natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Syndicat français de l’express international (SFEI)… is a trade association established under French law, grouping together almost all the companies offering express delivery services competing with SFMI-Chronopost.
Syndicat français de l’express international (SFEI) … är en branschorganisation bildad enligt fransk rätt som omfattar nästan alla företag som erbjuder expressposttjänster i konkurrens med SFMI-Chronopost.
On 21 December 1990 SFEI lodged a complaint with the Commission [of the European Communities] alleging principally that the logistical and commercial assistance provided by La Poste to [SFMI-Chronopost] constituted State aid within the meaning of Article 92 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 87 EC).
SFEI lämnade den 21 december 1990 in ett klagomål till kommissionen, eftersom SFEI bland annat ansåg att det logistik- och försäljningsstöd som La Poste tillhandahållit SFMI utgjorde statligt stöd i den mening som avses i artikel 92 i EG-fördraget (nu artikel 87 EG i ändrad lydelse).
It alleged that the difference between the market price for the purchase of such services and the price actually paid by [SFMI-Chronopost] constituted State aid.
Skillnaden mellan marknadspriset för att erhålla sådana tjänster och det pris som faktiskt hade betalats av SFMI utgjorde statligt stöd.
An economic study carried out by Braxton, a consultancy firm [‘Braxton’], at SFEI’s request, was appended to the complaint in order to demonstrate the value of the amount of aid during the period from 1986 to 1989.
En ekonomisk studie som på begäran av SFEI hade utförts av konsultbolaget Braxton [nedan kallat Braxton] bifogades klagomålet i syfte att visa med vilket belopp stödet utgick under åren 1986–1989.
By letter of 10 March 1992, the Commission notified SFEI of its decision to take no action on the complaint.
Genom skrivelse av den 10 mars 1992 informerade kommissionen SFEI om att dess klagomål avskrivits.
The Court ruled that it was not necessary to proceed to judgment (order of 18 November 1992 in Case C-222/92 SFEI and Others v Commission, not published in the ECR) in the light of the Commission decision of 9 July 1992 to withdraw the decision of 10 March 1992.
Domstolen fann inte anledning att döma i saken (domstolens beslut av den 18 november 1992 i mål C-222/92, SFEI m.fl. mot kommissionen, ej publicerat i rättsfallssamlingen) efter det att kommissionen genom beslut av den 9 juli 1992 hade återkallat beslutet av den 10 mars 1992.
At the Commission’s request, the French Republic provided information by letter of 21 January, by fax of 3 May and by letter of 18 June 1993.
Kommissionen begärde in upplysningar av Republiken Frankrike, vilka lämnades i en skrivelse av den 21 januari, i ett telefax av den 3 maj och i en skrivelse av den 18 juni 1993.
10 On 16 June 1993 SFEI and other undertakings brought an action before the Tribunal de commerce de Paris (Paris Commercial Court) against SFMI, Chronopost, La Poste and others.
10 SFEI och andra företag väckte den 16 juni 1993 talan vid Tribunal de commerce de Paris mot SFMI, Chronopost, La Poste med flera.
A second study by Braxton was attached to the application, updating the information contained in the first study and evaluating the amount of the aid up to the end of 1991.
Till ansökan bifogades en andra studie från [Braxton], i vilken de uppgifter som lämnats i den första studien var uppdaterade samt den period under vilken stöd påstods ha utgått utsträcktes till och med slutet av år 1991.
In a judgment of 5 January 1994, the Tribunal de commerce de Paris referred several questions to the Court of Justice for a preliminary ruling on the interpretation of Article 92 of the Treaty and Article 93 of the EC Treaty (now Article 88 EC), one of which sought clarification of the concept of State aid in the circumstances of the present case.
Genom beslut av den 5 januari 1994 framställde Tribunal de commerce de Paris en begäran om förhandsavgörande till domstolen med flera frågor rörande tolkningen av artikel 92 i fördraget och artikel 93 i EG-fördraget (nu artikel 88 EG), varav en rörde begreppet statligt stöd under de i målet aktuella omständigheterna.
The French Government lodged, as an annex to its observations of 10 May 1994, an economic study by Ernst & Young. In Case C-39/94 SFEI and Others [1996] ECR I-3547 …, the Court ruled that “the provision of logistical and commercial assistance by a public undertaking to its subsidiaries, which are governed by private law and carry on an activity open to free competition, is capable of constituting State aid within the meaning of Article 92 of the Treaty if the remuneration received in return is less than that which would have been demanded under normal market conditions” (paragraph 62). 11 In the meantime, by a letter from the Commission dated 20 March 1996, the French Republic was notified of the initiation of the procedure under Article 93(2) of the EC Treaty.
