natgillin/translations-raw huggingface dataset:
61 — See, to that effect, Joined Cases C-1/90 and C-176/90 Aragonesa de Publicidad Exterior and Publivía [1991] ECR I-4151, paragraph 16.
61 — Se, för ett liknande resonemang, dom av den 25 juli 1991 i de förenade målen C-1/90 och C-176/90, Aragonesa de Publicidad Exterior och Publivía (REG 1991, s. I-4151; svensk specialutgåva, volym 11, s. I-373), punkt 16.
Consequently, I am of the opinion that the protection of public health may properly justify a ban prohibiting dental care providers from engaging in any form of advertising to the general public to promote their services.
Jag anser följaktligen att skyddet för folkhälsan på goda grunder kan anses motivera ett förbud för den som tillhandahåller tandvård att göra någon som helst reklam riktad till allmänheten för att främja sina tjänster.
In so far as, in the absence of common or harmonised rules on advertising in the dental care sector, it is for each Member State to decide on the degree of protection which it wishes to afford to public health and on the way in which that level of protection is to
Eftersom det i avsaknad av gemensamma eller harmoniserade bestämmelser om reklam på tandvårdsom rådet tillkommer de enskilda medlemsstaterna att, naturligtvis med iakttagande av proportionalitetsprincipen, besluta
It is for the national court to assess whether, in the case at issue, the advertisements which Mr Doulamis placed in the Belgacom telephone directory fall outside that limitation, in the light, in particular, of the manner in which those advertisements were presented and details such as ‘Immediate one-hour repairs’, ‘Free check-ups and consultations’, ‘Personal service’ and ‘Home visits’.
Det ankommer på den nationella domstolen att bedöma huruvida de annonser som Ioannis Doulamis har satt in i Belgacoms telefonkatalog går utöver denna gräns när det gäller bland annat annonsernas presentation och uppgifterna ”omedelbara reparationer inom en timme”, ”gratis kontroll och rådgivning”, ”personlig service” och ”avhämtning på kundens adress”.
ments in Decker 62and Kohll demonstrate that patients are increasingly seeking healthcare in other Member States.
målet Decker 62och det ovannämnda målet Kohll framgår att patienter allt mer söker vård i andra medlemsstater.
There are several reasons for that trend.
Det finns olika skäl till detta.
They may, for example, wish to benefit from less expensive healthcare or treatments which do not exist in their State of residence, or they may wish to be treated more quickly than in the State of residence.
De kanske vill få billigare vård eller få tillgång till tjänster som inte är tillgängliga i bosättningsstaten, eller också vill de få vård snabbare än i bosättningsstaten.
This mobility, in giving patients access to a wider range of healthcare than is available in their Member State, also contributes to the protection of public health.
Denna rörlighet ger patienterna möjlighet att få tillgång till ett större utbud av vårdtjänster än i den egna medlemsstaten och den bidrar även till skyddet för folkhälsan.
A national law prohibiting dental care providers from advertising their services, whether directly or indirectly, to the general public should not go so far as to prohibit such service providers from giving, in a telephone directory or other source of information accessible by the public, basic details, free from enticements or incentives, making known their existence as professionals, such as their name, the activities they are permitted to pursue, the place where they pursue them, their hours of business and their contact details.
En nationell lag om förbud för den som tillhandahåller tandvård att göra direkt eller indirekt reklam riktad till allmänheten för sina tjänster bör inte sträcka sig så långt som till ett förbud för den som tillhandahåller sådana tjänster att i en telefonkatalog eller ett annat informationsmedel som är tillgängligt för allmänheten på ett sätt som inte är tilldragande eller köpstimulerande lämna uppgifter som gör att allmänheten kan få kännedom om honom som yrkesutövare, såsom identitet, verksamhet som han har rätt att utöva, plats där verksamheten utövas, öppettider och kontaktuppgifter.
62 — Case C-120/95 [1998] ECR I-1831.
62 — Dom av den 28 april 1998 i mål C-120/95, Decker (REG 1998, s. I-1831).
In the light of the foregoing considerations, I shall propose that the Court’s answer to the referring court should be that a national law which prohibits dental care providers, in the context of professional services or a dental surgery, from engaging in advertising of any kind of their services, whether directly or indirectly, to the general public constitutes a restriction on the freedom of establishment and the freedom to provide services within the meaning of Articles 43 EC and 49 EC.
Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen besvarar den hänskjutande domstolens fråga enligt följande. En nationell lag om förbud för den som tillhandahåller tandvård som fri yrkesutövare eller på en tandvårdsmottagning att göra någon som helst direkt eller indirekt reklam riktad till allmänheten för sina tjänster utgör en inskränkning i etableringsfriheten och i friheten att tillhandahålla tjänster i den mening som avses i artiklarna 43 EG och 49 EG.
However, that restriction is justified on the ground of the protection of public health where the national legislation in question does not have the effect of prohibiting such service providers from giving, in a telephone directory or other source of information accessible by the public, basic details, free from enticements or incentives, making known their existence as professionals, such as their name, the activities they are permitted to pursue, the place where they pursue them, their hours of business and their contact details.
Inskränkningen är emellertid motiverad med hänsyn till skyddet för folkhälsan, eftersom den aktuella nationella lagstiftningen inte innebär att det är förbjudet för den som tillhandahåller tandvård att i en telefonkatalog eller något annat informationsmedel som är tillgängligt för allmänheten på ett sätt som inte är tilldragande eller köpstimulerande endast lämna uppgifter som gör att allmänheten kan få kännedom om honom som yrkesutövare, såsom identitet, verksamhet som han har rätt att utöva, plats där verksamheten utövas, öppettider och kontaktuppgifter.
In the light of the foregoing, I propose that the Court should reply to the question referred for a preliminary ruling by the Tribunal de première instance de Bruxelles as follows:
Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen besvarar den tolkningsfråga som har ställts av Tribunal de première instance de Bruxelles på följande sätt:
‘Article 81 EC, Article 3(1)(g) EC, and the second paragraph of Article 10 EC, read in conjunction, must be interpreted as meaning that it does not preclude a national law which prohibits dental care providers, in the context of professional services or a dental surgery, from engaging in advertising of any kind of their services, whether directly or indirectly, to the general public.
Artikel 81 EG, i förening med artikel 3.1 g EG och artikel 10 andra stycket EG, skall tolkas så, att den inte utgör hinder för en nationell lag om förbud för den som tillhandahåller tandvård som fri yrkesutövare eller på en tandvårdsmottagning att göra någon som helst direkt eller indirekt reklam riktad till allmänheten för sina tjänster.
However, such legislation constitutes a restriction on the freedom of establishment and the freedom to provide services within the meaning of Articles 43 EC and 49 EC.
En sådan lagstiftning utgör emellertid en inskränkning i etableringsfriheten och i friheten att tillhandahålla tjänster i den mening som avses i artiklarna 43 EG och 49 EG.
That restriction is justified on the ground of the protection of public health where the national legislation in question does not have the effect of prohibiting dental care providers from giving, in a telephone directory or other source of information accessible by the public, basic details, free from enticements or incentives, making known their existence as professionals, such as their name, the activities they are permitted to pursue, the place where they pursue them, their hours of business and their contact details.’
Denna inskränkning är motiverad med hänsyn till skyddet för folkhälsan, eftersom den aktuella nationella lagstiftningen inte innebär att det är förbjudet för den som tillhandahåller tandvård att i en telefonkatalog eller något annat informationsmedel som är tillgängligt för allmänheten på ett sätt som inte är tilldragande eller köpstimulerande endast lämna uppgifter som gör att allmänheten kan få kännedom om honom som yrkesutövare, såsom identitet, verksamhet som han har rätt att utöva, plats där verksamheten utövas, öppettider och kontaktuppgifter.
