natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In that regard, as the Austrian Government and the Commission point out, it already follows from the Court's caselaw that even if, formally, legislation of the type in question in the main proceedings applies without distinction as to nationality to all Community workers, who may accordingly, under the conditions which it lays down, benefit from the prolongation of the reference period, such legislation, in so far as it makes no provision for the possibility of prolongation of the reference period where events or circumstances, such as the payment of accident benefits, corresponding to those which enable the period to be prolonged occur in another Member State, is liable to have a much greater adverse effect on migrant workers, since they above all, particularly in the case of invalidity, tend to return to their countries of origin (see, to that effect, Case C-349/87 Paraschi, paragraph 24).
Vad mer specifikt gäller beaktandet av det försäkringsfall som är aktuellt i målet vid den nationella domstolen, nämligen det olycksfall i arbetet som inträffade i Tyskland år 1968, skall
respect of a period prior to the entry into force of the EEA Agreement in the Republic of Austria, but concerns the acquisition of such entitlement with effect from 1 January 1998.
få klarhet i huruvida artikel 9a i förordning nr 1408/71 är förenlig med artiklarna 48.2 och 51 i fördraget, i den mån bestämmelsen uttryckligen utesluter möjligheten att, vid förlängning av referensperioden enligt lagstiftningen i en medlemsstat, beakta de perioder då pension på grund av olycksfall i arbetet har utgått enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat.
For the same reasons as those given above, Article 9a of Regulation No 1408/71 must be declared invalid in so far as it expressly excludes the possibility of taking into account, for the purposes of prolongation of the reference period under the legislation of a Member State, periods during which industrial accident benefits have been paid under the legislation of another Member State.
Den omständigheten att Johann Franz Duchon arbetade i Tyskland innan EES-avtalet trädde i kraft i Republiken Österrike eller innan denna medlemsstat anslöt sig till Europeiska unionen kan under dessa förhållanden inte i sig medföra att artikel 94.3 i förordning nr 1408/71 inte skall tillämpas.
As the Court has already held in its judgment in Case C-195/98 Österreichischer Gewerkschaftbund [2000], paragraph 55, the Act concerning the conditions of accession of the Republic of Austria, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden and the adjustments to the Treaties on which the European Union is founded contains no transitional provisions concerning the application of Article 48 of the Treaty. The provisions of that article must be considered to be immediately applicable and binding as regards the Republic of Austria as from the date of its accession to the European Union, that is to say 1 January 1995.
Som den österrikiska regeringen och kommissionen har påpekat följer det redan av domstolens rättspraxis att även om en lagstiftning av det slag som avses i målet vid den nationella domstolen formellt gäller alla arbetstagare inom gemenskapen oavsett nationalitet, vilka alltså kan medges en förlängning av referensperioden på de villkor som föreskrivs, kan en sådan lagstiftning likväl medföra betydligt större olägenheter för migrerande arbetstagare, i den mån den inte föreskriver någon möjlighet till förlängning när händelser eller omständigheter, som till exempel utbetalning av pension på grund av olycksfall, som motsvarar dem som kan ge anledning till förlängning inträffar i en annan medlemsstat.
Since that date, they may be relied on by migrant workers from any Member State and be applied to the present and future effects of situations arising before the accession of the Republic of Austria to the European Union.
Det är nämligen framför allt sådana migrerande arbetstagare som har en tendens att återvända till sina ursprungsländer, särskilt vid invaliditet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 4 oktober 1991, Paraschi, C-349/87, punkt 24).
The Austrian Government argues however that Article 48(2) and 51 of the Treaty are not relevant for the purposes of the decision in the main proceedings. In so far as the industrial accident in question occurred before the entry in force of the EEA Agreement in Austria, the provisions of the Treaty are inapplicable ratione temporis to those proceedings.
Tillämpningen av villkoret i 235 § tredje stycket a ASVG på ett olycksfall i arbetet, som inträffade innan förordning nr 1408/71 trädde i kraft i den medlemsstat där ansökan om pension på grund av arbetsoförmåga inges riskerar emellertid att göra den förmån som följer av artikel 94.3 i förordningen illusorisk, eftersom den nationella lagstiftningen, i avsaknad av en gemenskapsrättslig bestämmelse som garanterar att perioden före nämnda datum beaktas, inte i sig föreskriver att anslutning till ett socialförsäkringssystem enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat skall beaktas.
