natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where the documentssupplied by the Commission to national courts are documents which it alreadypossessed or which, although drafted with a view to particular proceedings,merely refer to the earlier documents, or in which the Commission merelyexpresses an opinion of a general nature, independent of the data relating to thecase pending before the national court, the Commission must assess in eachindividual case whether such documents fall within the exceptions laid down by Decision 94190.
Iakttagandet av den nationella processrätten kan säkerställas genom att kommissionen försäkrar sig om att ett offentliggörande av handlingarna inte strider mot nationell rätt.
In the event of doubt, it must consultthe national court and refuse access only if that court objects to disclosure of thedocuments.
I tveksamma fall skall kommissionen samråda med den nationella domstolen och endast vägra tillgång om den sistnämnda motsätter sig att nämnda handlingar lämnas ut.
Accordingly, by interpreting Decision 94190as meaning that theexception based on protection of the public interest in the context of courtproceedings obliges the Commission to refuse access to documents which itdrafted solely for the purposes of such proceedings, the Court of First Instanceerred in law.
Förstainstansrätten hade följaktligen, genom att den tolkat beslut 94/90 så att undantaget avseende skyddet av det allmänna samhällsintresset i fråga om rättsliga förfaranden innebär att kommissionen är skyldig att vägra tillgång till handlingar som den upprättat uteslutande med avseende på ett sådant förfarande, gjort sig skyldig till en felaktig rättstillämpning.
The Court of Justice therefore set aside the judgment of the Courtof First Instance and annulled the decision of the Commission refusins Mr vander Wal access to the documents in question.
Domstolen upphävde förstainstansrättens dom och ogiltigförklarade kommissionens beslut att vägra Gerard van der Wal tillgång till de ifrågavarande handlingarna.
In its judgment of 21 September 2000 in Case C-462198 P Mediocursov Commission, the Court recalled that respect for the rights of defence is, in allproceedings initiated against a person which are liable to culminatein a measureadversely affecting that person, a fundamental principle of Community law whichmust be guaranteedeven in the absence of any rules governing the proceedingsin question.
I domen av den 21 september 2000 i mål C-462/98 P, Mediocurso (REG 2000, s. 1-0000), erinrade domstolen om att iakttagandet av rätten till försvar i alla förfaranden som inleds mot en person, och som kan leda till en rättsakt som går denna person emot, utgör en grundläggande gemenskapsrättslig princip som skall säkerställas även i avsaknad av reglering av förfarandet i fråga.
That principle requires that the addressees of decisions whichsignificantly affect their interests should be placed in a position in which they mayeffectively make known their views.
Denna princip innebär ett krav på att de personer till vilka ett beslut som på ett påtagligt sätt påverkar deras intressen riktas skall ges tillfälle att lämna sina synpunkter på ett meningsfullt sätt.
A company had brought an action forannulment of two Commission decisions reducing assistance of the EuropeanSocial Fund for training programmes which had been funded, contending in
Ett bolag hade väckt talan om ogiltigförklaring av två beslut av kommissionen att sätta ned finansiella stöd från Europeiska socialfonden avseende två projekt för yrkesutbildning.
So far as concerns the relationship between Community law andinternational law, the Court was given the opportunity in judgments of4 July 2000 in Case C-62198 Commission v Portugal and Case C-84198Commission v Portugal to explain the effect of the first paragraph of Article 234of the EC Treaty (now, after amendment, the first paragraph of Article 307 EC)relating to the rights and obligations of Member States arising from agreementsconcluded before the entry into force of the Treaty.
Vad beträffar förhållandet mellan gemenskapsrätten och internationell rätt har domstolen, i en dom av den 4 juli 2000 i de förenade målen C-62/98 och C-84/98, kommissionen mot Portugal (REG 2000, s. 1-0000), klargjort räckvidden av artikel 234 första stycket i EG-fördraget (nu artikel 307 första stycket EG i ändrad lydelse) om medlemsstaternas rättigheter och förpliktelser som följer av avtal som ingåtts före fördragets ikraftträdande.
The Commission hadbrought two actions before the Court for declarations that, by failing to denounceor adjust two agreements concerning merchant shipping concluded with nonmember States before its accession to the Communities, the Portuguese Republichad failed to fulfil its obligations under Regulation (EEC) No 4055/86 applyingthe principle of freedom to provide services to maritime transport betweenMember States and between Member States and third countries. r0 The Courtrecalled that the purpose of the first paragraph of Article 234 of the Treaty is tomake it clear, in accordance with the principles of international law, thatapplication of the Treaty does not affect the duty of the Member State concernedto respect the rights of third countries under a prior agreement and to perform itsobligations thereunder.
