natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(b) trade marks which are devoid of any distinctive character;
b) Varumärken som saknar särskiljningsförmåga.
(c) trade marks which consist exclusively of signs or indications which may serve, in trade, to designate the kind, quality, quantity, intended purpose, value, geographical origin, or the time of production of the goods or of rendering of the service, or other characteristics of the goods;
c) Varumärken som endast består av tecken eller upplysningar vilka i handeln visar varornas eller tjänsternas art, kvalitet, kvantitet, avsedda användning, värde, geografiska ursprung, tiden för deras framställande eller andra egenskaper hos varorna eller tjänsterna.
Any Member State may in addition provide that this provision shall also apply where the distinctive character was acquired after the date of application for registration or after the date of registration.’
En medlemsstat kan dessutom besluta att denna bestämmelse skall gälla även då särskiljningsförmågan har förvärvats efter tidpunkten för registreringsansökan eller tidpunkten för registreringen.”
Article 5(1) and (2) of the Directive, entitled ‘Rights conferred by a trade mark’, provide:
I artikel 5 i direktivet, som har rubriken ”Rättigheter som är knutna till ett varumärke”, föreskrivs följande i punkterna 1 och 2:
(b) any sign where, because of its identity with, or similarity to, the trade mark and the identity or similarity of the goods or services covered by the trade mark and the sign, there exists a likelihood of confusion on the part of the public, which includes the likelihood of association between the sign and the trade mark.
Innehavaren har rätt att förhindra tredje man, som inte har hans tillstånd, att i näringsverksamhet använda a) tecken som är identiska med varumärket med avseende på de varor och tjänster som är identiska med dem för vilka varumärket är registrerat, b) tecken som på grund av sin identitet eller likhet med varumärket och identiteten eller likheten hos de varor och tjänster som täcks av varumärket och tecknet kan leda till förväxling hos allmänheten, inbegripet risken för association mellan tecknet och varumärket.
Any Member State may also provide that the proprietor shall be entitled to prevent all third parties not having his consent from using in the course of trade any sign which is identical with, or similar to, the trade mark in relation to goods or ser -vices which are not similar to those for which the trade mark is registered, where the latter has a reputation in the Member State and where use of that sign without due cause takes unfair advantage of, or is detrimental to, the distinctive character or the repute of the trade mark.’
En medlemsstat kan också besluta att innehavaren skall ha rätt att förhindra tredje man, som inte har hans tillstånd, från att i näringsverksamhet använda ett tecken som är identiskt med eller liknar varumärket med avseende på varor och tjänster av annan art än dem för vilka varumärket är registrerat, om detta är känt i den medlemsstaten och om användningen av tecknet utan skälig anledning drar otillbörlig fördel av eller är till förfång för varumärkets särskiljningsförmåga eller renommé.”
Article 6(1) of the Directive, entitled ‘Limitation of the effects of a trade mark’, provides:
I artikel 6 i direktivet, som har rubriken ”Begränsningar av ett varumärkes rättsverkan”, föreskrivs följande i punkt 1:
‘The trade mark shall not entitle the proprietor to prohibit a third party from using, in the course of trade,
”Varumärket ger inte innehavaren rätt att förhindra tredje man att i näringsverksamhet använda
Article 12(2) of the Directive, entitled ‘Grounds for revocation’, states:
I artikel 12 i direktivet, som har rubriken ”Grunder för upphävande”, föreskrivs följande i punkt 2:
‘A trade mark shall … be liable to revocation if, after the date on which it was registered,
”Ett varumärke skall … kunna bli föremål för upphävande om det, efter den dag då det registrerades, a) som ett resultat av innehavarens verksamhet eller passivitet, har blivit en allmän beteckning i handeln för en vara eller tjänst för vilke[n] det är registrerat,
Adidas AG is the proprietor of figurative trade marks composed of three vertical, parallel stripes of equal width which are featured on the sides of sports and leisure garments in a colour which contrasts with the basic colour of those garments.
Bolaget adidas AG är innehavare av figurmärken bestående av tre vertikala och parallella lika breda ränder som löper längs med sidorna på sport- och fritidskläder och har en färg som kontrasterar mot plaggets grundfärg.
Marca Mode, C & A, H & M and Vendex are competing undertakings operating in the textile trade.
Marca Mode, C & A, H & M och Vendex är konkurrerande företag som saluför textilvaror.
