natgillin/translations-raw huggingface dataset:
We further informed the staff that the unlawful arrangements had affected the European market, involving all major European and Japanese vitamins producers.
Vi underrättade även tjänstemännen om att de rättsstridiga avtalen beträffande de huvudsakliga vitaminerna hade påverkat gemenskapsmarknaden, inbegripet samtliga europeiska och japanska producenter av vitaminer.
We named the main players involved for the major vitamins, certainly Takeda, Eisai, Merck, and Rhône-Poulenc.
Vi nämnde de främsta aktörer som deltagit avseende de huvudsakliga vitaminerna, och därvid med säkerhet Takeda, Eisai, Merck och Rhône-Poulenc.
The European Commission representatives seemed to have no interest in the names of any other participants.
Europeiska kommissionens företrädare verkade inte vara intresserade av namnen på övriga deltagare.
In light of the relatively small number of producers of the other vitamins, including choline chloride, the identity of any other market participants would in any event have been easily ascertainable by the European Commission.’
Med hänsyn till det relativt begränsade antalet tillverkare av andra vitaminer, däribland kolinklorid, hade kommissionen under alla omständigheter lätt kunnat lista ut namnen på övriga deltagare.”
Clearly, therefore, that meeting concerned all the cartels set up at global level concerning a significant number of vitamin products.
Det framgår således tydligt att detta möte rörde samtliga världsomspännande karteller avseende ett stort antal vitaminprodukter.
It therefore did not relate specially to choline chloride, in respect of which very little information was provided apart from the fact, already known to the Commission, that a cartel concerning that product had been arranged.
Det rörde således inte särskilt kolinklorid, beträffande vilken mycket lite information lämnades förutom den omständigheten, som redan var känd för kommissionen, att det förelåg en kartell beträffande denna produkt.
It is apparent from that statement, moreover, that the Commission insisted on receiving information in writing, in the form of a report .
Vidare framgår det av detta intygande att kommissionen insisterade på att upplysningar skulle lämnas skriftligen i form av en rapport. I punkt 12 i intygandet anges härvid följande:
‘[The then Director General of DG IV] told us that the European Commission would prefer the “traditional” means of gathering information, that is to receive
”[Den dåvarande generaldirektören för GD IV] förklarade för oss att Europeiska kommissionen föredrar att inhämta upplysningar ’på traditionellt sätt’, det vill
In the circumstances, I proposed to [the Director General] that BASF would provide the European Commission with a comprehensive report on the incidents affecting the European Union … [The Director General] readily agreed to this proposal.’
Mot denna bakgrund föreslog jag för [generaldirektören] att BASF skulle lämna kommissionen en fullständig rapport angående de aktiviteter som rör Europeiska unionen … [Generaldirektören] samtyckte genast till detta förslag.”
The report in question is the report of 15 June 1999 (see paragraphs 21 and 84 above).
Rapporten i fråga är den av den 15 juni 1999 (se ovan punkterna 21 och 84).
In part G, which covers choline chloride and consists of 3 pages, BASF refers to four meetings of the global choline chloride cartel held between spring 1992 and November 1992, including the Ludwigshafen meeting, and also to six other meetings culminating in the April 1994 meeting in Johor Bahru.
I avsnitt G, som är på tre sidor och rör kolinklorid, hänvisar BASF till fyra möten inom den världsomspännande kartellen för kolinklorid som hölls under våren 1992 till och med november 1992, däribland mötet i Ludwigshafen, samt ytterligare sex möten som hölls till och med mötet år 1994 i Johor Bahru.
The report also mentioned that until the end of 1996 there had been other meetings concerning exports to South America and Latin America, which were inconclusive for the participants.
I rapporten nämndes även att till och med slutet av år 1996 hade andra möten ägt rum angående exporten till Sydamerika och Latinamerika, utan att det lett till något resultat för deltagarna.
Since, according to BASF’s assertions, the report of 15 June 1999 contained a full account of events relating to the arrangements on choline chloride, it is unlikely that the meeting of 17 June 1999 resulted in fuller information being sent .
Med hänsyn till att rapporten av den 15 juni 1999 enligt BASF innehöll en fullständig genomgång av de händelser som rörde överenskommelserna angående kolinklorid, är det osannolikt att mötet den 17 maj 1999 ledde till att närmare uppgifter överlämnades.
That is borne out by the application itself, which states at paragraph 153 that ‘the only reason why BASF did not provide further detailed oral evidence immediately was because of the Commission’s insistence on written evidence’.
