natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ruling, secondly, on whether the roadworthiness test relating to the general condition of vehicles at the time of their registration in the Netherlands was compatible with Articles 28 and 30 EC, the Court stated that a restrictive measure of that kind, when applied to vehicles more than three years old which had previously been registered in another Member State, was not proportionate to the legitimate objectives of road safety and the protection of the environment.
Domstolen prövade sedan huruvida provningen av fordon inför registrering i Nederländerna är förenlig med artiklarna 28 EG och 30 EG och fann att en sådan åtgärd är restriktiv om den tillämpas på fordon som är äldre än tre år och som tidigare är registrerade i en annan medlemsstat samt att åtgärden inte står i proportion till legitima syften som traksäkerhet och miljöskydd.
The Court observed in this regard that less restrictive measures existed, such as recognition of the proof issued in another Member State showing that a vehicle registered in its territory had passed a roadworthiness test, and cooperation between the Netherlands customs authorities and their counterparts in other Member States concerning any data that might be missing.
Domstolen slog i detta avseende fast att det fanns mindre ingripande åtgärder, såsom att erkänna bevis som utfärdats i en annan medlemsstat och som styrker att ett fordon som är registrerat i denna medlemsstat har genomgått en traksäkerhetsprovning, liksom samarbete mellan nederländska tullmyndigheter och tullmyndigheter i andra medlemsstater med avseende på eventuellt bristande uppgifter.
Caselaw in this eld was particularly abundant, making a well-ordered presentation dicult, in particular as the cases brought before the Court often concerned the exercise of several freedoms simultaneously.
Rättspraxis på detta område har varit särskilt rikhaltig, vilket gör en systematisk framställning vansklig.
With regard to the free movement of natural persons, that is to say of workers, the Court ruled, inter alia, on the right of residence of nationals of third countries who are members of the family of a Community national, in particular a Community migrant worker, and the social advantages which those family members may claim.
Uppgiften försvåras dessutom ytterligare av att de mål som har avgjorts av domstolen ofta har rört utövandet av flera friheter på samma gång.
It is also to be noted that the Court explained the concept of ‘migrant worker’ in its judgment of 18 July 2007 in Case C-212/05 Hartmann.
En tematisk indelning av rättspraxis i fyra delar framstår emellertid som lämplig.
Thus, a national of a Member State who, while maintaining his employment in that State, has transferred his residence to another Member State and has since then carried on his occupation as a frontier worker can claim the status of migrant worker for the purposes of Regulation No 1612/68 (16).
I de tre första delarna behandlas fri rörlighet för arbetstagare, etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster.
In relation to the right of residence of nationals of third countries who are members of the family of a Community national who has exercised the right to freedom of movement, Case C-1/05 Jia [2007] ECR I-1 and Case C-291/05 Eind (judgment of 11 December 2007) warrant particular attention.
Den ärde delen utgår från ett synsätt som innebär ett tvärsnitt av rättspraxis, nämligen de inskränkningar som dessa friheter innebär för medlemsstaternas utövande av sin beskattningsrätt.
In Jia, the dispute before the national court concerned the case of a Chinese national who was the mother-in-law of a German national and went to join her son in Sweden where her daughter-in-law was self-employed. When her visitor’s visa expired she was refused a residence permit on the ground that she had not provided adequate proof that she was
Beträande fri rörlighet för fysiska personer, det vill säga arbetstagare, prövade domstolen bland annat frågan om uppehållsrätt för anhöriga till gemenskapsmedborgare vilka är
Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968 (II), p. 475).
Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/83 av den 6 november 2001 om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel (EGT L 311, s. 67).
Proceedings nancially dependent on her son and his wife.
Utveckling och verksamhet medborgare i tredjeland.
The national court, referring to the judgment in Case C-109/01 Akrich [2003] ECR I-9607, essentially asked whether the lawful-residence condition that was adopted in that judgment also applied to the circumstances of the case in point.
Det har särskilt varit fråga om anhöriga till migrerande gemenskapsarbetstagare och de sociala förmåner som sådana personer äger rätt till. Domstolen preciserade också i dom av den 18 juli 2007 i mål C-212/05, Hartmann, begreppet migrerande arbetstagare.