Kommissionen hade väckt talan i två mål och yrkat att domstolen skulle fastställa att Republiken Portugal hade underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt förordning (EEG) nr 4055/86 om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet mellan medlemsstater samt mellan medlemsstater och tredje land, genom att inte säga upp eller anpassa sjöfartsavtal med tredje land före dess anslutning till gemenskapen.10 Domstolen erinrade om att syftet med artikel 234 första stycket i fördraget är att i enlighet med folkrättens principer klargöra att tillämpningen av EG-fördraget inte påverkar den berörda medlemsstatens åtagande att respektera de rättigheter för tredje land som följer av ett avtal som ingåtts innan fördraget trädde i kraft eller i förekommande fall innan den berörda medlemsstaten anslöts, och att uppfylla sina förpliktelser enligt detta avtal.
However, the second paragraph of Article 234 requires Member States to take all appropriate stepsto eliminate any incompatibilitiesbetween such an agreement and the EC Treaty.
I andra stycket i samma artikel åläggs medlemsstaterna dock samtidigt att vidta alla lämpliga åtgärder för att undanröja det som eventuellt är oförenligt med EG-fördraget i ett avtal.
The Court found that the Portuguese Republic had not succeeded in adjusting the agreements in questionby diplomatic means within the time-limit laid down by Regulation No 4055186.
Domstolen konstaterade att Republiken Portugal inte hade lyckats att med diplomatiska medel ändra det omtvistade avtalet inom den tidsfrist som föreskrivs i förordning nr 4055/86.
It stated that the existence of a difficult political situation in a third State which
Den omständigheten att det föreligger en svår politisk situation i ett avtalsslutande tredje land kan inte rättfärdiga att en medlemsstat inte gör något för att uppfylla sina skyldigheter enligt fördraget.
(EEC) No 4055/86 of 22December
Rådets förordning (EEG) nr 4055/86 av den 22 december 1986 (EGT L 378, s. 1; svensk specialutgåva, område 7, volym 3, s. 145).
is a contracting party cannot justify a continuing failure on the part of a MemberState to fulfil its obligations under the Treaty.
skulle ha kunnat säga upp avtalet utan att åsidosätta tredje lands rättigheter enligt dessa avtal.
The Court therefore declared that Portugalhad failed to fulfil its obligations.
Domstolen fastställde följaktligen fördragsbrotten.
The Court also revisited its jurisdiction to interpret Article 50 of the Agreementon Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights (the TRIPs Agreement,annexed to the Agreement establishing the World Trade Organisation).
Domstolen har även uttalat sig om sin behörighet att tolka artikel 50 i Avtalet om handelsrelaterede aspekter av immaterialrätter (TRIPs-avtalet), vilket ingår som en bilaga till Avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen (WTO-avtalet). Det skall erinras om att domstolen, i domen av den 16 juni 1998 i mål C-53/96, Hermès (REG 1998, s.
In Joined Cases C-300/98 and C-392198 Dior and Assco (udgment of14 December 2000), the national court asked whether the jurisdiction of the Courtof Justice to interpret Article 50 of TRIPs is restricted solely to situationscoveredby trademark law.
I målet Dior och Assco hade den hänskjutande domstolen ställt en fråga för att få klarhet i huruvida domstolens behörighet att tolka artikel 50 i TRIPs-avtalet är begränsad till enbart situationer som rör varumärkesrätt (dom av den 14 december 2000 i de förenade målen C-300/98 och C-392/98, Dior och Assco (REG 2000, s. 1-0000).
The Court replied that its jurisdiction to interpret Article 50is not restrictedto thosesituations.
Medlemsstaterna och gemenskapens institutioner har en skyldighet att nära samarbeta för att genomföra de förpliktelser de åtagit sig med stöd av en delad behörighet att underteckna WTO-avtalet, vari TRIPs-avtalet ingår.
Article 50 constitutes a procedural provisionwhich should be applied in the same way in every situation falling within its scopeand is capable of applying both to situationscovered by national law and tosituations covered by Community law.
