natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Although the activity of the CEDERs focused on sharing out the global subsidy to support the maintenance and creation of companies, the idea is to broaden their powers.
Även om deras huvudsakliga verksamhet varit att tilldela globalt stöd för att driva eller starta företag har det funnits tankar på att bredda deras behörighetsområde.
In the same way that they may know the most about the economic and business situation on the ground in their region, they are also the best placed to know what is most lacking in terms of minor road, water, environmental, infrastructure, etc. With the allocation of a proportion of funding to each region, in accordance with its population and surface area, but also taking into account criteria related to territorial balance, we would succeed in bringing the administration of Community funding closer to the population, and also guarantee that the whole of Andalusia would receive a share of European aid.
Det kan vara de som bäst känner till områdets omständigheter när det gäller ekonomi och företag, och likaså de som är bäst insatta i de största bristerna i fråga om småskaliga infrastrukturer när det gäller vägar, vatten, miljö etc. Om varje distrikt tilldelas en viss summa beroende på befolkning och yta men också med hänsyn till kriterier som regional utjämning, skulle förvaltningen av gemenskapsmedlen föras närmare medborgarna och dessutom skulle man trygga att alla delar av Andalusien får ta del av EU:s stöd.
This is essential if we are to get the development project for Andalusia off the ground and extend it throughout the region.
Detta är nödvändigt för att sätta i gång vårt utvecklingsprojekt och sprida det till hela regionen.
The operation of these centres will need to be monitored, and part of the funding put aside in order to reward those which prove to be the most dynamic and capable of generating the most investment.
Dessa centrum måste också följa upp verksamheten. En del av medlen bör sparas för att tilldelas de projekt som visat sig vara mest dynamiska och har lyckats dra till sig störst investeringar.
With time, these structures could serve as a basis for consolidating the idea of a sound regional structure which would acquire its own political and administrative powers.
Med tiden skulle dessa organ kunna bli grunden för att befästa tanken om en stabil distriktstruktur som kan ges egna politiska och administrativa befogenheter.
Another very important question is that of changing the criteria according to which funding is allocated to the different regions.
En annan mycket viktig fråga är att ändra kriterierna för fördelningen av medlen mellan de olika regionerna.
It is clear that Andalusia receives less than it would if simply objective distribution criteria — not even criteria designed to ensure balance — were applied.
Det är uppenbart att Andalusien inte får en så stor del av stödet som regionen är berättigad till enligt objektiva kriterier för fördelningen, förutom utjämningskriterier.
As we have seen, the region's large size and limited decisionmaking powers have considerably reduced its funding possibilities.
Att regionen är så stor har i kombination med bristen på politisk beslutsamhet haft en avsevärd negativ inverkan på möjligheterna att få stöd.
For the coming years, we should change to a system of allocation of resources agreed by consensus, whereby scales with minimum and maximum percentages for the allocation of resources from the Funds are established.
För de kommande åren borde man ta hjälp av ett tilldelningssystem som bygger på samförstånd och utgår från tilldelningsramar med högsta och lägsta andel av finansiering från fonderna.
Structural Funds and the issue of autonomous financing should be abolished, while continuing to uphold the principle of additionality.
autonoma regionernas finansiering och man bör alltid försvara additionalitetsprincipen.
Allocation criteria could be the same as those used in the allocation of the Inter-Regional Compensation Fund according to the most recent regulations, although they could be improved by increasing the importance of the unemployment criterion.
Man skulle kunna tillämpa de tilldelningskriterier som enligt de senaste bestämmelserna gäller för fördelningen av FCI, den spanska fonden för ersättning mellan regioner.
More importance could also be given to income levels.
Dessa kriterier skulle i och för sig kunna förbättras genom att arbetslöshet gjordes till en tyngre vägande faktor vid fördelningen.
This would lead to a fairer distribution of resources, in which Andalusia would receive almost 40% of the Structural Funds granted to Spain under Objective 1.
Det skulle leda till en rättvisare resursfördelning och att Andalusien skulle ha rätt till nästan 40 % av de strukturfondsmedel som går till mål 1 i Spanien.
Similarly, we should strive to ensure that there is a greater concentration of Structural Funds for the Objective 1 regions than for Objectives 2 and 5b, as it is in Objective 1 regions that the Spanish regional problems really lie.
