natgillin/translations-raw huggingface dataset:
SUMMARY — CASE C-124/07 those parties, and to whom the insurance broker or agent is contractually bound does not prevent the service provided by the latter from being exempt from value added tax under that provision.
SAMMANFATTNING - MÅL C-124/07 vilken försäkringsmäklaren eller försäkringsagenten är bunden genom avtal, inte utgör hinder för att den tjänst som tillhandahålls av försäkringsmäklaren eller försäkringsagenten undantas från skatteplikt för mervärdesskatt i enlighet med den bestämmelsen.
Article 13B(a) of Sixth Council Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes must be interpreted as meaning that the fact that an insurance broker or agent does not have a direct relationship with the parties to the insurance or reinsurance contract in the conclusion of which he has been instrumental, but merely an indirect relationship with them through the intermediary of another taxable person who is, himself, in a direct relationship with one of
Artikel 13 B a i rådets sjätte direktiv 77/388 om harmonisering av medlemsstaternas lag -stiftning rörande omsättningsskatter ska tolkas så, att den omständigheten att en försäkringsmäklare eller en försäkringsagent inte står i ett direkt förhållande till parterna i ett försäkrings- eller återförsäkringsavtal, vars ingående denne har bidragit till, utan endast står i ett indirekt förhållande till parterna genom en annan skattskyldig persons förmedling, som själv står i ett direkt förhållande till någon av parterna och med
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, by the Hoge Raad der Nederlanden (Netherlands), made by decision of 9 February 2007, received at the Court on 2 March 2007, in the proceedings
I mål C-124/07, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Hoge Raad der Nederlanden (Nederländerna) genom beslut av den 9 februari 2007, som inkom till domstolen den 2 mars 2007, i målet meddelar
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of Chamber, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits (Rapporteur), Judges,
DOMSTOLEN (första avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden P. Jann samt domarna A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič och E. Levits (referent),
Advocate General: E. Sharpston, Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 10 January 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
DOM AV DEN 3.4.2008 — MÅL C-124/07 generaladvokat: E. Sharpston, justitiesekreterare: förste handläggaren M. Ferreira, efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 10 januari 2008, med beaktande av de yttranden som avgetts av:
— the Netherlands Government, by C. Wissels and M. de Mol, acting as Agents,
— Nederländernas regering, genom C. Wissels och M. de Mol, båda i egenskap av ombud,
— the United Kingdom Government, by Z. Bryanston-Cross and P. Harris, acting as Agents,
— Förenade kungarikets regering, genom Z. Bryanston-Cross och P. Harris, båda i egenskap av ombud,
— Commission of the European Communities, by R. Lyal, A. Weimar and W. Roels, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
— Europeiska gemenskapernas kommission, genom R. Lyal, A. Weimar och W. Roels, samtliga i egenskap av ombud, med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet utan förslag till avgörande, följande
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 13B(a) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 13 B a i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas
J.C.M. BEHEER laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p.
BEHEER lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT L 145, s. 1; svensk specialutgåva, område 9, volym 1, s. 28) (nedan kallat sjätte direktivet).
The reference was made in the course of proceedings between J.C.M. Beheer BV, a company incorporated under Netherlands law, and Staatssecretaris van Financiën concerning a supplementary turnover tax assessment in the amount of NLG 55 561 (EUR 25 244) issued to it in respect of the period from 1 January 1997 to 31 December 1998.
Begäran har framställts i ett mål mellan J.C.M Beheer BV, ett bolag bildat enligt nederländsk rätt, och Staatssecretaris van Financiën angående efterbeskattning av omsättningsskatt med ett belopp av 55 561 NLG (25 244 euro), som bolaget varit föremål för under perioden den 1 januari 1997–31 december 1998.
Under Article 2(1) of the Sixth Directive, the supply of goods or services effected for consideration within the territory of the country by a taxable person acting as such is to be subject to value added tax (‘VAT’).
Enligt artikel 2.1 i sjätte direktivet ska mervärdesskatt betalas för tillhandahållande av tjänster ”som sker mot vederlag inom landets territorium av en skattskyldig person i denna egenskap”.