The Court stated in reply to this question that, having regard to the judgment in Akrich, Community law does not require Member States to make the grant of a residence permit to nationals of a third country, who are members of the family of a Community national who has exercised his or her right of free movement, subject to the condition that those family members have previously been residing lawfully in another Member State.
Således skall en medborgare i en medlemsstat, som arbetar i denna medlemsstat men har yttat sitt hemvist till en annan medlemsstat och sedan denna tidpunkt utövar sin yrkesverksamhet som gränsarbetare anses som en ”migrerande arbetstagare”i den mening som avses i förordning nr 1612/68.16
However, such family members must be dependent on the Community national or his or her spouse in the sense that they need those persons’ material support in order to meet their essential needs in their State of origin or the State from which they have come at the time when they apply to join them.
Dom av den 9 januari 2007 i mål C-1/05, Jia, och av den 11 december 2007 i mål C-291/05, Eind, rörde frågan om uppehållsrätt för anhöriga till en gemenskapsmedborgare, vilka är medborgare i tredjeland, när gemenskapsmedborgaren har utövat sin rätt till fri rörlighet. Dessa mål förtjänar särskild uppmärksamhet.
In Eind, the Court held that the right to family reunication under Article 10 of Regulation No 1612/68 does not entail for members of the families of migrant workers any autonomous right to free movement, since that provision benets the migrant worker whose family includes a national of a third country.
I Jia-målet rörde tvisten vid den hänskjutande domstolen svärmodern till en tysk medborgare, som hade farit till Sverige för att återförenas med sin son. Svärdottern var verksam som egenföretagare i Sverige.
However, when that worker returns to the Member State of which he is a national, after being gainfully employed in another Member State, a third-country national who is a member of his family has a right under Article 10(1)(a) of Regulation No 1612/68 as amended to reside in the Member State of which the worker is a national, even where that worker does not carry on any eective and genuine economic activities.
Domstolen besvarade denna fråga enligt följande. Gemenskapsrätten ålägger inte, med hänsyn tagen till domen i det ovannämnda målet Akrich, medlemsstaterna att, som villkor för att bevilja uppehållsrätt för en tredjelandsmedborgare som är anhörig till en gemenskapsmedborgare som har utövat sin rätt till fri rörlighet, kräva att den anhörige dessförinnan lagligen har uppehållit sig i en annan medlemsstat.
The fact that a third-country national who is a member of a Community worker’s family did not, before residing in the Member State where the worker was employed, have a right under national law to reside in the Member State of which the worker is a national has no bearing on the determination of the third-country national’s right to reside in the latter State.
Den anhörige måste emellertid vara beroende av gemenskapsmedborgaren eller dennes make eller maka på så sätt att den anhörige, vid tidpunkten för ansökan om återförening, inte kan sörja för sina grundläggande behov i ursprungslandet eller i det land varifrån denne kommer utan materiellt bistånd från gemenskapsmedborgaren eller dennes make eller maka.
Community workers and members of their families who settle in a Member State can be entitled to the same social advantages as national workers.
I domen i det ovannämnda målet Eind slog domstolen fast att rätten till familjeåterförening enligt artikel 10 i förordning nr 1612/68 inte ger familjemedlemmar till en migrerande arbetstagare någon egen rätt till fri rörlighet, utan denna bestämmelse gynnar snarare den migrerande arbetstagaren, till vars familj hör en tredjelandsmedborgare.
Thus, in Hartmann the Court held that Article 7(2) of Regulation No 1612/68 precludes the spouse of a migrant worker carrying on an occupation in one Member State, who does not work and is resident in another Member State, from being refused a social advantage with the characteristics of the German child-raising allowance on the ground that he did not have his permanent or ordinary residence in the former State.
Detta innebär att när en gemenskapsarbetstagare återvänder till den medlemsstat i vilken denne är medborgare, är myndigheterna i den medlemsstaten inte skyldiga enligt gemenskapsrätten att bevilja arbetstagarens familjemedlemmar som är medborgare i ett tredjeland rätt till inresa och uppehåll redan av det skälet att medborgaren innehar ett uppehållstillstånd som fortfarande är giltigt i värdmedlemsstaten, där arbetstagaren förvärvsarbetat och som utfärdats med stöd av ovannämnda bestämmelse.