Detta stöds av själva ansökan enligt vilken det i punkt 153 anges att ”den enda anledningen för BASF inte omedelbart lämnade ytterligare detaljerade muntliga uppgifter var kommissionens krav på skriftlig bevisning”.
Furthermore, it is stated at point 11 of the Scholz statement that the meeting in question lasted for approximately one hour, which would clearly not have allowed a detailed presentation of the various global cartels, which concerned 13 vitamin products, namely 12 products covered by the Vitamins case, cited in paragraph 39 above, plus choline chloride.
Vidare anges det i punkt 11 i Scholz intygande att det ifrågavarande mötet varade cirka en timme, vilket uppenbarligen inte hade gjort det möjligt att i detalj redogöra för de olika världsomspännande kartellerna, vilka omfattade tretton vitaminprodukter, det vill säga tolv produkter i det ovan i punkt 39 nämnda vitaminärendet plus kolinklorid.
Nor was the reference to the thenimminent conclusion of the judicial settlement with the United States authorities of assistance to the Commission, since that information, as such, provides no material evidence concerning the European choline chloride market.
Hänvisningen till den då nära förestående rättsliga uppgörelsen med amerikanska myndigheter är också utan relevans för kommissionen, eftersom denna information i sig inte innehåller någon konkret uppgift som rör den europeiska marknaden för kolinklorid.
It follows that BASF’s assertion that the information provided on 17 May 1999 enabled the Commission to establish an infringement of Community competition law cannot be accepted.
Härav följer att förstainstansrätten inte godtar BASF:s påstående att den information som lämnades den 17 maj 1999 hade gjort det möjligt för kommissionen att bevisa en överträdelse av gemenskapens konkurrensrätt.
Even a summary examination of part IV of the Decision, entitled ‘Description of events’, shows that its historical basis (which consists of 25 pages) contains far more detailed and substantial information than the generalities to which BASF confined itself both at the meeting of 17 May 1999 and in the report of 15 June of that year.
Ett hastigt påseende av del IV i beslutet under titeln ”Bakgrund” visar att bakgrunden (som består av 25 sidor) innehåller betydligt mer detaljerad och konkret information än de allmänna uppgifter som BASF nöjde sig med att lämna, såväl vid mötet den 17 maj 1999 som i rapporten av den 15 juni samma år.
The complaint that the Commission refused to accept evidence in the form of oral testimony which, according to BASF, could have been produced in a very short time, must also be rejected.
Förstainstansrätten godtar inte heller påståendet om att kommissionen vägrade att godta bevisning i form av muntliga vittnesutsagor som enligt BASF hade kunnat lämnas med kort varsel.
The time which elapsed pending the drafting of the report of 15 June 1999, which, according to BASF, was a full and detailed report, did not affect the Commission’s assessment of BASF’s cooperation.
Den tid som förflöt innan rapporten av den 15 juni 1999 upprättades, vilken enligt BASF var en fullständig och detaljerad rapport, har inte påverkat kommissionens bedömning vad gäller det av BASF erbjudna samarbetet.
The Commission asserts that it did not rely on any evidence submitted by another undertaking, which qualified the value of that report .
Denna institution har gjort gällande att den inte stödde sig på någon annan bevisning från något annat företag som skulle ha relativiserat värdet på nämnda rapport.
The Commission emphasises, without being contradicted, that it received no information between the meeting of 17 May 1999 and the communication of the report of 15 June 1999.
Kommissionen har framhållit, utan att motsägas, att den inte erhöll några upplysningar under tiden från mötet den 17 maj 1999 och överlämnandet av rapporten av den 15 juni 1999.
Accordingly, BASF’s assertions are based on the mistaken premiss that the time which elapsed between the meeting of 17 May 1999 and 15 June 1999 had a negative impact on the reduction of its fine.
BASF:s påståenden grundar sig således på den oriktiga förutsättningen att den tid som förflöt från mötet den 17 maj till och med den 15 juni 1999 skulle ha haft en negativ inverkan på nedsättningen av böterna.
For the same reasons, the Court rejects the argument that all communications subsequent to the meeting of 17 May 1999 must be regarded as having been supplied on that date, as they confirm what was said at that meeting .
Av samma skäl godtar förstainstansrätten inte heller argumentet att samtliga skrivelser efter mötet den 17 maj 1999 skall anses ha överlämnats vid detta datum på grund av att dessa skrivelser bekräftade vad som avhandlades vid detta möte.