In that respect, it must be pointed out that the case in the main proceedings does not concern the acquisition of a pension entitlement in
Under dessa förhållanden utgör artiklarna 48.2 och 51 i fördraget hinder för en nationell lagstiftning som på vissa villkor medger en förlängning av referensperioden, utan att dock medge möjlighet till förlängning när händelser eller omständigheter som motsvarar dem som kan medföra förlängning inträffar i en annan medlemsstat (domen i det ovannämnda målet Paraschi, punkt 27).
That general finding cannot be called into question by the fact that Article 94 of Regulation No 1408/71 has not expressly provided for the possibility of taking into account, for the purposes of the acquisition of a right to a benefit under the legislation of a Member State, the periods which were completed in another Member State before the entry into force of that regulation in the first of those States and during which certain benefits, such as, in the present case, industrial accident benefits, were paid to the person insured.
Av de skäl som angetts ovan finner domstolen att artikel 9a i förordning nr 1408/71 är ogiltig, i den mån bestämmelsen uttryckligen utesluter möjligheten att, vid förlängning av referensperioden enligt lagstiftningen i en medlemsstat, beakta de perioder då pension på grund av olycksfall i arbetet har utgått enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat.
Articles 48(2) and 51 of the EC Treaty (now, after amendment, Articles 39(2) and 42 EC) must be interpreted as meaning that they preclude a provision such as Paragraph 234(l)(2)(b) of the Allgemeines Sonalversicheningsgesetz, read in conjunction with Paragraph 236(3) ofthat law, which takes into account, for the purposes of prolongation of the reference period during which the qualifying period for the acquisition of the right to a pension must have been completed, only those periods during which the insured person received a disability pension under a national accident insurance scheme, without providing for the possibility of a prolongation ofthat period where a benefit of such a kind was paid under the legislation of another Member State.
Samma regering har tillagt att övergångsbestämmelserna i artikel 94 i förordning nr 1408/71 inte innehåller någon regel om likställande som är jämförbar med regeln i artikel 9a, vilken säkerställer att referensperioden kan förlängas.
Advocate General EG. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 22 November 2001.
Domstolen vill i det avseendet påpeka att målet vid den nationella domstolen inte avser rätten till pension för en period innan EES-avtalet trädde i kraft i Republiken Österrike, utan avser uppkomsten av en sådan rätt med verkan från den 1 januari 1998.
'(1) The situation of a national of a Member State who was employed prior to the accession of that State in another Member State, and sustained an accident there, falls within the scope of Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community where the person concerned applies for an occupational disability pension after the accession of the first Member State and the accident at work can have the effect of establishing entitlement to an occupational disability pension under the law of that State.
Detta generella konstaterande kullkastas inte av den omständigheten att det i artikel 94 i förordning nr 1408/71 inte uttryckligen föreskrivs någon möjlighet att, vad gäller rätt till en förmån enligt lagstiftningen i en medlemsstat, beakta de perioder som fullgjorts i en annan medlemsstat innan förordningen trädde i kraft i den första staten, då vissa förmåner — i detta fall pension på grund av olycksfall i arbetet — har utgått till den försäkrade.
(2) Articles 39 and 42 EC preclude national rules under which an exception to the requirement of a qualifying period, as condition for entitlement to occupational disability pension resulting from an accident at work, applies only where the person suffering the accident was at the time of the accident insured compulsoruy or privately under the legislation of the Member State concerned.
"1) En person som är medborgare i en medlemsstat och som före denna stats anslutning till Europeiska unionen har arbetat som anställd i en annan medlemsstat och där råkat ut för ett olycksfall i arbetet, och som efter ursprungsstatens anslutning ansöker hos nationella myndigheter om pension på grund av arbetsoförmåga till följd av detta olycksfall, omfattas av tillämpningsområdet för rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996.
