natgillin/translations-raw huggingface dataset:
THE COMMIS-SION’S DUTYTOSTATE REASONS INAN ARTICLE 226COMPLAINT and Directive 92/43/EEC53on the conservation of natural habitats and of wild fauna andflora.
Klaganden hävdade dessutom att kommissionen borde fastställa området Skäldervikensom ett Natura-område enligt direktiv 92/43/EEG.
Decision on complaint493/2000/ME againstthe European Commission
Klagomålet innehöll detaljerade beskrivningar av miljön och omgivningarna i områdena ifråga.
Council Directive 92/43/EEC of 21 May 1992 on the conservation of natural habitats and of wild fauna andflora,OJ 1992 L 206/7.
Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter,EGTL 206,1992,s. 7.
The Commission finally referred to information contained in the complaint to the Ombudsman concerning certain background facts and descriptions of how the matter hadbeen pursued before national authorities.
Klagomålet vidarebefordrades till kommissionen. Kommissionen konstaterade i sittyttrande att klagomålet av den 2 juni 1997 hade kommit till dess kännedom den 25november 1997.
The Commission stated that it would examinethe additional information and inform the complainant if it revealed any elements thatwould alter the Commission’s earlier conclusion.
Klaganden hade vidare informerats om kommissionens undersökningaroch åtgärder genom skrivelser av den 9 och den 23 februari,den 10 augusti,den 3 och den10 september 1998,den 15 februari samt den 8 juni 1999.
In her observations,the complainant maintained her complaint and described in detail theenvironment of the area and identified to what extent Directive 85/337/EEC and Directive92/43/EEC had not been respected by the Swedish authorities.
Kommissionen påpekade ocksåatt det ligger inom dess skönsmässiga befogenheter att avgöra om den skall inleda ett överträdelseförfarande mot en medlemsstat eller ej och att klaganden hade informerats omdetta.
The complainant stated thatthe identified infringements must have been detectable by the Commission through theanswers it received from the Swedish authorities to its questions.
Kommissionen tolkade klagomålet som att det inte riktades mot hanterandet avklagomålet,utan snarare mot kommissionens bedömning.
The complainant underlined the fact that the EIA carried out for the train connection Västkustbanan, section Lingvallen-Ängelholms stationsområde,was completed on 21May 1996,whilst the decision to approve the construction of that connection was takenalready on 15 May 1995 by the Swedish authorities.
Kommissionen ansåg vidare att de svenska myndigheternas miljökonsekvensbeskrivningar angående järnvägsprojektet i fråga,av den 10 februari 1995 och den 21 maj 1996,uppfyllde kraven i direktiv 85/337/EEG.
This alone constituted an infringement.
Klagandens ytterligare skrivelser visadedessutom inte på att några bedömningar var felaktiga.
If the authorities had respected Community legislation,the association Västkustbanans Framtid and others concerned,would have had the possibility to submitcomments on the EIA carried out.
Kommissionen påpekade att den iundersökningen av miljökonsekvensbeskrivningarna riktat särskild uppmärksamhet mottillvägagångssättet,eftersom direktiv 85/337/EEG snarare reglerar tillvägagångssättet förbedömningen än dess innehåll eller kvalitet.
The complainant moreover stated that the Commission should have identified the legalbasis on which it supported its view that there was no infringement.
Kommissionen ansåg att de uppgifter som klaganden hade tillhandahållit beträffande klassificeringen av området Skälderviken enligt direktiv 92/43/EEG inte utgjorde något bevisför överträdelse av direktivet.
FURTHER INQUIRIES
I augusti,september och oktober 1998 inkom klagandenmed ytterligare uppgifter till kommissionen.
After careful consideration of the Commission’s opinion and the complainant’s observa-tions,it appeared that further inquiries were necessary.
Därmed ansåg kommissionen att den hade fullgjort sina åtaganden beträffande information till klaganden.