Till sitt skriftliga yttrande av den 10 maj 1994 fogade den franska regeringen en ekonomisk studie som genomförts av företaget Ernst & Young. I dom av den 11 juli 1996 i mål C-39/94, SFEI m.fl. (REG 1996, s. I-3547) […] fann domstolen att ’en offentlig verksamhets tillhandahållande av logistiska och kommersiella tjänster till sina privaträttsliga dotterbolag, vilka bedriver verksamhet som är öppen för fri konkurrens, kan utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 92 i fördraget, om den ersättning som utges för dessa tjänster är lägre än den som skulle ha utgått enligt normala marknadsvillkor’ (punkt 62). 11 Under tiden hade Republiken Frankrike, genom en skrivelse av den 20 mars 1996, av kommissionen underrättats om att ett förfarande enligt artikel 93.2 i fördraget hade inletts.
On 30 May 1996 the French Republic sent the Commission its comments in this regard.
Republiken Frankrike meddelade kommissionen sina synpunkter i detta avseende den 30 maj 1996.
13 On 17 August 1996 SFEI submitted its observations to the Commission in response to that notice.
13 SFEI lämnade i en skrivelse till kommissionen av den 17 augusti 1996 sina synpunkter på detta meddelande.
It attached to its observations another economic study by Bain & Co. In addition, SFEI extended its complaint of 21 December 1990 to cover a number of additional points, including the use of La Poste’s brand image, privileged access to the air waves of Radio France, customs and tax privileges and La Poste’s investment in dispatching platforms. 14 The Commission passed SFEI’s comments to the French Republic in September 1996.
Till denna skrivelse bifogade SFEI en ny ekonomisk studie från konsultföretaget Bain & Co. SFEI utvidgade dessutom sitt klagomål av den 21 december 1990 till att avse vissa nya åtgärder, däribland användning av La Postes varumärkesimage, privilegierat tillträde till Radio Frances sändningar, tull- och skatteprivilegier samt investeringar som La Poste gjort i plattformar för hantering av paketpost. 14 I september år 1996 översände kommissionen SFEI:s synpunkter till Republiken Frankrike.
In reply, the French Republic addressed a letter to the Commission, attaching to it an economic study by Deloitte Touche Tohmatsu, a consultancy company (the “Deloitte report”).
Republiken Frankrike svarade genom att översända en skrivelse till kommissionen och till denna bifoga en ekonomisk studie som utförts av konsultföretaget Deloitte Touch Tohmatsu (nedan kallad Deloitterapporten).
18 On 1 October 1997 the Commission adopted [the contested decision] …’.
18 Den 1 oktober 1997 antog kommissionen [det omtvistade beslutet] …”
The contested decision
Det omtvistade beslutet
According to paragraphs 19 to 23 of the judgment under appeal:
I punkterna 19–23 i den överklagade domen framgår följande:
‘19 In the contested decision, the Commission stated that it was necessary to distinguish between two sets of measures.
”19 Kommissionen fann i det omtvistade beslutet att det var lämpligt att skilja mellan två typer av åtgärder.
The first set is the provision by La Poste of (i) logistical assistance, which consists in making available to SFMI-Chrono-post the use of the postal infrastructure for the collection, sorting, transport and delivery of its dispatches, and (ii) commercial assistance, which consists in SFMI-Chronopost’s access to La Poste’s customers and enjoyment of its goodwill.
Den första typen bestod i att La Poste till SFMI-Chronopost hade tillhandahållit dels logistikstöd genom att ge SFMI-Chrono-post tillgång till La Postes infrastruktur för insamling, sortering, transport och distribution av sina försändelser, dels försäljningsstöd genom att SFMI-Chro-nopost gavs direkt tillgång till La Postes kunder och goodwill.
20 The Commission considered that the relevant question was “whether the terms of the transaction between [La Poste] and SFMI-Chronopost [were] comparable to those of an equivalent transaction between a private parent company, which may very well be a monopoly (for instance, because of the ownership of exclusive rights), and its subsidiary”.
20 Kommissionen ansåg att den avgörande frågan var ’huruvida villkoren för La Postes och SFMI-Chronoposts mellanhavanden [var] jämförbara med villkoren för ett liknande avtal mellan ett privat moderbolag, som mycket väl kan ha en monopolställning (till exempel genom att ha exklusiva rättigheter), och dess dotterbolag’.
According to the Commission, there was no financial advantage if the internal prices at which products and services were provided between companies belonging to the same group were “full-cost prices (total costs plus a mark-up to remunerate equity capital investment)”.
