natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A national provision such as Paragraph 18(3) of the Rettungsdienstgesetz, as enacted on 22 April 1991, under which the authorisation necessary for providing ambulance transport services will be refused by the competent authority if its use might prejudice the functioning and profitability of the public emergency ambulance service, the operation of which has been an entrusted to medical aid organisations like those involved in the main proceedings, is of a nature such as to confer on the latter organisations a special or exclusive right within the meaning of Article 90(1) of the Treaty (now Article 86(1) EC); where the decision to grant or refuse that authorisation is taken unilaterally by the competent authorities entirely on their own responsibility, according to the conditions laid down by law and in the absence of any agreement or concertation by those authorities with the medical aid organisations themselves, or between those organisations, there is no breach of Article 90(1) of the Treaty, in conjunction with Article 85(1)(c) thereof (now Article 81(l)(c) EC); ' a national provision such as Paragraph 18(3) of the Rettungsdienstgesetz, as enacted on 22 April 1991, is contrary to Article 90(1) of the Treaty read in conjunction with Article 86 thereof (now Article 82 EC), in so far as it is established that: the medical aid organisations such as those in question in the main proceedings occupy a dominant position on the market for emergency transport services, that dominant position exists on a substantial part of the common market, and there is a sufficient degree of probability, having regard to the economic characteristics of the market in question, that the provision actually prevents undertakings established in Member States other than the Member State in question from carrying out ambulance transport services there, or even from establishing themselves there; however, a provision such as Paragraph 18(3) of the Rettungsdienstgesetz 1991 is justified under Article 90(2) of the Treaty provided that it does not bar the grant of an authorisation to independent operators where it is established that the medical aid organisations entrusted with the operation of the public emergency ambulance service are
"— En bestämmelse som 18 § tredje stycket i Rettungsdienstgesetz (lag om räddningstjänst), i dess lydelse av den 22 april 1991, enligt vilken den behöriga myndigheten kan avslå ansökningar om tillstånd att tillhandahålla sjuktransporter med ambulans om ett beviljande av ett sådant tillstånd kan medföra negativa följder för tillhandahållandet av och lönsamheten hos räddningstjänsten, vars tillhandahållande har anförtrotts sådana sjukvårdsorganisationer som de som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, skall anses bevilja sjukvårdsorganisationerna särskilda eller exklusiva rättigheter i den mening som avses i artikel 90.1 i EG-fördraget (nu artikel 86.1 EG).
manifestly unable to satisfy demand in the area of emergency ambulance and patient transport services.3
det med hänsyn till de ekonomiska särdragen på marknaden ifråga föreligger en tillräckligt hög grad av sannolikhet för att denna bestämmelse faktiskt hindrar företag i andra medlemsstater än den berörda medlemsstaten från att tillhandahålla ambulanstransporter på den ifrågavarande marknaden eller från att etablera sig där.
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 17 Mav 2001.
Generaladvokaten F.G. Jacobs har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 17 maj 2001.
'On the assumption that the referring court finds that the DRK alone or several medical aid organisations collectively occupy a dominant position on the markets for emergency transport senices and patient transport senices in Rheinland-Pfalz, a rule under which private operators of ambulance senices are to be refused authorisation to provide independent ambulance senices where the grant of such an authorisation is likely to have adverse effects on the operation or the profitability of the public ambulance senice infringes Article 86(1) EC read in conjunction with Article 82 EC and is not justified under Article 86(2) EC where that rule is liable to create a situation in which the medical aid organisation(s) entrusted with the public ambulance senice are manifestly not in a position to satisfy demand in particular for rapid and high-quality patient transport services at peak hours, and in view of the economic characteristics of the markets in question there is a sufficient degree of likelihood that that rule prevents operators established in other Member States from operating ambulances or establishing themselves in Rheinland-Pfalz.'
