natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 3 of Annex XI to the new Staff Regulations states that the adjustment of remuneration and pensions is to be based on a series of factors set out in Article 1 thereof, which include changes in the cost of living for Brussels (Brussels International Index).
I artikel 3 i bilaga XI till de nya tjänsteföreskrifterna föreskrivs således att anpassningen av lönerna och pensionerna grundas på en rad omständigheter som avses i artikel 1 i samma bilaga. Bland dessa omständigheter återfinns förändringar av levnadskostnaderna i Bryssel (internationellt index för Bryssel).
The fact that no correction coefficient is applicable in Belgium, as provided in Article 3(5) of Annex XI to the new Staff Regulations, means that a de facto correction coefficient of 100% is applied to pensions.
Det faktum att någon korrigeringskoefficient inte är tillämplig för Belgien, vilket stadgas i artikel 3.5 i bilaga XI till de nya tjänsteföreskrifterna, innebär i praktiken att en korrigeringskoefficient på 100 procent är tillämplig på dessa pensioner.
Consequently, the income of pensioners living in Belgium is fixed solely by taking account of the cost of living in Brussels, the capital of that Member State.
Följaktligen fastställs inkomsten för pensionärer bosatta i Belgien enbart med hänsyn till levnadskostnaderna i Bryssel, denna medlemsstats huvudstad.
The appellant also criticises the grounds set out at paragraph 124 of the judgment under appeal, according to which ‘the lawfulness of a Community legislative act cannot depend on the manner in which it is applied in practice’, and those set out at paragraph 125, which refers to the caselaw to the effect that respect for the principle of equal treatment must be reconciled with respect for the principle of legality, according to which a person may not rely, in support of his claim, on an unlawful act committed in favour of a third party.
Härutöver har klaganden kritiserat domskälen i såväl punkt 124 i den överklagade domen, vari sägs att ”en gemenskapsrättsakts lagenlighet inte kan vara beroende av hur denna rättsakt tillämpas i praktiken”, som i punkt 125 i samma dom, vari det hänvisas till rättspraxis enligt vilken iakttagande av likabehandlingsprincipen ska ske i överensstämmelse med legalitetsprincipen. Enligt den sistnämnda principen kan man inte till egen förmån åberopa en olaglig åtgärd som gynnat någon annan.
The appellant invokes in that regard infringement of the principles of equal treatment and the equality of the parties before the Community judicature, the rights of the defence and the obligation to state reasons, which is binding on the Community judicature and the institutions.
Klaganden har härvid åberopat ett åsidosättande av principerna om likabehandling och om parternas jämställdhet inför gemenskapsdomstolen, av principen om rätten till försvar, samt av den motiveringsskyldighet som åligger gemenskapsdomstolen och institutionerna.
The Commission and the Council refer to the terms of Article 1(3)(a) and the second paragraph of Article 3(5)(b) of Annex XI to the new Staff Regulations and point out that the first of those provisions provides that Eurostat is to calculate the economic parities ‘with reference to Belgium’.
Kommissionen och rådet har hänvisat till ordalydelsen i artiklarna 1.3 a och 3.5 andra stycket b i bilaga XI till tjänsteföreskrifterna. I den förstnämnda artikeln föreskrivs att Eurostat ska beräkna de ekonomiska pariteterna ”med Belgien som referens”.
The new rules therefore contain no link to the
De nya tjänsteföreskrifterna anknyter således inte till levnadskostnaderna i Bryssel.
The implementation of the transitional arrangements is effected by implementing regulations adopted by the Council, which Eurostat merely applies.
Övergångsbestämmelsernas genomförande följer av rådets tillämpningsförordningar som Eurostat endast tillämpar.
The appellant failed to challenge those implementing regulations, pleading only the illegality of Regulation No 723/2004.
Klaganden har inte bestritt dessa tillämpningsförordningar då han endast åberopat att förordning nr 723/2004 är rättsstridig.
As pointed out at paragraphs 68 and 69 above and paragraph 136 of the judgment under appeal, the introduction under the transitional arrangements of a minimum correction coefficient of 100% does not constitute an infringement of the principle of equal treatment.
Den omständigheten att lagstiftaren infört en lägsta korrigeringskoefficient på 100 procent utgör, såsom redan påpekats i punkterna 68 och 69 i denna dom och i punkt 136 i den överklagade domen, inte något åsidosättande av likabehandlingsprincipen.
