natgillin/translations-raw huggingface dataset:
16This conclusion follows both from the primacy of freedom to provide services, a principle whose implementation Directive 96/71 seeks expressly to further, as stated in recital 5 in the preamble to the Directive, and from the principle that derogations from the fundamental freedoms are to be
16 Detta förklaras av det företräde som friheten att tillhandahålla tjänster, som direktiv 96/71 enligt skäl 5 avser att förverkliga, har och av principen om begränsande tolkning av undantagsbestäm-
The Luxembourg Government argues that, in declaring as mandatory requirements of domestic law all those provisions falling under the areas covered by Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, it has availed itself of the authorisation given in Article 3(1) and (10) of Directive 96/71.
Den luxemburgska regeringen har anfört att den genom förklaringen att samtliga bestämmelser inom de områden som anges i artikel 1.1 i lag av den 20 december 2002 skall anses som tvingande nationell lagstiftning har använt sig av möjligheten i artikel 3.1 och 3.10 i direktiv 96/71.
That provision permits Member States to extend the matters
14 — Dom av den 22 september 1988 i mål 272/86, kommissionen mot Grekland (REG 1988, s. 4875), punkt 21.
16 — The same view is taken by Fuchs, M. and Marhold, F., Europäisches Arbeitsrecht, 2nd edition, Vienna, 2006, p. 322. Borgmann, B., ’Kollisionsrechtliche Aspekte des Arbeitnehmer-Entsendegesetzes’, cited in footnote 10, p.
16 — För ett liknande resonemang, se även Fuchs, M./Marhold, F., Europäisches Arbeitsrecht, andra upplagan, Wien 2006, s. 322. Borgmann, B., anser i ”Kollisionsrechtliche Aspekte des Arbeitnehmer-Entsendegesetzes” (ovan fotnot 10), s.
316, takes the view that whilst Member States in ’strengthening’ their international mandatory requirements can weaken the impact of unpopular competition from undertakings in States with low wage costs, the requirements of Community law must, however, be observed. Görres, S., Grenzüberschreitende Arbeitnehmerentsendung in der EU, Vienna and Graz, 2003, p.
316, att medlemsstaterna visserligen kan försvaga ovälkommen konkurrens med företag från stater med låga arbetskostnader genom att ”skärpa” deras internationellt tvingande bestämmelser. Härvid måste de gemenskapsrättsliga bestämmelserna beaktas. Görres, S. anser i Grenzüberschreitende Arbeitnehmerentsendung in der EU, Wien/Graz 2003, s.
122, takes the view that recourse to Article 3(10) of Directive 96/71 is premised on the condition that the Member States’ terms and conditions of employment in question constitute public policy provisions not infringing the rules of the EC Treaty.
122, att artikel 3.10 i direktiv 96/71 endast kan tillämpas om medlemsstaternas ifrågasatta arbets- och anställningsvillkor utgör bestämmelser som rör allmän ordning, vilka inte strider mot bestämmelserna i EG-fördraget.
Thus, the authors acknowledge that when recourse is had to Article 3(10) of Directive 96/71 certain conditions must be respected, necessarily including both the furtherment of freedom to provide services and the specific objectives pursued by the European legislature in adopting the Directive.
Författarna har således medgett att vissa kriterier måste iakttas vid en tillämpning av artikel 3.10 i direktiv 96/71, och till dessa kriterier hör oundvikligen såväl friheten att tillhandahålla tjänster som skall förverkligas som lagstiftarens klara mål med direktivet.
According to Advocate General Mengozzi, in point 212 of his Opinion in Laval un Partneri, cited in footnote 10, the fact that domestic rules belong to the category of public policy provisions or mandatory rules does not — as is apparent from Article 3(10) of Directive 96/71 and the caselaw on Article 49 EC — make them exempt from compliance with the provisions of the Treaty.
Enligt generaladvokaten Mengozzis uppfattning i punkt 212 i hans förslag till avgörande av den 23 maj 2007 i mål C-341/05, Laval un Partneri, medför den omständigheten att nationella regler tillhör kategorin bestämmelser rörande ordre public eller tvingande bestämmelser inte att medlemsstaterna, såsom framgår av artikel 3.10 i direktiv 96/71 och rättspraxis avseende artikel 49 EG, inte skall iaktta fördragets bestämmelser beträffande dessa.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 narrowly construed. 17
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT TRSTENJAK — MÅL C-319/06 melser till de grundläggande friheterna.
The latter point has any review by the Community institutions.
17Sistnämnda har betonats av domstolen på nytt och uttryckligen i samband med undantaget avseende allmän ordning.
20That conclusion does not preclude the fact, been repeatedly emphasised in express terms by the Court in connection with the public policy exception.
