natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Those cases were completed in an average period of 2.5 months.
Målen avgjordes sedan inom i genomsnitt 2,5 månader.
Use of the expedited or accelerated procedure was requested ¤ve times, but the conditions under the Rules of Procedure were not met in any of those cases.
Skyndsam handläggning har begärts i fem fall, men villkoren enligt rättegångsreglerna var inte uppfyllda i något av målen.
Following a practice established in 2004, requests for the use of the expedited or accelerated procedure are granted or refused by reasoned order of the President of the Court.
Enligt praxis som etablerades år 2004 bifalls eller avslås en begäran om skyndsam handläggning genom motiverat beslut av domstolens ordförande.
Priority treatment, on the other hand, was granted in eight cases.
Vidare har åtta mål beviljats förtur.
Also, the Court regularly used the simpli¤ed procedure laid down in Article 104(3) of the Rules of Procedure to answer certain questions referred to it for a preliminary ruling.
Domstolen har regelbundet använt det förenklade förfarandet enligt artikel 104.3 i¤rättegångsreglerna för att lämna förhandsavgörande beträ§ande vissa tolkningsfrågor.
A total of 22 cases were brought to a close by orders made on the basis of that provision.
Sammanlagt 22 mål avslutades genom slutligt beslut med stöd av nämnda bestämmelse.
Finally, the Court made more frequent use of the possibility o¥ered by Article 20 of its Statute of determining cases without an opinion of the Advocate General where they do not raise any new point of law.
Slutligen har domstolen oftare använt sig av möjligheten i artikel 20 i domstolens stadga att avgöra ett ärende utan förslag till avgörande från generaladvokaten, om det inte omfattar någon ny rättsfråga.
About 52% of the judgments delivered in 2009 were delivered without an opinion (compared with 41% in 2008).
Det kan också nämnas att omkring 52 procent av de domar som meddelades år 2009 saknade sådant förslag till avgörande från generaladvokaten (jämfört med 41 procent år 2008).
As regards the distribution of cases between the various formations of the Court, it may be noted that the Grand Chamber dealt with roughly 8%, chambers of ¤ve judges with 57%, and chambers of three judges with approximately 34%, of the cases brought to a close by a judgment in 2009.
Vad gäller fördelningen av målen mellan domstolens olika sammansättningar, avgjorde stora avdelningen omkring 8 procent, avdelningar med fem domare 57 procent och avdelningar med tre domare ungefär 34 procent av de mål som avslutades genom dom år 2009.
Compared with the previous year, a decrease may be noted in the proportion of cases dealt with by the Grand Chamber (14% in 2008), while the proportion of cases dealt with by three-judge chambers increased (26% in 2008).
I förhållande till föregående år kan man konstatera en minskning av andelen mål som prövats av stora avdelningen (14 procent år 2008) och en ökning av andelen mål som prövas av avdelningar med tre domare (26¤procent år 2008).
As regards cases completed by orders involving a judicial determination, 84% of such cases were entrusted to three-judge chambers and 10% to ¤ve-judge chambers, while orders made by the President account for 6% of such cases.
Vad gäller antalet mål som avgjorts genom beslut anförtroddes 84 procent av dessa avdelningar med tre domare, 10 procent avdelningar med fem domare och 6 procent utgörs av beslut som meddelats av domstolens ordförande.
The recurring issue of the appropriate legal basis within the ¤rst pillar has given rise to a number of judgments worthy of mention.
Förfarandena vid gemenskapens domstolar har sin rättsliga grund i första pelaren och har gett upphov till «era domar som förtjänar att omnämnas.
In Case C-166/07 Parliament v Council (judgment of 3°September 2009) the Court held that Community contributions to the International Fund for Ireland must have a dual legal basis, namely Articles 159°EC and 308°EC.
I dom av den 3 september 2009 i mål C-166/07, parlamentet mot rådet, fann domstolen att gemenskapens bidrag till Internationella fonden för Irland förutsätter stöd i två rättsliga grunder, nämligen artiklarna 159 EG och 308 EG.
The e¥ect of using that dual basis is that the Community legislature is obliged to reconcile di¥erent legislative procedures in the adoption of a single measure.
Kravet på denna dubbla rättsliga grund leder till att gemenskapslagstiftaren måste förena olika lagstiftningsförfaranden för antagandet av en och samma rättsakt.
The Court began by observing that, in the context of the organisation of the powers of the Community, the choice of the legal basis for a measure must rest on objective factors which are amenable to judicial review, including, in particular, the aim and the content of the measure.