Under förutsättning att den hänskjutande domstolen kommer till slutsatsen att DRK ensamt, eller flera sjukvårdsorganisationer tillsammans, innehar en dominerande ställning på marknaderna för akuttransporter och sjuktransporter i Rheinland-Pfalz, utgör en bestämmelse, enligt vilken privata företag som tillhandahåller ambulanstransporter skall förvägras tillstånd att genomföra privata ambulanstransporter när det är sannolikt att beviljandet av sådant tillstånd har negativ inverkan på tillhandahållandet av eller lönsamheten för räddningstjänsten, en överträdelse av artikel 86.1 EG jämförd med artikel 82 EG, och är inte berättigad enligt artikel 86.2 EG, om det är sannolikt att denna bestämmelse kan skapa en situation i vilken sjukvårdsorganisation/-en/-erna som har anförtrotts räddningstjänsten uppenbarligen inte kan tillfredsställa efterfrågan, i synnerhet vad gäller snabba sjuktransporter av hög kvalitet i rusningstid, och det med hänsyn till de ifrågavarande marknadernas ekonomiska kännetecken kan förutses med en tillräcklig grad av sannolikhet att den bestämmelsen hindrar företag som är etablerade i andra medlemsstater från att tillhandahålla ambulanstransporter eller etablera sig i Rheinland-Pfalz.
may not establish in Germany a subsidiary recognised as a construction undertaking if its staff is entrusted solely with work on administration, marketing, planning, supervision and/or wages and salaries, but, in order to be so recognised, such an establishment must employ on the German labour market workers who spend more than 50% of firm's total working time on building sites.
"Fördragsbrott — Artiklarna 52 och 59 i EG-fördraget (nu artiklarna 43 EG och 49 EG i ändrad lydelse) Nationell lagstiftning om att ställa arbetskraft till förfogande i byggnadsindustrin — Uteslutande av företag som inte omfattas av ett kollektivavtal för sektorn och som inte förfogar över ett driftställe i den medlemsstat där tjänster tillhandahålls -Proportionalitet" (femte avdelningen) filial skall anses som en sådan, på den tyska arbetsmarknaden ha arbetare anställda i denna filial som på byggarbetsplatser fullgör mer än 50 procent av personalens sammanlagda arbetstid
the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Articles 52 and 59 of the EC Treatv (now. after amendment. Articles 43 EC and 49 EC).
Europeiska gemenskapernas domstol har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 21 december 1999, väckt talan om fastställelse av att Förbundsrepubliken Tyskland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 52 och 59 i EG-fördraget (nu artiklarna 43 EG och 49 EG i ändrad lydelse) genom att i sin lagstiftning föreskriva att byggnadsindustriföretag som är etablerade i andra medlemsstater
It is also true that, according to the case-law of the Court, overriding reasons of public interest which justify the substantive provisions of a Member State's legislation may also justify measures necessary to check compliance with it (see. to that effect. Case C-113/89 Rush Pomtguesa, paragraph 18).
Det administrativa förfarandet a) får tillhandahålla gränsöverskridande tjänster inom ramen för ett konsortium på den tyska marknaden endast när de har sitt säte eller åtminstone ett driftställe i Tyskland, i vilket egen personal är anställd, och när de ingår företagskollektivavtal för denna personal, b)
The response provided by the German authorities on 21 November 1997 failed to satisfy the Commission.
Det svar som de tyska myndigheterna lämnade den 21 november 1997 på en formell underrättelse övertygade inte kommissionen.
It therefore addressed to the Federal Republic of Germany, on 22 December 1998.
Denna avgav därför den 22 december 1998 ett motiverat yttrande till Förbundsrepubliken Tyskland.
When the German authorities did not reply to the opinion within the timelimit allowed and since the Commission was not satisfied with the draft amendments to the legislation subsequently notified, it decided to bring these proceedings.
Eftersom de tyska myndigheterna inte hade svarat på detta yttrande inom den angivna fristen och eftersom kommissionen inte ansåg att ett förslag till ändringar av den omtvistade lagstiftningen som myndigheterna översände senare var tillräckligt, beslutade kommissionen att väcka förevarande talan.