Under those circumstances, the application, in fact or in law, of a correction coefficient of 100% to pensioners residing in Belgium clearly cannot constitute such an infringement.
Domstolen anser därför att tillämpning, i rättsligt eller faktiskt hänseende, av en korrigeringskoefficient på 100 procent på pensionärer som är bosatta i Belgien inte utgör något sådant åsidosättande.
Even if the cost of living in Belgium, calculated in accordance with the ‘country method’, was below that taken into account for the calculation of basic salary, with the result that, following the logic of the old pension scheme, a correction coefficient of less than 100% would have been applied, the fact that pensioners residing in Belgium, in the same way as all other pensioners residing in one of the ‘less expensive’ Member States as referred to at paragraph 69 above, receive only the basic full pension and, therefore, enjoy a purchasing power that is greater than that of the appellant does not constitute discrimination in the context of the transitional arrangements.
Även om levnadskostnaderna i Belgien beräknade enligt landsmetoden skulle understiga de levnadskostnader som tas i beaktande vid beräkning av grundlönen – med följd att det med tillämpning av det tidigare pensionssystemets logik borde ha fastställts en korrigeringskoefficient som understiger 100 procent – utgör den omständigheten att pensionärer bosatta i Belgien – på samma sätt som övriga pensionärer som är bosatta i en av de ”mindre dyra” medlemsstater som är i fråga i punkt 69 i denna dom – åtnjuter hela pensionsbeloppet, och således en bättre köpkraft än klaganden, inte någon diskriminering såvitt avser övergångsbestämmelserna.
It follows from the foregoing that, even if the grounds of the judgment under appeal, in particular, those set out at paragraphs 124 and 125 thereof, were vitiated by an error of law, as the appellant claims, a finding that there was such an error would not lead to the setting-aside of the judgment, since the appellant’s argument alleging discrimination by comparison with pensioners living in Belgium must, in any event, be rejected on the grounds set out at paragraphs 74 and 75 above, which were also set out by the Court of First Instance in the judgment under appeal.
Av vad som anförts ovan följer att även om förstainstansrättens motivering i synnerhet i punkterna 124 och 125 i den överklagade domen skulle anses utgöra en felaktig rättstillämpning såsom klaganden har påstått, skulle det inte medföra att domen ska upphävas, då klagandens argument, att det föreligger en diskriminering i förhållande till pensionärer bosatta i Belgien, under alla omständigheter ska underkännas, av de skäl som anförts i punkterna 74–75 i denna dom vilka dessutom har tagits upp i den överklagade domen.
Accordingly, that part of the sole plea, alleging infringement of the principles of equal treatment and the equality of the parties before the Community judicature, the rights of the defence and the obligation to state reasons, which is binding on the Community judicature and the institutions, must be rejected.
Under dessa omständigheter kan överklagandet inte vinna bifall på förevarande del av den enda grunden som avser åsidosättande av likabehandlingsprincipen, principen om parternas jämställdhet inför gemenskapsdomstolarna och rätten till försvar samt av den motiveringsskyldighet som åligger gemenskapsdomstolen och institutionerna.
Since no part of the sole plea in law relied on by the appellant is well founded, Mr Campoli’s appeal must be dismissed.
Eftersom det saknas stöd för samtliga delgrunder som klaganden åberopat ska Franco Campolis överklagande ogillas.
In accordance with the first paragraph of Article 122 of the Rules of Procedure of the Court of Justice, where the appeal is unfounded, the Court is to make a decision as to costs.
Enligt artikel 122 första stycket i rättegångsreglerna ska domstolen, när överklagandet avvisas[*] besluta om rättegångskostnaderna. [*Det korrekta uttrycket torde vara lämnas utan bifall. Övers. anm.]
Under Article 69(2) of those rules, which apply to the procedure on appeal by virtue of Article 118, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna, som enligt artikel 118 i dessa rättegångsregler ska tillämpas i mål om överklagande, ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
In accordance with Article 69(3) of those rules, where each party succeeds on some and fails on other heads, or where the circumstances are exceptional, the Court may order that the costs be shared or that the parties bear their own costs.