The Ombudsman therefore asked the Commission to comment firstly on the fact that thedecision to approve the construction of the train connection Västkustbanan was taken bythe Swedish authorities on 15 May 1995,whereas the EIA for the section Lingvallen-Ängelholms stationsområde was completed only on 21 May 1996.
Slutligen hänvisade kommissionen till uppgifter ur klagomålet till ombudsmannen angående vissa bakgrundsfakta och beskrivningar av hur ärendet hade bedrivits inför de nationella myndigheterna.
The complainantalleged that this was a breach of Community law (Directive 85/337/EEC). The Ombudsman asked the Commission to comment on this and to explain its conclusion thatthere had been no infringement.
Kommissionen uppgav att man skulle undersöka de nya uppgifternaoch underrätta klaganden om man fann något som ändrade dess tidigare beslut.
As regards the fact that the decision to approve the construction of the train connection Västkustbanan was taken by the Swedish authorities on 15 May 1995 and that the EIA forthe section Lingvallen-Ängelholms stationsområde was completed on 21 May 1996, the Commission stated that it had informed the complainant of its discretionary powers toinitiate infringement procedures.
Klaganden underströk att miljökonsekvensbeskrivningen för järnvägslinjen Västkustbanan, sträckan Lingvallen-Ängelholms stationsområde,hade färdigställts den 21maj 1996,medan beslutet att godkänna anläggandet av sträckan hade fattats av de svenskamyndigheterna redan den 15 maj 1995.
After having received the relevant assessments from
Detta innebar en överträdelse i sig.
Sweden and examined them,the Commission informed the complainant on 10 August1998 and 15 February 1999,that no evidence had been submitted to show that the assessments performed did not fulfil the requirements of Directive 85/337/EEC.
Klaganden hävdade vidare att kommissionen borde ha angett den rättsliga grund på vilkenden stödde sin åsikt att ingen överträdelse hade ägt rum.
The newcomplaint concerned several issues,including the classification of the Skälderviken areaas a Natura 2000-site under Directive 92/43/EEC.
Vidare,beträffande anklagelsen rörande klassificeringen av området Skäldervikenenligt direktiv 92/43/EEG,bad ombudsmannen kommissionen att underrätta honom om deundersökningar som dittills hade gjorts,och som kommissionen hade nämnt i sitt yttrande.
The Commission stressed that after the information had been fully examined,it would informthe complainant of the action to be taken.
Kommissionen betonade att den,efter att haundersökt alla uppgifterna,skulle informera klaganden om vilka åtgärder som skullevidtas.
Moreover,as regards the general evaluation of the Swedish proposal for a list of Natura2000-sites under the Habitat Directive,the Commission decided on 22 December 2000 tobring Sweden’s failure to propose a complete list before the Court of Justice.
Vidare beslutade kommissionen den 22 december 2000 att,rörande den allmänna utvärderingen av Sveriges förslag till förteckning över Natura 2000-områden enligt livsmiljö-direktivet,föra Sverige inför EG-domstolen eftersom Sverige inte hade lämnat in enfullständig förteckning.
The Commission had since received information that Sweden is currently preparing a new sitedesignation and proposal of the Skälderviken area.
Efter det har kommissionen erhållit uppgifter om att Sverige förnärvarande är i färd med att utarbeta en ny förteckning med förslag om området Skälderviken.
Copies of the two EIAs referred to in the complaint were enclosed to the opinion.
Ett exemplar av de båda miljökonsekvensbeskrivningarna i fråga bifogades yttrandet.
In her second observations,the complainant again put forward detailed information as towhat extent the assessments fell short of the requirements of Directive 85/377/EEC,andmoreover described some procedural contacts with the Swedish authorities as far as theclassification of the Skälderviken area under the Habitat Directive was concerned.
