natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Compulsory motorvehicle insurance must, therefore, enable members of the family of the insured person or of the driver who are victims of an accident caused by a motor vehicle to obtain compensation for personal injuries on the same conditions as any other third-party victim of such an accident.
Den obligatoriska motorfordonsförsäkringen måste således ge familjemedlemmar till försäkringstagaren eller till föraren, vilka har råkat ut för en trafikolycka, möjlighet att få ersättning för personskador på samma sätt som andra skadelidande som råkat ut för en sådan olycka.
As far as this point is concerned, it follows from this judgment that Article 3(1) of the First Directive, as amplified and supplemented by the Second and Third Directives, in particular by Article 1 of the Second Directive, does not specify the type of liability, based on risk or on fault, to be covered by the compulsory motorvehicle insurance.
Det framgår i förevarande dom att artikel 3.1 i det första direktivet, såsom den har preciserats och kompletterats genom det andra och det tredje direktivet, särskilt genom artikel 1 det andra direktivet, inte anger vilken typ av civilrättsligt ansvar — strikt ansvar eller ansvar för culpa — som den obligatoriska motorfordonsförsäkringen skall täcka.
In so far as the Community rules do not govern that question, it is in principle a matter for the Member States to determine the system of liability applicable in the case of roadtraffic accidents.
Eftersom denna fråga inte regleras i gemenskapsrätten, är medlemsstaterna i princip behöriga att själva välja vilket system för civilrättsligt ansvar som skall tillämpas vid trafikolyckor.
Consequently, if a Member State's domestic law imposes compulsory insurance cover in respect of personal injuries to passengers who are not family members and who are carried free of charge, whether or not there is any fault on the part of the driver of the vehicle which caused the accident, it must impose the same cover in respect of personal injuries to passengers who are members of the family of the insured person or of the driver.
Detta innebär att om en medlemsstat i sin lagstiftning föreskriver att passagerare som transporteras gratis omfattas av en obligatorisk försäkring vad avser personskador, oavsett om fordonets förare har handlat culpöst eller inte, skall detsamma gälla familjemedlemmar till försäkringstagaren eller till föraren.
On the other hand, if that Member State's domestic law does not impose compulsory cover in respect of personal injuries to passengers who are not family members, Article 3 of the Second Directive does not require it to impose compulsory cover for personal injuries to passengers who are members of the family of the insured person or of the driver.
Om medlemsstatens lagstiftning inte föreskriver ett sådant skydd vad avser passagerares personskador innebär artikel 3 i det andra direktivet inte en skyldighet för denna medlemsstat att föreskriva sådant skydd för personskador för passagerare som är familjemedlemmar till försäkringstagaren eller till föraren.
However, it is clear that the civil liability which, under the domestic law of the Member State in question, applies to roadtraffic accidents must be covered by insurance and that that insurance must adhere to the minimum amounts of cover laid down in Articles 1(2) and 5(3) of the Second Directive, as amended by the Act of Accession.
Det skall vidare anmärkas att den olycka som tvisten vid den nationella domstolen gäller inträffade den 12 februari 1995, det vill säga före utgången av den tidsfrist som i det tredje direktivet har fastställts för Republiken Portugals
Consequently, in the case of accidents to which that type of civil liability attaches, the Member State's domestic law may not lay down maximum limits for compensation which are lower than the said minimum amounts.
Det framgår emellertid i förevarande dom att det civilrättsliga ansvar som är tillämpligt enligt inhemsk rätt i den berörda medlemsstaten skall omfattas av en försäkring och att denna försäkring skall omfatta de garanterade minimibelopp som fastställts i artiklarna 1.2 och 5.3 i det andra direktivet, i dess lydelse enligt anslutningsakten.
The accident which gave rise to the main proceedings occurred in fact on 12 February 1995, before the date on which the period laid down by the Third Directive for transposition by the Portuguese Republic expired, which was on 31 December 1995. That directive cannot
Vad avser trafikolyckor som omfattas av detta civilrättsliga ansvar får det således i den nationella lagstiftningen inte föreskrivas maximibelopp för ersättning som är lägre än dessa minimibelopp.