Article 13 of the Sixth Directive, entitled ‘Exemptions within the territory of the country’, provides:
I artikel 13 i sjätte direktivet, som har rubriken ”Undantag inom landets territorium”, föreskrivs följande:
B. Other exemptions
B. Övriga undantag från skatteplikt
Without prejudice to other Community provisions, Member States shall exempt the following under conditions which they shall lay down for the purpose of ensuring the correct and straightforward application of the exemptions and of preventing any possible evasion, avoidance or abuse:
Utan att det påverkar tillämpningen av övriga gemenskapsbestämmelser, skall medlemsstaterna undanta följande verksamheter från skatteplikt och fastställa de villkor som krävs för att säkerställa en riktig och enkel tillämpning och förhindra eventuell skatteflykt, skatteundandragande och missbruk: a) Försäkrings- och återförsäkringstransaktioner, däribland närstående tjänster som utförs av försäkringsmäklare och försäkringsagenter.
Article 1 of the Law of 1968 on turnover tax (Wet op de omzetbelasting 1968, hereinafter ‘the 1968 Law’), in the version applicable in the main proceedings, is drafted in the following terms:
Artikel 1 i 1968 års lag om omsättningsskatt (Wet op de omzetbelasting 1968) (nedan kallad Wet OB 1968), i den lydelse som är tillämplig i målet vid den nationella domstolen, har följande lydelse:
‘A tax called “turnover tax” shall be levied on:
”En skatt benämnd omsättningsskatt skall betalas för: a. leveranser av varor och tillhandahållande av tjänster, som utförs i Nederländerna av näringsidkare i deras näringsverksamhet.
Under Article 11(1)(k) of the 1968 Law, which transposes Article 13B(a) of the Sixth Directive into Netherlands law:
I artikel 11.1 k i Wet OB 1968, genom vilken artikel 13 B a i sjätte direktivet införlivas i den nederländska rättsordningen, föreskrivs följande:
… k. insurance transactions and services performed by insurance agents;
… k. försäkringar och tjänster som tillhandahålls av försäkringsagenter.
The appellant in the main proceedings acts as a sub-agent on behalf of VDL Polisassuradeuren BV (‘VDL’) a company incorporated under Netherlands law which itself acts as an insurance broker and insurance agent.
Klaganden vid den nationella domstolen (nedan kallad J.C.M. Beheer eller bolaget) är underagent till VDL Polisassuradeuren BV (nedan kallat VDL). VDL är ett bolag bildat enligt nederländsk rätt, som bedriver verksamhet som försäkringsmäklare och försäkringsagent.
VDL acts as an insurance agent in the conclusion of insurance contracts and as an ‘authorised agent’ for certain insurance companies.
VDL handlar dels som försäkringsagent vid slutande av försäkringsavtal, dels som ombud för vissa försäkringsbolag.
In that capacity, VDL concludes insurance contracts independently in the name of those insurers.
I egenskap av ombud ingår VDL, självständigt, försäkringsavtal i försäkringsbolagens namn.
The activities which the appellant in the main proceedings carries out in the name and on behalf of VDL concern the conclusion of insurance contracts, the processing of transfers of insurance policies, the issue of such policies, the payment of commissions and provision of information to the insurance company and policyholders.
De tjänster som J.C.M. Beheer utför i VDL:s namn och för VDL:s räkning, avser ingående av försäkringsavtal, ombesörjandet av överföringar av försäkringar, utfärdande av försäkringar, utbetalning av provision, tillhandahållande av information till försäkringsbolaget och försäkringstagarna.
In addition, it offers and concludes new insurance policies independently and on its own initiative.
Dessutom erbjuder J.C.M. Beheer, självständigt och på eget initiativ, nya försäkringar och ingår nya försäkringsavtal.
Under the contract between VDL and the appellant in the main proceedings, the latter receives from VDL, in return for the services provided, a commission equal to 80% of the commission paid to VDL for the conclusion of an insurance contract.
Enligt avtalet mellan VDL och J.C.M. Beheer uppbär J.C.M. Beheer en ersättning från VDL för de tjänster som bolaget tillhandahåller. Denna ersättning motsvarar 80 procent av den provision som utbetalas till VDL för ingåendet av försäkringsavtal.
If the insurance lapses, the appellant in the main proceedings is required to repay the proportion of the commission it received which corresponds, pro rata, to the unexpired term of the contract.
I händelse av att VDL säger upp avtalet, är J.C.M. Beheer skyldigt att återbetala en del av den ersättning som har utbetalats till bolaget, vilken står i proportion till den tid som återstår till dess att avtalet upphör.
