natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Council, like the Commission, disputes above all that the judgment of the Court of First Instance can be interpreted as meaning that it places the discretion of the legislature above observance of the principle of equal treatment.
Rådet har i likhet med kommissionen först och främst nekat till att förstainstansrättens dom kan tolkas så att lagstiftarens befogenhet att företa skönsmässig bedömning sätts i förgrunden i förhållande till likabehandlingsprincipen.
In particular, in the opinion of the Council, the appellant confuses the principle of equal treatment with the principle of equality of purchasing power.
I synnerhet förväxlar klaganden, enligt rådet, likabehandlingsprincipen med principen om likvärdig köpkraft.
According to the Council, paragraph 105 of the judgment under appeal refers not to the principle of equal treatment in general but simply to the principle of equality of purchasing power.
Enligt rådet hänför sig punkt 105 i den överklagade domen inte till likabehandlingsprincipen i allmänhet, utan endast till principen om likvärdig köpkraft.
The Commission states that, in its view, the appellant’s plea gives a distorted interpretation of the line of argument of the Court of First Instance.
Kommissionen har påpekat att den grund som klaganden har gjort gällande, enligt kommissionens sätt att se, innebär att förstainstansrättens argument tolkas på ett avvikande sätt.
In particular, the Court of First Instance did not assert the supremacy of the legislature’s discretion over the principle of equality but merely observed that the transition from the ‘capital method’ to the ‘country method’ did not entail an arbitrary or manifestly inappropriate distinction that infringed the principle of equal treatment.
I synnerhet har förstainstansrätten inte hävdat att lagstiftarens skönsmässiga bedömning är överlägsen likabehandlingsprincipen, utan endast påpekat att övergången från ”huvudstadsmetoden” till ”landsmetoden” inte innebär någon så godtycklig eller uppenbart olämplig skillnad att likabehandlingsprincipen åsidosätts.
The main issue to be addressed in order to answer this argument is to determine whether the Community legislature’s decision to introduce the ‘country method’ in place of the ‘capital method’ for calculating the correction coefficients for the pensions of former officials of the Communities constitutes a legitimate exercise of the discretion conferred upon the legislature in this matter or whether the principle of equal treatment has thereby been infringed.
Den huvudsakliga frågan som ska behandlas för att förevarande argument ska kunna besvaras är huruvida lagstiftarens val att ersätta ”landsmetoden” med ”huvudstadsmetoden” för att fastställa korrigeringskoefficienter för pensionerna för tidigare tjänstemän i gemenskaperna, utgör ett berättigat utövande av den skönsmässiga bedömning som på området tillerkänns lagstiftaren eller om likabehandlingsprincipen härigenom åsidosätts.
As regards the substance of the appellant’s observations on the alleged difference in treatment between pensioners according to their place of residence, the Commission observes that the ‘capital method’ also results in a difference in treatment, benefiting pensioners living outside the capital by guaranteeing them a higher correction coefficient
När det gäller klagandens anmärkningar i sak om den påstådda skillnaden i behandling mellan pensionärer alltefter bosättningsort, har kommissionen påpekat att även ”huvudstadsmetoden” innebär en skillnad i behandling som gynnar pensionärer som är bosatta utanför huvudstaden och som garanterar dem en högre korrigeringskoefficient än den korrigeringskoefficient som krävs
I consider that it is first essential to observe that any system of correction coefficients (and, more generally, any system
Det ska inledningsvis påpekas att alla system med korrigeringskoefficienter (och särskilt systemen för anpassning av löner
CAMPOLI v COMMISSION expensive areas in the State: however, since a single correction coefficient must be chosen for each Member State, the ‘country method’ is, in my view, not only entirely legitimately practicable but also in some respects more equitable .
CAMPOLI MOT KOMMISSIONEN enda korrigeringskoefficient ska väljas för varje medlemsstat är dock ”landsmetoden” enligt min mening inte endast den metod som helt berättigat kan användas utan i vissa avseenden även den metod som är mest rättvis.
for adjusting salaries and/or pensions) is by its very nature necessarily imprecise.
och/eller pensioner) till sin karaktär med nödvändighet är inexakta.
As the Court of First Instance rightly observed, 20 in order to be truly precise, the system would have to contemplate a specific correction coefficient for each place where former officials of the Communities live.