The second and third questions
Den tredje—den sjunde frågan
It is not therefore necessary for the Court to consider them.
saknar den tredje—den sjunde frågan betydelse för
Articles 1(2) and 5(3) of Directive 84/5, as amended by Annex I, Part DC F, entitled "Insurance', of the Act concerning the conditions of accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic and the adjustments to the Treaties, preclude domestic laws laying down maximum amounts of compensation that are lower than the minimum amounts of cover laid down by those provisions where, in the absence of fault on the part of the driver of the vehicle which caused the accident, only civil liability for materialisation of risk arises.'
2) Artiklarna 1.2 och 5.3 i det andra direktivet 84/5, i dess lydelse enligt bilaga I del IX F, med rubriken 'Försäkringar', i Akten om anslutningsvillkoren för Konungariket Spanien och Portugisiska republiken samt om anpassningarna avfördragen, utgör hinder för en nationell lagstiftning som föreskriver högsta ersättningsbelopp som understiger de garanterade minimibelopp som har fastställts i nämnda artiklar, ifall där föraren som har vållat olyckan inte har handlat culpöst, varför endast strikt ansvar kan komma i fråga."
Advocate General G. Cosmas delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 21 October 1999.
Generaladvokaten G. Cosmas har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 21 oktober 1999.
Case C-384/98 DvW Taxation
Översättningen finns ännu inte tillgänglig på svenska.
Preliminary ruling (Sàtli VAT Directive — Exemption for medical care provided in the exercise of the medical and paramedical professions — Supply by a doctor approved as a court expert of an opinion in a paternity dispute) (Fifth Chamber)
Förhandsavgörande "Sjätte mervärdesskattedirektivet — Undantag från skatteplikt för sjukvårdande behandling som ges av medicinska eller paramedicinska yrkesutövare — Utlåtande avgivet av en läkare som av domstol utsetts till sakkunnig inom ramen för en faderskapsutredning" (femte avdelningen)
The two questions have been raised in proceedings concerning the treatment, for the purposes of value added tax, of the fee for a genetic test carried out by a medical expert appointed by the court dealing with a paternity dispute between D. and W.
Bundesschatz beslutet om fastställande av sakkunnigarvodet till den hänskjutande domstolen, vilket han har rätt att göra för att tillvarata det allmännas ekonomiska intressen, och gjorde gällande att undantaget från mervärdesskatt för läkarverksamhet inte kunde anses vara ett fakultativt undantag.
Since, however, Paragraph 6(1)(19) of that Law provided that turnover from activity as a doctor was to be exempt from tax, the court raised the question whether that exemption also covered medical services provided by a doctor acting as a court expert and, more particularly, genetic tests carried out in the context of a paternity dispute.
Frågorna har uppkommit i en tvist rörande den rättsliga kvalificeringen, i mervärdesskattehänseende, av ett arvode för en undersökning rörande ärftliga egenskaper gjord av en medicinskt sakkunnig, vilken tillförordnats av en domstol som haft att genomföra en faderskapsutredning i ett mål mellan D. och W.
Facts and questions referred to the Court
Bakgrund till tvisten och tolkningsfrågor
The Bezirksgericht St. Polten (District Court, St. Polten) appointed Dr Rosenmayr as a medical expert and instructed her to establish, on the basis of a genetic test, whether the plaintiff in the main proceedings could be the child of the defendant.
Domstolen i fråga ansåg att en sakkunnig vid utövandet av sin yrkesverksamhet skall betraktas som en företagare i den mening som avses i 1 § första stycket punkt 1 i Umsatzsteuergesetz 1994, vilket innebär att hans arvoden i princip är omsättningsskattepliktiga.
When the Bezirksgericht granted that claim in full, the Auditor at the Bundesschatz appealed to the Landesgericht St. Polten against the order determining the expert's fee, as he is entitled to do in order to protect public funds, on the ground that the exemption from VAT for medical activities could not be regarded as optional.
Doktor Rosenmayr valde, för att göra avdrag för den ingående mervärdesskatt som han hade betalat för att inköpa det nödvändiga materialet för sina analyser och för att avlöna sina medarbetare, att låta sin verksamhet bli beskattad och krävde av den österrikiska staten, förutom betalning av sitt arvode, även återbetalning av ett belopp på 14 108,60 ATS avseende omsättningsskatt.
