som har försummat att inge samtliga deklarationer för alla inbetalningar som avses i artikel 9.2 och för alla beskattningsperioder som avses i artikel 9.1.
On the view that Articles 8 and 9 of Law No 289/2002 are incompatible with Art -icles 2 and 22 of the Sixth Directive and with Articles 10 EC and 249 EC, the Commission, pursuant to the procedure provided for in Article 226 EC, sent a letter of formal notice, dated 16 December 2003, to the Italian Republic.
Kommissionen, som anser att bestämmelserna i artiklarna 8 och 9 i lag nr 289/2002 är oförenliga med artiklarna 2 och 22 i sjätte direktivet och med artiklarna 10 EG och 249 EG, tillställde den 16 december 2003 Republiken Italien en formell underrättelse enligt det förfarande som regleras i artikel 226 EG.
By letter of 30 March 2004, that Member State denied the incompatibility alleged by the Commission.
Republiken Italien hävdade i skrivelse av den 30 mars 2004 att det inte förelåg någon oförenlighet.
Not satisfied with the response from the Italian Republic, the Commission sent that Member State a reasoned opinion by letter of 18 October 2004, calling upon it to comply with that opinion within two months of receipt thereof.
Kommissionen godtog inte svaret utan avgav den 18 oktober 2004 ett motiverat yttrande och anmodade Republiken Italien att följa detta inom en tidsfrist på två månader räknat från mottagandet.
In its reply of 31 January 2005 to that reasoned opinion, the Italian Republic again denied that there was such an incompatibility.
Republiken Italien svarade den 31 januari 2005 att den fortfarande bestred oförenlighet.
It was in those circumstances that the Commission decided to bring the present action.
Under dessa förhållanden väckte kommissionen förevarande talan.
The Commission claims that, by explicitly providing in Articles 8 and 9 of Law No 289/2002 for a general waiver of verification of taxable transactions effected in a series of tax years, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Art -icles 2 and 22 of the Sixth Directive and Article 10 EC.
Kommissionen har gjort gällande att Republiken Italien har underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt artiklarna 2 och 22 i sjätte direktivet och enligt artikel 10 EG, genom att uttryckligen i artiklarna 8 och 9 i lag nr 289/2002 föreskriva ett allmänt undantag från kontroll av skattepliktiga transaktioner som ägt rum under en rad beskattningsperioder.
The Commission states that Articles 2 and 22 of the Sixth Directive and Article 10 EC impose a twofold obligation on Member States, in that they are required to adopt not only all the national legislation necessary to give effect to the Sixth Directive, but also all the administrative measures necessary to ensure that persons liable to pay VAT comply with the obligations arising under that directive, in particular with the obligation to pay in a timely manner the VAT payable following a taxable transaction.
Kommissionen har preciserat att medlemsstaterna, genom artiklarna 2 och 22 i sjätte direktivet och artikel 10 EG, har ålagts en dubbel skyldighet eftersom de dels ska införa all nationell lagstiftning som är nödvändig för att införliva sjätte direktivet, dels ska vidta alla de administrativa åtgärder som krävs för att säkerställa att de som är skattskyldiga till mervärdesskatt uppfyller sina skyldigheter enligt nämnda direktiv, särskilt skyldigheten att inom en viss frist erlägga den skatt som påförs till följd av de skattepliktiga transaktionerna.
According to the Commission, Articles 8 and 9 of Law No 289/2002 derogate from the general legislation governing VAT and transposing the Community VAT direct -ives into Italian law.
Enligt kommissionen utgör artiklarna 8 och 9 i lag nr 289/2002 ett undantag från den allmänna lagstiftningen om mervärdesskatt, genom vilken gemenskapens mervärdesskattedirektiv införlivas med italiensk rätt.
The Commission considers that such derogation is contrary to Articles 2 and 22 of the Sixth Directive.
Kommissionen anser att ett sådant undantag står i strid med artiklarna 2 och 22 i sjätte direktivet.
Regarding the obligation imposed on Member States by Article 2 of the Sixth Direct- ive to make all supplies of goods and services subject to VAT, it is inconceivable, according to the Commission, that a Member State may unilaterally release itself from the obligation to make certain categories of taxable transactions subject to VAT, either by introducing tax exemptions not provided for by the Community legislature, or by excluding from the scope of the Sixth Directive taxable transactions which ought properly to be covered by it.
När det gäller skyldigheten för medlemsstaterna, enligt artikel 2 i sjätte direktivet, att belägga varje leverans av varor och tillhandahållande av tjänster med mervärdesskatt, har kommissionen gjort gällande att det är uteslutet att en medlemsstat ensidigt kan undandra sig skyldigheten att låta vissa bestämda kategorier av skattepliktiga transaktioner omfattas av mervärdesskatt, antingen genom att införa undantag från skatteplikt som inte anges i gemenskapslagstiftningen, eller genom att undanta skattepliktiga transaktioner från direktivets tillämpningsområde trots att de borde omfattas härav.
As regards the obligations referred to in Article 22 of the Sixth Directive, the Commission maintains that, as those obligations are framed in unequivocal and imperative terms, Member States may exempt taxable persons from one or other of those obligations only if a specific provision in Article 22 expressly empowers them to derogate from those obligations.
Kommissionen har hävdat att de skyldigheter som avses i artikel 22 i sjätte direktivet har formulerats i otvetydiga och tvingande ordalag och att medlemsstaterna därför endast kan befria de skattskyldiga personerna från någon av dessa skyldigheter om en specifik bestämmelse i artikel 22 uttryckligen gör detta möjligt.
According to the Commission, Article 22(8) of that directive is intended to ensure that the national tax authorities possess the necessary means of enforcement through controls, whilst making taxable persons subject to the obligations arising from those enforcement requirements, and to place Member States under an obligation to ensure ‘the correct levying and collection of the tax’ through an effective strategy of verification and combating tax evasion.
Enligt kommissionen syftar artikel 22.8 i nämnda direktiv dels till att ställa nödvändiga kontrollmetoder till förfogande för de nationella skattemyndigheterna samtidigt som de skattskyldiga personerna underkastas skyldigheter som svarar mot denna kontroll, dels till att ålägga medlemsstaterna att säkerställa en ”riktig debitering och uppbörd av skatt” genom en effektiv granskning och bekämpande av skatteundandragande.
According to the Commission, Article 22 of the Sixth Directive does not confer on the Member States a measure of discretion enabling them to exempt all taxable persons from their obligation to keep accounts, to issue invoices and to submit VAT returns.
Artikel 22 ger, enligt kommissionen, inte medlemsstaterna något utrymme för skönsmässig bedömning som gör det möjligt att befria samtliga skattskyldiga personer från bokföringsskyldigheten eller från skyldigheten att utställa fakturor och att inge mervärdesskattedeklaration.