In those circumstances, the Court finds that while the evidence that BASF states that it supplied at the meeting of 17 May 1999 undoubtedly put the Commission in a position to send the requests for information, and indeed to order investigations, it was none the less still for the Commission, in light of the general nature of the information provided, to reconstruct and prove the facts, notwithstanding BASF’s admission of liability (see, to that effect, Vitamins, cited in paragraph 43 above, paragraph 517).
Mot denna bakgrund konstaterar förstainstansrätten att även om de uppgifter som BASF har hävdat att det tillhandahöll vid mötet den 17 maj 1999 säkerligen gjorde det möjligt för kommissionen att skicka ut begäran om upplysningar, och till och med förordna om kontroller, ankommer det inte desto mindre på kommissionen mot bakgrund av de allmänna uppgifter som lämnats att rekonstruera och bevisa de faktiska omständigheterna, trots att sökanden hade erkänt sitt ansvar (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovan i punkt 43 nämnda vitaminmålet, punkt 517).
Contrary to BASF’s suggestion, moreover (see paragraph 78 above), the Commission never took either the document of 6 May 1999 nor the meeting of 17 May 1999 into account for the purpose of applying the 1996 Leniency Notice in Vitamins, cited in paragraph 39 above.
Det skall vidare framhållas att i motsats till vad BASF har låtit förstå (se ovan punkt 78), har kommissionen aldrig beaktat handlingen av den 6 maj eller mötet av den 17 maj 1999 vid tillämpningen av 1996 års meddelande om samarbete i det ovan i punkt 39 nämnda vitaminärendet.
An initial reference to those matters is made at recital 127 to Decision 2003/2, where the Commission states that no statement or documentary evidence had been provided at that time.
En första hänvisning till dessa uppgifter förekommer i punkt 127 i beslut 2003/2, där kommissionen anger att det vid denna tidpunkt inte ingetts vare sig något intygande eller någon skriftlig bevisning.
Furthermore, it follows from recitals 743, 747, 748, 761 and 768 to Decision 2003/2 that the Commission granted a reduction of 50% of the fine that would otherwise have been imposed on BASF solely on the basis of the documents which BASF had communicated to it between 2 June and 30 July 1999 concerning vitamin sA, E, B2, B5, C and D3, beta-carotin and carotinoids.
Dessutom följer det av punkterna 743, 747, 748, 761 och 768 i beslut 2003/2 att kommissionen beviljade en nedsättning med 50 procent av det bötesbelopp som annars skulle ha påförts BASF enbart på grundval av de handlingar som detta bolag överlämnade mellan den 2 juni och den 30 juli 1999 angående vitaminerna A, E, B2, B5, C och D3, betakaroten och karotenoider.
The reference to the document of 6 May 1999 at recital 747 to that decision serves only to indicate the date on which BASF informed the Commission that it intended to cooperate in the investigation.
Hänvisningen till handlingen av den 6 maj 1999 i punkt 747 i detta beslut utgör endast ett angivande av det datum då BASF meddelade kommissionen att det hade för avsikt att samarbeta i undersökningen.
No reduction for cooperation was therefore granted to BASF by Decision 2003/2 on account of those actions.
BASF beviljades inte någon nedsättning av böterna för samarbete i beslut 2003/2 på grund av dessa handlingar.
By the communication of 21 May 1999, BASF sent the Commission the judicial settlement and also the accompanying memorandum, which constitutes the charge in the proceedings initiated in the United States.
Genom skrivelsen av den 21 maj 1999 tillhandahöll BASF kommissionen den rättsliga uppgörelsen tillsammans med en bifogad promemoria, vilken utgör anklagelseskriften inom ramen för det förfarande som inletts i Förenta staterna.
As regards the value of those documents by reference to the 1996 Leniency Notice, the Court observes that the Commission does not use them either directly or indirectly in the Decision in order to establish the existence of the infringement in the EEA.
När det gäller värdet på dessa uppgifter i förhållande till 1996 års meddelande om samarbete, påpekar förstainstansrätten att kommissionen inte använde dem i beslutet, vare sig direkt eller indirekt, för att fastställa förekomsten av en överträdelse inom EES.
Therefore, in the absence of other matters showing that the disclosure of the judicial settlement in question helped to confirm the existence of an infringement affecting the EEA, that disclosure does not fall within the scope of section D of the 1996 Leniency Notice (see, to that effect, Case T-224/00 Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission [2003] ECR II-2597, paragraph 297).