First of all, it should be borne in mind that the terms used to specify the exemptions provided for by Article 13 of the Sixth Directive are to be interpreted strictly, since they constitute exceptions to the general principle that turnover tax is to be levied on all services supplied for consideration by a taxable person.
Den hänskjutande domstolen vill genom sin första fråga i huvudsak få klarhet i, för det första, om artikel 13 A. 1 ci sjätte direktivet skall tolkas så, att tillämpningsområdet för denna
Directive refer only to medical care concerning the health of persons.
direktivet skall, eftersom gemenskapsrätten skall ges en enhetlig tolkning, de olika språkversionerna av denna bestämmelse jämföras.
It should be pointed out, in particular, that the German, French, Finnish and Swedish versions use the concept of therapeutic treatment or of care provided to the person.
I händelse av skillnader mellan de olika språkversionerna skall bestämmelsen i fråga tolkas mot bakgrund av den allmänna systematiken i och syftet med de föreskrifter i vilka den ingår.
In order to determine whether a genetic test carried out by a doctor to establish the paternity of a child constitutes the *provision of medical care' within the meaning of Article 13A(l)(c) of the Sixth Directive, it is necessary to compare the various language versions of that provision, as the uniform interpretation of Community law requires.
bestämmelse omfattar medicinska tjänster som inte består i att vårda personer genom att diagnostisera och behandla en sjukdom eller andra hälsoproblem utan består i att genom biologiska analyser fastställa den genetiska likheten mellan enskilda personer och, för det andra, om den omständigheten att den sakkunnige läkaren har förordnats av en domstol är av betydelse i detta avseende.
Where there is a difference between the language versions, the provision in question must then be interpreted by reference to the purpose and general scheme of the rules of which it forms part.
I detta avseende nämns i alla språkversioner av artikel 13 Al c, utom i den italienska endast medicinska tjänster som rör människors hälsa. Det kan i synnerhet framhållas att den tyska, den franska, den finska och den svenska versionen använder sig av uttryck som sjukvårdande behandling och vård.
Clearly, therefore, the concept of *provision of medical care' does not lend itself to an interpretation which includes medical interventions carried out for a purpose other than that of diagnosing, treating and, in so far as possible, curing diseases or health disorders.
Domstolen erinrar inledningsvis om att de uttryck som används i bestämmelserna om undantag i artikel 13 i sjätte direktivet skall tolkas restriktivt, eftersom dessa undantag innebär avsteg från den allmänna princip enligt vilken omsättningsskatt skall betalas för varje tillhandahållande av tjänster som utförs av en skattskyldig person mot vederlag.
In that regard, apart from the Italian version, all the versions of Article 13A(l)(c) of the Sixth
För att avgöra huruvida en sådan undersökning av de ärftliga egenskaperna som en läkare genomför för att undersöka faderskapet omfattas av begreppet "sjukvårdande behandling" i den mening som avses i artikel 13 Al c i sjätte
'Article 13A(l)(c) of the Sixth Councü Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment is to be interpreted as meaning that it does not apply to services consisting, not in providing care to persons by diagnosing and treating a disease or any other health disorder, but in establishing the genetic affinity of individuals through biological tests.
"Artikel 13 A.1 c i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstatemas lagstiftning rörande omsättningsskatter Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund skall tolkas så, att den inte är tillämplig på medicinska tjänster som inte består i vård av personer genom diagnostisering och behandling av sjukdomar eller andra hälsoproblem utan i fastställande av den genetiska likheten mellan enskilda personer genom biologiska analyser.
The fact that the doctor acting as expert was instructed by a court is irrelevant in that regard.'
Den omständigheten att den läkare som agerar sakkunnig har förordnats av en domstol saknar betydelse i detta sammanhang."
Advocate General A Saggio delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 27 January 2000.
Generaladvokaten A Saggio har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 27 januari 2000.
Case C-16/99 Ministre de la Santé ν Jeff Erpelding Freedom of movement for persons
Översättningen finns ännu inte tillgänglig på svenska.
By decision of 25 April 1997, the Minister for Health refused that request on the ground that, since the discipline of cardiology did not constitute a specialist field recognised by the Austrian authorities, Dr Erpelding could not be authorised to practise medicine in that field. The Minister also stated that it was not for him to transcribe foreign diplomas and that under Luxembourg law diplomas could be recognised only as worded.