Domstolen inledde med att erinra om att enligt den ordning som gäller för gemenskapens behörighet ska valet av rättslig grund för en gemenskapsrättsakt ske utifrån objektiva kriterier, som kan bli föremål för domstolsprövning. Bland dessa kriterier ingår bland annat rättsaktens syfte och innehåll.
Article 308°EC may be used as the legal basis for a measure only where no other provision of the Treaty gives the Community institutions the necessary power to adopt it.
Artikel 308 EG kan endast användas som rättslig grund för en rättsakt när gemenskapens institutioner inte i någon annan bestämmelse i fördraget ges den behörighet som är nödvändig för att anta rättsakten.
In addition, recourse to that provision demands that the action envisaged should relate to the‘operation of the common market’.
Ett åberopande av denna bestämmelse förutsätter dessutom att den berörda åtgärden vidtas ”inom den gemensamma marknadens ram”.
The Court went on to ¤nd, ¤rst, that the objectives of Regulation (EC) No°1968/2006 concerning Community ¤nancial contributions to the International Fund for Ireland (2007–10) (2)correspond to the objectives pursued by the Community policy on economic and social cohesion and, second, that the Community’s ¤nancial contribution to the fund, leaving aside its legislative framework, forms part of the speci¤c actions which, when they prove to be necessary outside the Structural Funds in order to realise the objectives referred to in Article 158°EC, may be adopted in accordance with the third paragraph of Article 159°EC.
Domstolen konstaterade därefter dels att ändamålen med rådets förordning (EG) nr 1968/2006 om gemenskapens nansiella bidrag till Internationella fonden för Irland (2007–2010)2, motsvarar målen med gemenskapens politik för ekonomisk och social sammanhållning, dels att gemenskapens ekonomiska bidrag till fonden, enligt regelverket, utgör sådana särskilda åtgärder som kan antas med stöd av artikel 159 tredje stycket EG, när de visar sig vara nödvändiga för att utanför strukturfonderna uppnå de mål som anges i artikel 158 EG.
However, neither the arrangements governing cooperation between the Community and the fund nor the conditions and method of payment in respect of the Community’s ¤nancial contribution allow the Community to prevent the use by the fund of that contribution to cover actions which, while complying with the objectives of the Agreement concerning the International Fund for Ireland, extend beyond the scope of the Community’s policy on economic and social cohesion or, at least, are not managed in accordance with the criteria applied by the Community within the framework of that policy.
Det är emellertid så att varken de sätt på vilka gemenskapen och fonden samarbetar eller det sätt på vilket gemenskapens ekonomiska bidrag betalas ut möjliggör för gemenskapen att förhindra att fonden använder bidraget för att nansiera åtgärder som, även om de uppfyller målen i avtalet angående Internationella fonden för Irland, ligger utanför tillämpningsområdet för gemenskapens politik för ekonomisk och social sammanhållning, eller som åtminstone inte omfattas av de kriterier som gemenskapen tillämpar för sin politik på detta område.
The Community legislature was therefore entitled to take the view that the range of activities ¤nanced by that regulation would extend beyond the scope of the Community’s policy on economic and social cohesion.
Gemenskapslagstiftaren kunde alltså inta den berättigade ståndpunkten att det spektrum av verksamheter som nansieras genom denna förordning har en räckvidd som går utöver gemenskapens politik när det gäller ekonomisk och social sammanhållning.
Article 159°EC covers only independent action by the Community carried out in accordance with the Community regulatory framework, the content of which does not extend beyond the scope of the Community’s policy on economic and social cohesion.
Artikel 159 EG avser endast gemenskapens egna åtgärder som har vidtagits med stöd av gemenskapsrätten och vars innehåll inte går utöver tillämpningsområdet för gemenskapens politik för ekonomisk och social sammanhållning.
Consequently, the third paragraph of Article 159°EC does not by itself confer on the Community the necessary power to pursue the objectives of the Community’s policy on economic and social cohesion by means of a ¤nancial contribution under the conditions provided for by Regulation No°1968/2006.
Gemenskapen har således inte den nödvändiga behörigheten att endast med tillämpning av artikel 159 tredje stycket EG genomföra gemenskapens politik för ekonomisk och social sammanhållning genom att lämna ett ekonomiskt bidrag på de villkor som föreskrivs i förordning nr 1968/2006.
Nevertheless, the purpose of Regulation No°1968/2006 is to support the actions of an international organisation established by two Member States, the objective of which is to strengthen economic and social cohesion.