Klaganden framförde i sina ytterligare kommentarer återigen detaljerade uppgifter om påvilket sätt bedömningarna inte uppfyllde kraven i direktiv 85/337/EEG,och beskrevdessutom några kontakter med de svenska myndigheterna angående klassificeringen avområdet Skälderviken enligt livsmiljödirektivet.
The Commission’s conclusion that there was no infringement of Directive85/337/EEC
Kommissionens slutsats att ingen överträdelse av direktiv 85/337/EEG ägde rum
1.1The complainant stated that the EIA made for the train connection Västkustbanan,section Lingvallen-Ängelholms stationsområde,was inadequate as the assessment did notcover all relevant factors.
1.1Klaganden framhöll att den miljökonsekvensbeskrivning som gjorts för Västkustbanan, sträckan Lingvallen-Ängelholms stationsområde,var felaktig,eftersomundersökningen inte omfattade alla relevanta aspekter.
Thus,Sweden was in breach of Directive 85/337/EEC.
Alltså hade Sverige brutit motdirektiv 85/337/EEG.
Further,the EIA appeared to have been handed in too late by the Swedish authorities.
Vidare föreföll miljökonsekvensbeskrivningen ha lämnats in för sentav de svenska myndigheterna.
Thecomplainant alleged that the Commission should therefore not have accepted the EIA.
Klaganden hävdade att kommissionen därför inte borde hagodtagit miljökonsekvensbeskrivningen.
1.2The Commission stated that as far as the two EIAs carried out by the Swedish authorities were concerned,the Commission considered these to fulfil the requirements of Directive 85/337/EEC concerning the railway project in question.
1.2Kommissionen angav att de två miljökonsekvensbeskrivningarna som gjorts av desvenska myndigheterna rörande järnvägsprojektet i fråga ansågs uppfylla kraven i direktiv85/337/EEG.
According to the Commission, no evidence had been submitted to show the opposite.
Enligt kommissionen hade inga uppgifter framkommit som visade påmotsatsen.
When thecomplainant pointed out that the decision to approve the construction of the train connection Västkustbanan was taken by the Swedish authorities on 15 May 1995 and the EIA forthe section Lingvallen-Ängelholms stationsområde was completed only on 21 May 1996,the Commission replied by informing the complainant of its discretionary powers toinitiate infringement procedures.
När klaganden påpekade att beslutet att bygga järnvägslinjen Västkustbananhade fattats av de svenska myndigheterna den 15 maj 1995,men att miljökonsekvensbeskrivningen för sträckan Lingvallen-Ängelholms stationsområde hade färdigställts förstden 21 maj 1996,svarade kommissionen med att underrätta klaganden om sina skönsmässiga befogenheter att inleda ett överträdelseförfarande.
1.3As regards the complainant’s arguments concerning the adequacy of the EIA, the Ombudsman notes that Directive 85/337/EEC requires an exercise of judgement by the Member State as to what information is to be provided.
1.3Beträffande klagandens argument om miljökonsekvensbeskrivningens riktighet,konstaterar ombudsmannen att det enligt direktiv 85/337/EEG är medlemsstaten som skallavgöra vilka uppgifter som skall finnas med.
_BAR_ 2001 entitled to take the view that the Member State had complied with its obligation under Directive 85/337/EEC as regards the adequacy of the information provided in the EIA.
I detta fall har ombudsmannens undersökning inte visat att kommissionen inte skulle ha haft rätt att anse att medlemsstaten uppfylltsina skyldigheter enligt direktiv 85/337/EEG gällande lämpligheten av uppgifterna i miljökonsekvensbeskrivningen.
1.4As regards the complainant’s arguments concerning the date on which the EIA wasprepared,the Ombudsman notes that the Commission referred to its discretionary powersto initiate infringement procedures.
1.4Beträffande klagandens argument om datumet för miljökonsekvensbeskrivningenkonstaterar ombudsmannen att kommissionen hänvisade till sina skönsmässiga befogenheter att inleda ett överträdelseförfarande.