Such a residence condition must be regarded as indirectly discriminatory since it is intrinsically liable to aect migrant workers or their spouses, who reside with greater frequency in another Member State, more than national workers and there is a consequent risk that it will place the former at a particular disadvantage.
En tredjelandsmedborgare som är familjemedlem till en arbetstagare som återvänder till den medlemsstat där arbetstagaren är medborgare efter det att arbetstagaren har förvärvsarbetat i en annan medlemsstat har dock enligt artikel 10.1 a i förordning nr 1612/68, i ändrad lydelse, uppehållsrätt i den
Court of Justice the Court held in its judgment of 11 September 2007 in Case C-287/05 Hendrix that Article 39 EC and Article 7 of Regulation No 1612/68 do not preclude national legislation which applies Articles 4(2a) and 10a of Regulation No 1408/71 (17), as amended, and provides that a special non-contributory benet may be granted only to persons who are resident in the national territory.
Domstolen medlemsstat där arbetstagaren är medborgare, även om arbetstagaren inte utövar en verklig och faktisk ekonomisk verksamhet där.
However, implementation of that legislation must not entail an infringement of the rights derived by a person from the free movement of workers which goes beyond what is required to achieve the legitimate objective pursued by the national legislation.
Det förhållandet att en tredjelandsmedborgare, som är familjemedlem till en gemenskapsarbetstagare, före vistelsen i medlemsstaten där arbetstagaren förvärvsarbetat inte har haft uppehållsrätt enligt nationell rätt i den medlemsstat där arbetstagaren är medborgare saknade betydelse för bedömningen av denna medborgares rätt till uppehåll i denna stat.
More specically, in relation to social security the Court had to rule on the compatibility of certain provisions of Regulation No 1408/71 with freedom of movement for persons and with Article 42 EC in particular.
Gemenskapsarbetstagare och deras familjemedlemmar som bosätter sig en medlemsstat har rätt att åtnjuta samma sociala och skattemässiga förmåner som landets medborgare.
Thus, in its judgment of 18 December 2007 in Joined Cases C-396/05, C-419/05 and C-450/05 Habelt, Möser and Watcher, concerning payment of an old-age pension to displaced persons of German nationality or origin, the Court declared incompatible with freedom of movement for persons the authorisation given to the Federal Republic of Germany to make the taking into account of contribution periods completed outside the Federal Republic subject to the condition that the recipient resides in Germany.
I domen i det ovannämnda målet Hartmann fann domstolen att artikel 7.2 i förordning nr 1612/68 utgjorde hinder mot att en i en medlemsstat förvärvsarbetande migrerande arbetstagares icke förvärvsarbetande make eller maka, som var bosatt i en annan medlemsstat, utestängdes från rätten till en social förmån med sådana särdrag som det tyska vårdnadsbidraget på grund av att vederbörande varken var bosatt eller stadigvarande vistades i den förstnämnda medlemsstaten.
To allow the competent Member State to rely on grounds of integration into the social environment of that Member State in order to impose a residence clause would run directly counter to the fundamental objective of the Union, which is to encourage the movement of persons within the Union and their integration into the society of other States.
Ett sådant krav på bosättning eller stadigvarande vistelse ansågs som indirekt diskriminerande, eftersom det till sin natur innebar en risk för att migrerande arbetstagare eller deras make eller maka, vilka ofta är bosatta i en annan medlemsstat, påverkades i högre grad än landets egna arbetstagare och följaktligen riskerade att missgynna de förstnämnda.
Accordingly, the refusal of the national authorities to take account, for the purposes of calculating old-age benets, of the contributions made abroad by a worker makes manifestly more dicult or even prevents the exercise by those concerned of their right to freedom of movement within the Union and therefore constitutes an obstacle to that freedom.
I dom av den 18 juli 2007 i mål C-213/05, Geven, preciserade dock domstolen att samma artikel inte utgjorde hinder mot att en medlemsstats nationella lagstiftning utestängde en medborgare i en annan medlemsstat, som var bosatt i den medlemsstaten och som förvärvsarbetade i ringa omfattning i den förstnämnda medlemsstaten (mindre än 15 timmar per vecka), från rätten till en social förmån som det tyska vårdnadsbidraget på grund av att vederbörande varken var bosatt eller stadigvarande vistades i den förstnämnda medlemsstaten.