Såsom förstainstansrätten med rätta har påpekat 20måste det i systemet, för att vara mera exakt, anges en särskild korrigeringskoefficient för varje ort där de tidigare tjänstemännen i gemenskaperna är bosatta.
Even different districts within the same city would probably, in many cases, have to be assessed separately, with different coefficients being applied on the basis of the respective cost of living.
Förmodligen ska i många fall även de olika kvarteren inom en och samma stad bedömas separat och olika koefficienter tilldelas på grundval av respektive levnadskostnad.
The appellant emphasises that, in his opinion, the ‘country method’ does not comply with the principle of equal treatment and therefore acts as a discriminatory criterion.
Klaganden har med kraft hävdat att ”landsmetoden” enligt hans mening inte följer likabehandlingsprincipen och således verkar som ett kriterium av diskriminerande slag.
His underlying idea is clearly that, in practice, only the ‘capital method’ avoids possible criticism based on the prohibition of discrimination.
Klagandens grunduppfattning är klart sådan att det i praktiken endast är ”huvudstadsmetoden” som undandras sådan eventuell kritik som grundas på förbudet mot diskriminering.
It is therefore inevitable that, whatever system is chosen, it can at best constitute a reasonable approximation of the actual cost of living borne by each former official.
Oavsett vilket system som väljs, kan det således inte undvikas att detta högst kan utgöra en rimlig uppskattning av de faktiska levnadskostnaderna för varje enskild tidigare tjänsteman.
I do not think that this is the place for a detailed examination of the principles of equality and the prohibition of discrimination in the context of Community law.
Jag anser inte att detta är platsen för en detaljerad undersökning av likhetsprincipen och principen om förbud mot diskriminering inom gemenskapsrätten 21.
21As I have already pointed out, a guarantee of absolute parity in terms of purchasing power among all former officials of the Communities would be utterly impossible to achieve.
Såsom jag redan har påpekat är det helt omöjligt att genomföra en garanti för absolut likvärdig köpkraft mellan alla tidigare tjänstemän i gemenskaperna.
I therefore consider that the Court of First Instance could legitimately assert that, within the scope of the discretion enjoyed by the Community legislature to organise the pension scheme of former officials, the decision to use the ‘country method’ instead of
Jag anser därför att förstainstansrätten med rätta kunde fastställa att valet, inom ramen för gemenskapslagstiftarens befogenhet att företa skönsmässig bedömning vid införandet av ett pensionssystem för tidigare tjänstemän, att använda ”landsmetoden” i stället för ”huvudstadsmetoden” inte innebär
Viewed in that light, it seems perfectly plain to me that both the ‘capital method’ and the ‘country method’ have advantages and disadvantages.
Exempelvis syftar visserligen ”huvudstadsmetoden” till att på ett bättre sätt försäkra dem som är bosatta i huvudstäderna och i de stora städerna.
For example, although it is true that the ‘capital method’ tends to give better protection to those living in the cap -itals and major cities, at the same time it gives those living outside such cities much better actual economic treatment, in real terms, because of the lower cost of living in the provinces.
Denna metod innebär dock samtidigt att den som bor utanför dessa städer till slut i faktiskt ekonomiskt hänseende – i reella termer – behandlas mycket bättre på grund av minskade levnadskostnader i landsorten.
On the other hand, the ‘country method’, which uses a coefficient that tends to be somewhere between the cost of living in the capital and that in less ‘expensive’ parts of the Member State, may to some extent penalise residents of the more
Å andra sidan kan ”landsmetoden”, som använder en koefficient som potentiellt befinner sig på en punkt mellan levnadskostnaderna i huvudstaden och levnadskostnaderna i de mindre ”kostsamma” delarna i medlemsstaten, i viss utsträckning missgynna dem som är bosatta på mer kostsamma orter i denna stat. Då en
21 — That principle is crystallised in the formula that requires that comparable situations must not be treated differently and that different situations must not be treated in the same way unless such treatment is objectively justified.
21 — Som bekant har denna princip utformats i den regel enligt vilken lika situationer inte får behandlas olika och olika situationer inte får behandlas lika, såvida det inte finns sakliga skäl för en sådan behandling.
For the Community public employment sector, see, for example, Case 119/83 Appelbaum v Commission [1985] ECR 2423 and Joined Cases T-18/89 and T-24/89 Tagaras v Court of Justice [1991] ECR II-53, paragraph 68.