If the meaning was that the Commission had made adiscretionary decision to close the case,despite evidence that an infringement hadoccurred,then the Commission should have said so in clear words.
Om kommissionen menade att den hade fattatett skönsmässigt beslut att lägga ner ärendet,trots att en överträdelse hade ägt rum,skulleden ha uttryckt detta klart och tydligt.
If on the other hand,the Commission considered that there was no infringement,no issue of discretion arises.It must be concluded that the reasons as to why the Commission closed the case wereunclear.
Om kommissionen å andra sidan menade att ingenöverträdelse hade begåtts,uppstår inte frågan om skönsmässiga befogenheter.Sammanfattningsvis måste sägas att kommissionens skäl till att lägga ner ärendet varoklara.
1.5It is good administrative behaviour to state the reasons for a decision.
1.5Det är god förvaltningssed att ange skälen för ett beslut.
The reasonsgiven should be adequate,clear and sufficient.
Skälen skall vara relevanta,tydliga och tillräckliga.
In the present case,the Ombudsman findsthat the Commission failed to state the reasons for its decision.
I detta ärendet finner ombudsmannen att kommissionen underlätatt ange skälen för sitt beslut.
The Ombudsman willtherefore issue a critical remark to the Commission.
Ombudsmannen kommer därför att rikta en kritisk anmärkning till kommissionen.
The classification of the Skälderviken area under Directive 92/43/EEC
Klassificeringen av området Skälderviken enligt direktiv 92/43/EEG
2.1The complainant claimed that the Commission should ensure that the Skäldervikenarea is designated as a Natura-site under Directive 92/43/EEC.
2.1Klaganden hävdade att kommissionen borde fastställa området Skälderviken som ett Natura 2000-område enligt direktiv 92/43/EEG.
2.2At first,the Commission explained that the information provided by the complainantdid not constitute evidence of any infringement of Directive 92/43/EEC.
2.2Först förklarade kommissionen att de uppgifter som klaganden inkommit med inteutgjorde bevis för någon överträdelse av direktiv 92/43/EEG.
However,on thebasis of the information submitted via the complaint to the Ombudsman,as well as subsequent submissions,the Commission had opened a new complaint file concerning the classification of the Skälderviken area as a Natura 2000-site under Directive 92/43/EEC.
Däremot hade kommissionen inlett ett nytt klagomålsärende rörande klassificeringen av området Skäldervikensom Natura 2000-område enligt direktiv 92/43/EEG,grundat på uppgifterna i klagomålettill ombudsmannen samt påföljande skrivelser. Kommissionen hade ännu inte avslutat sina
The Commission had not yet finalised its assessment,but stressed that after the informationhad been fully examined,it would inform the complainant of the action to be taken.
149 undersökningar,men betonade att man,när alla uppgifter hade undersökts,skulle underrätta klaganden om vilka åtgärder man skulle vidta.
2.3The Ombudsman notes that this part of the complaint is still being assessed by the Commission on the basis of further information submitted by the complainant. The Commission has undertaken to inform the complainant of the outcome.
2.3Ombudsmannen konstaterar att denna del av klagomålet fortfarande undersöks avkommissionen på grundval av de ytterligare uppgifter som klaganden inkommit med.Kommissionen har åtagit sig att underrätta klaganden om resultatet.
There is thereforeno maladministration as regards this part of the complaint.
Beträffande denna delav klagomålet föreligger därför inga missförhållanden.
As regards the complainant’s arguments concerning the date on which the EIA wasprepared,the Ombudsman notes that the Commission referred to its discretionary powersto initiate infringement procedures.
Beträffande klagandens argument om datumet för miljökonsekvensbeskrivningen konstaterar ombudsmannen att kommissionen hänvisade till sina skönsmässiga befogenheter attinleda ett överträdelseförfarande.