Målet med förordning nr 1968/2006 är dock att stödja åtgärder av en internationell organisation som upprättats av två medlemsstater och vars syfte är att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen.
As follows from Articles 2°EC and 3(1)(k)°EC, the strengthening of economic and social cohesion constitutes, outside of Title XVII of the Treaty, an objective of the Community.
Som framgår av artiklarna 2 EG och 3.1 k EG utgör stärkande av den ekonomiska och sociala sammanhållningen ett ändamål för gemenskapen utanför tillämpningsområdet för avdelning XVII i fördraget.
Furthermore, the objective of that regulation falls within the framework of the common market, since it seeks to bring about economic improvements in disadvantaged areas of two Member States and thus relates to the functioning of the common market.
Målet med nämnda förordning avser för övrigt den gemensamma marknaden, eftersom den syftar till ekonomiska förbättringar i missgynnade områden i de två medlemsstaterna och således den gemensamma marknadens funktion.
) Council Regulation (EC) No°1968/2006 of 21 December 2006 (OJ 2006 L°409, p.°81).
Rådets förordning (EG) nr 1968/2006 av den 21 december 2006 (EUT L 409, s. 81).
The Court concluded from this that, as Regulation No°1968/2006 pursues objectives set out in Articles 2°EC and 3(1)(k)°EC and in Title XVII of the Treaty, without that title by itself conferring on the Community the power to realise those objectives, the Community legislature ought to have had recourse to both the third paragraph of Article 159°EC and Article 308°EC while complying with the legislative procedures laid down therein, that is to say, both the ‘co-decision’ procedure referred to in Article 251°EC and the requirement that the Council act unanimously.
Domstolen i denna avdelning uttryckligen ges behörighet att vidta åtgärder för att uppnå dessa mål, skulle gemenskapslagstiftaren ha tillämpat artikel 159 tredje stycket EG och artikel 308 EG i förening, med beaktande av de lagstiftningsförfaranden som föreskrivs i dessa artiklar, nämligen dels medbeslutandeförfarandet i artikel 251 EG, dels röstning med krav på enhällighet i rådet.
In relation to the same issue of the determination of the appropriate legal basis within the ¤rst pillar, in Case C-411/06 Commission v Parliament and Council (judgment of 8 September 2009) the Court determined a dispute concerning the legal basis of Regulation (EC) No°1013/2006 on shipments of waste (3).
Frågan om fastställelse av korrekt rättslig grund i första pelaren behandlades av domstolen även i dess dom av den 8 september 2009 i mål C-411/06, kommissionen mot parlamentet och rådet, där den avgjorde en tvist angående den rättsliga grunden för förordning (EG) nr 1013/2006 om transport av avfall3.
It held that that measure had to be based solely on Article 175(1)°EC and not on Articles 133°EC and 175(1)°EC since it had only a secondary e¥ect on the common commercial policy.
Domstolen fann därvid att denna rättsakt uteslutande skulle ha grundats på artikel 175.1 EG och inte på artiklarna 133 EG och 175.1 EG, eftersom den inte hade någon sekundär inverkan på den gemensamma handelspolitiken.
Following the traditional case-law of the Court, it is only exceptionally — if an act simultaneously pursues a number of objectives or has several components that are indissociably linked, without one being secondary and indirect in relation to the other — that such an act has to be founded on the various corresponding legal bases.
Enligt domstolens traditionella rättspraxis är det endast i undantagsfall – om det nns «era avsikter med den aktuella rättsakten, eller om den har «era beståndsdelar vilka har ett sådant samband att de inte kan åtskiljas, utan att den ena blir sekundär och indirekt i förhållande till den andra – som en sådan rättsakt i undantagsfall antas med stöd av de däremot svarande olika rättsliga grunderna.
In the present case, the Commission was of the opinion that a dual legal basis was called for because the regulation comprised two indissociable components, one relating to the common commercial policy and the other to protection of the environment, neither of which could be regarded as secondary or indirect as compared with the other.
Kommissionen ansåg i detta fall att valet att använda två rättsliga grunder betingades av att nämnda förordning består av två delar som inte kan åtskiljas. Den ena delen är att hänföra till den gemensamma handelspolitiken och den andra till miljöskyddet, och den ena är inte sekundär eller indirekt i förhållande till den andra.
The Court disagreed, taking the view that it is evident from the analysis of the contested regulation that, both by its objective and content, it is aimed primarily at protecting human health and the environment against the potentially adverse e¥ects of crossborder shipments of waste.