Enligt artikel 69.3 i rättegångsreglerna kan domstolen, om parterna ömsom tappar målet på en eller flera punkter, eller om särskilda omständigheter motiverar det, besluta att kostnaderna ska delas eller att vardera parten ska bära sin kostnad.
Since each party has been partly unsuccessful, each party must be ordered to bear its own costs.
Eftersom vardera parten delvis tappat målet ska de därför förpliktas att bära sina rättegångskostnader.
In accordance with Article 69(4) of the Rules of Procedure of the Court of Justice, which is also applicable by virtue of Article 118, the institutions which have intervened in the proceedings are to bear their own costs.
Enligt artikel 69.4 i rättegångsreglerna, som också är tillämplig enligt artikel 118 i nämnda rättegångsregler, ska de institutioner som intervenerat i målet bära sina rättegångskostnader.
The Council must therefore be ordered to bear its own costs.
Rådet ska därför bära sin egen rättegångskostnad.
Case C-94/07
Mål C-94/07
(Article 39 EC — Concept of ‘worker’ — Non-governmental organisation operating in the public interest — Doctoral grant — Employment contract — Conditions)
”Artikel 39 EG — Begreppet arbetstagare — Ickestatlig allmännyttig organisation — Doktorandstipendium — Anställningsavtal — Villkor”
Judgment of the Court (Fifth Chamber), 17 July 2008 . . . . . . . . . . . .
Domstolens dom (femte avdelningen) av den 17 juli 2008
Freedom of movement for persons — Workers — Meaning (Art. 39 EC)
Fri rörlighet för personer — Arbetstagare — Begrepp (Artikel 39 EG)
Freedom of movement for persons — Workers — Provisions of the Treaty — Prohibition of discrimination based on nationality — Scope
Fri rörlighet för personer — Arbetstagare — Bestämmelser i fördraget — Förbud mot diskriminering på grund av nationalitet — Tillämpningsområde
Freedom of movement for persons — Workers — Equal treatment — Prohibition of discrimination based on nationality
Fri rörlighet för personer — Arbetstagare — Likabehandling — Förbud mot diskriminering på grund av nationalitet
SUMMARY — CASE C-94/07
SAMMANFATTNING — MÅL C-94/07
principle of nondiscrimination in relation to workers within the meaning of Article 39 EC.
arbetstagare i den mening som avses i artikel 39 EG.
A researcher preparing a doctoral thesis on the basis of a grant contract concluded with an association operating in the public interest which manages scientific research institutes and which is established under the private law of a Member State must be regarded as a worker within the meaning of Article 39 EC only if his activities are performed for a certain period of time under the direction of an institute forming part of that association and if, in return for those activities, he receives remuneration.
En forskare, som förbereder en doktorsavhandling på grundval av ett stipendieavtal som ingåtts med en allmännyttig förening som driver vetenskapliga forskningsinstitut och som bildats enligt privaträtten i en medlemsstat, ska endast betraktas som en arbetstagare i den mening som avses i artikel 39 EG om han, under en viss tid, utfört arbete under ledning av ett till denna förening hörande institut och om han, i utbyte mot detta arbete, erhåller lön.
It is for the national court to undertake the necessary verification of the facts in order to establish whether such is the case.
Det ankommer på den nationella domstolen att göra en sådan prövning av de faktiska omständigheterna som är nödvändig i syfte att avgöra huruvida så är fallet i målet.
In that regard, the concept of ‘worker’ within the meaning of Article 39 EC has a specific Community meaning and must not be interpreted narrowly.
I detta avseende ska det erinras om att begreppet arbetstagare, i den mening som avses i artikel 39 EG, är ett gemenskapsrättsligt begrepp som inte ska tolkas restriktivt.
Any person who pursues activities which are real and genuine, to the exclusion of activities on such a small scale as to be regarded as purely marginal and ancillary, must be regarded as a ‘worker’.
Varje person som utför verkligt och faktiskt arbete, med undantag av arbete som utförs i så liten omfattning att det framstår som marginellt och sidoordnat, ska betraktas som en arbetstagare.
The essential feature of an employment relationship is that for a certain period of time a person performs services for and under the direction of another person in return for which he receives remuneration.
Kännetecknet för ett arbetsförhållande är att en person under en viss tid mot ersättning utför arbete åt en annan person under dennes ledning.