If the meaning was that the Commission had made adiscretionary decision to close the case,despite evidence that an infringement hadoccurred,then the Commission should have said so in clear words.
Om kommissionen menade att den hade fattat ett skönsmässigt beslut att lägga ner ärendet,trots att en överträdelse hade ägt rum,skulle den hauttryckt detta klart och tydligt.
If on the other hand,the Commission considered that there was no infringement,no issue of discretion arises.It must be concluded that the reasons as to why the Commission closed the case wereunclear.
Om kommissionen å andra sidan menade att ingen överträdelse hade begåtts,uppstår inte frågan om skönsmässiga befogenheter.Sammanfattningsvis måste sägas att kommissionens skäl till att lägga ner ärendet varoklara.
It is good administrative behaviour to state the reasons for a decision.
Det är god förvaltningssed att ange skälen för ett beslut.
The reasons givenshould be adequate,clear and sufficient.
Skälen skall vara relevanta,tydliga och tillräckliga.
In the present case,the Ombudsman finds thatthe Commission failed to state the reasons for its decision.
I detta ärendet finner ombudsmannen att kommissionen underlätatt ange skälen för sitt beslut.
Given that this aspect of the case concerns procedures relating to specific events in thepast,it is not appropriate to pursue a friendly settlement of the matter.
Eftersom denna aspekt av ärendet berör förfaranden som har att göra med vissa tidigarehändelser är det inte lämpligt att försöka åstadkomma en vänskaplig förlikning.
The Ombudsmantherefore closes the case.
Ombudsmannen avslutar därför ärendet.
FAILURE TO REPLYTO THE COM-PLAINANT’S APPEAL
UNDERLÅTENHETATT BESVARAKLA-GANDENS ÖVER-KLAGANDE
Decision on complaint729/2000/OV againstthe European Commission
Beslut i klagomål729/2000/OV mot Europeiska kommissionen
In May 2000,Mr J. made a complaint to the European Ombudsman against the European Commission concerning open competition COM/A/12/98 in which he took part.
I maj 2000 lämnade J. in ett klagomål till Europeiska ombudsmannen mot Europeiskakommissionen om det allmänna uttagningsprovet COM/A/12/98 i vilket han deltog.
On 30April 1999,the Head of the Competitions Unit informed the complainant that he onlyobtained 19.867/40 (minimum required 20/40) on test (a) and that he had therefore beenexcluded from the written tests.
Den30 april 1999 informerade chefen för uttagningsenheten den klagande om att han endasterhållit 19,867/40 (lägst krävs 20/40) på prov (a) och att han därför hade uteslutits från deskriftliga proven.
The complainant alleged that in order to guaranteeequality between the candidates,the Commission neutralised certain questions (amongstwhich question 27) of test (a) which were not clear. The complainant observed that question 27 which was neutralised,but which he answered correctly,was completely clear anddid not leave any room for ambiguity.
Den klagande påstod att för att garantera likabehandling av de sökandehade kommissionen strukit vissa frågor (bland annat fråga 27) i prov (a) som var oklara.Den klagande påstod att fråga 27 som hade strukits,men som han hade besvarat korrekt,var fullständigt klar och att den inte lämnade något utrymme för osäkerhet.
He stated that it was not justified that because of the Commission’s fault (the annulment of an unclear question),he was not admitted to thenext stage of the competition.
Han hävdadeatt det inte var rättvist att han inte skulle tillåtas delta i nästa fas av uttagningsprovet pågrund av att kommissionen begått ett fel (annullering av en oklar fråga).
In a previous open competition the question was notannulled,but all the candidates were given one extra point.
I ett tidigareallmänt uttagningsprov hade frågan inte annullerats,utan samtliga kandidater hade fått enextra poäng.
On 13 July 1999,the complainant,an auxiliary agent in the Commission,made an appealunder 90 Staff Regulations (R 463/99) against the decision of the Commission toneutralise questions.