18 ner. 20 Detta utesluter dock inte att särskilda omständigheter kan motivera en tillämpning av begreppet allmän ordning.
18 however, that recourse to the concept of public policy is in particular circumstances justified, so that in certain cases Member States must be allowed a margin of discretion within the limits imposed by the Treaty. 21
Det är därför nödvändigt att under vissa omständigheter tillerkänna medlemsstaterna ett utrymme för skönsmässig bedömning inom de ramar som fastställts i fördraget. 21
The concept of public policy constitutes an independent concept of Community law, which contributes to determining the scope of the fundamental freedoms and which, therefore, must be defined autonomously and not, for example, on the basis of one or more national legal systems.
Begreppet allmän ordning utgör ett självständigt gemenskapsrättsligt begrepp som fastställer tillämpningsområdet för de grundläggande friheterna och skall därför definieras självständigt och inte med utgångspunkt i en eller flera nationella rättsordningar.
19 As such, that concept is subject to the Court’s interpretation, thus precluding Member States from unilaterally determining its scope without
19Som sådant skall det underkastas domstolens tolkning, så att medlemsstaterna inte kan bestämma dess räckvidd ensidigt och utan kontroll av gemenskapens institutio-
Notwithstanding those common principles, the concept of public policy may be accorded different meanings, however, depending on its schematic position within the Community legal order and the function of the rule at issue.
Bortsett från dessa gemensamma principer kan begreppet allmän ordning emellertid ha olika betydelse beroende på placeringen i gemenskapens rättsordning och respektive norms funktion.
22 In the present case the concept of public policy as reflected in Article 3(10) of Directive 96/71 takes effect as a derogation, since it permits an extension to the nucleus of minimum protective requirements guaranteed by Article 3(1) of Directive 96/71 only where certain conditions are met.
22I förevarande fall skall begreppet allmän ordning, såsom begreppet har kommit att utformas i artikel 3.10 i direktiv 96/71, ses som en undantagsbestämmelse, eftersom en utvidgning av kärnområdet av minimiskyddsbestämmelserna som säkerställs i artikel 3.1 i direktiv 96/71 endast är möjlig under vissa omständigheter.
17 — In connection with restrictions on the freedom to provide services and of establishment see point 143 of the Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer in Joined Cases C-338/04, C-359/04 and C-360/04 Placanica and Others [2007] ECR I-1891.
17 — Se i samband med inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster och etableringsfriheten punkt 143 i generaladvokaten Ruiz-Jarabo Colomers förslag till avgörande av den 16 maj 2006 i de förenade målen C-338/04, C-359/04 och C-360/04, Placanica, Palazzese och Sorrichio, där domstolen meddelade dom den 7 mars 2007 (REG 2007, s. I-1891). Georgiadis, N., har i Derogation clauses: the protection of national interests in EC law, Brüssel 2006, s.
72, indicates that all derogation clauses, in particular the public policy derogation, are subject to a narrow construction.
72, påpekat att alla undantagsbestämmelser, särskilt undantaget avseende allmän ordning omfattas av principen om begränsande tolkning. Enligt Wichmann, J., Dienstleistungsfreiheit und grenzüberschreitende Entsendung von Arbeitnehmern, Frankfurt am Main 1998, s. 104, s.
She argues that simply by virtue of their status as Treaty derogations the requirement follows that public policy exceptions must be interpreted narrowly.
Redan av den omständigheten att ordre public-bestämmelsen utgör en undantagsbestämmelse i fördraget följer nämligen att den skall tolkas restriktivt.
Reliance on public policy arguments accordingly presupposes that essential sovereign interests of the Member State are affected.
För att allmän ordning skall kunna åberopas förutsätts därför att medlemsstaternas väsentliga intressen berörs.
20 — According to settled caselaw, reliance by a national authority on the concept of public policy presupposes, in any event, the existence, in addition to the perturbation of the social order which any infringement of the law involves, of a genuine and sufficiently serious threat to one of the fundamental interests of society (see Rutili, cited in footnote 18, paragraph 28; Bouchereau, cited in footnote 18, paragraph 35; Orfanopoulos and Oliveri, cited in footnote 18, paragraph 66; Commission v Spain, cited in footnote 18, paragraph 46; Commission v Germany, cited in footnote 18, paragraph 35; and Commission v Netherlands, cited in footnote 18, paragraph 43).
20 — Enligt fast rättspraxis måste det, för att en nationell myndighet skall kunna hänvisa till begreppet allmän ordning, utöver den störning av ordningen i samhället som varje lagöverträdelse innebär, under alla omständigheter föreligga ett verkligt och allvarligt hot som påverkar ett av samhällets grundläggande intressen (se domarna i de ovannämnda målen Rutili (fotnot 18), punkt 28, Bouchereau (fotnot 18), punkt 35, Orfanopoulos och Oliveri (fotnot 18), punkt 66, kommissionen mot Spanien (fotnot 18), punkt 46, kommissionen mot Tyskland (fotnot 18), punkt 35, och kommissionen mot Nederländerna (fotnot 18), punkt 43.