(3) Articles 39 and 42 EC preclude national rules which permit a reference period to be prolonged by periods during which the person concerned was in receipt of a pension under the statutory accident
2) Artikel 94.3 i förordning nr 1408/71, i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt förordning nr 118/97, jämförd med artikel 48.2 i EG-fördraget (nu artikel 39.2 EG i ändrad lydelse), skall tolkas så att denna bestämmelse utgör hinder för en sådan nationell bestämmelse som 235 § tredje stycket a i Allgemeines Sozialversicherungsgesetz, enligt vilken undantag från kravet på minsta försäkringstid som villkor för rätt till pension på grund av arbetsoförmåga tillföljd av ett olycksfall i arbetet — som i detta fall inträffade innan förordningen trädde i kraft i den berörda medlemsstaten — endast medges om den drabbade personen, vid tidpunkten för olycksfallet, var obligatoriskt eller frivilligt försäkrad enligt lagstiftningen i denna medlemsstat och inte enligt lagstiftningen i någon annan medlemsstat.
Preliminary ruling (Harmonisation of laws — Directives 75/442/EEC and 91/156/EEC — Concept of waste -Production residue — Quarry — Storage — Use of waste — No risk to health or the environment ~ Possibility of recovery of waste) (Sixth Chamber)
Artikel 9a i förordning nr 1408/71, i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt förordning nr 118/97, är oförenlig med artiklarna 48.2 och 51 i EG-fördraget och skall därför förklaras ogiltig, i den mån bestämmelsen utesluter möjligheten att, vid förlängning av referensperioden enligt lagstiftningen i en medlemsstat, beakta de perioder då pension på grund av olycksfall i arbetet har utgått enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat.''
By order of 31 December 1999, the Korkein hallinto-oikeus (Supreme Administrative Court) (Finland) referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC one main question and four sub-questions on the interpretation of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste, as amended by Council Directive 91/156/EEC of 18 March 1991.
Generaladvokaten F.G. Jacobs har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 22 november 2001.
It also stated that the leftover stone from the quarrying, amounting to around 50 000 nr' per annum, and between 65 to 80% of the total stone quarried, would be stored on an adjacent site.
Han föreslog att domstolen skulle svara på följande sätt:
Those questions were raised in appeal proceedings challenging the grant of an environmental licence by the Vehmassalon kansanterveystyön kuntayhtymän hallitus (Vehmassalo public-health municipal joint board, hereinafter 'the joint board') to a company, Palin Granit Oy (hereinafter 'Palin Granit'), to operate a granite quarry. Under Finnish law, the municipal authorities are not competent to grant an environmental licence for a landfill and, consequently, the outcome of the main proceedings depends on whether leftover stone resulting from stone quarrying is to be regarded as waste.
Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen är tillämplig på en arbetstagare som är medborgare i en medlemsstat och som före denna stats anslutning har arbetat som anställd i en annan medlemsstat och där råkat ut för ett olycksfall, när denne arbetstagare efter anslutningen av förstnämnda medlemsstat ansöker om invaliditetspension och detta olycksfall i arbetet kan ge rätt till sådan pension enligt den statens lagstiftning.
Seized by the Turan ja Porin lääninhallitus (Turku and Pori Provincial Administration), the Turun ja Porin lääninoikeus (Turku and Pori Administrative Court) held that the leftover stone was waste for the purposes of Law 1072/1993 and that its storage site was a landfill for the purposes of the Decision of the Council of Ministers on landfills (861/1997).
Artiklarna 39 EG och 42 EG utgör hinder för en nationell lagstiftning som innebär att ett undantag från kravet på minsta försäkringstid, som ett villkor för rätt till invaliditetspension på grund av ett olycksfall i arbetet, bara är tillämpligt när den person som råkat ut för olycksfallet vid tidpunkten för detta olycksfall var obligatoriskt försäkrad eller frivilligt försäkrad enligt den berörda medlemsstatens lagstiftning.
What relevance does it have that the leftover stone is harmless to human health and the environment?
Mål C-9/00 Palin Granit Oy och Vehmassalon kansanterveystyön kuntayhtymän hallitus Miljö och konsumentskydd
Palin Granit and the joint board brought an appeal before the Korkein hallinto-oikeus challenging the classification of the leftover stone as waste. Palin Granit submitted that the leftover stone, whose mineral composition was identical to that of the basic rock from which it was quarried, was stored for short periods for subsequent use without the need for any recovery measures and did not pose any risk to human health or the environment.