Detta innebär att medlemsstaternas och gemenskapens myndigheter, av såväl praktiska som juridiska skäl, måste tolka denna bestämmelse på ett enhetligt sätt. Det är enbart domstolen som, i samarbete med medlemsstaternas domstolar i enlighet med artikel 177 i fördraget, kan säkerställa en sådan enhetlig tolkning.
The obligation of close cooperation whichthe Member States and the Community institutions have in fulfilling thecommitments which were undertakenby them under joint competence when theyconcluded the WTO Agreement, including TRIPs, requires the judicial bodies ofthe Member States and the Community, for practical and legal reasons,to give
Som svar på den hänskjutande domstolens fråga huruvida artikel 50.6 i TRIPs-avtalet har direkt effekt, angav domstolen att vad gäller områden på vilka TRIPs-avtalet är tillämpligt och inom vilka gemenskapen redan lagstiftat, skall medlemsstaternas rättsliga myndigheter, enligt gemenskapsrätten, när de har att tillämpa nationella regler för att besluta om interimistiska åtgärder för att skydda de rättigheter som uppstår inom ett sådant område, i möjligaste mån göra det mot bakgrund av ordalydelsen i och syftet med artikel 50 i
Only the Court of Justice acting incooperation with the courts and tribunals of the Member States pursuant to Article I77 of the Treaty is in a position to ensure such uniform interpretation.The Court was also asked about the direct effect of Article 50(6) of TRIPs under Community law.
Då däremot ett område avses inom vilket gemenskapen ännu inte lagstiftat, och som, följaktligen, faller under medlemsstaternas behörighet, omfattas skyddet för immaterialrätter och de åtgärder som rättsliga myndigheter vidtar härför inte av gemenskapsrätten.
Accordingly, Community law neitherrequires nor forbids that the legal order of a Member State should accord toindividuals the right to rely directly on the rule laid down by Article 50(6) of TRIPs or that it should oblige the courts to apply that rule of their own motion.
Således varken föreskriver eller utesluter gemenskapsrätten att en medlemsstats rättssystem ger enskilda rätt att direkt åberopa artikel 50.6 i TRIPs-avtalet, och den föreskriver inte heller en skyldighet för nationella domstolar att tillämpa denna artikel ex off cio. o.
In the institutional domain, most of the litigation was once againconcerned with determining the legal basis for Community measures.
Vad gäller området institutionell rätt var det fastställandet av den rättsliga grunden som återigen var föremål för de flesta målen.
In twocases, the Court explained the relationship between Article 129 of theTreaty(now, after amendment, Article I52 EC) and two other Treaty articles, namely Article 43 (now, after amendment, Article 37 EC) and Article 100a (now, afteramendment,Article 95 EC).
I två mål klargjorde domstolen sambandet mellan artikel 129 i fördraget (nu artikel 152 EG i ändrad lydelse) och två andra artiklar i fördraget, närmare bestämt artikel 43 (nu artikel 37 EG i ändrad lydelse) och artikel 100 A (nu artikel 95 EG i ändrad lydelse).
First, in Case C-269197 Commission v Council (udgment of 4 April 2000) the Commission brought an action for annulment of a Council regulation establishinga system for the identification and registration of bovine animals and the labellingof beef and beef products, adopted unanimously on the basis of Article 43 of the Treaty.
I domen av den 4 april 2000 i mål C-269/97, kommissionen mot rådet (REG 2000, s. 1-2257), hade kommissionen väckt talan om ogiltigförklaring av en rådsförordning om upprättande av ett system för identifiering och registrering av nötkreatur och om märkning av nötkött och nötköttsprodukter, vilken hade antagits med enhällighet med stöd av artikel 43 i fördraget.
The Commission contended that the correct legal basis for that regulationwas Article 100a of the Treaty and that it therefore should have been adopted inaccordance with the co-decisionprocedure.
Kommissionen hävdade att den korrekta rättsliga grunden för den ifrågasatta förordningen var artikel 100a i fördraget och att förordningen skulle ha antagits med tillämpning av medbeslutandeförfarandet.
According to the Commission,recourse to Article 100a of the Treaty was justified by the fact that the principalobjective of the regulation, adopted within the context of the bovine spongiformencephalopathy crisis, was the protection of human health referred to in Article 129 of the Treaty and that, in such an important field, the Parliament hadto be able to participate in the legislative process.