(see paras 33-35, 37, operative part 1)
(se punkterna 33–35 och 37 samt punkt 1 i domslutet)
Under Article 39 EC, freedom of movement for workers within the European Community entails the abolition of any discrimination based on nationality between workers of the Member States as regards employment, remuneration and other conditions of work and employment.
För det första innebär den fria rörligheten för arbetstagare enligt denna artikel att all diskriminering av arbetstagare från medlemsstaterna på grund av nationalitet ska avskaffas vad gäller anställning, lön och övriga arbets- och anställningsvillkor.
Moreover, the principle of nondiscrimination laid down by Article 39 EC is worded in general terms and is not addressed specifically to the Member States or to bodies governed by public law.
För det andra är ickediskrimineringsprincipen i artikel 39 EG formulerad i allmänna ordalag och riktar sig inte särskilt till medlemsstaterna eller offentligrättsliga organ.
Thus, the prohibition of discrimination based on nationality applies not only to the actions of public authorities but also to rules of any other nature aimed at regulating in a collective manner gainful employment and the provision of services.
Förbudet mot diskriminering på grund av nationalitet gäller således inte endast offentliga myndigheters verksamhet, utan omfattar också andra former av reglering, som syftar till att på ett kollektivt sätt reglera förvärvsarbete och tillhandahållande av tjänster.
The abolition, as between Member States, of obstacles to freedom of movement for persons would be compromised if the abolition of State barriers could be neutralised by obstacles resulting from the exercise of their legal autonomy by associations or organisations not governed by public law.
Avskaffandet medlemsstaterna emellan av hindren för fri rörlighet för personer skulle nämligen äventyras om avskaffandet av statliga hinder motverkades av hinder som följer av att sammanslutningar och organisationer som inte är offentligrättsligt reglerade utövar sin rättsliga autonomi.
Thus, with regard to Article 39 EC, which lays down a fundamental freedom and which constitutes a specific application of the general prohibition of discrimination contained in Article 12 EC, the prohibition of discrimination applies equally to all agreements intended to regulate paid
Vad gäller artikel 39 EG, som anger en grundläggande frihet och som utgör en konkret tillämpning av det allmänna förbudet mot diskriminering i artikel 12 EG, omfattar således förbudet mot diskriminering även alla avtal som på ett kollek-
RACCANELLI labour collectively, as well as to contracts between individuals.
RACCANELLI tivt sätt reglerar förvärvsarbete, samt avtal mellan enskilda.
(see paras 41-46, 48, operative part 2)
(se punkterna 41–46 och 48 samt punkt 2 i domslutet)
Furthermore, neither Article 39 EC nor Regulation No 1612/68 on freedom of movement for workers within the Community prescribes a specific measure to be taken by the Member States or privatelaw associations in the event of a breach of the prohibition of discrimination, but leaves them free to choose between the different solutions suitable for achieving the objective of those respective provisions, depending on the different situations which may arise.
Det föreskrivs dessutom varken i artikel 39 EG eller i bestämmelserna i förordning nr 1612/68, om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen, att medlemsstaterna eller en privaträttslig förening ska vidta någon bestämd åtgärd vid överträdelse av diskrimineringsförbudet, utan dessa ges frihet att välja mellan de olika lösningar som är lämpliga för att uppnå målen med dessa bestämmelser beroende på de olika situationer som kan uppstå.
Consequently, in the event that a foreign doctoral student is justified in relying on damage caused by the discrimination to which he has been subject, it is for the referring court to assess, in the light of the national legislation applicable in relation to non-contractual liability, the nature of the compensation which he would be entitled to claim.
För det fall att en utländsk doktorand har rätt att åberopa en skada som uppkommit till följd av att han diskriminerats, ankommer det således på den hänskjutande domstolen att mot bakgrund av den nationella lagstiftningen rörande utomobligatoriskt ansvar fastställa den ersättning som denne har rätt att kräva.
Discrimination based on nationality which is prohibited under Article 39 EC consists in the application of different rules to comparable situations or in the application of the same rule to different situations.
En diskriminering på grund av nationalitet, som är förbjuden enligt artikel 39 EG, föreligger när olika regler tillämpas på lika situationer eller när samma regel tillämpas på olika situationer.
It is for the national court to establish whether, where a privatelaw association concludes grant contracts and employment contracts with doctoral students, employment contracts being reserved for domestic doctoral students, the potential withholding of the choice between the two types of contract for a foreign doctoral student resulted in inequality in the treatment of domestic and foreign doctoral students.