Förhandsavgörande "Tillnärmning av lagstiftning — Direktiv 75/442/EEG och 91/156/EEG — Avfallsbegreppet -Restprodukt — Stenbrott — Lagring — Avfallsanvändning — Ingen fara för hälsan eller miljön - Möjlighet att återvinna" (sjätte avdelningen) bröts -- deponeras på en närliggande plats.
Moreover, according to the first subparagraph of Article 1(2) of Decree 1390/1993, non-hazardous soil waste which is treated at the place of extraction falls within the scope of the Law on substances contained in soil (555/1981) and not within the scope of the rules on waste.
Samkommunens styrelse beviljade bolaget ett tillfälligt miljötillstånd förenat med en rad villkor om att verksamheten skulle ha en ringa skadlig inverkan på människor och miljö.
What relevance does it have that the intention is to transfer the leftover stone in whole or in part away from the storage site for use, for example for landfill or breakwaters, and that it could be recovered as such without processing or similar measures? To what extent in this connection should attention be paid to how definite the plans are which the holder of the leftover stone has for such use and to how soon after the leftover stone has been deposited on the storage site the use takes place?'
Korkein ha lii n tooikeus (Högsta förvaltningsdomstolen) har, genom beslut av den 31 december 1999, i enlighet med artikel 234 EG ställt en huvudfråga och fyra underordnade frågor om tolkningen av rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall, i dess lydelse enligt rådets direktiv 91/156/EEG av den 18 mars 1991.
Conversely, the environment centre, concurring with an opinion of the Ministry of the Environment, claims that the leftover stone ought to be regarded as waste as long as evidence of reuse of the stone has not been provided.
Efter överklagande av Länsstyrelsen för Åbo och Björneborgs län fastställde Länsrätten för Åbo och Björneborgs län att reststenen skulle betraktas som avfall i den mening som avses i lag 1072/1993 och att den plats som nämnda sten skulle förvaras på utgjorde en avstjälpningsplats i den mening som avses i statsrådets beslut 861/1997 om avstjälpningsplatser.
In order to determine which authority is competent to grant Palin Granit the environmental licence sought by it, the Korkein hallinto-oikeus decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Länsrätten fastställde att det enligt finsk rätt var Sydvästra Finlands miljöcentral (nedan kallad miljöcentralen) som var behörig att bevilja miljötillstånd beträffande avstjälpningsplatser och upphävde således beslutet av samkommunens styrelse på grund av bristande behörighet.
'Is leftover stone resulting from stone quarrying to be regarded as waste within the meaning of Article 1(a) of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste, as amended by Council Directive 91/156/EEC of 18 March 1991, having regard to points (a) to (d) below?
Dessa frågor har ställts inom ramen för ett mål rörande en talan mot ett miljötillstånd för stenbrytning, som beviljats bolaget Palin Granit Oy (nedan kallat Palin Granit) av styrelsen för Vehmassalo samkommun för folkhälsoarbete (nedan kallad samkommunens styrelse).
In the first subparagraph of Article 1(a) of Directive 75/442 waste is defined as 'any substance or object in the categories set out in Annex I which the holder discards or intends or is required to discard'.
Enligt finsk rätt är de kommunala myndigheterna inte behöriga att bevilja miljötillstånd beträffande avfallsupplag.
Annex I and the EWC clarify and illustrate that definition, by providing lists of substances and objects which may be classified as waste.
Utgången i målet vid den nationella domstolen beror följaktligen på om reststen vid stenbrytning skall betecknas som avfall.
However, those lists are only intended as guidance and the classification of a substance or object as waste is, as the Commission rightly submits, primarily to be inferred from the holder's actions, which depend on whether or not he intends to discard the substances in question.
Den 25 november 1994 lämnade Palin Granit in en ansökan till samkommunens styrelse om miljötillstånd för att anlägga ett stenbrott för brytning av granit.
Therefore, the scope of the term *waste' turns on the meaning of the term 'discard' (Case C-129/96 Inter-Environnement Wallonie [1997], paragraph 26).