Enligt kommissionen borde artikel 100a i fördraget ha använts som rättslig grund, eftersom huvudsyftet med förordningen, vilken hade antagits i samband med krisen rörande bovin spongiform encefalopati, är att skydda människors hälsa, ett syfte som anges i artikel 129 i EG-fördraget, och enligt kommissionen borde parlamentet ha fått delta i lagstiftningsarbetet.
Dismissing the action, the Court recalled that, in the context of the organisation of the powers of the Community, the choice of the legal basis for a measure must rest on objectivefactors which are amenableto judicial review.
Domstolen ogillade talan och erinrade om att enligt gemenskapens ordning för kompetensfördelning skall valet av rättslig grund för en rättsakt ske utifrån objektiva kriterier som kan bli föremål för domstolsprövning.
Those factors include in particular
I dessa kriterier ingår bland annat rättsaktens syfte och innehåll.
the aim and the content of the measure.
Det är således med rätta som den har antagits med stöd av artikel 43 i fördraget.
In this connection, the fact that aninstitution wishes to participate more fully in the adoption of a given measure, thework carried out in other respectsin the sphereof action covered by the measureand the context in which the measure was adopted are irrelevant.
Omständigheten att det system som införs genom den ifrågasatta förordningen kommer att få positiva verkningar för skyddet av folkhälsan, vilket anmärks i tredje övervägandet, påverkar inte denna slutsats.
Article 43 ofthe Treaty is the appropriate legal basis for any legislation concerning theproduction and marketing of agricultural products listed in Annex II to the Treatywhich contributes to the attainment of one or more of the objectives of thecommon agricultural policy set out in Article 39 of the Treaty (now Article 33EC).
För övrigt bidrar hälsoskyddet till att uppnå de målsättningar för den gemensamma jordbrukspolitiken som avses i artikel 39.1 i fördraget, särskilt som jordbruksproduktionen är direkt beroende av avsättning till konsumenter som bryr sig mer och mer om sin hälsa.
In regulating the conditions for the production and marketing of beef andbeef products with a view to improving the transparency of those conditions, thecontested regulation was essentially intended to attainthe objectives of Article 39of the Treaty, in particular the stabilisation of the market in the productsconcerned.
1-0000), hade Förbundsrepubliken Tyskland väckt talan om ogiltigförklaring av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/43/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror, vilket hade antagits med stöd av artikel 100a i EG-fördraget.
It was, therefore, rightly adopted on the basis of Article 43 of the Treaty.
Till stöd för sin talan hade Förbundsrepubliken Tyskland gjort gällande att artikel 100a i fördraget inte är en lämplig rättslig grund för direktivet.
That conclusion is not underminedby the fact that the system introducedby the contested regulation will have positive effects for the protection of publichealth.
I sin dom undersökte domstolen först frågan om den inre marknaden och därefter frågan om snedvridning av konkurrensen.
Besides,the protection of health contributes to the attainment of theobjectives of the common agricultural policy which are laid down in Article 39(1)of the Treaty, particularly where agricultural production is directly dependent ondemand amongst consumers who are increasingly concerned to protect theirhealth.
Vad gäller den inre marknaden erinrade domstolen om att de åtgärder som avses i artikel 100a.
Second, in Case C-376198Germany v Parliament and Council Qldgment of5 October 2000), the Federal Republic of Germany applied for the annulment of
1 i fördraget syftar till att förbättra villkoren för upprättandet av den inre marknaden och dess funktion.
Directive 98l43lEC of the Parliament and of the Council on the approximationof the laws, regulations and administrative provisions of the Member Statesrelating to the advertising and sponsorship of tobacco products, which had beenadopted on the basis of, inter alia, Article 100a of the Treaty.
Om denna artikel skulle tolkas så att gemenskapslagstiftaren ges en generell befogenhet att reglera den inre marknaden, skulle det inte bara strida mot själva lydelsen i artiklarna 3 c (nu artikel 3.1 c EG i ändrad lydelse) och 7a (nu artikel 14 EG i ändrad lydelse) i fördraget, utan även vara oförenligt med principen i artikel 3b i EG-fördraget (nu artikel 5 EG), enligt vilken gemenskapen tilldelas sina befogenheter.
The FederalRepublic of Germany contended in supportof its application that Article 100a wasnot the proper legal basis for that directive.
En rättsakt som antas med stöd av artikel 100a i fördraget skall dessutom faktiskt ha till syfte att förbättra villkoren för upprättandet av den inre marknaden och dess funktion.