Förfarandet med skriftlig förhandsanmälan och skriftligt förhandsgodkännande har tydligt som mål att skydda miljön inom området för avfallstransporter mellan medlemsstaterna, och det var följaktligen korrekt att använda artikel 175.1 EG som rättslig grund för detta.
More speci¤cally, in so far as the prior written noti¤cation and consent procedure clearly pursues an environmental protection purpose in the ¤eld of shipments of waste between the Member States and, consequently, was correctly based on Article 175(1)°EC, it would not be coherent to consider that that same procedure, when it applies to shipments of waste between Member States and third countries with the same environmental protection objective, is in the nature of an instrument of common commercial policy and must, on that ground, be based on Article 133°EC.
Det skulle således vara inkonsekvent att anse att samma förfarande, när det tillämpas på avfallstransporter mellan medlemsstaterna och tredjeland med samma syfte att skydda miljön, är ett instrument för den gemensamma handelspolitiken och att det av denna anledning ska ha artikel 133 EG som rättslig grund.
That conclusion is corroborated by an analysis of the legislative context of the contested regulation.
Denna slutsats bekräftas av en analys av det lagstiftningssammanhang som nämnda förordning ingår i.
A broad interpretation of the concept of common commercial policy is not such as to call into question the ¤nding that Regulation No°1013/2006 is an instrument falling principally under environmental protection policy.
En extensiv tolkning av begreppet gemensam handelspolitik påverkar inte slutsatsen att förordning nr 1013/2006 huvudsakligen är ett miljöpolitiskt instrument.
A Community act may fall within that area even when the measures provided for by it are liable to a¥ect trade.
En gemenskapsrättsakt kan alltså omfattas av detta område även om de åtgärder som föreskrivs i rättsakten kan påverka handeln.
A Community act falls within the exclusive competence in the ¤eld of the common commercial policy provided for in Article 133°EC only if it relates speci¤cally to international trade in that it is essentially intended to promote, facilitate or govern trade and has direct and immediate e¥ects on trade in the products concerned.
En gemenskapsrättsakt omfattas nämligen endast av den exklusiva behörighet på området för den gemensamma handelspolitiken som föreskrivs i artikel 133 EG, om rättsakten särskilt rör internationell handel, genom att den huvudsakligen syftar till att främja, underlätta eller reglera handeln och den direkt och omedelbart påverkar handeln med de aktuella varorna i fråga.
That was clearly not the situation in the present case.
Så förhåller det sig uppenbarligen inte i¤förevarande fall.
The aim of Regulation No°1013/2006 is not to de¤ne those characteristics of waste which will enable it to circulate freely within the internal market or as part of commercial trade with third countries, but to provide a harmonised set of procedures whereby movements of waste can be limited in order to secure protection of the environment.
Förordning nr 1013/2006 har nämligen precis som sin föregångare till syfte att tillhandahålla ett harmoniserat system av förfaranden, genom vilka avfallstransporterna kan begränsas för att säkerställa skyddet av miljön, och inte att deniera hur avfallet ska vara beska§at för att få omsättas fritt på den inre marknaden eller inom ramen för handel med tredjeland.
An inter-pillar dispute about legal basis was, in turn, the subject of Case C-301/06 Ireland v Parliament and Council (judgment of 10 February 2009), in which the Court held that Directive 2006/24/EC on the retention of data generated or processed in connection with the provision of
De tvister avseende rättslig grund som fallit mellan pelarna har föranlett dom av den 10 februari 2009 i mål C-301/06, Irland mot parlamentet och rådet. Domstolen fann där att antagandet av direktiv 2006/24/EG om lagring av uppgifter som genererats eller behandlats i samband med
4) publicly available electronic communications services or of public communications networks ( had to be adopted on the basis of the EC Treaty in so far as what is predominantly at issue is the functioning of the internal market.
4 skulle ske med stöd av EG fördraget, eftersom det huvudsakligen avsåg den kommunikation s n ät inre marknadens funktion.
The Community legislature may have recourse to Article 95°EC in particular where disparities exist between national rules which are such as to obstruct the fundamental freedoms or to create distortions of competition and thus have a direct e¥ect on the functioning of the internal market.
Gemenskapslagstiftaren kan nämligen använda artikel 95 EG som rättslig grund, särskilt när det föreligger skillnader mellan de nationella bestämmelserna och dessa skillnader kan utgöra hinder för de grundläggande friheterna eller skapa en snedvridning av konkurrensen och ha en direkt inverkan på den inre marknadens funktion.