Substance to provide
Prövning i sak
Since contracting out workers constitutes a provision of senices within the meaning of the Treaty (see Case 279/80 Webb, paragraph 9). it is not disputed that the requirement to have an
Eftersom det när arbetskraft ställs till förfogande är fråga om en tjänst i den mening som avses i fördraget (se dom av den 17 december 1981 i mål 279/80, Webb, punkt 9, står det klart att det i den omtvistade lagstiftningen föreskrivna kravet på ett driftställe i den medlemsstat där tjänster inte i Tyskland får bilda en som ett byggnadsindustriföretag ansedd filial när filialens personal endast svarar för uppgifter avseende administration, försäljning, planering, kontroll eller för beställningsarbeten utan måste, för att en
establishment in the Member State in which the senices are to be provided, such as that under the legislation in question, goes beyond what is necessary to attain the objective of providing social protection for workers in the building industry.
av den omtvistade lagstiftningen, går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det syfte som består i socialt skydd för arbetstagare i byggnadsindustrin.
As regards the justification for this restriction, the German Government invokes in substance the same arguments as those which it offered in response to the first two complaints, notably overriding reasons concerning prevention of abusive practices on the building industry market and social protection of the workers concerned.
Det har nämligen inte visats att ett sådant krav, som utan åtskillnad åläggs alla företag som önskar ställa arbetskraft till ett konsortiums eller andra byggnadsindustriföretags förfogande, i sig är nödvändigt för att uppnå det syfte som består i socialt skydd för arbetstagare i byggnadsindustrin.
However, since those arguments relate to the condition requiring compliance with the German collective agreements and not to the condition referred, which lies at the root of the restriction, they can be no justification for it.
För att ett sådant krav skall godtas måste det följaktligen vara oundgängligt för att uppnå det eftersträvade målet (se särskilt dom av den 9 juli 1997 i mål C-222/95, Parodi, REG 1997, s. 1-3899, punkt 31).
It has not been shown that such a requirement, imposed without distinction on any undertaking wanting to contract out workers to a consortium or to other undertakings in the building industry is in itself necessary to achieve the aim of providing social protection for workers in the building industry.
Det är ostridigt att en tysk filial till ett byggnadsindustriföretag som är etablerat i en annan medlemsstat än Förbundsrepubliken Tyskland enligt tysk rätt anses ingå i denna sektor endast om mer än 50 procent av den sammanlagda arbetstiden för dess personal fullgörs av arbetare pä byggarbetsplatser.
In the absence of any other overriding reasons of public interest justifying this restriction, the Commission's third complaint must also be upheld.
Domstolen konstaterar, utan att det är nödvändigt att avgöra om bestämmelserna i de två kollektivavtal som nämnts ovan i punkt 26 i denna dom har en diskriminerande verkan till nackdel för byggnadsindustriföretag som är etablerade i andra medlemsstater än Förbundsrepubliken Tyskland, att det villkor om vilket erinrats i den föregående punkten hindrar dessa företags frihet att etablera sig genom att bilda filialer.
It is not in dispute that, in German law, a German branch of a construction undertaking established in a Member State other than the Federal Republic of Germany is not regarded as belonging to that sector unless more than 50cc of total staff working time is spent by workers on construction sites.
För det första försvårar detta villkor dessa byggnadsindustriföretags tillträde till den tyska marknaden, eftersom klassificeringen av deras tyska filialer som företag som ingår i denna sektor villkoras av kriterier som dessa filialer endast med svårighet uppfyller.
Even without determining whether, the provisions of the two collective agreements mentioned in paragraph 26 above have a discriminatory effect on construction undertakings established in Member States other than the Federal Republic of Germany, the condition referred to in the preceding paragraph above impedes the freedom of establishment for those undertakings through the creation of branches.
Domstolen har därvid fastställt att den medlemsstat i vilken en tjänst tillhandahålls inte kan förplikta ett företag att tillhandahålla denna stat särskilda handlingar när detta företag redan i den stat där företaget är etablerat omfattas av skyldigheter som, med hänsyn till deras syfte att tillvarata arbetstagarnas intressen, gentemot samma arbetstagare och för samma verksamhetsperioder, är jämförbara med dem som föreskrivs i lagstiftningen i den förstnämnda medlemsstaten (se särskilt domen i det ovannämnda målet Arblade m.fl., punkt 80).
For one thing, that condition complicates access to the German market for those construction undertakings in that it makes treatment of their German branches as construction undertakings depend on fulfilment of criteria which those branches have difficulty in fulfilling.
