natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘Without prejudice to Article 7, Member States may, in exceptional cases, exempt a specific project in whole or in part from the provisions laid down in this Directive.’
”Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 7 får medlemsstaterna i undantagsfall besluta att ett visst projekt helt eller delvis skall undantas från föreskrifterna i detta direktiv.”
Article 4 of Directive 85/337 provides:
I artikel 4 i direktiv 85/337 föreskrivs följande:
Subject to Article 2(3), for projects listed in Annex II, the Member States shall determine through:
Om inte annat följer av artikel 2.3 skall medlemsstaterna när det gäller projekt som redovisas i bilaga II bestämma genom a) granskning från fall till fall, eller b) gränsvärden eller kriterier som fastställs av medlemsstaten om projektet skall bli föremål för en bedömning i enlighet med artiklarna 5–10.
Paragraph 7(c) of Annex I to Directive 85/337 refers to:
I punkt 7 c i bilaga I till direktiv 85/337 anges följande:
‘Construction of a new road of four or more lanes, or realignment and/or widening of an existing road of two lanes or less so as to provide four or more lanes, where such new road, or realigned and/or widened section of road would be 10 km or more in a continuous length.’
”Anläggning av en ny väg med fyra eller flera körfält, eller uträtning och/eller breddning av en befintlig väg med två eller färre körfält så att den får fyra eller fler körfält, där en sådan ny väg eller uträtad och/eller breddad sträcka av en väg skulle ha en oavbruten längd av 10 km eller mer.”
Paragraph 10(e) of Annex II to Directive 85/337 refers to:
I punkt 10 e i bilaga II till direktiv 85/337 anges följande:
‘Construction of roads,…’
”Byggande av vägar,…”
Annex III to Directive 85/337 states:
I bilaga III till direktiv 85/337 föreskrivs följande:
Characteristics of projects
PROJEKTENS KARAKTERISTISKA EGENSKAPER
— the cumulation with other projects,
— förening med andra projekt,
The dispute in the main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Tvisten vid den hänskjutande domstolen och tolkningsfrågorna
By a decree of 15 November 2001, the Prime Minister of the Italian Republic declared a state of emergency in the city of Milan on account of the pollution resulting from car traffic and the inadequacy of the existing road network.
Genom dekret av den 15 november 2001 utlyste Republiken Italiens ministerpresident undantagstillstånd i Milano på grund av de halter av föroreningar som var en följd av biltrafiken och det befintliga vägnätets otillräcklighet.
By order of 28 December 2001, the Minister of the Interior appointed the Mayor of Milan as the Commissioner responsible for the implementation of the necessary measures to deal with that situation.
Genom förordning av den 28 december samma år utsåg inrikesministern Milanos borgmästare till ansvarig för att de åtgärder som krävdes för att komma till rätta med denna situation vidtogs.
In his capacity as Commissioner for traffic and mobility issues in Milan, the Mayor of that city approved a programme of works, which included the construction project for a road linking certain districts in the north of Milan, of a length of 1 600m.
I egenskap av ansvarig för trafik- och mobilitetsfrågor i Milano godkände stadens borgmästare ett bygg- och anläggningsprogram, i vilket ingick projektet att anlägga en 1 600 meter lång väg mellan vissa stadsdelar i norra Milano.
On 29 October 2002, he approved the final project for that road.
Den 29 oktober 2002 godkände borgmästaren det slutgiltiga projektet avseende detta vägbygge.
Mr Aiello and other residents in the area affected challenged that decision before the Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia (Lombardy Regional Administrative Court).
Salvatore Aiello och andra personer som är bosatta i det berörda området väckte talan mot detta beslut vid Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia (regional förvaltningsdomstol i Lombardiet).
They claimed, inter alia, that the procedure followed did not comply with Community law because no environmental impact assessment of the project had been carried out.
De gjorde bland annat gällande att det förfarande som tillämpats inte var i överensstämmelse med gemenskapsrätten på grund av att det inte hade gjorts någon bedömning av projektets miljöpåverkan.
That court dismissed the action as unfounded, and Mr Aiello and Others lodged an appeal against that judgment before the Consiglio di Stato (Council of State).
Denna talan ogillades och Salvatore Aiello m.fl. överklagade denna dom till Consiglio di Stato (högsta förvaltningsdomstolen).