JUDGMENT OF THE COURT (Second Chamber)
DOMSTOLENS DOM (andra avdelningen) den 13 mars 2008 *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Tribunal de Première Instance de Bruxelles (Belgium), adjudicating on a criminal matter, made by decision of 7 December 2005, received at the Court on 14 December 2005, in the criminal proceedings against
I mål C-446/05, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgien), avdelningen för mindre brottmål, genom beslut av den 7 december 2005, som inkom till domstolen den 14 december 2005, i brottmålet mot
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, K. Schiemann, J. Makarczyk (Rapporteur), J.-C. Bonichot and C. Toader, Judges,
DOMSTOLEN (andra avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden C.W.A. Timmermans samt domarna K. Schiemann, J. Makarczyk (referent), J.-C. Bonichot och C. Toader,
Advocate General: Y. Bot, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
DOULAMIS generaladvokat: Y. Bot, justitiesekreterare: R. Grass, efter det skriftliga förfarandet, med beaktande av de yttranden som avgetts av:
— the Commission of the European Communities, by F. Arbault, O. Beynet and K. Mojzesowicz, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 22 November 2007, gives the following
— Europeiska gemenskapernas kommission, genom F. Arbault, O. Beynet och K. Mojzesowicz, samtliga i egenskap av ombud, och efter att den 22 november 2007 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande
The reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 81 EC, read in conjunction with Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC.
Begäran om förhandsavgörande rör tolkningen av artikel 81 EG, i förening med artikel 3.1 g EG och artikel 10 andra stycket EG.
This reference was made in criminal proceedings brought against Mr Doulamis, a dental technician, for infringement of, first, legislation governing the exercise of the dental profession and the medical profession and, secondly, legislation governing advertising in dental care matters.
Begäran har framställts i ett brottmål mot Ioannis Doulamis, som är tandtekniker. Han står åtalad för att ha brutit dels mot bestämmelserna om utövande av tandläkaryrket och om utövande av läkekonst, dels mot lagstiftningen om reklam på tandvårdsområdet.
Article 3 of the Law of 15 April 1958 on advertising in dental care matters (Moniteur belge of 5 May 1958, p.
Enligt artikel 3 i den belgiska lagen av den 15 april 1958 om reklam på tandvårdsområdet (loi relative à la publicité en matière de soins dentaires, Moniteur belge av den 5 maj 1958, s.
3542) (‘the Law of 15 April 1958’) imposes penalties on those who infringe Article 1 of that law, which is worded as follows:
3542) (nedan kallad lagen av den 15 april 1958) är handlingar som strider mot artikel 1 i samma lag straffbelagda. Artikel 1 i lagen har följande lydelse:
‘No person may, whether directly or indirectly, engage in advertising of any kind with a view to treating or providing treatment, whether or not by a qualified person, in Belgium or abroad, for dental or oral ailments, lesions or abnormalities, by means, inter alia, of displays or signs, inscriptions or plaques liable to be misleading as to the lawful nature of the activity advertised, leaflets, circulars, handouts and brochures, via the media of the press, radio or the cinema, by conferring or promising to confer benefits of any kind such as discounts or the provision of free transport for patients, or through the intermediary of canvassers or other such intermediaries.
”Det är förbjudet att göra någon som helst direkt eller indirekt reklam i avsikt att behandla eller tillhandahålla behandling av sjukdomar, skador eller missbildningar i mun och tänder som utförs av en behörig eller icke-behörig person i Belgien eller utomlands, bland annat genom skyltning eller skyltar, inskrifter eller namnskyltar som kan vara vilseledande beträffande den angivna verksamhetens rättsliga art, eller genom prospekt, cirkulär, flygblad, broschyrer, press, radio och film, genom löfte om eller beviljande av alla sorts förmåner såsom rabatter eller gratis patienttransporter, eller genom kundvärvare eller hemförsäljare.
The act on the part of mutual clinics and hospitals of informing their members of the dates and times of consultations, the names of those holding consultations and any changes to these shall not constitute advertising for the purposes of this article.’
Det skall inte anses som reklam i enlighet med denna artikel när sjukhus och polikliniker som är anslutna till en försäkringskassa upplyser berörda patienter om mottagningstider, namnen på driftsansvariga personer och ändringar som görs i detta avseende.”
It is apparent from the order for reference that Mr Doulamis is charged, inter alia, with having placed advertisements in a telephone directory for the ‘John Doulamis Dental Laboratory’ and the ‘John Doulamis Dental Clinic’, which is prohibited under the Law of 15 April 1958.
Det framgår av beslutet om hänskjutande att Ioannis Doulamis står åtalad för att bland annat ha gjort reklam i en telefonkatalog för ”Dentallaboratorium Jean DOULAMIS” och ”Tandvårdsklinik Jean DOULAMIS”. Sådan reklam är förbjuden enligt lagen av den 15 april 1958.