A supplementary turnover tax assessment in the amount of NLG 55 561 (EUR 25 244) was issued to the appellant in the main proceedings in respect of the period from 1 January 1997 to 31 December 1998.
Under perioden den 1 januari 1997–31 december 1998 blev J.C.M. Beheer efterbeskattat för omsättningsskatt, uppgående till ett belopp av 55 561 NLG (25 244 euro).
Taking the view that an interpretation of Community law was necessary in order for it to reach a decision in the main action, the Hoge Raad der Nederlanden decided to stay the proceedings and submit the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Hoge Raad der Nederlanden ansåg att en tolkning av gemenskapsrätten var nödvändig för att den skulle kunna döma i tvisten. Hoge Raad der Nederlanden beslutade därför att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfråga till domstolen:
‘Do the provisions of Article 13 B(a) of the Sixth Directive extend to activities of a (legal) person which performs characteristic and essential activities of an insurance broker and insurance agent, whereby negotiations are carried out in the name of another insurance broker or insurance agent in connection with the bringing about of insurance transactions?’
”Omfattar bestämmelserna i artikel 13 B och 13 B a i sjätte direktivet verksamhet som en (juridisk) person bedriver och som är kännetecknande för en försäkringsmäklares eller en försäkringsagents huvudsakliga verksamhet, varigenom mäklaren eller agenten handlar i en annan försäkringsmäklares eller försäkringsagents namn i syfte att ingå försäkringsavtal?”
The question referred to the Court
Prövning av tolkningsfrågan
It is also settled caselaw that those exemptions constitute independent concepts of Community law whose purpose is to avoid divergences in the application of the VAT system as between one Member State and another and which must be placed in the general context of the common system of VAT (Case C-240/99 Skandia [2001] ECR I-1951, paragraph 23, Arthur Andersen, paragraph 25, and Ludwig, paragraph 22).
Av fast rättspraxis följer även att nämnda undantag från skatteplikt utgör självständiga begrepp i gemenskapsrätten, som syftar till att förhindra att medlemsstaterna tillämpar mervärdesskattesystemet på olika sätt och som ska sättas in i det generella sammanhang som utgörs av det gemensamma systemet för mervärdesskatt (dom av den 8 mars 2001 i mål C-240/99, Skandia, REG 2001, s.
In order to provide a useful answer to the question referred to the Court, it must be determined whether, notwithstanding the fact that the appellant in the main proceedings is only in an indirect relationship with one of the parties to an insurance contract, in the conclusion of which it has been instrumental through the intermediary of another taxable person who is himself in a direct relationship with that party and to whom that appellant is contractually bound, the services provided to that end are none the less services related to insurance and reinsurance transactions performed by insurance brokers and insurance agents within the meaning of Article 13B(a) of the Sixth Directive.
För att ge ett användbart svar på tolkningsfrågan ska det avgöras huruvida de tjänster som J.C.M. Beheer tillhandahåller är att anse som tjänster närstående försäkrings- och återförsäkringstransaktioner, vilka utförs av försäkringsmäklare och försäkringsagenter, i den mening som avses i artikel 13 B a i sjätte direktivet, trots att bolaget endast står i ett indirekt förhållande till en av parterna i det försäkringsavtal vars ingående det har bidragit till, genom en annan skattskyldig persons förmedling till vilken bolaget är bundet genom avtal och denna skattskyldiga person står i ett direkt förhållande till parten i det ovannämnda försäkringsavtalet.
It should be pointed out, first of all, that it has already been held that recognition of a person as an insurance broker or agent presupposes an examination of what the activities in question comprise (see, to that effect, Arthur Andersen, cited above, paragraph 32).
Domstolen erinrar för det första om att det redan har slagits fast att det avgörande kriteriet för att en person ska anses vara en försäkringsmäklare eller en försäkringsagent är vad den ifrågavarande verksamheten består i (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Arthur Andersen, punkt 32).
It is sufficient to note, in that regard, that it can be seen from the order for reference that the activities carried out by the appellant in the main proceedings, as described in paragraph 9 of the present judgment, are unquestionably the characteristic activities of an insurance broker or agent.
Det är i detta avseende tillräckligt att konstatera, vilket framgår av beslutet att begära förhandsavgörande, att den verksamhet som J.C.M. Beheer bedriver, såsom den beskrivs i punkt 9 i förevarande dom, är av sådant slag att den obestridligen är kännetecknande för den verksamhet som bedrivs av en försäkringsmäklare eller en försäkringsagent.