När en privaträttslig förening ingår stipendieavtal och anställningsavtal med doktorander, varvid de senare endast ingås med inhemska doktorander, ankommer det på den nationella domstolen att avgöra huruvida denna valmöjlighet mellan dessa båda avtalstyper för en utländsk doktorand eventuellt har medfört att inhemska och utländska doktorander har behandlats olika.
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Arbeitsgericht Bonn (Germany), made by decision of 4 November 2004, received at the Court on 20 February 2007, in the proceedings
I mål C-94/07, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Arbeitsgericht Bonn (Tyskland) genom beslut av den 4 november 2004, som inkom till domstolen den 20 februari 2007, i målet
THE COURT (Fifth Chamber), composed of A. Tizzano, President of the Chamber, A. Borg Barthet and E. Levits (Rapporteur), Judges,
DOMSTOLEN (femte avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden A. Tizzano samt domarna A. Borg Barthet och E. Levits (referent),
Advocate General: M. Poiares Maduro, Registrar: K. Sztranc-Sławiczek, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 10 April 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
RACCANELLI generaladvokat: M. Poiares Maduro, justitiesekreterare: handläggaren K. Sztranc-Sławiczek, efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 10 april 2008, med beaktande av de yttranden som avgetts av:
— the Commission of the European Communities, by V. Kreuschitz and G. Rozet, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
— Europeiska gemenskapernas kommission, genom V. Kreuschitz och G. Rozet, båda i egenskap av ombud, med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet utan förslag till avgörande, följande
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 39 EC and Article 7 of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968 (II), p. 475).
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 39 EG och artikel 7 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen (EGT L 257, s. 2; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s.
The reference has been made in the course of proceedings between Mr Raccanelli and the Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV (‘MPG’) concerning an employment relationship which Mr Raccanelli claims that he entered into with the Max Planck Institute for Radio Astronomy in Bonn (‘MPI’), which forms part of MPG.
Begäran har framställts i ett mål mellan Andrea Raccanelli och Max-Planck-Gesell-schaft zur Förderung der Wissenschaften eV (nedan kallad MPG) angående ett arbetsförhållande som den förre ingått med Max-Planck-Institut für Radioastronomie i Bonn (nedan kallad MPI), ett institut som hör till MPG.
Article 1 of Regulation No 1612/68, which appears in Title I, headed ‘Eligibility for employment’, provides:
Artikel 1 i förordning nr 1612/68, vilken återfinns i avdelning I i denna förordning, med rubriken ”Rätt till anställning”, har följande lydelse:
He shall, in particular, have the right to take up available employment in the territory of another Member State with the same priority as nationals of that State.’
Han eller hon skall i synnerhet ha samma förtur till en ledig befattning i en medlemsstat som medborgarna i denna stat.”
Article 7 of Regulation No 1612/68, which appears in Title II, headed ‘Employment and equality of treatment’, is worded as follows:
Artikel 7 i förordning nr 1612/68, vilken återfinns i avdelning II i denna förordning, med rubriken ”Anställning och likabehandling”, har följande lydelse:
A worker who is a national of a Member State may not, in the territory of another Member State, be treated differently from national workers by reason of his nationality in respect of any conditions of employment and work, in particular as regards remuneration, dismissal, and, should he become unemployed, reinstatement or re-employment.
En arbetstagare som är medborgare i en medlemsstat får inom en annan medlemsstats territorium inte på grund av sin nationalitet behandlas annorlunda än landets egna arbetstagare i fråga om anställnings- och arbetsvillkor, speciellt vad avser lön, avskedande och, om han eller hon skulle bli arbetslös, återinsättande i arbete eller återanställning.
Any clause of a collective or individual agreement or of any other collective regulation concerning eligibility for employment, employment, remuneration and other conditions of work or dismissal shall be null and void in so far as it lays down or authorises discriminatory conditions in respect of workers who are nationals of the other Member States.’
Alla klausuler i ett kollektivt eller individuellt avtal eller någon annan kollektiv bestämmelse om rätt att söka anställning, anställning, lön och andra villkor för arbete eller avskedande skall vara ogiltiga, såvitt de föreskriver eller bemyndigar diskriminerande villkor för arbetstagare som är medborgare i de andra medlemsstaterna.”