För det andra kan detta villkor visa sig vara mindre betungande för företag i Förbundsrepubliken Tyskland än för andra medlemsstaters företag, eftersom det är mindre viktigt för de förstnämnda att placera administrativ, teknisk och försäljningsrelaterad personal i sina tyska filialer, eftersom sådana uppgifter kan utföras av personal som är anställd vid företagets säte i Tyskland.
For another thing, that condition is likely to be less onerous for undertakings from the Federal Republic of Germany than for undertakings from other Member States in so far as there is less need for German undertakings to assign administrative, technical and sales staff to their German branches because such tasks can be performed by the staff employed at the undertaking's seat in Germany.
När det gäller detta mål skall det konstateras att ett krav på ett driftställe i den medlemsstat där en tjänst tillhandahålls, såsom det krav som följer
Declares that, by providing in its legislation that construction undertakings established in other Member Slates
Eftersom dessa argument emellertid avser villkoret att företagen skall omfattas av tyska kollektivavtal och inte det villkor, om vilket
(a) may not provide transfrontier services on the German market as part of a consortium unless they have their seat or at least an establishment in Germany employing their own staff and have concluded a company-wide collective agreement for those staff;
Eftersom inga andra tvingande hänsyn till allmänintresset har åberopats för att rättfärdiga det konstaterade hindret, skall även kommissionens tredje anmärkning godtas.
(c) may not establish in Germany a branch recognised as a construction undertaking if its staff is entrusted solely with work on administration, marketing planning supervision and/or wages and salaries, but in order to be so recognised, such an establishment must employ on the German labour market workers who spend more than 50% of the firm's total working time on building sites, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Articles 52 and 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Articles 43 EC and 49 EC);
"1) Förbundsrepubliken Tyskland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 52 och 59 i EG-fördraget (nu artiklarna 43 EG och 49 EG i ändrad lydelse) genom att i sin lagstiftning föreskriva att byggnadsindustriföretag som är etablerade i andra medlemsstater a) får tillhandahålla gränsöverskridande tjänster inom ramen för ett konsortium på den tyska marknaden endast när de har sitt säte eller åtminstone ett driftställe i Tyskland, i vilket egen personal är anställd, och när de ingår företagskollektivavtal för denna personal, b) får ställa arbetskraft från ett annat land till andra byggnadsindustriföretags förfogande endast när de har sitt säte eller åtminstone ett driftställe i Tyskland, i vilket egen personal är anställd, och när de i sin egenskap av medlemmar i en tysk arbetsgivarorganisation omfattas av ett ramkollektivavtal och ett kollektivavtal om socialkassor, och c) inte i Tyskland får bilda en som ett byggnadsindustriföretag ansedd filial när filialens personal endast svarar för uppgifter avseende administration, försäljning, planering, kontroll eller för beställningsarbeten utan måste, för att en filial skall anses som en sådan, på den tyska arbetsmarknaden ha arbetare anställda i denna filial som på byggarbetsplatser fullgör mer än 50 procent av personalens sammanlagda arbetstid.
(2) order the Federal Republic of Germany to pay the costs.'
Förbundsrepubliken Tyskland skall ersätta rättegångskostnaderna."
Commission of the European Communities ν Italian Republic Taxation
Generaladvokaten D. Ruiz-Jarabo Colomer har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 5 april 2001.
The Commission considered that Decree-Laws Nos 16/93 and 250,95 simultaneously infringed the principle of the right to deduct VAT on inputs enshrined in Article 17 of the Sixth Directive and the obligation, under Article 18(4) of that directive, to make a refund '[wjhere ... the amount of authorised deductions exceeds the amount of tax due', and so instituted the procedure for failure to fulfil obligations by sending the Italian authorities a formal letter of notice on 22 December 1997, inviting them to submit their obsenations within two months.
1) fastställa att Förbundsrepubliken Tyskland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 49 EG och 43 EG genom att för uthyrning av arbetskraft kräva att alla företag inom ett konsortium för byggnadsarbeten skall vara bundna av nationella kollektivavtal för byggnadsbranschen, genom att begränsa uthyrning av arbetskraft mellan byggnadsföretag till dem som är bundna av samma kollektivavtal och genom att endast sådana företag där företagets egna arbetstagare står för mer än 50 procent av arbetstiden vid byggnadsarbeten anses vara byggnadsföretag, och
The Commission considers that, in issuing 5-year and 10year Government bonds to taxable persons, the Italian Republic has infringed, inter alia, the provisions of Article 18(4) of the Sixth Directive on the treatment of excess VAT.