Förhandsavgörande "Rådets direktiv 93/16/EEG — Tolkning av artiklarna 10 och 19 — Rätten för en läkare att i värdmedlemsstaten använda en yrkestitel som specialistläkare, när han i en annan medlemsstat har erhållit en titel som, vad avser denna stat, inte finns med i förteckningen i artikel 7 i direktivet" (femte avdelningen)
The main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Cour administrative (Luxemburg) har genom beslut av den 21 januari 1999 ställt två frågor om tolkningen av tolkningen av rådets direktiv 93/16/EEG av den 5 april 1993 om underlättande av läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkännande av deras utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis.
On application by Dr Erpelding, that decision was set aside by a judgment of the Tribunal Administratif (Administrative Court) of 18 February 1998 on the ground that it was in breach inter alia of Article 19 of Directive 93/16.
Genom beslut av den 9 juli 1993 gav hälsovårdsministern honom tillstånd att, förutom yrkestiteln specialistläkare inom internmedicin, använda sin akademiska titel på det språk som används i den stat där han genomgått denna utbildning, nämligen "Fachartzt für innere Medizin, Teilgebiet Kardiologie".
On 31 March 1998 the Luxembourg Minister for Health appealed against that judgment to the Cour Administrative.
Frågorna har uppkommit i en tvist mellan Jeff Erpelding och det luxemburgska ministère de la Santé (hälsovårdsministeriet) avseende ministeriets beslut att inte bevilja Erpelding tillstånd att i Luxemburg använda yrkestiteln specialistläkare inom kardiologi.
That diploma was recognised on 11 April 1986 by the Luxembourg Ministry of Education.
Tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Since the Cour Administrative considered that the outcome of the case depended on the interpretation not only of Article 19 of Directive 93/16, on the use of the professional title of doctor, but also of Article 10, on the use of academic titles in medicine, it stayed proceedings and referred a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Den 15 april 1997 meddelade Jeff Erpelding hälsovårdsministern att han hade för avsikt att uteslutande ägna sig åt kardiologi, varför han erbjöd sig att avstå från att använda yrkestiteln "médecin spécialiste en médecine interne", under förutsättning att han i stället fick använda sig av yrkestiteln "médecin spécialiste en cardiologie".
On 10 April 1991 he was authorised by the Österreichische Ärztekammer (the professional organisation of Austrian doctors) to practise medicine as a Facharzt für Innere Medizin (specialist in internal medicine).
Jeff Erpelding erhöll den 30 mars 1985 den österrikiska examen "Doktor der gesamten Heilkunde" från universitetet i Innsbruck och hans examensbevis bekräftades den 11 april av det luxemburgska utbildningsministeriet.
The questions referred to the Court do not concern the conditions of training required to obtain a Luxembourg diploma of specialist in cardiology on the basis of an Austrian diploma under Article 8 of Directive 93/16.
Genom beslut av den 25 april 1997 avslog hälsovårdsministern denna begäran med motiveringen att kardiologi inte utgör en specialisering som erkänns av de österrikiska myndigheterna, varför Jeff Erpelding inte har rätt att utöva läkaryrket på detta specialområde.
Nor do they relate to the possible recognition of the Austrian diploma as equivalent to the Luxembourg diploma of specialist in cardiology under the Vlassopoulou case-law.
Ministern tillade att han inte har möjlighet att transkribera utländska examensbevis och att den luxemburgska lagstiftningen endast ger möjlighet att erkänna examensbevis enligt deras ordalydelse.
By decision of 9 July 1993 the Luxembourg Minister for Health authorised Dr Erpelding to use, in addition to his professional title of specialist in internal medicine, his academic title in the language of the State where he had been trained, namely Facharzt für Innere Medizin — Teilgebiet Kardiologie.
Genom beslut av Luxemburgs hälsovårdsminister av den 29 augusti 1991 erhöll han tillstånd att i Luxemburg utöva läkaryrket som specialistläkare inom internmedicin ("médecin spécialiste en médecine interne").
Court's answer to the questions should be confined to the interpretation of Articles 10 and 19 of that directive.
erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för läkare och specialistläkare som utfärdas av medlemsstaterna för medborgare i medlemsstaterna, i enlighet med artiklarna 3, 5 och 7 i direktivet.