Ansökan innehöll en plan beträffande hanteringen av reststenen. Det angavs att reststenen skulle kunna återanvändas som grus eller som jordfyllningsmaterial.
Is it relevant generally whether it is stored on the quarrying site, a site next to it or further away?
Enligt ansökan skulle den reststen som uppkom vid brytningen - ungefär 50 000 kubikmeter per år, vilket motsvarade 65—80 procent av den sten som
(b) What relevance does it have that the leftover stone is the same as regards its composition as the basic rock from which it has been quarried, and that it does not change its composition regardless of how long it is kept or how it is kept?
Palin Granit och samkommunens styrelse överklagade länsrättens beslut till Högsta förvaltningsdomstolen och ifrågasatte huruvida reststenen skulle klassificeras som avfall.
The term 'discard' must be interpreted in light of the aim of Directive 75/442 which, according to its third recital, is the protection of human health and the environment against harmful effects caused by the collection, transport, treatment, storage and tipping of waste, and the aim of Article 174(2) EC, which provides that Community policy on the environment is to aim at a high level of protection and is to be based, in particular, on the precautionary principle and the principle that preventive action should be taken.
Palin Granit gjorde gällande att reststenen — som hade samma mineralsammansättning som den berggrund ur vilken den brutits — lagrades under korta perioder i avvaktan på framtida användning som skulle kunna ske utan att någon återvinningsåtgärd vidtogs — och att reststenen var ofarlig med avseende på människors hälsa och miljön.
It follows that the concept of waste
Reststenen skiljer sig härigenom från biprodukter från gruvdrift, som inte har
cannot be interpreted restrictively (see Joined Cases C-418/97 and C-419/97 ARCO Chemie Nederland and Others [2000], paragraphs 36 to 40).
betecknats som avfall i nationell lagstiftning och av nationella domstolar trots att de är skadliga.
second relevant criterion for determining whether or not that substance is waste for the purposes of Directive 75/442 is the degree of likelihood that that substance will be reused, without any further processing prior to its reuse.
I vilken utsträckning skall det beaktas hur säkra planer innehavaren av reststenen har beträffande sådan användning och beträffande hur snart detta skall ske efter det att reststenen har deponerats på lagringsområdet?"
If, in addition to the mere possibility of reusing the substance, there is also a financial advantage to the holder in so doing, the likelihood of reuse is high.
Miljöcentralen har däremot, med stöd av ett yttrande från miljöministern, anfört att reststen skall betecknas som avfall tills det styrkts att den har återanvänts.
In such circumstances, the substance in question must no longer be regarded as a burden which its holder seeks to 'discard', but as a genuine product.
För att få klarhet i vilken myndighet som är behörig att bevilja det miljötillstånd som Palin Granit har ansökt om har Högsta förvaltningsdomstolen förklarat målet vilande och ställt följande frågor till domstolen:
More specifically, the question whether a given substance is waste must be determined in the light of all the circumstances, regard being had to the aim of Directive 75/442 and the need to ensure that its effectiveness is not undermined (ARCO Chemie Nederland, paragraphs 73, 88 and 97).
"Skall den reststen som uppkommer vid stenbrytning betecknas som avfall i den mening som avses i artikel 1 a i rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall, i dess lydelse enligt rådets direktiv 91/156/EEG av den 18 mars 1991, med beaktande av följande omständigheter a—d?
Directive 75/442 does not provide any decisive criteria for determining the intention of the holder to discard a given substance or object.
I artikel 1 a första stycket i direktiv 75/442 definieras avfall som "varje föremål, ämne eller substans som ingår i de kategorier som anges i bilaga 1 och som innehavaren gör sig av med eller avser eller är skyldig att göra sig av med".
Nevertheless, the Court, which has been asked on a number of occasions for preliminary rulings on whether various substances are to be regarded as waste, has provided a number of indicators from which it may be possible to infer the holder's intent.
Dessa förteckningar är emellertid enbart exemplifierande, och avfallsklassificeringen är, såsom kommissionen har framhållit, framför allt avhängig av om innehavaren av ämnena i fråga avser att göra sig av med dem eller inte.