Man bör också arbeta för att strukturfonderna skall koncentreras mer till mål 1 än till mål 2 och mål 5 b. Det är i mål 1-områdena som Spaniens stora regionala problem återfinns.
Objective 2 and 5b regions in many cases serve merely as pretexts for making sure that Community funding is channelled into all regions, something very commendable on the part of the Spanish government, provided that this does not result in funding being diverted from the poorest regions to the richest.
De båda andra målen utgör ofta endast en ursäkt för att rikta gemenskapsmedel till samtliga regioner. Det är förvisso lovvärt att den spanska staten försöker uppnå detta, men bara så länge det inte medför att resurser går till de rikaste regionerna i stället för till de fattigaste.
However, what is most serious is that defining type 2 or 5b regions in our country means that we cannot then argue in Brussels as vociferously as we should for the principle of concentration to be reinforced.
Det allvarligaste är emellertid att Spanien genom att avgränsa regioner enligt mål 2 och 5 b inte med tillräcklig kraft kan kräva att EU stärker principen om koncentration.
This will be particularly serious with the arrival of the new countries into the EU, all of which will probably be classed under Objective 1, with the larger Member States refusing to increase the budget for structural policies.
Detta blir särskilt allvarligt när nya stater blir medlemmar i EU, eftersom alla dessa troligen kommer att falla under mål 1 och de största medlemsstaterna inte vill öka budgeten för strukturpolitik.
We should therefore champion the cause of those in favour of regional policy being aimed at the regions with real problems.
Det vore därför klokt av Spanien att göra sig till den starkaste rösten i den grupp som förespråkar att regionalpolitiken skall riktas in på de regioner som verkligen har problem.
This approach will in the long term benefit Spain as a whole more than the one adopted so far, which is characterised by a ver)' limited view of things and is clearly influenced by those regions which have a vested interest in this approach, as well as more political influence than other regions.
Denna ståndpunkt skulle gynna Spanien mer än det nuvarande mycket snäva synsättet, som uppenbarligen påverkats av vissa regioner som haft ett intresse av att försvara detta synsätt och lyckats få större politiskt inflytande än de andra regionerna.
To bring all this about, we are aware that the attitude of regional government must change.
För att allt detta skall drivas igenom måste regionregeringen ändra inställning.
Andalusia's demographic weight has not been matched by its political weight.
Andalusiens politiska inflytande är mindre än det borde vara med tanke på folkmängden.
Moreover, the exponential increase of the Structural Funds in recent years and the fact that we are one of its main recipients owing to our region's large size constitute the ideal pretext for using this issue as an element of political propaganda.
Att strukturfonderna blivit mycket större under de senaste åren och att Andalusien på grund av sin storlek får störst andel av medlen skapar dessutom perfekta förutsättningar för att driva denna fråga i samband med en politisk kampanj.
Basically the underlying idea has been that we have been very well treated, that the Structural Funds constitute a "cushy number" and that it is better not to draw attention to the issue at all. lest it should occur to somebody to thoroughly review the system.
Det har funnits en underliggande uppfattning om att vi haft tur som blivit så väl behandlade, att strukturfonderna är en guldgruva som det är bäst att inte diskutera, eftersom det finns risk för att de skulle utsättas för en genomgripande översyn.
For that reason, we should all make a point of finding out what we are entitled to, and claim our rights with greater conviction.
Nu bör vi emellertid alla göra en ansträngning för att först ta reda på vilka rättigheter vi verkligen har och därefter kräva vår rätt med stön-e eftertryck.
Finally, as part of this chapter of proposals, we must defend the need for evaluation as the best method of ensuring the proper management and impact of Community aid.
I kapitlet med förslag är det slutligen på sin plats att försvara utvärderingar som den bästa metoden för att trygga att gemenskapsstödet förvaltas väl och ger goda resultat.
We must impose the culture of assessing public actions.
Det bör bli rutin att utvärdera offentliga insatser.
We must improve our knowledge of the effects of the different projects on regional development, in order to identify those which are of the most interest and those which should be shelved.
Man måste få mer information om hur de olika projekten påverkat den regionala utvecklingen för att urskilja vilka projekt som är intressantast och vilka som bör avvecklas.
