natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In fact, Article 5 of Law 169/89 fixed the same use-by date for high-temperature pasteurised milk as for fresh pasteurised milk, namely four days after preparation of the product.
I förevarande fall fastställs i artikel 5 i lag nr 169/89 samma sista förbrukningsdag för mjölk som pastöriserats vid hög temperatur som för färsk pastöriserad mjölk, det vill säga fyra dagar efter produktens förpackningsdag.
However, the advantage of marketing high-temperature pasteurised milk is that it has a long shelf-life, longer than the four days after preparation of the product provided for by Article 5 of Law 169/89 and significantly longer than that of fresh pasteurised milk.
Det förefaller emellertid som om intresset av att saluföra mjölk som har pastöriserats vid hög temperatur har sin grund i den omständigheten att den har en lång hållbarhetstid, vilken är längre än den period på fyra dagar efter produktens förpackningsdag som föreskrivs i artikel 5 i lag nr 169/89 och vilken är betydligt längre än hållbarhetstiden för färsk pastöriserad mjölk.
Fixing such a use-by date appears liable to constitute a serious obstacle to the marketing and free movement of that type of milk in Italy and thus seriously compromise achievement of the result prescribed by Directive 92/46.
Fastställandet av en sådan sista förbrukningsdag tycks kunna utgöra ett allvarligt hinder för saluföringen av och den fria rörligheten för denna mjölksort i Italien och sålunda allvarligt äventyra det resultat som föreskrivs i direktiv 92/46.
It must therefore be held that Directive 92/46 precludes national legislation such as that at issue in the main proceedings which fixes the use-by date for high-temperature pasteurised milk in such a way that it cannot be longer than four days after preparation of the product in question.
Direktiv 92/46 utgör följaktligen hinder för en sådan nationell bestämmelse som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, i vilken föreskrivs att den sista förbrukningsdagen för mjölk som har pastöriserats vid hög temperatur inte får infalla senare än fyra dagar efter den ifrågavarande produktens förpackningsdag.
'Council Directive 92/46/EEC of 16 June 1992 laying down lhe health rules for the production and placing on the market of raw milk, heat-treated milk and milk-based products, as amended by Council Directive 94/71/EC of 13 December 1994, and Articles 28 EC And 30 EC preclude national legislation such as that at issue in the main proceedings, which requires a use-by date of four days after preparation f or high-temperature pasteurised milk.'
"Rådets direktiv 92/46/EEG av den 16 juni 1992 om fastställande av hygienregler för produktion och utsläppande på marknaden av rå mjölk, värmebehandlad mjölk och mjölkbaserade produkter, i dess lydelse enligt rådets direktiv 94/71/EG av den 13 december 1994, och artiklarna 28 EG och 30 EG utgör hinder för sådana nationella bestämmelser som dem som är ifråga i målet vid den nationella domstolen, i vilka föreskrivs att den sista förbrukningsdagen för mjölk som har pastöriserats vid hög temperatur skall infalla fyra dagar efter produktens förpackningsdag."
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 6 March 2003.
Generaladvokaten P. Léger har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 6 mars 2003.
Preliminary ruling (Freedom of establishment — Enrolment in the register of praticanti — Recognition of diplomas — Access to regulated professions) (Fifth Chamber)
Förhandsavgörande "Etableringsfrihet — Inskrivning i register över praticanti — Erkännande av examensbevis —
By order of 19 April 2001 the Corte suprema di cassazione (Supreme Court of Cassation) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Articles 10 EC, 12 EC, 14 EC, 39 EC, 43 EC and 149 EC.
Corte suprema di cassazione har, genom beslut av den 19 april 2001 som inkom till domstolens kansli den 8 augusti samma år, ställt en fråga om tolkningen av artiklarna 10 EG, 12 EG, 14 EG, 39 EG, 43 EG och 149 EG.
Ms Morgenbesser, a French national living in Italy, applied to the Bar Council of Genoa on 27 October 1999 for enrolment in the register of praticanti. In support of her application, she produced a diploma of
Christine Morgenbesser, som är fransk medborgare och bosatt i Italien, begärde den 27 oktober 1999 att styrelsen för advokatsamfundets Genuaavdelning skulle skriva in henne i registret över praticanti.
In April 1998, after doing legal work for eight months in a Paris law office, she joined a firm of avvocati registered with the Genoa Bar, where she was continuing to practise at the time of the hearing before the Court.