The Consiglio di Stato ordered measures of inquiry from which it is apparent that, although the 1953 General Regulatory Plan for the municipality of Milan envisaged the construction of a road permitting a rapid connection between districts of the city more than 10 kilometres apart, that objective had finally been abandoned in favour of a different project, concerning the construction of a number of separate roads.
Consiglio di Stato förordnade om åtgärder för bevisupptagning av vilka framkom att den tidigare gällande allmänna byggnadsplanen för Milano kommun från år 1953 visserligen innefattade planer på anläggning av en väg i syfte att möjliggöra en snabbförbindelse mellan stadsdelar som låg mer än 10 kilometer från varandra, men att detta projekt slutligen hade övergetts till förmån för ett annat projekt som avsåg anläggning av flera separata vägar.
Two roads are planned, the first of which is at the origin of the main proceedings and the second of which is a different road of a length of 1 300m.
Två vägar har anlagts av vilka den första är den som har gett upphov till tvisten vid den hänskjutande domstolen. Den andra är en separat väg med en längd på 1 300 meter.
The Consiglio di Stato considers, therefore, that the project at issue in the main proceedings does not fall within the context of the construction of a single road of more than 10 kilometres for the purposes of Annex I to Directive 85/337, which lists the projects for which an environmental impact assessment is obligatory, but within that of Annex II to that legislation, which refers merely to the construction of roads.
Consiglio di Stato anser således att det aktuella projektet inte avser anläggning av en enda väg med en längd på mer än 10 kilometer, som skulle omfattas av bilaga I till direktiv 85/337, i vilken anges de projekt i fråga om vilka en miljökonsekvensbedömning är obligatorisk, utan att det avser anläggning av en väg som omfattas av bilaga II till detta direktiv, i vilken det endast talas om byggande av vägar.
However, the Consiglio di Stato enquires whether the project being challenged should not be subject to such an assessment in accordance with, inter alia, Article 4 of Annex II read in conjunction with Annex III to Directive 85/337, on the ground that that project forms part of a larger operation for the restructuring of all the roads of the districts concerned, so that the competent authority should have taken into consideration the ‘cumulation’ of the separate projects, a factor expressly set out by Annex III.
Consiglio di Stato undrar dock om det inte borde företas en sådan bedömning avseende det ifrågasatta projektet med tillämpning av, bland annat, bestämmelserna i artikel 4, jämförda med bilaga II och bilaga III till direktiv 85/337, på grund av att projektet ingår i ett större projekt avseende omstrukturering av ett flertal vägar i de berörda stadsdelarna, vilket medför att den ansvariga myndigheten borde ha beaktat ”föreningen” av olika projekt, vilket är ett kriterium som uttryckligen föreskrivs i bilaga III.
Accordingly, it decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Consiglio di Stato har under dessa omständigheter beslutat att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
— or, conversely, that only projects of a kind listed in Annexes I and II to the Directive must be made subject to an environmental impact assessment?
”1) Ska artikel 2 i direktiv 85/337, där det anges att projekt som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan ska bli föremål för en miljökonsekvensbedömning, och att dessa projekt anges i artikel 4 [i detta direktiv], tolkas på så sätt att varje projekt som har en betydande miljöpåverkan ska bli föremål för [en sådan] bedömning, även om projektet inte anges i förteckningen i bilagorna I eller II till direktivet, eller ska bestämmelsen tvärtom tolkas på så sätt att endast de projekt som anges i bilagorna I och II till direktivet ska bli föremål för [nämnda] bedömning?
Under Article 104(3) of the Rules of Procedure, inter alia, where the answer to a question referred may be clearly deduced from its existing caselaw or where the answer to that question leaves no scope for any reasonable doubt, the Court may, after hearing the Advocate General, give its decision by reasoned order.
I enlighet med artikel 104.3 i domstolens rättegångsregler får domstolen, bland annat när svaret på en fråga klart kan utläsas av rättspraxis eller när svaret på en fråga inte lämnar utrymme för rimligt tvivel, efter att ha hört generaladvokaten, avgöra saken genom motiverat beslut.
The Comune di Milano (Municipality of Milan) submits that the questions raised by the Consiglio di Stato are inadmissible because the two projects for the construction of roads to which the latter refers in the order for reference are distinct projects and are not, moreover, such as to have a cumulative impact on the environment.