Having found that some of those competitors had begun to market sports and leisure garments featuring two parallel stripes, the colour of which contrasts with the basic colour of those garments, adidas AG and adidas Benelux BV (together, ‘adidas’) brought interlocutory proceedings before the Rechtbank te Breda (local court of Breda) against H & M and an action on the merits against Marca Mode and C & A for prohibition of the use by those undertakings of any sign consisting of the threestripe logo registered by adidas or a motif similar to it, such as the motif with two parallel stripes used by those undertakings.
Efter att ha konstaterat att vissa av konkurrenterna börjat sälja sport- och fritidskläder försedda med två parallella ränder i en färg som kontrasterade mot plaggens grundfärg, inledde adidas AG och adidas Benelux BV (nedan gemensamt kallade adidas) ett interimistiskt förfarande vid Rechtbank te Breda mot H & M och väckte talan mot Marca Mode och C & A, med yrkande om att företagen skulle förbjudas att använda varje kännetecken som bestod av det trerandsmotiv som adidas låtit registrera eller av motsvarande motiv, såsom det motiv i form av två parallella ränder som användes av dessa företag.
Marca Mode, C & A, H & M and Vendex have, for their part, brought applications before the Rechtbank te Breda for a declaration that they are free to place two stripes on their sports and leisure garments for decorative purposes.
Företagen Marca Mode, C & A, H & M och Vendex yrkade vid Rechtbank te Breda i sin tur att domstolen skulle fastställa att det stod dem fritt att använda två ränder som utsmyckning på sport- och fritidskläder.
By judgment of 2 October 1997, the president of the Rechtbank te Breda made an interlocutory order against H & M to refrain from using in Benelux the sign consisting of the threestripe logo registered by adidas or any other sign similar to it, such as the two-stripe motif used by H & M.
Genom interimistiskt beslut av den 2 oktober 1997 ålade ordföranden för Rechtbank te Breda H & M att upphöra med att i Benelux använda kännetecknet som bestod av det trerandsmotiv som adidas låtit registrera eller varje annat motsvarande kännetecken, såsom det av H & M använda kännetecknet i form av två ränder.
By an interlocutory judgment of 13 October 1998 the Rechtbank te Breda held that the trade marks owned by adidas had been infringed.
Genom mellandom av den 13 oktober 1998 slog Rechtbank te Breda fast att det hade skett ett intrång i rätten till adidas varumärken.
Appeals against the judgments of 2 October 1997 and 13 October 1998 were brought before the Gerechtshof te ‘s-Hertogenbosch (regional appeal court of ‘s-Hertogenbosch).
Avgörandena av den 2 oktober 1997 och den 13 oktober 1998 överklagades till Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch.
By judgment of 29 March 2005, the Gerechtshof te ‘s-Hertogenbosch set aside the judgments of 2 October 1997 and 13 October 1998 and, giving a ruling on the dispute, rejected both the application of adidas and those of Marca Mode, C & A, H & M and Vendex on the ground, first, that the trade marks owned by adidas had not been infringed and, secondly, that the scope of the applications made by Marca Mode, C & A, H & M and Vendex was too general.
Genom dom av den 29 mars 2005 upphävde Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch avgörandena av den 2 oktober 1997 och den 13 oktober 1998 och fann, efter att ha prövat tvisten i sak, att adidas talan skulle ogillas, eftersom det inte skett något intrång i rätten till adidas varumärken, liksom att de yrkanden som framställts av Marca Mode, C & A, H & M och Vendex inte kunde bifallas, eftersom de var alltför allmänt hållna.
The Gerechtshof te ‘s-Hertogenbosch stated that a threestripe motif such as that registered by adidas is not very distinctive per se but that, owing to the investment in advertising by adidas, the marks it owned had acquired considerable distinctive character and become well known.
Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch preciserade att ett sådant trerandsmotiv som adidas låtit registrera har låg ursprunglig särskiljningsförmåga, men att adidas varumärken har förvärvat en beaktansvärd särskiljningsförmåga och blivit välkända till följd av adidas marknadsföringsåtgärder.
Those marks therefore enjoyed wide protection so far as concerns the threestripe logo.
Dessa varumärken har följaktligen ett omfattande skydd för motivet i form av tre ränder.