Efter att under åtta månader ha arbetat som jurist på en advokatbyrå i Paris började hon i april år 1998 arbeta på en byrå med avvocati som var upptagna i advokatsamfundet i Genua, där hon fortfarande var verksam vid tiden för förhandlingen vid EG-domstolen.
On 4 November 1999, her application was rejected by the Bar Council of Genoa, which cited point 4 of the first paragraph of Article 17 of Decree-Law No 1578/33, making enrolment in the register of praticanti subject to the holding of a legal diploma issued or confirmed by an Italian university.
Styrelsen för advokatsamfundets Genuaavdelning avslog ansökan den 4 november 1999 med hänvisning till artikel 17 första stycket punkt 4 i lagdekret nr 1578/33, enligt vilken det för inskrivning i registret över praticanti bland annat krävs ett examensbevis över juristutbildning som har utfärdats eller godkänts av ett universitet i Italien.
Ms Morgenbesser appealed against that decision to the Consiglio Nazionale Forense, which, by decision of 12 May 2000, dismissed her appeal on the ground that she was not qualified to carry on the profession of avocat in France and did not hold the necessary professional qualification for enrolment in the register of praticanti in Italy.
Christine Morgenbesser överklagade beslutet till Consiglio Nazionale Forense, som, genom beslut av den 12 maj 2000, avslog överklagandet med motiveringen att sökanden inte var behörig att utöva advokatyrket i Frankrike och att hon inte innehade den yrkestitel som krävs för att bli inskriven i registret över praticanti i Italien.
Ms Morgenbesser then applied to the Università degli Studi of Genoa for recognition of her maîtrise en droit.
Christine Morgenbesser begärde därefter att Università degli Studi i Genua skulle erkänna hennes maîtrise en droit.
The Consiglio di Corso di Laurea in Giurisprudenza (law faculty) of that university made such recognition subject to her completing a shortened course of two years, passing 13 examinations, and writing a final thesis.
Consiglio di Corso di Laurea in Giurisprudenza vid detta universitet uppställde som villkor för ett sådant erkännande att hon skulle genomgå en förkortad utbildning på två år, avlägga tretton examina och skriva en examensuppsats.
In the meantime, Ms Morgenbesser appealed on a point of law against the decision of the Consiglio Nazionale Forense of 12 May 2000.
Under tiden överklagade Christine Morgenbesser det beslut som hade fattats av Consiglio Nazionale Forense den 12 maj 2000.
On that appeal, the Corte suprema di cassazione decided to stay the proceedings and refer a question to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Med anledning av detta överklagande beslutade Corte suprema di cassazione att vilandeförklara målet och ställa en tolkningsfråga till EG-domstolen.
The order for reference shows that Articles 10 EC, 12 EC, 14 EC, 39 EC, 43 EC and 149 EC are mentioned in the question referred only because they were cited by Ms Morgenbesser.
Det följer av beslutet om hänskjutande att artiklarna 10 EG, 12 EG, 14 EG, 39 EG, 43 EG och 149 EG omnämns i tolkningsfrågan endast därför att de har åberopats av Christine Morgenbesser.
It is, however, clear from that order that the question referred by the Corte suprema di cassazione essentially asks whether Community law precludes the authorities of a Member State from refusing to enrol the holder of a legal diploma obtained in another Member State in the register of persons undertaking the necessary period of practice for admission to the bar solely on the ground that it is not a legal diploma issued or confirmed by a university of the first State.
Det framgår dock av beslutet att Corte suprema di cassazione har ställt frågan för att få klarhet i huruvida gemenskapsrätten utgör hinder för att myndigheterna i en medlemsstat vägrar att i ett register över personer som genomgår den praktiktjänstgöring som är nödvändig för att bli upptagen i advokatsamfundet skriva in en person som har erhållit ett examensbevis över juristutbildning i en annan medlemsstat, endast av det skälet att det inte rör sig om ett examensbevis över juristutbildning som har utfärdats eller godkänts av ett universitet i den förstnämnda medlemsstaten.
According to its own wording, that question is asked '[irrespective of recognition and confirmation of equivalence'.
Enligt själva ordalydelsen har frågan ställts oberoende av "erkännande och godkännande".
Indeed, the application for recognition of the maîtrise en droit diploma obtained by Ms Morgenbesser in France forms the subject-matter of another dispute, pending before the Consiglio di Stato.