It was apparent that the di¥erences between the various national rules adopted on the retention of data relating to electronic communications were liable to have a direct impact on the functioning of the internal market and that it was foreseeable that that impact would become more serious with the passage of time.
Det framgick dock att skillnaderna mellan de olika nationella bestämmelserna om lagring av uppgifter avseende elektronisk kommunikation kunde ha en direkt inverkan på den inre marknadens funktion och att det kunde förutses att denna inverkan skulle komma att förstärkas.
Such a situation justi¤ed the Community legislature in pursuing the objective of safeguarding the proper functioning of the internal market through the adoption of harmonised rules.
I en sådan situation var det berättigat för gemenskapslagstiftaren att, i syfte att få den inte marknaden att fungera väl, anta harmoniserade bestämmelser.
Furthermore, the Court observed that Directive 2006/24 amended the provisions of the directive on the protection of privacy in the electronic communications sector, itself based on Article 95°EC.
Domstolen konstaterade vidare att samma direktiv hade modierat bestämmelserna i direktivet om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation, vilket även det grundats på artikel 95 EG.
In those circumstances, in so far as it amended an existing directive which formed part of the acquis communautaire, Directive 2006/24 could not be based on a provision of the EU Treaty without infringing Article 47°EU.
Under dessa omständigheter kunde nämnda direktiv, i¤den mån det modierar ett bentligt direktiv i gemenskapens regelverk, inte antas med stöd av en bestämmelse i EU fördraget utan att artikel 47 EU åsidosattes.
Lastly, the Court found that Directive 2006/24 regulates operations which are independent of the implementation of any police and judicial cooperation in criminal matters.
Domstolen slog slutligen fast att direktiv 2006/24 reglerar transaktioner som är oberoende av genomförandet av varje eventuell åtgärd inom ramen för polissamarbete och stra§rättsligt samarbete.
It harmonises neither the issue of access to data by the competent national law-enforcement authorities nor that of the use and exchange of the data between those authorities.
I direktivet harmoniseras varken frågan om de nationella brottsbekämpande myndigheternas tillgång till uppgifter eller frågan om användning och utbyte av dessa uppgifter mellan nämnda myndigheter.
Those matters, which fall, in principle, within the area covered by Title VI of the EU Treaty, have been excluded from the provisions of that directive.
Dessa frågor omfattas i princip av avdelning VI i EU-fördraget och har uteslutits från bestämmelserna i direktivet.
It follows that the substantive content of Directive 2006/24 is directed essentially at the activities of service providers in the relevant sector of the internal market, to the exclusion of State activities coming under Title VI of the EU Treaty.
Härav följer att det materiella innehållet i¤direktiv¤2006/24 huvudsakligen avser tjänsteleverantörernas verksamhet inom den berörda sektorn av den inre marknaden, med undantag för statlig verksamhet som omfattas av avdelning VI i EU fördraget.
In light of that substantive content, it must be concluded that that directive relates predominantly to the functioning of the internal market.
Mot bakgrund av det materiella innehållet konstaterades att nämnda direktiv huvudsakligen avser den inre marknadens funktion.
Although long since proclaimed by the Court, the general principles of Community law continue to provide a source of further case-law.
Även om domstolen sedan länge slagit fast de allmänna gemenskapsrättsliga principerna ger de fortfarande näring åt rättspraxis.
In Case C-345/06 Heinrich (judgment of 10 March 2009) the Court underlined the signi¤cance of the requisite publicity in respect of legal acts and thus con-¤rmed the importance of the principle of legal certainty as a general principle of Community law.
I dom av den 10 mars 2009 i mål C-345/06, Heinrich, underströk domstolen räckvidden av rättsakternas erforderliga publicitet och bekräftade därmed rättssäkerhetsprincipens betydelse som allmän gemenskapsrättslig princip.
A traveller was refused boarding at Vienna–Schwechat Airport on the ground that his cabin baggage contained articles regarded as prohibited articles under Community rules. Regulation (EC)
En resenär nekades på «ygplatsen Wien Schewchat att gå ombord på ett «ygplan med hänvisning till att vederbörandes kabinbagage innehöll föremål som med stöd av gemenskapsförordningar
5) prohibits, inter alia, the presence on board aircraft of certain articles which are
5 är det bland annat otillåtet att på «ygplan ta ansågs förbjudna.