However, given that stripes and simple stripe logos are, generally, signs which must remain available and do not therefore lend themselves to exclusive rights, the marks owned by adidas cannot afford any protection against the use of two-stripe motifs.
Adidas varumärken medför emellertid inte något skydd mot användning av motiv i form av två ränder, eftersom ränder och enkla randmotiv i princip är kännetecken som ska hållas tillgängliga och således inte kan omfattas av ensamrätt.
Having appealed on a point of law to the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands), adidas takes the view that, in the scheme of the system set up by the Directive, the requirement of availability must be taken into account only when the grounds for refusal or invalidity provided for in Article 3 of the Directive apply.
Adidas överklagade domen vid Hoge Raad der Nederlanden, och gjorde därvid gällande att systematiken bakom det regelverk som inrättats genom direktivet medför att frihållningsbehovet enbart ska beaktas vid tillämpningen av bestämmelserna om registreringshinder och ogiltighetsgrunder i artikel 3 i direktivet.
It is in those circumstances that the Hoge Raad der Nederlanden decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Mot denna bakgrund beslutade Hoge Raad der Nederlanden att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
‘(1) In the determination of the extent to which protection should be given to a trade mark formed by a sign which does not in itself have any distinctive character or by a designation which corresponds to the description in Article 3(1)(c) of the Directive … but which has become a trade mark through the process of becoming customary (“inburgering”) and has been registered, should account be taken of the general interest in ensuring that the availability of given signs is not unduly restricted for other traders offering the goods or services concerned (“Freihaltebedürfnis”)?
”1) Ska allmänintresset av att inte otillbörligen begränsa tillgången till vissa kännetecken för andra aktörer som utbjuder de berörda varorna eller tjänsterna (Freihaltebedürfnis) beaktas vid bedömningen av omfattningen av skyddet för ett varumärke som utgörs antingen av ett kännetecken som saknar ursprunglig särskiljningsförmåga eller av en sådan angivelse som avses i artikel 3.1 c i direktivet, men som har förvärvat särskiljningsförmåga till följd av användning (inburgering) och registrerats?
(2) If the answer to Question 1 is in the affirmative: does it make any difference whether the signs which are referred to therein and which are to be held available are seen by the relevant public as being signs used to distinguish goods or merely to embellish them?
2) Om svaret på fråga 1 är jakande, har det någon betydelse om den aktuella omsättningskretsen betraktar kännetecknen i fråga – som ska hållas tillgängliga – som kännetecken för att särskilja vissa varor eller om den betraktar dem som ren utsmyckning av varan?
(3) If the answer to Question 1 is in the affirmative: does it, further, make any difference whether the sign contested by the holder of a trade mark is devoid of distinctive character, within the terms of Article 3(1)(b) of the Directive … or contains a designation, within the terms of Article 3(1)(c) of the Directive?’
3) Om svaret på fråga 1 är jakande, har det vidare någon betydelse om det kännetecken avseende vilket varumärkesinnehavaren har väckt talan saknar sådan särskiljningsförmåga som avses i artikel 3.1 b i direktivet eller om det utgörs av en sådan angivelse som avses i artikel 3.1 c i direktivet?”
By its questions, which must be examined together, the national court asks, essentially, to what extent it is necessary to take into account the general interest in not unduly restricting the availability of certain signs in the assessment of the scope of the exclusive rights of the trade mark proprietor.
Den hänskjutande domstolen har ställt frågorna, vilka ska prövas tillsammans, för att få klarhet i i vilken omfattning allmänintresset att inte otillbörligen begränsa tillgången till vissa kännetecken ska beaktas, vid bedömningen av omfattningen av en varumärkesinnehavares ensamrätt.
That court set out that question having regard to the three stripe-logo registered by adidas, which has acquired distinctive character through use.
Nämnda domstol har framställt sin begäran med tanke på det trerandsmotiv som adidas låtit registrera, och som har förvärvat särskiljningsförmåga till följd av användning.
In particular, it asks whether, when third parties use identical or similar signs to the mark in question without the permission of the proprietor of that mark and rely on the requirement of availability in support of that use, it is important to know whether or not those signs are regarded as decorative by the relevant public, whether or not they are devoid of distinctive character within the meaning of Article 3(1)(b) of the Directive and whether or not they are descriptive within the meaning of Article 3(1)(c) of the Directive.