2) förplikta Förbundsrepubliken Tyskland att ersätta rättegångskostnaderna.
system of VAT, namely the immediate exercise of the right to deduct.
Mål C-78/00 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Italien Skatterätt
Since the refund of excess VAT is one of the fundamental factors ensuring the application of the principle of neutrality of the common system of VAT, the conditions determined by the Member States cannot undermine that principle by making the taxable person, in whole or in part, bear the burden of the VAT.
"Fördragsbrott — Artiklarna 17 och 18 i sjätte mervärdesskattedirektivet överskjutande mervärdesskatt genom tilldelning av statsobligationer skattskyldiga som har en överskjutande skatt tillgodo" (femte avdelningen)
It follows that the conditions for the refund of excess VAT that a Member State sets must enable the taxable person, in appropriate conditions, to recover the entirety of the credit arising from that excess VAT.
I sin formella underrättelse uppgav kommissionen bland annat att den hade informerats om att flera av de italienska skattskyldiga personer som avsågs med förordningarna nr 16/93 och nr 250/95 inte hade fått den överskjutande mervärdesskatt som hade ackumulerats under år 1992 återbetald och om att de därigenom hade fråntagits sin avdragsrätt.
This implies that the refund is carried out within a reasonable period of time by a payment in liquid funds or equivalent means. In any case, the method of refund adopted must not entail any financial risk for the taxable person.
De italienska myndigheterna besvarade nämnda formella underrättelse i skrivelse av den 2 april 1998, vari de hävdade att den italienska lagstiftningen om återbetalning av överskjutande mervärdesskatt genom tilldelning av statsobligationer var förenlig med artikel 18.4 i sjätte direktivet.
However, it appears from the information provided by the Commission, and unchallenged by the Italian Government, that the Italian Republic decided to refund the excess VAT to which a certain number of taxable persons was entitled for 1992 by the issue of 5-year and 10year Government bonds running from 1 January 1994. Those bonds were only distributed to the taxable persons concerned progressively from April 1994 to December 1998.
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 2 mars 2000, väckt talan om fastställelse av att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 17 och 18 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter — Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund, i dess lydelse enligt rådets direktiv 95/7/EG av den 10 april 1995 om ändring av direktiv 77/388 och om införande av nya förenklingsåtgärder avseende mervärdesskatt -tillämpningsområde för vissa undantag från beskattning och praktiska åtgärder för genomförandet, genom att föreskriva att en kategori skattskyldiga, som har en överskjutande skatt för år 1992 tillgodo, i stället för att få mervärdesskatten återbetald skall tilldelas statsobligationer, vilket dessutom skedde för sent.
The Italian rules in question, which do not provide for a payment in liquid funds or by equivalent means within a reasonable time but for the issue of Government bonds, are clearly incompatible with the system for the refund of excess VAT provided by the Sixth Directive.
Eftersom kommissionen inte hade övertygats av den italienska regeringens argument, riktade den den 9 juli 1999 ett motiverat yttrande till Republiken Italien och uppmanade denna stat att inom två månader från delgivningen av det motiverade yttrandet vidta de åtgärder som var nödvändiga för att rätta sig efter yttrandet.
The circumstance advanced by the Italian Government, that only a relatively small number of taxable persons was affected by the national rules in question, is irrelevant to the finding of a failure to fulfil obligations.
Eftersom kommissionen ansåg att förordningarna nr 16/93 och nr 250/95 utgjorde ett åsidosättande av både principen om rätten att dra av ingående mervärdesskatt, som fastslås i artikel 17 i sjätte direktivet, och den i artikel 18.4 i sjätte direktivet föreskrivna skyldigheten att göra en återbetalning "[o]m tillåtna avdrag för en viss period överstiger skatt att betala", inledde den ett fördragsbrottsförfarande genom att den 22 december 1997 rikta en formell underrättelse till de italienska myndigheterna och uppmana dessa att inkomma med ett yttrande inom två månader.