Andra uppgifter har emellertid visat att tillkännagivandet av den ifrågavarande rättsliga uppgörelsen har bidragit till att bekräfta förekomsten av en överträdelse inom EES, men detta tillkännagivande omfattas inte av tillämpningsområdet för avsnitt D i 1996 års meddelande om samarbete (se, för ett liknande resonemang, förstainstansrättens dom av den 9 juli 2003 i mål T-224/00, Archer Daniels Midland och Archer Daniels Midland Ingredients mot kommissionen, REG 2003, s. II-2597, punkt 297).
Accordingly, the omission of any reference to those documents does not imply any breach of section D of the 1996 Leniency Notice.
Underlåtelsen att hänvisa till dessa handlingar utgör således inte någon överträdelse av avsnitt D i 1996 års meddelande om samarbete.
BASF maintains that recital 49 to the Decision is incorrect in that it states that the information sent by the communication of 23 July 1999 was the same as that which BASF had already sent in connection with the Vitamins case, cited in paragraph 39 above.
Enligt BASF är punkt 49 i beslutet felaktigt eftersom det där anges att de uppgifter som tillhandahållits genom skrivelsen av den 23 juli 1999 var desamma som de som redan tillhandahållits i det ovan i punkt 39 nämnda vitaminärendet.
BASF claims that it produced additional documents concerning choline chloride.
BASF har hävdat att det ingett ytterligare handlingar angående kolinklorid.
The parties are agreed that those documents were sent in response to a request for information dated 22 June 1999 and issued pursuant to Article 11 of Regulation No 17 .
Parterna är ense om att dessa handlingar överlämnades som svar på en begäran om upplysningar av den 22 juni 1999 i enlighet med artikel 11 i förordning nr 17.
In fact, documents supplied to the Commission in response to a request for information are supplied under a legal obligation and cannot be taken into account under the 1996 Leniency Notice even if they may serve to establish, as against the undertaking which supplies them or as against a different undertaking, the existence of anticompetitive conduct (Commission v SGL Carbon, cited in paragraph 92 above, paragraphs 41 and 50).
Handlingar som skickas till kommissionen som svar på en begäran om upplysningar överlämnas på grund av att det föreligger en rättslig skyldighet att göra det, och de kan inte beaktas enligt 1996 års meddelande om samarbete även om de kan tjäna till att fastställa förekomsten av ett konkurrensbegränsande beteende gentemot det företag som ingett handlingarna eller gentemot ett annat företag (domen i det ovan i punkt 92 nämnda målet kommissionen mot SGL Carbon, punkterna 41 och 50).
BASF’s argument must therefore be rejected as unfounded.
BASF:s argument är således ogrundat.
For the same reasons, the Court also rejects the general complaint that the Commission was wrong, when appraising BASF’s cooperation, to accord greater significance to BASF’s communications which were not preceded by a request for information (see paragraph 85 above).
Av samma skäl godtar förstainstansrätten inte det allmänna påståendet att det var fel av kommissionen att tillmäta BASF:s skrivelser som inte föregåtts av en begäran om upplysningar större betydelse vid bedömningen av i vilken utsträckning detta företag hade samarbetat (se ovan punkt 85).
The appraisal of the report of 15 June and the communication of 23 June 1999 in light of the request for information of 26 May 1999
Bedömningen av rapporten av den 15 juni och skrivelsen av den 23 juni 1999 mot bakgrund av begäran om upplysningar av den 26 maj 1999
As stated at paragraph 21 above, the Commission considered, at recital 221 to the Decision, that, notwithstanding that BASF had submitted the report of 15 June and
Förstainstansrätten har ovan i punkt 21 påpekat att kommissionen i punkt 221 i beslutet ansåg att överlämnandet av rapporten av den 15 juni och skrivelsen av den
2007 — JOINED CASES T-101/05 AND T-111/05 the communication of 23 June 1999 in response to the request for information of 26 May 1999, those documents must be taken into consideration as a voluntary submission of evidence.
23 juni 1999 skulle beaktas som ett frivilligt tillhandahållande av bevisning trots att de lämnats som svar på begäran om upplysningar av den 26 maj 1999.
Contrary to BASF’s contention, therefore, the Commission did not overlook the voluntary nature of the submission of those documents.
I motsats till vad BASF har hävdat har kommissionen inte bortsett från att dessa uppgifter lämnades frivilligt.
According to recital 223 to the Decision, the communication of 16 July 1999 contained no evidence which contributed to establishing the existence of the infringement.
Enligt punkt 223 i beslutet innehöll meddelandet av den 16 juli 1999 inte någon bevisning som kunde bidra till att fastställa den aktuella överträdelsen.