Den vill särskilt få klarhet i huruvida, när tredje man använder kännetecken som är identiska med eller liknar det berörda varumärket utan varumärkesinnehavarens tillstånd och till stöd för denna användning åberopar frihållningsbehovet, det har någon betydelse huruvida omsättningskretsen betraktar nämnda kännetecken som utsmyckning, huruvida dessa tecken saknar särskiljningsförmåga i den mening som avses i artikel 3.1 b i direktivet och huruvida de är beskrivande i den mening som avses i artikel 3.1 c i direktivet.
Preliminary considerations
Inledande överväganden
As noted by the Advocate General in point 33 et seq. of his Opinion, there are public interest considerations, connected in particular with the need for undistorted competition, which militate in favour of certain signs being used freely by all economic operators.
Såsom generaladvokaten erinrade om i punkt 33 och följande punkter i sitt förslag till avgörande finns det vissa hänsyn till allmänintresset, som bland annat syftar till att tillgodose behovet av sund konkurrens, som medför att vissa kännetecken ska kunna användas fritt av alla ekonomiska aktörer.
As the Court has previously held, that requirement of availability is the reason underlying certain grounds for refusal of registration set out in Article 3 of the Directive
Såsom domstolen redan har slagit fast är frihållningsbehovet det syfte som ligger bakom vissa av de registreringshinder som föreskrivs i artikel 3 i direktivet (se bland annat, för ett liknande resonemang, dom av den 4 maj 1999 i de förenade
Further, Article 12(2)(a) of the Directive provides that a trade mark is liable to revocation if, after the date on which it was registered, in consequence of acts or in activity of the proprietor, it has become the common name in the trade for a product or service in respect of which it is registered.
Dessutom föreskrivs det i artikel 12.2 a i direktivet att ett varumärke ska kunna bli föremål för upphävande om det, efter den dag då det registrerades, som ett resultat av innehavarens verksamhet eller passivitet har blivit en allmän beteckning i handeln för en vara eller tjänst för vilken det är registrerat.
By that provision, the Community legislature balanced the interests of the trade mark proprietor against those of his competitors in the availability of signs (see Case C-145/05 Levi Strauss [2006] ECR I-3703, paragraph 19).
Genom att anta denna bestämmelse har gemenskapslagstiftaren vägt varumärkesinnehavarens intresse mot konkurrenternas intresse av att kännetecknen hålls fria för användning (se dom av den 27 april 2006 i mål C-145/05, Levi Strauss, REG 2006, s. I-3703, punkt 19).
Accordingly, if it is established that the requirement of availability plays an important role in the framework of Articles 3 and 12 of the Directive, it is clear that the present reference for a preliminary ruling falls outside that framework since it raises the question of whether the requirement of availability constitutes a criterion, after registration of a trade mark, for the purposes of defining the scope of the exclusive rights of the proprietor of the mark.
Även om frihållningsbehovet sålunda spelar en relevant roll inom ramen för artiklarna 3 och 12 i direktivet, kan det konstateras att förevarande begäran om förhandsavgörande sträcker sig utöver denna ram, eftersom den avser frågan huruvida frihållningsbehovet utgör ett kriterium för att, efter det att ett varumärke har registrerats, fastställa omfattningen av varumärkesinnehavarens ensamrätt.
Marca Mode, C & A, H & M and Vendex do not seek to obtain a declaration of invalidity within the meaning of Article 3 or rev -ocation within the meaning of Article 12, but plead the need for the availability of stripe motifs other than that registered by adidas in order to argue their right to use those motifs without the consent of the latter.
Marca Mode, C & A, H & M och Vendex försöker nämligen inte få till stånd en ogiltigförklaring i den mening som avses i artikel 3 i direktivet eller ett upphävande i den mening som avses i artikel 12, utan har åberopat behovet av att andra randmotiv än det som adidas låtit registrera ska hållas tillgängliga, i syfte att göra gällande rätten att använda sådana motiv utan adidas tillstånd.
When a third party relies on the requirement of availability to argue its right to use a sign other than that registered by the trade mark proprietor, the relevance of such an argument cannot be assessed under Articles 3 and 12 of the Directive, but must be examined in the light of Article 5 of the Directive, which concerns the protection of the registered mark against use by third parties, as well as of Article 6(1)(b) of the Directive, if the sign in question comes within the scope of that provision.