Comune di Milano anser att de frågor som ställts av Consiglio di Stato inte kan upptas till sakprövning därför att de båda vägbyggnadsprojekt som avses i begäran om förhandsavgörande utgör separata projekt som inte heller kan ha en kumulativ inverkan på miljön.
In accordance with settled caselaw, in the context of the cooperation between the Court of Justice and the national courts under Article 234 EC, it is solely for the national court, before which the dispute has been brought and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court.
I detta avseende ska det erinras om att det, inom ramen för det samarbete mellan EG-domstolen och de nationella domstolarna som har inrättats genom artikel 234 EG, uteslutande ankommer på de nationella domstolarna, vid vilka tvisten anhängiggjorts och som har ansvaret för det rättsliga avgörandet, att mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i varje enskilt mål bedöma såväl om ett förhandsavgörande är nödvändigt för att döma i saken som relevansen av de frågor som ställs till domstolen.
Consequently, where the questions submitted for a preliminary ruling concern the interpretation of Community law, the Court is, in principle, bound to give a ruling (see, inter alia, Joined Cases C-223/99 and C-260/99 Agorà and Excelsior [2001] ECR I-3605, paragraph 18).
Domstolen är följaktligen i princip skyldig att meddela ett förhandsavgörande när de frågor som ställts av den nationella domstolen avser tolkningen av gemenskapsrätten (se bland annat dom av den 10 maj 2001 i de förenade målen C-223/99 och C-260/99, Agorà och Excelsior, REG 2001, s. I-3605, punkt 18).
In the present case, the referring court has clearly stated that it requires the interpretation of several of the provisions of Directive 85/337 in order to ascertain whether
I förevarande fall har den hänskjutande domstolen klart angett att en tolkning av flera bestämmelser i direktiv 85/337 är nödvändig för att den ska kunna avgöra huruvida
In addition, the Court may not decline to give a ruling on a question referred to it by a national court unless it is quite obvious that the interpretation of Community law sought by that court bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose or where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it (see, inter alia, Agorà and Excelsior, paragraph 20).
Dessutom har domstolen endast möjlighet att underlåta att besvara en tolkningsfråga som en nationell domstol har ställt då det är uppenbart att den begärda tolkningen av gemenskapsrätten inte har något samband med de verkliga omständigheterna eller föremålet för tvisten i målet vid den nationella domstolen eller när frågan är hypotetisk eller när domstolen inte har tillgång till sådana uppgifter om de faktiska eller rättsliga förhållandena som är nödvändiga för att kunna ge ett användbart svar på de frågor som ställts till den (se bland annat domen i de ovannämnda förenade målen Agorà och Excelsior, punkt 20).
In the present case, none of those conditions are met.
I förevarande fall är inte något av dessa villkor uppfyllt.
Accordingly, the reference for a preliminary ruling is admissible.
Härav följer att begäran om förhandsavgörande kan upptas till sakprövning.
Taking the view that the answer to the three questions referred leaves no scope for any reasonable doubt, the Court, pursuant to the second paragraph of Article 104(3) of its Rules of Procedure, informed the referring court that it proposed to give its decision by reasoned order and called on the interested parties referred to in Article 23 of the Statute of the Court of Justice to submit any observations they might have in that regard.
Domstolen anser att svaret på de tre frågorna inte lämnar utrymme för något rimligt tvivel och har därför, i enlighet med artikel 104.3 andra stycket i rättegångsreglerna, meddelat den hänskjutande domstolen att den har för avsikt att avgöra saken genom att meddela ett motiverat beslut, och den har därvid berett parter och övriga som avses i artikel 23 i domstolens stadga tillfälle att yttra sig i denna fråga.
Aeillo and Others and the Commission of the European Communities replied to the Court’s request.
Salvatore Aiello m.fl. och Europeiska gemenskapernas kommission har yttrat sig.
The Commission in its reply stated that it had no objection to
Kommissionen har uppgett att den inte har något att erinra mot att domstolen avgör
Aiello and Others submitted arguments similar to those raised in their written observations and requested that a hearing be held.
Salvatore Aiello m.fl. har anfört liknande argument som i sitt skriftliga yttrande och har begärt att förhandling ska hållas.
However, those factors have not persuaded the Court to depart from the procedural approach envisaged.