We must rationalise the management of resources and justify all actions that are funded with public money.
Resursförvaltningen bör rationaliseras, och alla insatser som finansieras med offentliga medel måste kunna motiveras.
For that, the first thing to do is to facilitate the transparency of this management.
Det första som krävs för att uppnå detta är att underlätta insyn i förvaltningen.
With the information available, it will be easier to assess ex-ante, ongoing and ex-post programmes.
Tillgång till information skulle göra det lättare att bedöma och utvärdera programmen såväl före som under och efter genomförandet.
The three are equally necessary.
Alla tre steg är lika viktiga.
We should move towards independent, impartial assessment of government if this is genuinely not to serve as a means of "buying" consent for a political action.
De som genomför utvärderingarna bör vara opartiska och inte tillhöra förvaltningen, om syftet verkligen är ett annat än att utverka ett godkännande av politiska åtgärder.
Probably the best way would be for the Commission to appoint teams of external assessors, if possibly from different states, thus ensuring maximum impartiality.
Den bästa lösningen skulle troligtvis vara att kommissionen anlitar utvärderingsgrupper som om möjligt är frän olika stater. Detta skulle säkerställa största möjliga opartiskhet.
When we see that assessment serves to improve public action, we will be on the right track towards serious management of regional development.
Om man lyckas använda utvärderingarna till att förbättra de offentliga insatserna är man pä god väg mot en seriös förvaltning av den regionala utvecklingen.
Austria Finland France Germany Ireland Italy Spain Sweden United Kingdom
Tyskland Spanien Frankrike Irland Italien Österrike Finland Sverige Förenade kungariket
Italian negotiations on cohesion policies for 2000-2006: the case of Objective 2 regions', University of Milan
"Regionerna i EU: Håller en 'tredje nivå' på att uppstå? — De italienska förhandlingarna om sammanhållningspolitiken 2000-2006: mål 2-regionerna'", Università di Milano
The regions, the state and the European Union: is a "third level" emerging? Italian negotiations on cohesion policies for 2000-2006: the case of Objective 2 regions
"Regionerna i EU: Håller en 'tredje nivå' på att uppstå? — De italienska förhandlingarna om sammanhållningspolitiken 2000-2006: mål 2-regionerna"
Italy and institutional change
Italien under de institutionellaförändringarna förändringarna
Italy, and the Mezzogiorno in particular, has never been particularly good at using Community funds for local development.
Italien, i synnerhet Syditalien, har aldrig utmärkt sig för sin förmåga att utnyttja gemenskapsmedel för lokal utveckling.
This can be seen not only in the preparatory phase but also in the implementation phase. For the 1994-1999 programming period, for example, Italian proposals for regions in the Mezzogiorno were drawn up exclusively by the competent Ministries, which only rarely applied the principles of vertical and horizontal cooperation provided for in Community regulations.
Denna oförmåga har inte bara visat sig i det tidiga skedet (exempelvis utarbetades förslagen för regionerna i Syditalien under programperioden 1994-1999 uteslutande av de behöriga ministerierna, som endast i enstaka fall lyckades genomföra de principer för vertikalt och horisontellt samråd som gemenskapsbestämmelserna föreskriver), utan även i det senare skedet.
The rates at which Community resources were used (and continue to be used) were also among the lowest in Europe.
Utnyttjandegraden för gemenskapsmedlen har varit (och är i sanningens namn fortfarande) bland de lägsta i Europa.
This is partly due to the fact that negotiations for the 1994-1999 programming period came at a time of far-reaching organisational and institutional reform at national level in Italy. The regions also only had a limited interest in European resources at the time due to spending difficulties and to the administrative and accounting costs involved.
För Italiens del inträffade förhandlingarna för programperioden 1994-1999 under en period av djupgående organisatoriska och institutionella förändringar på nationell nivå, samtidigt som regionemas intresse för gemenskapsmedlen var begränsat både på grund av problemen med finansiering och de administrativa kostnader som blev en följd av den snåriga bokföringen i samband med detta.
For various reasons, this tended to downscale the negotiations at both national and regional level.
Sammantaget och av olika skäl ledde detta till att förhandlingarna inte fick någon större betydelse varken på nationell eller regional nivå.