När tredje man åberopar frihållningsbehovet för att göra gällande sin rätt att använda ett annat kännetecken än det som varumärkesinnehavaren låtit registrera, ska relevansen av ett sådant argument emellertid inte bedömas inom ramen för artiklarna 3 och 12 i direktivet, utan mot bakgrund av artikel 5 i direktivet, som rör det registrerade varumärkets skydd mot tredje mans användning av kännetecken, liksom mot bakgrund av artikel 6.1 b i direktivet för det fall det berörda kännetecknet omfattas av denna bestämmelse.
In conferring on the proprietor of a trade mark the right to prevent all third parties from using an identical or similar sign, where there is a likelihood of confusion, and in setting out the uses of such a sign which may be prohibited, Article 5 of the Dir -ective seeks to protect that proprietor from uses of signs likely to infringe that trade mark (see, to that effect, Levi Strauss, paragraph 14).
Syftet med artikel 5 i direktivet, i vilken varumärkesinnehavare ges rätt att förhindra tredje man att använda ett identiskt eller liknande kännetecken om det föreligger risk för förväxling, och i vilken räknas upp vissa av de sätt att använda ett sådant kännetecken som kan förbjudas, är att skydda innehavaren mot sådan användning av kännetecken som kan utgöra varumärkesintrång (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Levi Strauss, punkt 14).
The likelihood of confusion is the specific condition of the protection conferred by the trade mark, in particular against use by third parties of non-identical signs.
Att det föreligger risk för förväxling utgör grundförutsättningen för det skydd som registrering av varumärket ger bland annat mot tredje mans användning av kännetecken som inte är identiska med varumärket.
According to the 10th recital in the preamble to the Directive, the appreciation of such likelihood ‘depends on numerous elements and, in particular, on the recognition of the trade mark on the market, of the association which can be made with the used or registered sign, of the degree of similarity between the trade mark and the sign and between the goods or services identified’.
Enligt tionde skälet i direktivet måste risken för förväxling bedömas ”mot bakgrund av flera faktorer, särskilt i hur hög grad märket är känt på marknaden, den association som det använda eller registrerade märket framkallar, graden av likhet mellan märket och tecknet samt mellan de ifrågavarande varorna eller tjänsterna”.
As is apparent form the wording of Article 5(1)(b) of the Directive and the caselaw cited, the answer to the question as to whether there is a likelihood of confusion must be based on the perception by the
Såsom framgår av ordalydelsen i artikel 5.1 b i direktivet och av ovan angivna rättspraxis, ska svaret på frågan huruvida det föreligger risk för förväxling grundas på hur allmänheten uppfattar dels de
ADIDAS AND ADIDAS BENELUX public of the goods covered by the mark of the proprietor on the one hand and the goods covered by the sign used by the third party on the other.
ADIDAS OCH ADIDAS BENELUX varor som betecknas med innehavarens varumärke, dels de varor som betecknas med det kännetecken som används av tredje man.
Moreover, signs which must, generally, remain available for all economic operators are likely to be used abusively with a view to creating confusion in the mind of the consumer.
Kännetecken som i princip ska hållas tillgängliga för alla ekonomiska aktörer kan dessutom användas på ett otillbörligt sätt i syfte att se till att konsumenten förväxlar kännetecknen.
If, in such a context, the third party could rely on the requirement of availability to use a sign which is nevertheless similar to the trade mark freely without the proprietor of the latter being able to oppose that use by pleading likelihood of confusion, the effective application of Article 5(1) of the Directive would be undermined.
Om tredje man i ett sådant sammanhang med framgång kunde åberopa frihållningsbehovet som grund för att fritt kunna använda kännetecken som liknar varumärket, utan att varumärkesinnehavaren hade möjlighet att motsätta sig detta under åberopande av risken för förväxling, skulle den effektiva tillämpningen av bestämmelsen i artikel 5.1 b i direktivet undergrävas.
That consideration applies in particular to stripe motifs.
Detta övervägande är tillämpligt bland annat på motiv i form av ränder.
As adidas recognised in the introduction to its observations, stripe motifs as such are available and may therefore be placed in a vast number of ways on sports and leisure garments by all operators.
Såsom adidas har tillstått i den inledande delen av sitt yttrande, är randmotiv som sådana tillgängliga, och alla aktörer kan alltså använda sådana motiv på en mängd olika sätt på sport- och fritidskläder.