Detta föranleder emellertid inte domstolen att välja ett annat förfarande.
— The first question
— Den första tolkningsfrågan
By its first question, the referring court is essentially asking whether Article 2(1) of Directive 85/337 must be interpreted as meaning that projects likely to have significant effects on the environment, but which are not referred to in Annexes I and II to that directive, must nevertheless be subject to an environmental impact assessment which complies with the assessment set out in that directive.
Den hänskjutande domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida artikel 2.1 i direktiv 85/337 ska tolkas så, att projekt som kan antas medföra betydande miljöpåverkan, men som inte nämns i bilagorna I och II till detta direktiv, likväl ska bli föremål för en sådan miljökonsekvensbedömning som den som föreskrivs i nämnda direktiv.
Article 2(1) of Directive 85/337 provides that projects likely to have significant effects on the environment by virtue, inter alia, of their nature, size or location and which must, therefore, be subject to an assessment with regard to those effects, are defined in Article 4 of that directive.
I artikel 2.1 i direktiv 85/337 föreskrivs att de projekt som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan, bland annat på grund av sin art, storlek eller lokalisering, och som därför ska bli föremål för en bedömning av denna påverkan anges i artikel 4 i direktivet.
Article 4 provides, in paragraph 1 thereof, that the projects listed in Annex I shall be made subject to an environmental impact assessment and, in paragraph 2 thereof, that, with regard to projects listed in Annex II to that directive, it is for the Member States to determine whether they should be subject to such an assessment on the basis of certain thresholds or certain criteria.
I nämnda artikel 4 föreskrivs, i punkt 1, att projekt som redovisas i bilaga I ska bli föremål för en miljökonsekvensbedömning och, i punkt 2, att det ankommer på medlemsstaterna, när det gäller projekt som redovisas i bilaga II, att genom gränsvärden eller kriterier bestämma om de ska bli föremål för en sådan bedömning.
It must also be noted that that article renders both situations referred to in the preceding paragraph subject to the application of Article 2(3) of Directive 85/337,
Det ska även erinras om att det följer av denna artikel att den ska tillämpas i de båda situationer som nämnts i föregående punkt om inte annat följer av artikel 2.3 i
Furthermore, Article 1 of Directive 85/337 provides, in paragraph 4 thereof, that the directive does not cover projects serving national defence purposes and, in paragraph 5 thereof, that it does not apply to projects the details of which are adopted by a specific act of national legislation, since the objectives of that directive are deemed to be achieved through the legislative process.
Vidare föreskrivs i artikel 1.4 i direktiv 85/337 att direktivet inte gäller projekt som avser det nationella försvaret och i artikel 1.5 att det inte ska tillämpas på projekt som i detalj regleras genom särskild nationell lagstiftning, eftersom det anses att syftena med direktivet uppnås genom lagstiftningen.
Consequently, having regard to paragraphs 29 to 32 of this order, the answer to the first question referred must be that Article 2(1) of Directive 85/337 must be interpreted as not requiring that any project likely to have a significant effect on the environment be made subject to the environmental impact assessment provided for in that directive, but only those referred to in Annexes I and II to that directive, under the conditions set out in Article 4 thereof and subject to Articles 1(4) and (5) and 2(3) thereof.
Med beaktande av punkterna 29–32 i förevarande beslut ska den första frågan följaktligen besvaras enligt följande. Artikel 2.1 i direktiv 85/337 ska tolkas så, att den inte innebär ett krav på att varje projekt som kan antas medföra betydande miljöpåverkan ska bli föremål för den bedömning som föreskrivs i detta direktiv, utan att detta krav endast gäller de projekt som anges i bilagorna I och II till nämnda direktiv, under de förutsättningar som föreskrivs i artikel 4 i direktivet och med förbehåll för vad som föreskrivs i artiklarna 1.4 och 1.5 samt 2.3 i direktivet.