Den 13 juli 1999 överklagade den klagande,som var extraanställd av kommissionen,enligt tjänsteföreskrifternas artikel 90 (R 463/99) kommissionens beslut att annullerafrågor.
Further to an interservice consultation on 29 September 1999 inwhich he took part to express his point of view,the complainant clarified his originalcomplaint in an additional letter dated 14 October 1999.
Efter en intern rådfrågning den 29 september 1999,där den klagande deltog för attuttrycka sin åsikt,klargjorde den klagande sitt ursprungliga klagomål i en ny skrivelse avden 14 oktober 1999.
The Appointing Authorityrejected his appeal on 18 February 2000,which confirmed the complainant’s exclusionfrom the competition.
Uttagningskommittén tillbakavisade hans överklagande den 18februari 2000,varigenom man bekräftade att den klagande uteslutits från uttagningsprovet.
The complainant however alleged that the final decision of the Appointing Authority did not take into consideration the information from the interservice consultation and from the complainant’s last letter.
Den klagande hävdade emellertid att tillsättningsmyndigheten i sitt slutgiltigabeslut inte tagit hänsyn till informationen från den interna rådfrågningen och i denklagandes senaste skrivelse.
Moreover,the Commission didnot reply within 4 months.
Dessutom svarade inte kommissionen inom fyra månader.
The Commission observed that the Selection Board had decided to neutralise question 27 from pre-selection test (a) for allcandidates since it had proved to be ambiguous.
Den klagande skrev därför till ombudsmannen och påstod att 1) kommissionen på ettfelaktigt sätt annullerat fråga 27 från urvalsprov (a) och borde ha gett honom en moti-
_BAR_ 2001 received,this shall be deemed to constitute an implied decision rejecting it,against whichan appeal may be lodged under article 91”.
Om ingetsvar har mottagits på klagomålet efter denna tidsperiod,skall detta betraktas som ettunderförstått beslut att avvisa klagomålet,mot vilket ett överklagande kan göras i enlighetmed artikel 91”.
The complainant was informed by letter of 30 November 1999 that his request had beenrejected by implied decision on 23 November 1999 and that the official answer wouldfollow.
Den klagande informerades i ett brev av den 30 november 1999 om att hans klagomål hadeavvisats genom ett underförstått beslut av den 23 november 1999 och att det officiellasvaret skulle följa.
After having received this letter,the complainant could have decided to lodge anappeal with the Court of First Instance,a possibility which he mentioned himself in hisletter of 14 October 1999.
Efter att ha mottagit denna skrivelse hade den klagande kunnat beslutaatt lämna in ett överklagande till förstainstansrätten,en möjlighet som han själv nämner isin skrivelse av den 14 oktober 1999.
Subsequently,the complaint was rejected by explicit decision of 18 February 2000.Following paragraph 3,second indent of Article 91,the period for lodging the appeal tothe Court of First Instance started to run afresh from this date.
Därefter avvisades klagomålet genom ett uttryckligt beslut av den 18 februari 2000. Ienlighet med punkt 3,första strecksatsen i artikel 91,började tidsfristen för att lämna inett överklagande till förstainstansrätten att löpa på nytt från och med detta datum.
Therefore,if thecomplainant had considered that the answer from the Appointing Authority was not satisfactory or incomplete,he could again have considered applying to the Court within threemonths from this date.
Om denklagande hade ansett att svaret från tillsättningsmyndigheten inte var tillfredsställandeeller ofullständigt hade han återigen kunnat vända sig till förstainstansrätten inom tremånader från detta datum.
The complainant again decided not to do so.
Den klagande beslutade igen att inte göra detta.
The complainant made no observations on the Commission’s opinion.
Klaganden lämnade inga kommentarer till kommissionens yttrande.
The alleged irregular annulment of question 27 from pre-selection test a)
Det påstått felaktiga beslutet att annullera fråga 27 från urvalsprov (a)