Ansökan om erkännande av examensbeviset över juristutbildningen (maîtrise en droit), som Christine Morgenbesser erhållit i Frankrike är nämligen föremål för ett annat mål som har anhängiggjorts vid Consiglio di Stato.
The activity of praticante-patrocinante cannot be described as a 'regulated profession' within the meaning of Directive 89/48 separate from that of 'avvocato'.
Verksamheten som praticante-patrocinante kan inte kvalificeras som ett "reglerat yrke" i den mening som avses i direktiv 89/48, som är skilt från advokatyrket.
The fact that a significant number of praticanti-patrocinanti who have not passed the final examination continue to exercise legal activities and are not removed from the register of praticanti cannot have the effect of qualifying the activities of praticante or patrocinante, considered in isolation, as a regulated profession within the meaning of Directive 89/48.
Den omständigheten att ett icke oansenligt antal praticanti-patrocinanti som inte har godkänts i slutprovet fortsätter att utöva juridisk verksamhet och inte avlägsnas ur registret över praticanti kan inte innebära att verksamheten som praticante eller som patrocinante betraktad separat skall kvalificeras som ett reglerat yrke i den mening som avses i direktiv 89/48.
It also appears that, since Ms Morgenbesser has not obtained in France the certificat d'aptitude à la profession d'avocat (CAPA), she does not hold the professional qualifications for access to the status of 'stagiaire' at the bar of that Member State.
Det framgår dessutom att Christine Morgenbesser inte har erhållit certifikatet om lämplighet för advokatyrket (CAPA) i Frankrike och därför inte har de yrkeskvalifikationer som krävs för att få göra praktik i advokatsamfundet i denna medlemsstat.
In those circumstances, the maîtrise en droit which she holds
Under dessa omständigheter utgör hennes examensbevis "maîtrise en droit" inte i sig ett "utbildnings-, examens- eller annat behörighetsbevis" i den mening som avses i artikel 1 a direktiv 89/48.
It follows that Ms Morgenbesser is not able to rely on Directive 89/48.
Härav följer att Christine Morgenbesser inte kan stödja sig på direktiv 89/48.
According to the Bar Council of Genoa, the activity of praticante is a training activity, to which the provisions of Articles 39 EC and 43 EC do not apply.
Enligt styrelsen för advokatsamfundets Genuaavdelning utgör verksamheten som praticante en utbildningsverksamhet på vilken bestämmelserna i artiklarna 39 EG och 43 EG inte är tillämpliga.
However, the period of practice at issue in the main proceedings comprises the pursuit of activities, normally remunerated by the client or by the firm for which the praticante works, with a view to access to a regulated profession to which Article 43 EC applies.
Domstolen konstaterar dock att praktiktjänstgöringen i fråga omfattar utövande av verksamhet som den berörde praticante normalt sett får betalt för av klienten eller den advokatbyrå där praticante arbetar, och att den syftar till att ge behörighet att utöva ett reglerat yrke på vilket artikel 43 EG är tillämplig.
In so far as the remuneration of the praticante takes the form of a salary, Article 39 EC may also apply.
I den mån ersättningen till en praticante sker i form av lön kan också artikel 39 EG tillämpas.
Both Article 39 EC and Article 43 EC may therefore apply to a situation such as that in the main proceedings.
Både artikel 39 EG och artikel 43 EG kan således tillämpas på en situation som den i målet vid den nationella domstolen.
As the Court has already held, the exercise of the right of establishment is hindered if national rules fail to take account of learning, skills and qualifications already acquired by the person concerned in another Member State, so that the competent national authorities must measure whether such factors sufficiently demonstrate that missing learning and skills have been acquired.
Som domstolen redan har preciserat motverkas utövandet av rätten till fri etablering om de nationella reglerna inte tar hänsyn till kunskaper och kvalifikationer som redan har erhållits av den berörda personen i en annan medlemsstat, vilket innebär att det ankommer på de behöriga nationella myndigheterna att bedöma huruvida sådana kunskaper är tillräckliga för att styrka att personen har de kunskaper som saknas.
In that context, contrary to what the Italian Government claims, a case such as that at issue in the main proceedings is not concerned with a simple question of recognising academic qualifications.
Härvid handlar det, i motsats till vad den italienska regeringen har hävdat, i ett fall som det förevarande inte om en vanlig fråga om erkännande av akademiska behörighetsbevis.
It is true that the recognition, for academic and civil purposes, of the equivalence of a diploma obtained in one Member State may be relevant, and even decisive, for enrolment with the bar of another Member State.