De interna priser till vilka man utbyter produkter eller tjänster mellan företag i samma koncern medför enligt kommissionen inte några ekonomiska fördelar om de är ’beräknade på grundval av full kostnadstäckning (det vill säga totala kostnader plus avkastning på eget kapital)’.
21 In this regard, the Commission noted that the payments made by SFMI-Chrono-post did not cover total costs over the first two years of operation, but covered all costs other than central and local offices’ overheads.
21 I detta avseende anmärkte kommissionen att SFMI-Chronoposts betalningar inte täckte de totala kostnaderna under de två första årens drift, men däremot kostnaderna exklusive kostnader för huvud- och regionkontor.
It considered, first, that it was not abnormal that payments made by a new undertaking, that is to say, SFMI-Chronopost, covered only variable costs in the start-up period.
Kommissionen ansåg, för det första, att det inte var onormalt att de betalningar som ett nytt företag såsom SFMI-Chronopost gör under startperioden bara täcker de rörliga kostnaderna.
Secondly, in the Commission’s opinion, the French Republic had been able to show that as from 1988 the remuneration paid by SFMI-Chronopost covered all the costs incurred by La Poste, plus a return on the equity capital invested by the latter.
För det andra ansåg kommissionen att Republiken Frankrike hade visat att den ersättning som SFMI-Chronopost hade betalat sedan år 1988 täckte samtliga La Postes kostnader och avkastningen på det egna kapital som La Poste investerat.
Furthermore, the Commission calculated that the internal rate of return (“the IRR”) of La Poste’s investment as a shareholder was well in excess of the cost of the company’s equity in 1986, that is to say, the normal rate of return that a private investor would require under similar circumstances.
Kommissionen hade dessutom beräknat att internräntan på den investering som La Poste gjort i egenskap av aktieägare vida översteg den kapitalkostnad, det vill säga den normala avkastning som en privat investerare skulle kräva under motsvarande förhållanden, som bolaget hade år 1986.
Consequently, La Poste provided logistical and commercial assistance to its subsidiary under normal business conditions and that assistance therefore did not constitute State aid.
La Poste hade följaktligen tillhandahållit sitt dotterbolag logistik- och försäljningsstöd enligt normala marknadsvillkor och det utgjorde alltså inte statligt stöd.
22 With regard to the second category, that is to say, the various individual measures, the Commission considered that SFMI-Chronopost derived no advantage from the customs clearance procedure, stamp duty, payroll tax or the periods allowed for payment.
22 Såvitt avser den andra typen, det vill säga de speciella åtgärderna, ansåg kommissionen att SFMI-Chronopost inte hade åtnjutit några fördelar med avseende på tullbehandling, stämpelskatt, löneskatt eller betalningsfrister.
The use of La Poste’s vehicles as advertising media should,
Vad gäller nyttjandet av La Postes fordon som reklambärare ansåg kommissionen att detta
CHRONOPOST AND LA POSTE v UFEX AND OTHERS in the opinion of the Commission, be regarded as normal commercial assistance between a parent company and its subsidiary, and SFMI-Chronopost enjoyed no preferential treatment for advertising on Radio France.
skulle anses utgöra ett normalt försäljningsstöd mellan ett moderbolag och dess dotterbolag. SFMI-Chronopost hade inte heller åtnjutit någon specialbehandling vad avsåg reklamsändningar i Radio France.
The Commission also maintained that it had been able to establish that the commitments made by La Poste when the common operator was authorised by the Commission decision of 2 December 1991 did not constitute State aid.
Kommissionen kunde också konstatera att La Postes åtaganden i samband med att kommissionen den 2 december 1991 godkände samriskföretaget inte utgjorde statligt stöd.
23 In Article 1 of the contested decision, the Commission states as follows:
23 I artikel 1 i det omtvistade beslutet konstaterar kommissionen följande:
“The logistical and commercial assistance provided by [La Poste] to its subsidiary SFMI-Chronopost, the other financial transactions between those two com -panies, the relationship between SFMI-Chronopost and Radio France, the customs arrangements applicable to [La Poste] and SFMI-Chronopost, the system of payroll tax and stamp duty applicable to [La Poste] and its … investment in the dispatching platforms do not constitute State aid to SFMI-Chronopost”.’