Secondly, it is clear that neither the Sixth Directive nor Council Directive 77/92/EEC of 13 December 1976 on measures to facilitate the effective exercise of freedom of establishment and freedom to provide services in respect of the activities of insurance agents and brokers (ex ISIC Group 630) and, in particular, transitional measures in respect of those activities (OJ 1977 L 26, p.
För det andra, vad gäller förhållandet mellan försäkringsmäklaren eller försäkringsagenten och parterna i ett försäkringsavtal till vars ingående denne har bidragit, konstaterar domstolen att det varken i sjätte direktivet eller i rådets direktiv 77/92/EEG av den 13 december 1976 om åtgärder för att underlätta det effektiva utövandet av etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster i verksamheten som försäkringsagent eller försäkringsmäklare (ur grupp 630 ISIC) och särskilt om övergångsbestämmelser för sådan verksamhet (EGT L 26, 1977, s.14; svensk specialutgåva, område 6, volym 1, s.
However, the Court has decided, in paragraph 44 of the judgment in Taksatorringen, cited above, to which the national court refers in its order for reference, that the expression ‘related services performed by insurance brokers and insurance agents’ in Article 13B(a) of the Sixth Directive refers only to services provided by professionals who have a relationship with both the insurer and the insured party.
Domstolen har trots detta, i punkt 44 i domen i det ovannämnda målet Taksatorringen, slagit fast att uttrycket ”närstående tjänster som utförs av försäkringsmäklare och försäkringsagenter”, i artikel 13 B a i sjätte direktivet, endast avser de tjänster som utförs av yrkesutövare som står i förhållande till såväl försäkringsgivaren som försäkringstagaren. Den nationella domstolen har hänvisat till den domen i beslutet om hänskjutande.
The Netherlands Government points out in that regard that the appellant in the main proceedings does not have any relationship with the insurers and acts on behalf of, and in the name of, VDL, which is the real insurance broker and agent.
Den nederländska regeringen har påpekat att J.C.M. Beheer inte står i något förhållande till försäkringsgivarna samt att bolaget handlar för VDL:s räkning och i VDL:s namn, som är den egentliga försäkringsmäklaren och försäkringsagenten.
The Netherlands Government concludes that the appellant cannot claim the benefit of the exemption provided for in Article 13B(a) of the Sixth Directive in respect of services which it provides as an insurance broker and agent.
Av detta har den nederländska regeringen dragit slutsatsen att J.C.M. Beheer, med avseende på de tjänster som bolaget tillhandahåller i egenskap av försäkringsmäklare och försäkringsagent, inte omfattas av det undantag från skatteplikt som föreskrivs i artikel 13 B a i sjätte direktivet.
That is clear, in particular, from paragraph 44 of Taksatorringen and paragraph 33 of Arthur Andersen.
Enligt den nederländska regeringen framgår detta särskilt av punkt 44 i domen i det ovannämnda målet Taksatorringen och av punkt 33 i domen i det ovannämnda målet Arthur Andersen.
However, the Netherlands Government’s argument concerning the relationship which the sub-agent and the insurance broker and agent must maintain with the parties to the insurance contract cannot be upheld.
Den nederländska regeringens ståndpunkt i fråga om det förhållande som underagenten, försäkringsagenten och försäkringsmäklaren ska ha till parterna i försäkringsavtalet, kan emellertid inte godtas.
On the one hand, it is clear from the order for reference that, although the appellant in the main proceedings does not have a formal relationship with the insurers on whose behalf VDL acts, it none the less has an indirect relationship with those insurers.
Det framgår av beslutet om hänskjutande att J.C.M. Beheer inte är formellt bundet till försäkringsgivarna, för vilkas räkning VDL handlar, men att bolaget står i ett indirekt förhållande till dessa.
Thus, through its contract with VDL, which itself has a contractual relationship with the insurers, the applicant in the main proceedings, acting in the name and on behalf of VDL, is indirectly linked with those insurers.
J.C.M. Beheer, som handlar i VDL:s namn och för VDL:s räkning, är indirekt bundet till försäkringsgivarna genom det avtal som binder bolaget till VDL, vilket i sin tur står i ett avtalsförhållande med försäkringsgivarna.