Förvisso kan ett erkännande, för akademiska eller civila ändamål, av att ett examensbevis som har erhållits i en första medlemsstat är likvärdigt vara relevant, och till och med avgörande, för att bli upptagen i advokatsamfundet i en andra medlemsstat.
It does not follow, however, that, for the purposes of the comparative examination which the competent authority of the host Member State must undertake in circumstances such as those in the main proceedings, it is necessary to examine the academic equivalence of the diploma relied upon by the person concerned in relation to the diploma normally required of nationals of that State.
Härav följer dock inte att det är nödvändigt att den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten, vid den kontroll som skall utföras under sådana omständigheter som föreligger i målet vid den nationella domstolen, kontrollerar att det examensbevis som åberopas av den berörda personen är akademiskt likvärdigt med det examensbevis som normalt sett krävs av medborgarna i denna stat.
The taking into account of the diploma of the person concerned, such as the maîtrise en droit granted by a French university, must therefore be carried out in the context of the assessment of the whole of the training, academic and professional, which that person is able to demonstrate.
Den berörda personens examensbevis, till exempel en "maîtrise en droit" som utfärdats av ett franskt universitet, skall således beaktas inom ramen för en helhetsbedömning av den utbildning, både akademisk och yrkesmässig, som personen kan göra gällande.
It is therefore the duty of the competent authority to examine whether, and to what extent, the knowledge certified by the diploma granted in another Member State and the qualifications or professional experience obtained there, together with the experience obtained in the Member State in which the candidate seeks enrolment, must be regarded as satisfying, even partially, the conditions required for access to the activity concerned.
Härav följer att det åligger den behöriga myndigheten att kontrollera huruvida och i vilken utsträckning de kunskaper som styrks genom det examensbevis som utfärdats i en annan medlemsstat och de kvalifikationer eller den yrkeserfarenhet som har förvärvats där samt den erfarenhet som har förvärvats i den medlemsstat där den berörda personen har ansökt om registrering skall anses motsvara, om så bara delvis, de krav som gäller för att få utöva den berörda verksamheten.
'Community law precludes the authorities of a Member State from refusing to enrol the holder of a legal diploma obtained in another Member State in the register of persons undertaking the necessary period of practice for admission to the bar solely on the ground that it is not a legal diploma issued, confirmed or recognised as equivalent by a university of the first State.'
"Gemenskapsrätten utgör hinder för att myndigheterna i en medlemsstat vägrar att i ett register över personer som genomgår den praktiktjänstgöring som är nödvändig för att bli upptagen i advokatsamfundet skriva in en person som har erhållit ett examensbevis över juristutbildning i en annan medlemsstat, endast av det skälet att det inte rör sig om ett examensbevis över juristutbildning som har utfärdats, godkänts eller erkänts som likvärdigt av ett universitet i den förstnämnda medlemsstaten."
Advocate General Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 20 March 2003.
Generaladvokaten Stix-Hackl har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 20 mars 2003.
'Article 1 of Council Directive 89/48/EEC of 21 December 1988 on a general system for the recognition of higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years' duration is to be interpreted as meaning that the activities of an Italian trainee lawyer are not to be regarded as a "regulated profession".
Artikel 1 i rådets direktiv 89/48/EEG av den 21 december 1988 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier skall tolkas så, att den verksamhet som utövas av en italiensk biträdande jurist inte skall anses vara "ett reglerat yrke".
Article 43 EC is to be interpreted as meaning that in a case such as the present the competent authorities of the host State are to take into account all diplomas, certificates and other evidence of qualifications, as well as any relevant experience the person concerned has obtained in the State of origin, by comparing the professional learning and skills attested by that evidence and experience with the knowledge and qualifications required in the host State.'
Artikel 43 EG skall tolkas så, att i ett fall som det som ligger till grund för målet vid den nationella domstolen skall värdmedlemsstatens behöriga myndigheter ta hänsyn till samtliga utbildningsbevis, examensbevis och övriga behörighetsbevis liksom den yrkeserfarenhet som den berörda personen har förvärvat i hemlandet, och därvid göra en jämförelse mellan å ena sidan de kunskaper och kvalifikationer som intygas genom dessa behörighetsbevis och denna yrkeserfarenhet och å andra sidan de kunskaper och kvalifikationer som krävs enligt lagstiftningen i värdmedlemsstaten.