In its judgment, the Court consideredin turn the question of the internal market and that of distortion of competition.With regard to the internal market, it observedthat the measures referred to in Article 100a(1)are intended to improve the conditions for the establishment andfunctioning of the internal market.
Artikel 100a kan användas som rättslig grund för att förebygga att framtida handelshinder uppstår till följd av en olikartad utveckling av nationella lagar. Det är emellertid sannolikt att sådana hinder kan komma att uppstå och åtgärden i fråga skall ha till syfte att förebygga dem.
To construethat article as meaning that itvests in the Community legislature a general power to regulatethe internal marketwould not only be contrary to the express wording of Articles 3(c) and7a of the Treaty (now, after amendment, Articles 3(1Xc) EC and 14 EC), but would alsobe incompatible with the principle embodied in Article 3b of the Treaty (now Article 5 EC) that the powers of the Community are limited to those specificallyconferred on it.
Domstolen betonade att i artikel 129.4 första strecksatsen i fördraget undantas harmonisering av medlemsstaternas lagar eller andra författningar för att skydda och förbättra människors hälsa, och andra artiklar i fördraget får inte användas som rättslig grund för att kringgå det faktum att all harmonisering uttryckligen undantas i artikel 129.4 första strecksatsen i fördraget.
Moreover, a measure adopted on the basis of Article 100a of the Treaty must genuinely have as its object the improvement of the conditions forthe establishment and functionins of the internal market. While it is true that
I detta fall konstaterade domstolen att det enligt artikel 100a i fördraget i princip skulle kunna vara tillåtet att anta ett direktiv som förbjuder
recourse to Article 100a as a legal basis is possible if the aim is to prevent theemergence of future obstaclesto trade resulting from multifarious developmentof national laws, the emergenceof such obstacles must be likely and the measurein question must be designed to prevent them.
reklam för tobaksvaror i tidskrifter, magasin och tidningar, för att säkerställa den fria rörligheten för dessa publikationer.
However, the prohibition, in particular, of advertising on posters,parasols, ashtrays and other articles used in hotels, restaurants and cafösand theprohibition of advertising spots in cinemasin no way helpedto facilitate trade inthe products concerned.
Förbudet mot reklam på affischer, parasoll, askkoppar och andra föremål som används på hotell, restauranger och kaféer samt förbudet mot reklaminslag på bio bidrar emellertid inte på något sätt till att underlätta handeln med de aktuella varorna.
Moreover, the contested directive did not ensure freemovement of products which were in conformity with its provisions.
Direktivet säkerställer inte heller den fria rörligheten för varor som är förenliga med direktivets bestämmelser.
With regardto the question of distortion of competition, the Court held that, while appreciabledistortions could be a basis for recourse to Article 100a in order to prohibitcertain forms of sponsorship,they were not such as to justify the use of that legalbasis for an outright prohibition of advertising of the kind imposed by thecontested directive.
Vad gäller frågan om snedvridningar av konkurrensen, slog domstolen fast att märkbara snedvridningar skulle kunna motivera att artikel 100a i fördraget tillämpas när det gäller att förbjuda vissa former av sponsring, men de motiverar inte att denna artikel används som rättslig grund för ett sådant allmänt reklamförbud som det som föreskrivs i direktivet.
The Court therefore allowed the application and annulled thedirective.
Domstolen biföll följaktligen talan och ogiltigförklarade det omtvistade direktivet.
With regard to free movement of goods, the Court considered whether Article 30 or 34 of the EC Treaty (now, after amendment, Articles 28 EC and29
På området fri rörlighet för varor har domstolen i flera mål prövat frågan huruvida artiklarna 30 eller 34 i EG-fördraget (nu artiklarna 28 EG och 29 EG i ändrad lydelse) utgör hinder för nationella bestämmelser om märkning eller ambulerande försäljning av livsmedel, kvarhållande i tullen av varor som misstänks vara varumärkesförfalskade eller skyldigheten att buteljera vin inom produktionsområdet för att få använda ursprungsbeteckningen.
In other cases, it interpreted directives concerning more specific aspects of the free movement of goods, suchas the import of plants originating in a nonmember country and the procedure for the provision of information in the field of technical standards and regulations.
I andra mål har domstolen tolkat direktiv om mer specifika aspekter av den fria rörligheten för varor, som exempelvis import av växter med ursprung i ett ickemedlemsland eller informationsförfarandet beträffande tekniska standarder och föreskrifter.