However, it should be pointed out that, in the caselaw on which the Netherlands Government bases its interpretation, the Court did not indicate the nature of the
Det ska betonas att domstolen i den rättspraxis, på vilken den nederländska regeringen grundar sin tolkning, inte har angett vilket slags förhållande som binder
Thus, although the Court considered that the activities carried on by the taxable persons in question in Taksatorringen and Arthur Andersen did not, of their nature, constitute activities related to insurance transactions carried out by an insurance broker or an insurance agent within the meaning of Article 13B(a) of the Sixth Direct- ive, it did not seek to analyse the relationship of those taxable persons with the insurers and the insured parties (see, to that effect, Taksatorringen, paragraphs 44 to 46, and Arthur Andersen, paragraph 36).
Domstolen ansåg att den verksamhet som de skattskyldiga personerna bedrev i de ovannämnda målen Taksatorringen och Arthur Andersen inte var av sådant slag att den utgjorde tjänster närstående försäkrings- och återförsäkringstransaktioner, vilka utförs av försäkringsmäklare och försäkringsagenter, i den mening som avses i artikel 13 B a i sjätte direktivet. Domstolen gjorde emellertid inte någon bedömning av förhållandet mellan dessa skattskyldiga personer och försäkringsgivarna och försäkringstagarna (se, för ett liknande resonemang, domarna i de ovannämnda målen Taksatorringen, punkterna 44–46, och Arthur Andersen, punkt 36).
Consequently, the appellant in the main proceedings cannot be refused the benefit of the exemption provided for in Article 13B(a) of the Sixth Directive merely because it does not have a direct relationship with the insurers on whose behalf it acts indirectly, as a sub-agent of VDL, in regard to insurance policyholders.
J.C.M. Beheer kan följaktligen inte nekas att omfattas av undantaget från skatteplikt i artikel 13 B a i sjätte direktivet, enbart på den grunden att bolaget inte står i direkt förhållande till försäkringsgivarna, för vilkas räkning det handlar indirekt gentemot försäkringstagarna i egenskap av underagent till VDL.
In those circumstances, it follows from the principle of fiscal neutrality that traders must be able to choose the form of organisation which, from the strictly commercial point of view, best suits them, without running the risk of having their transactions excluded from the exemption provided for in Article 13B(a) of the Sixth Direct- ive (see, to that effect, with regard to Article 13B(d)(6) of the Sixth Directive, Abbey National, paragraph 68, and with regard to Article 13B(d)(1) of the directive, see Ludwig, paragraph 35).
Mot denna bakgrund följer det av principen om skatteneutralitet att aktörerna måste kunna välja den organisation som ur rent ekonomisk synvinkel passar dem bäst, utan att riskera att deras transaktioner utestängs från det undantag från skatteplikt som föreskrivs i artikel 13 B a i sjätte direktivet (se, för ett liknande resonemang, när det gäller artikel 13 B d punkt 6 i sjätte direktivet, domen i det ovannämnda målet Abbey National, punkt 68, och, när det gäller artikel 13 B d punkt 1 i samma direktiv, domen i det ovannämnda målet Ludwig, punkt 35).
In the light of the foregoing considerations, the answer to the question referred to the Court should be that Article 13B(a) of the Sixth Directive must be interpreted as meaning that the fact that an insurance broker or agent does not have a direct relationship with the parties to the insurance or reinsurance contract in the conclusion of which he has been instrumental, but merely an indirect relationship with them through the intermediary of another taxable person who is, himself, in a direct relationship with one of those parties, and to whom that insurance broker or agent is contractually bound does not prevent the service provided by the latter from being exempt from VAT under that provision.
Mot bakgrund av ovan angivna överväganden ska tolkningsfrågan besvaras på följande sätt. Artikel 13 B a i sjätte direktivet ska tolkas så, att den omständigheten att en försäkringsmäklare eller en försäkringsagent inte står i ett direkt förhållande till parterna i ett försäkrings- eller återförsäkringsavtal, vars ingående denne har bidragit till, utan endast står i ett indirekt förhållande till parterna genom en annan skattskyldig persons förmedling, som själv står i ett direkt förhållande till någon av parterna och med vilken försäkringsmäklaren eller försäkringsagenten är bunden genom avtal, inte utgör hinder för att den tjänst som tillhandahålls av försäkringsmäklaren eller försäkringsagenten undantas från skatteplikt för mervärdesskatt i enlighet med den bestämmelsen.