The first advertising insert was published in the dental laboratories section and the second in the dental clinics section.
Den ena annonsen publicerades i den del av telefonkatalogen som rör dentallaboratorier och den andra i den del som rör tandvårdskliniker.
Those inserts contained factual information, such as the services provided, the address, telephone number and opening hours of the two establishments.
Annonserna innehöll sakliga upplysningar, som till exempel vilka tjänster som tillhandahölls vid de två inrättningarna samt telefonnummer och öppettider.
Before the national court, Mr Doulamis submitted that advertising is an indispensable instrument for free economic competition.
Vid den hänskjutande domstolen har Ioannis Doulamis anfört att reklam är ett oumbärligt instrument för den fria ekonomiska konkurrensen.
Mr Doulamis maintained that, in view of the activities in which he is engaged, the dental clinic of which he is the proprietor meets the criteria for constituting an ‘undertaking’ for the purpose of Article 81 EC, which applies to members of the liberal professions.
Ioannis Doulamis har i detta avseende hävdat att mot bakgrund av den verksamhet som utövas vid den tandvårdsklinik som han äger, uppfyller kliniken kraven för att utgöra ett ”företag” i den mening som avses i artikel 81 EG, vilken är tillämplig på fria yrkesutövare.
The national court is inclined to the view that the defendant was engaged in the supply of professional services and in the capacity of operator and proprietor of a dental clinic.
Den hänskjutande domstolen är benägen att anse att Ioannis Doulamis har handlat inom ramen för fri yrkesutövning samt i egenskap av den som driver och äger en tandvårdsklinik.
The Tribunal de Première Instance de Bruxelles states that Article 3(1)(g), the second paragraph of Article 10 EC and Article 81 EC, read in conjunction, would appear to suggest that a Member State cannot introduce or maintain in force measures likely to undermine the effectiveness of competition rules applicable to undertakings.
Den hänskjutande domstolen har angett att det av artikel 3.1 g EG, artikel 10 andra stycket EG och artikel 81 EG i förening förefaller framgå att en medlemsstat inte får vidta eller bibehålla åtgärder som kan leda till att de konkurrensregler som är tillämpliga på företag förlorar sin ändamålsenliga verkan.
In that connection, it states that the possibility that the provisions in the Law of 15 April 1958 are liable to undermine free trade between the Member States, in so far as they may jeopardise the attainment of the objectives of a single market between those States, cannot be excluded.
Den har i detta avseende anfört att det inte kan uteslutas att bestämmelserna i lagen av den 15 april 1958 kan påverka den fria handeln mellan medlemsstaterna, eftersom de skulle kunna motverka förverkligandet av målen med en inre marknad mellan dessa stater.
Lastly, the national court observes that it is apparent from the Report of the Commission of the European Communities of 9 February 2004 on Competition in Professional Services [COM(2004) 83 final] that restrictions on advertising in that sector constitute interference with free competition.
Den hänskjutande domstolen har slutligen hänvisat till Europeiska gemenskapernas kommissions meddelande av den 9 februari 2004 om konkurrensen inom sektorn för fria yrken (KOM (2004) 83 slutlig), och påpekat att det av detta framgår att reklambegränsningar på området för dessa yrken skadar den fria konkurrensen.
In those circumstances, the Tribunal de Première Instance de Bruxelles decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Tribunal de première instance de Bruxelles har mot denna bakgrund beslutat att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfråga till domstolen:
‘Must Article 81 EC, read in conjunction with Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC, be interpreted as precluding a national law — in the present case the Law of 15 April 1958 — which prohibits (any person or) dental care providers, in the context of professional services or a dental surgery, from engaging in advertising of any kind, whether directly or indirectly, in the dental care sector?’
”Skall artikel 81 EG, i förening med artikel 3.1 g EG och artikel 10 andra stycket EG, tolkas på så sätt att den utgör hinder för nationell lagstiftning, i förevarande fall [lagen av den 15 april 1958], som innehåller ett förbud (för envar och) för den som tillhandahåller tandvård, som fri yrkesutövare eller på en tandvårdsmottagning, att göra någon som helst direkt eller indirekt reklam inom tandvårdsområdet?”