2423), samt förstainstansrättens dom av den 7 februari 1991 i de förenade målen T-18/89 och T-24/89, Tagaras mot Europeiska gemenskapernas domstol (REG 1991, s. II-53), punkt 68.
20 — The judgment under appeal, paragraph 100.
20 — Den överklagade domen, punkt 100.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-71/07 P the ‘capital method’ does not constitute an arbitrary or manifestly inappropriate distinction likely to infringe the principle of equal treatment.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT MENGOZZI — MÅL C-71/07 P en sådan godtycklig eller uppenbart olämplig differentiering att likabehandlingsprincipen åsidosätts.
In his criticism of the judgment under appeal, the appellant focuses in particular on paragraph 105 thereof, maintaining that it indicates that the Court of First Instance considered that the discretion granted to the legislature takes precedence over the principle of equality.
I sin kritik av den överklagade domen har klaganden särskilt inriktat sig på punkt 105 i denna. Klaganden anser att denna punkt visar hur förstainstansrätten har uppfattat att lagstiftarens befogenhet att företa skönsmässig bedömning överväger i förhållande till likhetsprincipen.
The text of paragraph 105 reads as follows: limitation on the introduction of a difference in treatment.
Punkt 105 har följande lydelse: övergångsperiod utgör den enda gränsen för att införa en skillnad i behandling.
In fact, paragraph 105 quoted above does not in any way justify the introduction of a difference in treatment.
Den ovannämnda punkt 105 motiverar på intet sätt att det införs en skillnad i behandling.
It merely states that, if a less favourable pension scheme is introduced, the Community legislature is required to provide an adequate transitional period.
I denna punkt påpekas i stället endast att när det införs ett pensionssystem som är mindre fördelaktigt, är gemenskapslagstiftaren skyldig att föreskriva en tillräcklig övergångsperiod.
In this case, the transitional period is provided for in Article 20 of Annex XIII to the new Staff Regulations, under which the changeover from the correction coefficient calculated using the ‘capital method’ to that calculated using the ‘country method’ was to be achieved progressively and gradually between 2004 and 2008.
I detta fall har denna övergångsperiod angetts i bestämmelserna i artikel 20 i bilaga XIII till de nya tjänsteföreskrifterna. Enligt denna artikel har övergången från en korrigeringskoefficient som beräknats enligt ”huvudstadsmetoden” till en korrigeringskoefficient som beräknats med hjälp av ”landsmetoden” genomförts progressivt och gradvis under åren 2004–2008.
Moreover, it is significant that the Court of First Instance touched upon this question even earlier than paragraph 105, in the part of the judgment on the alleged infringement of acquired rights (when dealing with a plea in law which the appellant did not repeat in these appeal proceedings).
Det är för övrigt betecknande att förstainstansrätten även tidigare än i punkt 105 har behandlat denna fråga, i den del av domen som avser det påstådda åsidosättandet av de förvärvade rättigheterna (i samband med en grund som klaganden inte upprepat i förevarande överklagande).
‘Although it is true that, in financial terms, the new method is less advantageous than the previous one, it is also true, as indicated above … in connection with the plea alleging infringement of acquired rights, that the Community legislature is free to amend the Staff Regulations by adopting provisions that are less advantageous for the officials concerned than the previous ones, on condition that it sets a sufficiently long transitional period.
”Även om det är riktigt att den nya metoden i förhållande till den tidigare metoden finansiellt sett är mindre fördelaktig är det likaså riktigt att såsom angetts ovan… inom ramen för prövningen av en anmärkning som grundats på ett åsidosättande av förvärvade rättigheter, att gemenskapslagstiftaren fritt kan ändra tjänsteföreskrifterna och anta bestämmelser som för de berörda tjänstemännen är mindre fördelaktiga än de tidigare bestämmelserna, under förutsättning att han föreskriver en tillräckligt lång övergångsperiod.
Nor can that freedom be limited by invoking the principle of equality of purchasing power, particularly as the transitional arrangements laid down in Article 24(2) of Annex XIII to the new Staff Regulations guarantees to pensioners such as the applicant that the nominal amount of the net pension received before the new Staff Regulations came into effect will be maintained for an unlimited period ….’ 22
Denna frihet kan inte heller begränsas med åberopande av principen om likvärdig köpkraft, särskilt som övergångsperioden enligt artikel 24.2 i bilaga XIII till de nya tjänsteföreskrifterna garanterar att pensionärer såsom klaganden under obegränsad tid får behålla det nominella beloppet för den nettopension som lyftes innan de nya tjänsteföreskrifterna trädde i kraft….” 22
In setting out his case, the appellant makes several references to the judgment in Drouvis v Commission, 23maintaining that it constitutes a precedent favourable to his arguments.