‘Det logistik- och försäljningsstöd som La Poste har gett sitt dotterbolag SFMI-Chronopost, övriga ekonomiska transaktioner mellan de två företagen, förhållandet mellan SFMI-Chronopost och Radio France, det tullsystem som tillämpas på La Poste och SFMI-Chronopost, det system för löne- och stämpelskatt som tillämpas på La Poste samt dess investeringar på … i plattformar för hantering av paketpost utgör inte statligt stöd till förmån för SFMI-Chronopost.’”
The first proceedings before the Court of First Instance
Det första förfarandet vid förstainstansrätten
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 30 December 1997, SFEI, now known as Union française de l’express (UFEX), and its three member companies, DHL International SA, Federal Express International (France) SNC and CRIE SA (‘UFEX and Others’), brought an action for annulment of the contested decision.
Genom ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli den 30 december 1997 väckte SFEI, senare Union française de l’express (UFEX), och tre bolag som är medlemmar i denna sammanslutning, DHL International SA, Federal express international (France) och CRIE SA (nedan kallade UFEX m.fl. eller sökandebolagen) talan om ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet.
Chronopost, La Poste and the French Republic intervened in support of the Commission.
Chronopost, La Poste och Republiken Frankrike intervenerade till stöd för kommissionen.
UFEX and Others relied on four pleas for annulment in support of their action, alleging infringement of the rights of the defence, in particular the right of access to the file; an inadequate statement of reasons; errors of fact and manifest errors of assessment; and error in applying the concept of State aid.
UFEX m.fl. anförde fyra grunder till stöd för sin talan om ogiltighetsförklaring. Dessa grunder avsåg åsidosättande av rätten till försvar, särskilt rätten till tillgång till handlingar, bristande motivering, faktiska fel och en uppenbart oriktig bedömning, och åsidosättande av begreppet statligt stöd.
The fourth plea was in two parts, alleging that the Commission misapplied the concept of State aid: first, in failing to take account of normal market conditions when analysing the remuneration for the assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost, and second, in holding that this concept did not cover various measures from which SFMI-Chronopost was alleged to have benefited.
Den fjärde grunden bestod av två delar, som båda avsåg att kommissionen hade åsidosatt begreppet statligt stöd dels genom att i sin analys av ersättningen för de stödtjänster som La Poste tillhandahållit SFMI-Chronopost inte beakta normala marknadsvillkor, dels genom att vid tillämpningen av detta begrepp bortse från vissa åtgärder som enligt sökandebolagen hade vidtagits till förmån för SFMI-Chronopost.
The Court of First Instance ruled on that action in a judgment of 14 December 2000 in Case T-613/97 Ufex and Others v Commission [2000] ECR II-4055.
Förstainstansrätten avgjorde denna talan genom dom av den 14 december 2000 i mål T-613/97, UFEX m.fl. mot kommissionen (REG 2000, s. II-4055).
The judgment in Ufex and Others v Commission
Domen i målet UFEX m.fl. mot kommissionen
In Ufex and Others v Commission, the Court of First Instance considered that the first part of the fourth plea was well founded.
Förstainstansrätten slog i sin dom i det ovannämnda målet UFEX m.fl. mot kommissionen fast att talan skulle bifallas såvitt avsåg den fjärde grundens första del.
In paragraph 79 of that judgment, the Court concluded:
I punkt 79 i denna dom fastslog förstainstansrätten följande:
‘79 The first article of the contested decision must therefore be annulled in so far as it finds that the logistical and commercial assistance provided by La Poste to its subsidiary SFMI-Chronopost does not constitute State aid to SFMI-Chronopost, and it is not necessary to examine the second part of this plea or the other pleas in so far as they relate to the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost.
”79 Artikel 1 i det omtvistade beslutet skall därför ogiltigförklaras vad avser den del i vilken kommissionen har funnit att logistik- och försäljningsstödet som La Poste gett sitt dotterbolag SFMI-Chronopost inte utgör statligt stöd till förmån för SFMI-Chronopost, utan att det är nödvändigt att bedöma vare sig den andra delen av denna grund eller resterande grunder till den del de avser logistik- och försäljningsstödet som La Poste har gett sitt dotterbolag SFMI-Chronopost.
In particular, it is not necessary to examine the second plea, in which the applicants allege that the statement of reasons for the contested decision regarding logistical and commercial assistance is inadequate.’
Särskilt den andra grunden, genom vilken sökandena i huvudsak har påstått att motiveringen av det omtvistade beslutet om logistik- och försäljningsstödet inte är tillräckligt motiverat, behöver inte prövas.”
In the subsequent paragraphs of the judgment in Ufex and Others v Commission, the Court of First Instance therefore considered only the first plea, alleging infringement of the rights of defence of Ufex and Others, and the arguments expounded in connection with the third plea, relating to errors of fact and manifest errors of assessment, which were not indissociable from those already examined in connection with the fourth plea.