— The second question
— Den andra frågan
By its second question, the referring court essentially asks whether Member States are required to take account of the selection criteria listed in Annex III to Direct- ive 85/337 when they determine, pursuant to Article 4(2) of that directive, in respect
Den hänskjutande domstolen har ställt den andra frågan för att få klarhet i huruvida medlemsstaterna är skyldiga att beakta de urvalskriterier som anges i bilaga III till direktiv 85/337 när de, med tillämpning av artikel 4.2 i detta direktiv, genom
AIELLO AND OTHERS of the projects in the classes listed in Annex II thereto and on the basis of case-by-case assessments, or thresholds or criteria fixed by the Member State, whether those projects must be subject to the environmental impact assessment procedure.
en granskning från fall till fall eller genom kriterier som de fastställt bestämmer om sådana projekt som omfattas av bilaga II till direktivet ska bli föremål för en miljökonsekvensbedömning.
Under Article 4(2) of Directive 85/337, it is for the Member States to determine themselves in which cases the projects in the classes listed in Annex II to that dir -ective must be made subject to an environmental impact assessment, whereas the projects in Annex I thereto must always be subject to such a procedure.
Enligt artikel 4.2 i direktiv 85/337 ankommer det på medlemsstaterna att själva bestämma i vilka fall de projekt som redovisas i bilaga II till detta direktiv ska bli föremål för en miljökonsekvensbedömning medan de projekt som anges i bilaga I till direktivet alltid ska bli föremål för en sådan bedömning.
That provision leaves the Member States two options.
Enligt denna bestämmelse har medlemsstaterna två möjligheter.
The first is to decide on a case-by-case basis whether a project covered by Annex II must be made subject to the assessment.
För det första kan de avgöra från fall till fall om ett projekt som avses i nämnda bilaga II ska bli föremål för en miljökonsekvensbedömning.
The second is to determine, in a general and abstract manner and according to thresholds or criteria, the projects in that annex which must be made subject to the assessment.
För det andra kan de bestämma, på ett allmänt och abstrakt sätt, med hjälp av gränsvärden eller kriterier, vilka av de projekt som anges i denna bilaga som ovillkorligen ska bli föremål för en sådan bedömning.
It stems from the actual wording of Article 4(3) of Directive 85/337 that that Dir ective requires Member States, in both cases, to take into account the relevant selection criteria set out in Annex III to that directive, that is to say, those of the criteria which must be applied in the light of the characteristics of the project concerned.
Det följer av själva ordalydelsen av artikel 4.3 i direktiv 85/337 att medlemsstaterna enligt denna bestämmelse i båda fallen är skyldiga att beakta de relevanta urvalskriterier som fastställs i bilaga III till detta direktiv, det vill säga de kriterier som med hänsyn till det berörda projektets karakteristiska egenskaper ska tillämpas.
Therefore, the answer to the second question referred is that Directive 85/337 does require the Member States to take account of the relevant selection criteria listed in Annex III to Directive 85/337 when they determine, in respect of the projects in the classes listed in Annex II thereto, either on the basis of case-by-case assessments, or on the basis of thresholds or criteria fixed by the Member State, whether the projects concerned must be subject to the environmental impact assessment procedure.
Den andra frågan ska således besvaras enligt följande. Medlemsstaterna är skyldiga att beakta de relevanta urvalskriterier som anges i bilaga III till direktiv 85/337 när de – med avseende på sådana projekt som omfattas av bilaga II till direktivet – antingen genom en granskning från fall till fall eller genom kriterier som de fastställt beslutar om det berörda projektet ska bli föremål för en miljökonsekvensbedömning.
— The third question
— Den tredje frågan
By its third question, the referring court is essentially requesting the Court to specify whether the Italian legislation at issue in the main proceedings constitutes due transposition into national law of Article 4 of Directive 85/337, given that that secondary legislation does not set out the criterion of cumulation with other projects, which is none the less referred to in Annex III to that directive, as a selection criterion to be taken into account when the competent national authority determines whether projects in the classes listed in Annex II to that directive must be made subject to an environmental impact assessment.
Den hänskjutande domstolen har ställt den tredje frågan för att få klarhet i huruvida artikel 4 i direktiv 85/337 införlivas på ett korrekt sätt genom den italienska lagstiftning som är aktuell i målet vid nämnda domstol, trots att denna lagstiftning inte innehåller föreskrifter om kriteriet avseende förening med andra projekt, vilket emellertid nämns i bilaga III till detta direktiv som ett urvalskriterium att beakta när den ansvariga nationella myndigheten bestämmer om projekt som omfattas av bilaga II till nämnda direktiv ska bli föremål för en miljökonsekvensbedömning.