With regard to freedom of establishment and freedom to provide services, the Court, first, claried the scope of the Treaty provisions in relation to situations involving an extraCommunity element and, second, dealt with various restrictions.
Domstolen preciserade i dom av den 11 september 2007 i mål C-287/05, Hendrix,att artikel 39 EG och artikel 7 i förordning nr 1612/68 inte utgjorde hinder för en nationell lagstiftning i vilken det med tillämpning av artiklarna 4.2a och 10a i förordning nr 1408/7117, i dess ändrade lydelse, föreskrevs att en särskild icke avgiftsnansierad förmån endast kunde beviljas personer som var bosatta inom landet.
In Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, concerning the legislation of a Member State relating to the deduction by a resident company, for tax purposes, of interest paid on loan finance granted by a parent company or a company controlled by a parent company, the Court held that relations between a company resident in one Member State and a company which is resident in another Member State or a non-member country and which does not itself control the first company, but which are both controlled, directly or indirectly, by a common parent company resident in a non-member country, are not covered by Article 43 EC.
På området för social trygghet prövade domstolen i ett antal mål förenligheten av vissa bestämmelser i förordning nr 1408/71 med den fria rörligheten för personer, i synnerhet med artikel 42 EG.
Also, in its judgment of 24 May 2007 in Case C-157/05 Holböck the Court held the provisions of the chapter of the EC Treaty on freedom of establishment to be inapplicable to a situation where a shareholder receives dividends from a company established in a non-member country.
I dom av den 18 december 2007 i de förenade målen C-396/05, C-419/05 och C-450/05, Habelt, Möser och Watcher, som rörde utbetalningen av ålderspension till fördrivna personer med tyskt medborgarskap eller med tyskt ursprung, förklarade domstolen att den möjlighet som Förbundsrepubliken Tyskland gavs att underkasta beaktandet av avgiftsperioder som hade fullgjorts utanför Tyskland villkoret att förmånstagaren skulle vara bosatt i Tyskland var oförenlig med den fria rörligheten för personer.
That chapter does not include any provision extending its application to situations which involve the establishment in a non-member country of a Member State national or of a company incorporated under the legislation of a Member State.
Att tillåta den behöriga medlemsstaten att åberopa integration i den medlemsstaten till stöd för införandet av ett krav på bosättning skulle direkt strida mot
Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons and their families moving within the Community (OJ, English Special Edition 1971 (II), p. 416).
Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer yttar inom gemenskapen (EGT L 149, s. 2; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s. 57).
As regards restrictions, the first judgment to be mentioned was delivered in Case C-338/04 Placanica [2007] ECR I-1891 relating to the organisation of games of chance.
Utveckling och verksamhet unionens grundläggande mål att främja personers rörlighet inom densamma och deras integration i andra medlemsstater.
The dispute before the national court concerned domestic legislation on the organisation of games of chance and the collection of bets that had been adopted in order to combat clandestine gaming and betting. Under the legislation, organisation of gaming and betting required, on pain of criminal penalties, prior grant of a licence and of a police authorisation.
De nationella myndigheternas beslut att vid beräkningen av förmåner vid ålderdom inte beakta de avgifter som en arbetstagare hade betalat in i utlandet innebar således att de berördas möjlighet att utöva sin rätt till fri rörlighet inom unionen uppenbart försvårades eller helt fråntogs dem och därför utgjorde ett hinder för denna frihet.
In addition, when awarding licences the competent national authorities excluded certain tenders, in particular from operators in the form of companies whose shares were quoted on the regulated markets.
Beträande etableringsfrihet och friheten att tillhandahålla tjänster har domstolen dels preciserat tillämpningsområdet för fördragets bestämmelser i fall där omständigheterna har anknytning utanför gemenskapen, dels slagit fast olika inskränkningar av dessa friheter.
The Court held, directly following caselaw laid down in Case C-243/01 Gambelli and Others [2003] ECR I-13031, that national legislation which prohibits, on pain of criminal penalties, the pursuit of the activities of collecting, taking, booking and forwarding oers of bets, in particular bets on sporting events, without a licence or a police authorisation issued by the Member State concerned constitutes a restriction on the freedom of establishment and the freedom to provide services, but that that restriction can be justied if, in limiting the number of operators active in the betting and gaming sector, it genuinely contributes to the objective of preventing the exploitation of activities in that sector for criminal or fraudulent purposes, a matter which the Court leaves to national courts to ascertain.