European resources were less significant than internal resources in what was seen as an essentially national policy area and political attention was focused on other domestic problems.
Gemenskapsmedlen var marginella i förhållande till de nationella medlen på ett område som därför främst räknades till inrikespolitiken, och politikemas uppmärksamhet riktades mot andra inrikesproblem.
The national government therefore entrusted a very limited number of people with the task of defining the Italian position during the adoption procedure and following up bilateral discussions with the Commission to define ceilings and "objective areas".
Uppgiften att definiera Italiens ståndpunkt under antagandeförfarandet och att fortsätta en dialog med kommissionen när det gällde fastställandet av bidragstak och målområden kom därför att delegeras till ett mycket litet antal personer.
The "diplomatic" culture which underpinned Italian strategy at the time also meant that technical elements were seen as constraints rather than resources. This reduced the technical side to a veiled Iegitimisation — albeit a posteriori — of diplomatic efforts.
Den "diplomatkultur" som Italiens strategi då formades under innebar att de tekniska faktorerna betraktades som skyldigheter snarare än som resurser, och den tekniska dimensionen reducerades till att på ett mer eller mindre inkorrekt sätt och i efterhand rättfärdiga förhandlingsinsatserna.
Finally, the fragmentation of interests between central government departments made it particularly difficult to find a common position concerning proposals, i.e. one that was not simply a reaction to supranational initiatives.
Eftersom de centrala myndigheterna var splittrade på grund av olika intressen var det mycket svårt för dem att inta en gemensam hållning och vara drivande annat än i förhållande till initiativ från överstatligt håll.
The fact that the Commission had offered Italy side-payments to compensate for the loss of Objective 1 resources also reinforced the expectation during national negotiations that the general redistributive criteria that had been established during the adoption procedure could be materially altered by applying political pressure when the programming documents were presented.
Den kompensation för förlusten av mål 1-medel som kommissionen erbjöd Italien stärkte de italienska förhandlamas förväntningar på att de allmänna fördelningskriterier som befästs under antagandeförfarandet skulle kunna ändras "materiellt" genom "politiska påtryckningar" när programförslagen lades fram.
In other words, if a strong case were made for specific local economic situations, the Commission would naturally grant the relative dispensations.
Om man tillräckligt energiskt framhöll de särskilda ekonomiska förhållandena på lokal nivå, skulle kommissionen enligt denna logik bevilja undantag.
Nonetheless, following a number of major innovations in recent years, representatives from the Italian institutions have been able to adapt their organisational machinery, and this has had an impact on both the implementation phase (e.g. by improving Structural Fund spending capacity) and the preparatory phase (e.g. by improving coordination between the various tiers of government during the policy formulation phase for the 20002006 period).
På senare år har vissa viktiga nyheter gjort att företrädarna för de italienska institutionerna har kunnat anpassa sin egen institutionella miljö både när det gäller den senare fasen (t.ex. genom att förbättra kapaciteten för utbetalning av strukturfondsmedel) och den tidigare fasen (genom bättre institutionell samordning mellan olika myndighetsnivåer i utarbetandet av politiken för perioden 2000-2006).
The guiding thread of this change seems to have been, and still be, the need (as promoted by an "integrationist" elite within central government) to bring national structures and policy into line with European level demands in response to increasingly binding supranational ties.
Nödvändigheten av att "anpassa" nationella strukturer och politikområden till EU-kraven när de överstatliga ramarna blir alltmer tvingande - en anpassning som förespråkas av en "integrationsinriktad" fraktion inom de centrala myndigheterna - har löpt och löper fortfarande som en röd tråd genom forandringsprocessen.
During the previous negotiation period, Italy's objective was to meet the macroeconomic parameters established at Maastricht and national resources were therefore transferred from development policies to economic policies.
Under den förra förhandlingsperioden ledde målet att uppfylla de makroekonomiska kriterierna från Maastricht i Italiens fall till att nationella medel fördes över från utvecklingspolitiken till saneringspolitiken.
Greater importance was therefore given to European aid for micro-economic intervention.
De gemenskapsmedel som gick att utnyttja för mikroekonomiska åtgärder blev därmed mycket viktiga.