Klaganden har i sin utläggning vid upprepade tillfällen hänvisat till domen i målet Drouvis mot kommissionen 23 och ansett att denna är ett prejudikat som talar för hans argument.
Here too, I cannot share the appellant’s stance.
Inte heller i detta avseende kan jag instämma i klagandens ståndpunkt.
In the Drouvis case, a former Commission official living in Greece asked that no correction coefficient be applied to his pension; at that time the coefficient for Greece, 86.5%, entailed a reduction in the pension actually paid by comparison with the basic amount.
I målet Drouvis begärde Drouvis som var en tidigare tjänsteman vid kommissionen att ingen korrigeringskoefficient skulle tillämpas på hans pension.
In that judgment the Court ruled that the system of different correction coefficients according to the place of residence of former officials of the Communities was lawful and also recognised the legality of using a single correction
I fråga om Grekland innebar denna koefficient, som motsvarade 86,5 procent, vid den tidpunkten en minskning av den i förhållande till grundbeloppet faktiskt utbetalade pensionen. Domstolen fastslog i detta beslut att systemet med korrigeringskoefficienter som varierade på grundval av den
22 — The translation of this and all other passages from the judgment under appeal is not official.
22 — I likhet med alla de andra punkterna i den överklagade domen är översättningen av detta avsnitt inofficiell.
CAMPOLI v COMMISSION coefficient for each Member State.
CAMPOLI MOT KOMMISSIONEN inriktats på hänför sig till valet att avskaffa systemet med korrigeringskoefficienter.
It did not, however, state that the only mechanism acceptable for determining that correction coefficient was that adopted in the ‘capital method’.
Detta val har ingen betydelse i förevarande mål, eftersom ett sådant avskaffande inte berör dem som i likhet med klaganden har gått i pension innan de nya tjänsteföreskrifterna trädde i kraft.
are concentrated, refers to the decision to abolish the system of correction coefficients, which is of no relevance for the purposes of this case, since the abolition does not affect those who, like the appellant, retired before the new Staff Regulations came into effect.
ort där de tidigare tjänstemännen i gemenskaperna var bosatta var lagenligt och fastslog dessutom att det var lagenligt att använda en enda korrigeringskoefficient för varje enskild medlemsstat. Domstolen har dock på intet sätt slagit fast att det enda system som kan godtas för att fastställa denna korrigeringskoefficient är det system som använder ”huvudstadsmetoden”.
I therefore consider that the first argument of the single plea in the appeal should not be accepted, since it fails to demonstrate that the Court of First Instance erred in law.
Jag anser därför att överklagandet inte kan bifallas såvitt avser den enda grunden, då det inte har visats att förstainstansrätten har gjort sig skyldig till någon felaktig rättstillämpning.
The appellant also focuses on recital 30 in the preamble to Regulation No 723/2004, cited at paragraph 8 above, which indicates, as reasons for the decision to abolish the system of correction coefficients, both the need for ever greater integration of the Member States of the Union and practical difficulties in operating the system.
Klaganden har dessutom uppmärksammat det ovan i punkt 8 redan citerade skäl 30 i förordning nr 723/2004. I detta skäl har det angetts vilka skäl som har haft avgörande betydelse för valet att överge systemet med korrigeringskoefficienter, antingen den allt ökande integrationen av medlemsstaterna i unionen eller de praktiska svårigheterna med att sköta systemet.
The appellant claims this to be both wrong, since, in his view, European integration is still far from being achieved, and contradictory, since he considers that the increased freedom of movement referred to in that recital should lead to a more appropriate system of cor -rection coefficients so as to permit more effective freedom of movement.
Klaganden har påtalat att detta är felaktigt, eftersom den europeiska integrationen är långt ifrån genomförd, och även att det är tvetydigt, eftersom den ökade rörelsefriheten som anges i detta skäl måste leda till ett lämpligare system för korrigeringskoefficienter som möjliggör en effektiv fri rörlighet.
The Commission submits that such considerations are inadmissible, both because they relate to considerations of fact and as such are outside the purview of the Court of Justice in an appeal, and because they were raised for the first time in the appeal before the Court.