Case C-42/02 Diana Elisabeth Lindman Freedom to provide services
Mål C-42/02 Diana Elisabeth Lindman Frihet att tillhandahålla tjänster
Preliminary ruling (Freedom to provide services — Lottery tickets — Amount won in a game of chance held in another Member State — Income tax — Tax on games of chance — Special regime in the Aland Islands) (Fifth Chamber)
Förhandsavgörande "Frihet att tillhandahålla tjänster — Lotter — Belopp som vunnits i ett lotteri i en — Inkomstskatt — Lotteriskatt — Särskild ordning för Åland" (femte avdelningen)
By order of 5 February 2002 the Alands förvaltningsdomstolen (Administrative Court, Aland) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 49 EC.
Ålands förvaltningsdomstol har, genom ansökan av den 5 februari 2002, ställt en fråga angående tolkningen av artikel 49 EG.
The dispute in the main proceedings and the question referred
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
Ms Lindman, a Finnish national, resides in the commune of Saltvik, in the Aland Islands (Finland).
Diana Elisabeth Lindman är medborgare i Finland och bosatt i Saltviks kommun på Åland (Finland).
On 7 January 1998, she won SEK 1 000 000 as a result of a lottery draw by the company AB Svenska Spel, which took place in Stockholm (Sweden).
Den 7 januari 1998 vann hon 1 000 000 SEK vid en dragning i AB Svenska Spels lotteri som ägde rum i Stockholm (Sverige).
She had bought her winning ticket during a stay in Sweden.
Hon hade köpt sin vinstlott under en vistelse i Sverige.
That lottery win was regarded as earned income chargeable to income tax for the year 1998 and was assessed to national tax payable to the Finnish State, to local tax payable to the municipality of Saltvik, to church tax for the benefit of the parish and to an additional sickness insurance premium levied under the sjukförsäkringslagen (Sickness insurance law).
Denna lotterivinst ansågs utgöra förvärvsinkomst som skulle inkomstbeskattas år 1998, och på denna uppbars statsskatt till den finska staten, kommunalskatt till Saltviks kommun, kyrkoskatt till församlingen samt en sjukförsäkringspremie, som tas ut med stöd av sjukförsäkringslagen och hänger samman med den försäkrades kommunalbeskattning.
Ms Lindman appealed to the skatterättelsenämnden of Aland, to obtain rectification of the assessment against her.
Diana Elisabeth Lindman yrkade rättelse av beskattningen vid skatterättelsenämnden på Åland för att hennes beskattning skulle korrigeras.
That appeal was rejected on 22 May 2000 on the ground that Article 85 of the inkomstskattelagen does not preclude the taxation in Finland of winnings from foreign lotteries.
Yrkandet avslogs den 22 maj 2000 med motiveringen att 85 § inkomstskattelagen inte hindrar beskattning i Finland av vinster från utländska lotterier.
Valentina Neri ν European School of Economics (ESE Insight World Education System Ltd)
Alternativt yrkades att vinsten inte skulle beskattas som förvärvsinkomst utan som kapitalinkomst, vilket innebär en lindrigare skattesats.
By order of 18 April 2002 the Giudice di pace (Magistrate's Court), Genoa, referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Articles 39 EC, 43 EC and 49 EC, of Council Decision 63/266/EEC of 2 April 1963 and of Council Directive 89/48/EEC of 21 December 1988.
"Utgör artikel 49 EG i fördraget om upprättandet av den Europeiska gemenskapen hinder mot att en medlemsstat tillämpar regler enligt vilka lotterivinster från lotterier som anordnats i andra medlemsstater vid inkomstbeskattningen räknas som skattepliktig inkomst för vinnaren samtidigt som lotterivinster från lotterier som anordnats i ifrågavarande medlemsstat är skattefria vid inkomstbeskattningen?"
The main proceedings
Prövning i sak
NTU is a university subject to United Kingdom legislation and is included in the list of bodies authorised to award, on completion of a four-year course of studies, BA honours degrees having legal status.
Det är i målet vid den nationella domstolen ostridigt att utländska lotterier behandlas annorlunda i skatterättsligt hänseende än finska lotterier, och att de har en oförmånlig ställning i förhållande till de finska lotterierna.
NTU administers its courses of study at its establishment in the United Kingdom, where final degrees are awarded.
Med tillämpning av lotteriskattelagen är det nämligen enbart vinster från lotterier som saknar tillstånd i Finland som anses utgöra skattepliktig inkomst, medan vinster från lotterier som anordnats i denna medlemsstat inte utgör skattepliktig inkomst.