I de följande punkterna i domen i det ovannämnda målet UFEX m.fl. mot kommissionen undersökte förstainstansrätten följaktligen endast den första grunden avseende det påstådda åsidosättandet av sökandebolagens rätt till försvar, och den tredje grunden avseende faktiska fel och uppenbart oriktiga bedömningar, i den utsträckning dessa inte avsåg invändningar som blandats ihop med dem som tidigare prövats inom ramen för den fjärde grunden.
In both cases, the allegations made by Ufex and Others were rejected.
Inte i något av fallen godtogs invändningarna från Ufex m.fl.
As a consequence, the Court of First Instance merely annulled Article 1 of the contested decision in so far as it finds that the logistical and commercial assistance provided by La Poste to its subsidiary, SFMI-Chronopost, does not constitute State aid to SFMI-Chronopost.
Förstainstansrätten stannade vid att ogiltigförklara artikel 1 i det omtvistade beslutet då den fann att logistik- och försäljningsstödet som La Poste gett sitt dotterbolag SFMI-Chronopost inte utgjorde statligt stöd till sistnämnda bolag.
The appeals against the judgment in Ufex and Others v Commission
Överklagandena av domen i målet UFEX m.fl. mot kommissionen
By applications lodged at the Court Registry on 19 and 23 February 2001 respectively, Chronopost, La Poste and the French Republic appealed against the judgment in Ufex and Others v Commission pursuant to Article 56 of the Statute of the Court of Justice of the European Communities.
Genom var sin ansökan som inkom till domstolens kansli den 19 respektive den 23 februari 2001 överklagade Chronopost, La Poste och Republiken Frankrike förstainstansrättens dom i det ovannämnda målet UFEX m.fl. mot kommissionen, med stöd av artikel 56 i domstolens stadga.
Those appeals were joined.
Dessa överklaganden förenades.
According to paragraphs 32 to 41 of the judgment in Chronopost and Others v Ufex and Others:
Av punkterna 32–41 i domen i det ovannämnda målet Chronopost m.fl. mot UFEX m.fl. framgår följande:
‘32 … the Court of First Instance stated, in paragraph 75 of the judgment [in Ufex and Others v Commission], that the Commission should at least have checked that the payment received by La Poste was comparable to that demanded by a private holding company or a private group of undertakings not operating in a reserved sector.
”32 Förstainstansrätten angav … i punkt 75 i [domen i målet Chronopost m.fl. mot UFEX m.fl.] att kommissionen åtminstone borde ha kontrollerat att det vederlag som La Poste erhöll var jämförbart med vad som skulle ha begärts av ett privat finansbolag eller en privat företagskoncern som inte har en monopolställning.
33 That assessment, which fails to take account of the fact that an undertaking such as La Poste is in a situation which is very different from that of a private undertaking acting under normal market conditions, is flawed in law.
33 Denna bedömning som inte tar hänsyn till att ett sådant företag som La Poste befinner sig i en situation som skiljer sig mycket från situationen för ett privat företag som bedriver sin verksamhet på normala marknadsvillkor, utgör en felaktig rättstillämpning.
Such a service essentially consists in the obligation to collect, carry and deliver mail for the benefit of all users throughout the territory of the Member State concerned, at uniform tariffs and on similar conditions as to quality.
En sådan tjänst består huvudsakligen i en skyldighet att säkerställa insamling, befordran och utdelning av post till förmån för samtliga konsumenter inom den berörda medlemsstatens hela territorium, till enhetliga taxor och på likartade kvalitetsvillkor.
35 To that end, La Poste had to acquire, or was afforded, substantial infrastructures and resources (the “postal network”), enabling it to provide the basic postal service to all users, even in sparsely populated areas where the tariffs did not cover the cost of providing the service in question.
35 La Poste var i detta syfte tvungen att skaffa sig, eller försågs med, en betydande infrastruktur och stora tillgångar (’postnätet’) som gjorde att den kunde tillhandahålla den grundläggande posttjänsten till samtliga konsumenter, även inom glest befolkade områden, där taxorna inte täckte kostnaderna för tillhandahållandet av den ifrågavarande tjänsten.
36 Because of the characteristics of the service which the La Poste network must be able to ensure, the creation and maintenance of that network are not in line with a purely commercial approach.
36 På grund av egenskaperna hos den allmänt tillgängliga tjänst som La Poste via sitt nät måste tillhandahålla grundas inrättandet och underhållet av detta nät inte på en rent affärsmässig logik.