Kommissionen anser att dessa omständigheter inte kan prövas, eftersom de dels stöds av sådana faktiska omständigheter som undandragits domstolens kontroll vid överklagandet, dels har framförts för första gången i överklagandet till domstolen.
In my opinion, it is far simpler than this, however; the reference to recital 30 in the preamble to Regulation No 723/2004 is irrelevant, since it relates only partly to the situation of the appellant.
Enligt min mening är det dock helt enkelt så att hänvisningen till skäl 30 i förordning nr 723/2004 är irrelevant, eftersom detta endast delvis rör klagandens situation.
It is clear, in my opinion, that the first sentence of that recital, on which the appellant’s criticisms
Det är enligt min mening uppenbart att den första meningen i detta skäl som klagandens kritik
Reiterating the third argument raised before the Court of First Instance maintaining that the principle of equal treatment had been infringed, the appellant claims discrimination in relation to pensioners living in Belgium, who allegedly continue to enjoy a pension adjusted to the cost of living in Brussels.
Genom att upprepa det tredje argumentet som framförts vid förstainstansrätten för att göra gällande att likabehandlingsprincipen har åsidosatts har klaganden hävdat att det föreligger en diskriminering i förhållande till pensionärer som är bosatta i Belgien, vilka fortsätter att ha förmånen av en pension som har anpassats till levnadskostnaderna i Bryssel.
All the arguments developed by the Court of First Instance in addition to that basic finding are therefore, according to the Commission, superfluous, so that the criticisms directed against them should be dismissed as incapable of altering the conclusions reached in the judgment.
Alla de argument som förstainstansrätten har utvecklat utöver detta grundläggande konstaterande har således varit överflödiga, varför de anmärkningar som riktats mot dem ska ogillas då de inte ändrar slutsatserna i domen.
In any event, the Commission maintains, in the alternative, that the additional arguments put forward by the Court of First Instance are correct.
Under alla förhållanden har kommissionen i andra hand hävdat att de argument som förstainstansrätten har tillagt är riktiga.
In particular, having repeated his interpretation of the Staff Regulations, according to which the pensions of former officials living in Belgium are calculated only on the basis of the cost of living in Brussels, and hence without applying the ‘country method’, the appellant contests the arguments set out by the Court of First Instance at paragraph 124 of the judgment under appeal, where it observes that ‘the legality of a Community regulation cannot depend on the manner in which it is applied in practice’, and at paragraph 125, where it recalls the settled caselaw under which ‘respect for the principle of equal treatment must be reconciled with respect for the principle of legality, according to which a person may not rely, in support of his claim, on an unlawful act committed in favour of a third party’.
Efter att ha bekräftat sin tolkning av tjänsteföreskrifterna, enligt vilken pensionerna för tidigare tjänstemän som är bosatta i Belgien endast har beräknats efter levnadskostnaderna i Bryssel, det vill säga utan att ”landsmetoden” har använts, har klaganden i synnerhet bestritt förstainstansrättens argument i punkt 124, vari denna har påpekat att ”lagenligheten av en gemenskapsrättsakt inte kan vara beroende av hur denna rättsakt tillämpas i praktiken”, och i punkt 125, i vilken denna har erinrat om den fasta rättspraxis enligt vilken ”iakttagandet av likabehandlingsprincipen skall förenas med iakttagandet av legalitetsprincipen, enligt vilken ingen till sin egen förmån kan åberopa en olaglig åtgärd som gynnat någon annan”.
The first problem to be addressed in order to assess this argument is to determine, objectively, what result the appellant’s claim is intended to achieve.
Den första frågan som ska behandlas för att bedöma detta argument är vilket resultat som, objektivt sett, åsyftas med klagandens yrkande.
In particular, as regards the first of the two cited statements of the Court of First Instance, the appellant not only disputes that the caselaw endorses the interpretation of the Court of First Instance but also wonders what other acts (for the practical implementation of the new pension scheme) he could have challenged in order to obtain redress for his claims.
Vad särskilt avser det första av förstainstansrättens ovannämnda fastställanden har klaganden bestritt att rättspraxis stöder förstainstansrättens tolkning, men även ställt frågan vilka andra rättsakter (som konkret tillämpas i det nya pensionssystemet) han skulle ha kunnat överklaga för att få framgång med sina yrkanden.