Domen i det ovannämnda målet Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation rörde en medlemsstats lagstiftning om rätten för ett i landet hemmahörande bolag att göra skattemässiga avdrag för erlagd ränta på lån från ett i en annan medlemsstat hemmahörande moderbolag eller från ett bolag som är kontrollerat av ett sådant moderbolag.
The Court also held that national legislation which excludes from the betting and gaming sector operators in the form of companies whose shares are quoted on the regulated markets is likewise an obstacle to the freedom of establishment and the freedom to provide services, and stated that such an exclusion goes beyond what is necessary in order to achieve the objective of preventing operators active in the betting and gaming sector from being involved in criminal or fraudulent activities.
Domstolen slog fast att artikel 43 EG inte var tillämplig på förhållandet mellan ett i en medlemsstat hemmahörande bolag och ett bolag i en annan medlemsstat eller ett i tredjeland hemmahörande bolag som inte kontrollerade det förstnämnda bolaget, utan båda bolagen i stället direkt eller indirekt kontrollerades av ett gemensamt närstående bolag hemmahörande i tredjeland.
Finally, those freedoms are also restricted by legislation which imposes a criminal penalty on persons for pursuing the organised activity of collecting bets without a licence or a police authorisation as required under the national legislation where those persons were unable to obtain licences or authorisations because that Member State, in breach of Community law, refused to grant licences or authorisations to such persons.
I dom av den 24 maj 2007 i mål C-157/05 Holböck slog domstolen fast att bestämmelserna i EG-fördraget om etableringsfrihet inte var tillämpliga i det fall då en aktieägare erhöll utdelningar från ett bolag hemmahörande i tredjeland.
Although in principle criminal legislation is a matter for which the Member States are responsible, Community law sets certain limits to their power, and such legislation may not restrict the fundamental freedoms guaranteed by Community law.
I kapitlet om etableringsrätt i fördraget nns ingen bestämmelse enligt vilken tillämpningsområdet för bestämmelserna utvidgas till ett sådant fall där en medborgare i en medlemsstat eller ett bolag som bildats enligt den medlemsstatens lagstiftning etablerar sig i ett tredjeland.
The next cases, namely Schwarz and Gootjes-Schwarz, Commission v Germany and Case C-444/05 Stamatelaki (judgment of 19 April 2007), concern payments for school fees or hospital treatment to an establishment in another Member State.
I fråga om inskränkningar skall för det första nämnas dom av den 6 mars 2007 i mål C-338/04, Placanica (REG 2007, s. I-1891), vilket rörde anordnandet av hasardspel.
Schwarz and Gootjes-Schwarz and Commission v Germany related to the tax relief granted to German taxpayers in respect of school fees paid for their children’s attendance at private schools in Germany meeting certain conditions.
Den tvist som den hänskjutande domstolen hade att pröva rörde en nationell lagstiftning om anordnandet av hasardspel och upptagande av vadhållningsinsatser, som hade antagits för att bekämpa dold spel- och vadhållningsverksamhet.
This relief did not apply to fees paid to schools in other Member States.
Brott mot denna lagstiftning var belagt med stra.
Before ruling on the compatibility of this legislation with Article 49 EC, the Court stated, first, that the concept of services extends to schools essentially nanced by private funds.
Vid beviljandet av koncessioner utestängde dessutom de behöriga nationella myndigheterna vissa aktörer i form av bolag vars aktier var noterade på reglerade marknader.
Since the aim of those establishments is to oer a service for remuneration, they can rely on the freedom to provide services.
Domstolen fann emellertid, i enlighet med vad som slagits fast i dom av den 6 november 2003 i mål C-243/01, Gambelli m..
State simply carries out its task in the social, cultural and educational fields towards its population.
Domstolen preciserade att en sådan utestängning gick utöver vad som var nödvändigt för att uppnå målet att förhindra att de aktörer som var verksamma inom området för hasardspel blev inblandade i bedräglig eller brottslig verksamhet.