Now that the special assistance for the Mezzogiorno has come to an end, there have been moves at national level to rationalise development policies according to the new concept of "deprived area". This is essentially in line with the "European" definition of areas eligible for public assistance, i.e. "objective" areas, drawn up by the Directorate-General for Regional Policy, and "state aid" areas, which come under the Directorate-General for Competition.
När det fattats beslut om särskilda åtgärder för Syditalien anpassade man därför utvecklingspolitiken med utgångspunkt i det nya begreppet area depressa (dvs. område med kraftig ekonomisk nedgång), som i stort sett sammanföll med EU-definitionen av områden som är berättigade till offentligt stöd (de s.k. målområden som väljs ut av generaldirektoratet för regionalpolitik och de "statsstödsområden" som väljs ut av generaldirektoratet för konkurrens).
While this "rationalised" intervention officially reaffirmed the Europeanisation of development policies, it also presented an opportunity — and revealed the need — to change the way in which decisionmaking powers were allocated, since it implicitly recognised that the possession of technical information was a new and specific legitimate resource.
Denna anpassning innebar dels att europeiseringen av utvecklingspolitiken bekräftades formellt, dels att det blev möjligt/nödvändigt att göra en omfördelning av beslutsbefogenheterna, eftersom tillgången till teknisk information indirekt erkändes som en ny och särskild resurs.
Recognition of this new resource could help to redefine the institutional approach to this policy area as it opens it up to players whose competitive approach differs from that of the "intergovernmental" elite which guided previous negotiations.
Införandet av denna nya rättfärdigande resurs framstår som den faktor som kan förändra de institutionella strukturerna på detta politikområde, genom att den blir tillgänglig för aktörer med ett nytt förhållningssätt som kan utgöra ett alternativ till den mellanstatligt inriktade fraktion som ledde de tidigare förhandlingarna.
However, if the potential resource of "technical knowledge" is to become a reality, a committed "entrepreneurial" subject is required.
Den resurs som den "tekniska kunskapen" utgör krävde dock en fast vilja och en initiativtagande aktör för att en övergång från den potentiella fasen till den nuvarande fasen skulle bli möjlig.
This seems to be the role of the new Department for Development Policies and Cohesion (DPS) which is part of the new Ministry of the Treasury, Budget and Economic Programming.
Denna roll har tilldelats departementet för utvecklings- och sammanhållningspolitik, ett departement inom ministeriet för statens finanser, budget och ekonomisk planering.
The DPS is the organisational response of the "integrationist" elite (who promote European-style "structural adjustment" of the institutions) to the need for initiatives and technical coordination for planning.
Det inrättades av den "integrationsinriktade" fraktionen, som förespråkar en "strukturanpassning" av institutionerna i europeisk riktning, och syftet är att uppfylla kravet på initiativ och teknisk samordning i programplaneringen.
This coordination is needed not only upwards towards centralised European decision-making, or horizontally vis-à-vis the sphere of competence of the various departments of central government, but also downwards towards local and regional authorities. In terms of subsidiarity, Article 5 of the 1997 Constitution officially recognises local and regional authorities as co-decision-makers in this policy area.
Denna samordning skall inte bara ske vertikalt, upp till de högsta europeiska beslutsfattarna, och horisontellt över de olika centrala myndigheternas befogenheter, utan även omfatta de regionala och lokala myndigheterna, som enligt subsidiaritetsbestämmelserna i artikel 5 i 1997 års fördrag formellt tillerkänns beslutsbefogenheter på detta politikområde.
Now that such bodies are finally being included, structural policy, even in Italy, is increasingly becoming one of the areas that best embodies Monnet's implicit project to create a form of European governance which mobilises, and gives joint responsibility to, stakeholders at local level, bringing them together in broad, mutually dependent decisionmaking networks that cooperate to promote development synergies.
Genom att strukturpolitiken för första gången införlivats på detta sätt. har den även i Italien alltmer blivit ett av de områden som bäst representerar ett av Monnets implicita mål: uppbyggnaden av en europeisk styrelseform som kan mobilisera och delegera ansvar till EU:s bärande krafter, genom att dessa organiseras i integrerade nätverk för beslutscentra på ett sätt som dämpar de inbördes motsättningarna och med det yttersta syftet att främja positiva krafter inom utvecklingsprocessen.