By its first question the national court asks, in essence, whether a doctor who has obtained in another Member State a diploma in specialised medicine which does not appear on the list of specialist training courses in Article 7 of Directive 93/16 may rely on Article 19 of that directive to use the corresponding professional title of specialist in the host State.
Cour administrative ansåg att tvistens lösning berodde på tolkningen av dels artikel 19 i direktiv 93/16 rörande användning av yrkestiteln läkare, dels artikel 10, rörande användning av en akademisk titel inom medicin, varför den beslutade att vilandeförklara målet och ställa tolkningsfrågor till domstolen.
The national court considers that Article 10 of Directive 93/16 may be construed in two different ways.
Räckvidden av tolkningsfrågorna
The first interpretation is that the provision does no more than ensure that the beneficiaries of the system of mutual recognition of diplomas established by the directive have the right to use their academic titles in the language of the Member State of origin or Member State from which they come.
Detta system för automatiskt och obligatoriskt erkännande skulle vara ofullständigt och dess effektivitet skulle allvarligt äventyras om de som drar nytta av det inte skulle ha rätt att använda den yrkestitel för läkare eller, i förekommande fall, specialistläkare som gäller i värdmedlemsstaten.
The second interpretation is that the provision, while acknowledging that the beneficiaries of the system have that right, precludes any possibility of the host Member State authorising use of the equivalent title in the language and according to the nomenclature of that State.
Utan denna rätt att använda värdmedlemsstatens titlar skulle de som drar nytta av nämnda system för ömsesidigt erkännande sakna möjlighet att underrätta berörda parter om sina yrkeskvalifikationer på samma sätt och under samma villkor som gemenskapsmedborgare som har erhållit en sådan titel i värdmedlemsstaten.
Directive 93/16 establishes a system of automatic and compulsory mutual recognition for the diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications in medicine and specialised medicine awarded to nationals of the Member States by those States, in accordance with Articles 3, 5 and 7 of the directive.
Rätten att i värdmedlemsstaten använda titeln läkare eller, i förekommande fall, specialistläkare på denna stats språk och i enlighet med den nomenklatur som gäller där, är således en nödvändig följd av det system för ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis som införts genom direktiv 93/16.
Directive 93/16 regulates the right of the beneficiaries of the system of mutual recognition of diplomas established by the directive to use, first, their professional title of doctor or specialist doctor and, second, their academic titles in the host Member State.
Tolkningsfrågorna rör inte de utbildningsvillkor som en läkare måste uppfylla för att kunna erhålla ett luxemburgskt utbildningsbevis för "médecin spécialiste en cardiologie", på grundval av ett österrikiskt utbildningsbevis och med tillämpning av artikel 8 i direktiv 93/18.
This system of automatic compulsory recognition would be incomplete and its effectiveness would be seriously undermined if its beneficiaries were not entitled to use the professional title of doctor or specialist doctor, as the case may be, in the host Member State.
Eftersom varken artikel 8 i direktiv 93/16 eller Vlassopoulou-rättspraxisen omnämns i begäran om förhandsavgörande, anförde ingen vid förhandlingen någon invändning mot att EG-domstolens svar inskränks till att avse tolkningen av artiklarna 10 och 19 i nämnda direktiv.
Since any restriction on the use in the host Member State of an academic title obtained in another Member State is liable to render that title less attractive and hence to hamper the exercise of fundamental freedoms guaranteed by the Treaty, it must comply with the requirements of the Treaty.
Denna tolkning gäller emellertid endast för de fall där de utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för läkare eller specialistläkare som är i fråga uppfyller nödvändiga minimivillkor för att kunna bli föremål för detta automatiska och obligatoriska ömsesidiga erkännande.
Community legislation, including Article 10 of Directive 93/16 which is the subject of the national court's question, must likewise be interpreted in the light of those requirements.
Det står således helt i överensstämmelse med systemet för ömsesidigt erkännande att artikel 19 i direktiv 93/16 endast tillerkänner gemenskapsmedborgare som uppfyller kraven i första respektive andra stycket i denna bestämmelse rätt att använda yrkestiteln läkare eller, i förekommande fall, specialistläkare.