The Belgian and Italian Governments express doubts as to the admissibility of the present request for a preliminary ruling.
Den belgiska och den italienska regeringen ställer sig tveksamma till huruvida begäran om förhandsavgörande kan tas upp till sakprövning.
In that regard, it must be borne in mind that, in accordance with settled caselaw, in the context of the cooperation between the Court of Justice and the national courts under Article 234 EC, it is solely for the national court, before which the dispute has been brought and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court.
Domstolen vill härvid erinra om att det följer av fast rättspraxis att det – inom ramen för det samarbete mellan EG-domstolen och de nationella domstolarna som har inrättats genom artikel 234 EG – uteslutande ankommer på den nationella domstol vid vilken tvisten anhängiggjorts och som har ansvaret för det rättsliga avgörandet att, mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i målet som är anhängigt vid den domstolen, bedöma såväl om ett förhandsavgörande är nödvändigt för att döma i saken som relevansen av de frågor som ställs till EG-domstolen.
Nevertheless, in exceptional circumstances, the Court can examine the conditions in which the case was referred to it by the national court, in order to assess whether it has jurisdiction.
I undantagsfall ankommer det emellertid på EG-domstolen att – för att pröva sin egen behörighet – granska de omständigheter under vilka den nationella domstolen har framställt sin begäran om förhandsavgörande.
The Court may refuse to rule on a question referred for a preliminary ruling by a national court only where it is quite obvious that the interpretation of Community law that is sought bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose, where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it (see, inter alia, Arduino, paragraph 25, and Case C-425/06 Part Service [2008] ECR I-897, paragraph 34).
EG-domstolen har endast möjlighet att underlåta att besvara en tolkningsfråga som en nationell domstol har ställt då det är uppenbart att den begärda tolkningen av gemenskapsrätten inte har något samband med de verkliga omständigheterna eller föremålet för tvisten i målet vid den nationella domstolen eller när frågan är hypotetisk eller när domstolen inte har tillgång till sådana uppgifter om de faktiska eller rättsliga förhållandena som är nödvändiga för att kunna ge ett användbart svar på de frågor som ställts till den (se bland annat domen i det ovannämnda målet Arduino, punkt 25, och dom av den 21 februari 2008 i mål C-425/06, Part Service, REG 2008, s. I-897, punkt 34).
However, none of those conditions is satisfied in this case.
Inget av dessa villkor är dock uppfyllt i det nu aktuella målet.
It must be noted that the order for reference defines the national factual and legislative context in which the question referred arises.
De faktiska omständigheter och de nationella bestämmelser som utgör bakgrunden till den fråga som ställts framgår nämligen av beslutet om hänskjutande.
Moreover, the referring court has set out the precise reasons why it was unsure as to the interpretation of Community law and why it considered it necessary to refer questions to the Court for a preliminary ruling.
Dessutom har den hänskjutande domstolen på ett tydligt sätt redogjort för varför den är osäker på hur gemenskapsrätten skall tolkas och varför den anser det nödvändigt att ställa en tolkningsfråga till EG-domstolen.
The reference for a preliminary ruling from the Tribunal de Première Instance de Bruxelles is therefore admissible.
Begäran om förhandsavgörande från Tribunal de première instance de Bruxelles kan således tas upp till sakprövning.
By its question, the national court asks, in essence, whether Article 81 EC, read in conjunction with Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC, preclude a national law, such as the Law of 15 April 1958, which prohibits any person or dental care providers, in the context of professional services or a dental surgery, from engaging in advertising of any kind in the dental care sector, in so far as such a prohibition is liable to constitute interference with free competition.
Den hänskjutande domstolen har ställt sin fråga för att få klarhet i huruvida artikel 81 EG, i förening med artikel 3.1 g EG och artikel 10 andra stycket EG, utgör hinder mot sådan nationell lagstiftning som lagen av den 15 april 1958, som innehåller ett förbud för envar och för den som tillhandahåller tandvård, som fri yrkesutövare eller på en tandvårdsmottagning, att göra någon som helst reklam inom tandvårdsområdet, i den mån en sådan lagstiftning kan skada den fria konkurrensen.