A reading of that document substantiates that appraisal.
En genomläsning av denna handling stöder denna tolkning.
The two tables annexed to that communication which, apparently, concern choline chloride (entitled ‘Premixes and Blends’) show only the value and volume of BASF’s production and sales in the EEA between 1994 and 1998.
De två bilagda tabellerna som uppenbarligen rör kolinklorid (kallade Premixes and Blends) visar endast värdet och volymen på BASF:s produktion och försäljning inom EES mellan åren 1994 och 1998.
Consequently, whether or not that communication was a response to a request for information dated 22 June 1999, it could not be taken into consideration under the 1996 Leniency Notice.
Oberoende av frågan om huruvida denna skrivelse utgjorde ett svar på en begäran om upplysningar av den 22 juni 1999, kunde denna skrivelse följaktligen inte beaktas i enlighet med 1996 års meddelande om samarbete.
Global assessment of the reduction granted to BASF
Helhetsbedömning av den nedsättning som beviljats BASF
It follows from all of the foregoing considerations that the Commission was correct to treat the report of 15 June 1999 and the communication of 23 June 1999 as the sole bases on which to assess the extent of BASF’s cooperation and to assess the reduction to be applied to the basic amount of its fine under section D of the 1996 Leniency Notice.
Det följer av ovanstående överväganden att kommissionen med fog enbart grundat sig på rapporten av den 15 juni 1999 och skrivelsen av den 23 juni 1999 för att bedöma i vilken utsträckning BASF samarbetat och för att värdera den nedsättning som skulle tillämpas på grundbeloppet för böterna i enlighet med avsnitt D i 1996 års meddelande om samarbete.
BASF acknowledges, moreover, that it could not benefit from section B or section C of that notice.
BASF har för övrigt medgett att bolaget inte kunde omfattas av avsnitten B eller C i nämnda meddelande.
The report of 15 June 1999 describes, in the three pages which make up part G, a number of meetings which took place in connection with the global cartel, but provides no details of the matters discussed at those meetings.
I rapporten av den 15 juni 1999 beskrivs på tre sidor i avsnitt G vissa möten som ägt rum inom ramen för den världsomspännande kartellen, utan att därvid närmare ange vilka ämnen som diskuterade vid dessa möten.
The first two meetings described by BASF (in spring and summer 1992 in Mexico) proved irrelevant for the purposes of these proceedings, since the Commission acknowledged, at recitals 136 and 163 to the Decision, that no agreement was reached at the close of those meetings and proceeded to set the starting date of the infringement at 13 October 1992 (the date of the third meeting in Mexico).
De två första mötena som BASF nämner (våren och sommaren 1992 i Mexico City) visade sig vara utan relevans i förevarande förfarande, eftersom kommissionen i punkterna 136 och 163 i beslutet har angett att det inte ingicks någon överenskommelse med anledning av dessa möten och att startpunkten för överträdelsen fastställdes till den 13 oktober 1992 (tredje mötet i Mexico City).
It must be borne in mind, moreover, that BASF did not disclose any information as to the existence of the European arrangements, which proved particularly harmful to the EEA market.
Dessutom skall det erinras om att BASF inte har lämnat ut uppgifter angående förekomsten av de europeiska överenskommelserna, vilka visade sig vara särskilt skadliga för marknaden inom EES.
Even in its communication of 4 November 2002, BASF mentions only two potentially relevant meetings having as their subjectmatter a ‘discussion on the European market for choline chloride’ (February 1995, with UCB and Akzo Nobel) and another on ‘the choline chloride market’ (July 1995, with no indication of those taking part).
Till och med i skrivelsen av den 4 november 2002 nämner BASF endast två möten som skulle kunna vara relevanta och vilka rörde en ”diskussion om den europeiska marknaden för kolinklorid” (februari 1995, med UCB och Akzo Nobel) och ett annat möte ”angående marknaden för kolinklorid” (juli 1995, utan uppgift om deltagare).
It was only after receiving the statement of objections that, by not substantially contesting the facts, BASF acknowledged the existence of a cartel at European level.
Det var först efter att ha erhållit meddelandet om invändningar som BASF, genom en framställan om att bolaget inte bestred de faktiska omständigheterna, medgav att det förelåg en kartell på europeisk nivå.
The information in question was therefore at the very least incomplete, since it failed to mention a very significant part of the collusive action.
De ifrågavarande uppgifterna var således i varje fall ofullständiga, eftersom de inte nämnde en mycket betydande del av de hemliga agerandena.