21 — See Case 41/74 Van Duyn [1974] ECR 1337, paragraphs 18 and 19.
21 — Se dom av den 14 december 1974 i mål 41/74, Van Duyn (REG 1974, s. 1337; svensk specialutgåva, volym 2, s.
22 — It can be found in numerous Community law provisions, of which at the level of primary law, in particular, Articles 30 EC, 39(3) EC, 46 EC, 55 EC and 58(1)(b) EC have acquired significance as ’limitations on the fundamental freedoms’ which under certain conditions permit restrictions on the free movement of goods, persons, services and capital guaranteed under primary law.
22 — Begreppet förekommer i ett stort antal gemenskapsrättsliga bestämmelser. På den primärrättsliga nivån har bland annat artiklarna 30 EG, 39.3 EG, 46 EG, 55 EG och 58.1 b EG fått betydelse som så kallade ”gränser för de grundläggande friheterna”, som under vissa omständigheter tillåter inskränkningar i den fria rörligheten för varor, personer, tjänster och kapital som säkerställs genom primärrätten. Därutöver tillämpas begreppet allmän ordning i sekundärrätten antingen som undantagsbestämmelse eller som tolkande eller preciserande sekundärrätt (se i detta avseende Schneider, H., Die öffentliche Ordnung als Schranke der Grundfreiheiten im EG-Vertrag, Baden-Baden 1998, s. 53).
19 — Case C-296/95 EMU Tabac [1998] ECR I-1605, paragraph 30, and Case 53/81 Levin [1982] ECR 1035, paragraphs 10 to 12.
19 — Dom av den 2 april 1998 i mål C-296/95 EMU Tabac (REG 1998, s. I-1605), punkt 30, och av den 23 mars 1982 i mål 53/81 (REG 1982, s. 1035; svensk specialutgåva, volym 6, s.
As regards the precise conditions governing recourse to that discretion, Declaration No 10 of the Council and of the Commission made at the time of the adoption of Directive 96/71 clarified the concept of public policy in stating that ’the expression “public policy provisions” should be construed as covering those mandatory rules from which there can be no derogation and which, by their nature and objective, meet the imperative requirements of the public interest’.
Vad gäller de exakta villkoren för tillämpning av denna möjlighet har begreppet allmän ordning preciserats genom förklaring 10 som rådet och kommissionen avgav när direktiv 96/71 antogs på så sätt att det bland annat ”skall anses omfatta de tvingande bestämmelser som inga undantag kan göras från och som, genom sin art och sitt syfte, uppfyller tvingande krav i allmänhetens intresse”.
On the basis of the foregoing considerations, I take the view that it is not open to Member States to require service providers established in other Member States to comply with all binding provisions of their employment law.
På grund av vad som nämnts ovan anser jag att medlemsstaterna inte får kräva att de företag som tillhandahåller tjänster som är etablerade i andra medlemsstater tillämpar samtliga obligatoriska bestämmelser i deras nationella arbetsrätt.
25In the interests of the broadest possible implementation of the principle of the freedom to provide services the Commission must be supported in its view that the declaration covers only such terms and conditions of employment prescribed by law as are indispensable for the national legal order
25För att friheten att tillhandahålla tjänster skall kunna förverkligas så fullständigt som möjligt har kommissionen rätt i att endast de lagstadgade arbets- och anställningsvillkor som är nödvändiga i medlemsstatens lagstiftning kan anses höra
In my view, there is no reason not to interpret Article 3(10) of Directive 96/71 in the light of that declaration.
Enligt min mening finns det inget som hindrar att artikel 3.10 i direktiv 96/71 tolkas mot bakgrund av denna förklaring.
As regards the admissibility of using a declaration recorded in the minutes of the Council for the purposes of interpreting secondary law, the Court has held that possibility to be excluded only in such cases where no reference is made to the content of the declaration in the wording of the provision in question and thus it has no legal significance.
Domstolen har vad gäller frågan huruvida förklaringar av rådet som antecknats i protokoll kan beaktas vid tolkningen av en bestämmelse i sekundärrätten slagit fast att detta inte kommer i fråga endast när innehållet i förklaringen inte finner uttryck i den aktuella bestämmelsens ordalydelse och därmed inte har någon rättslig betydelse.
23 In that context it must be observed that Declaration No 10 does not conflict with the concept of public policy; rather it contributes to determining the content of the derogation.
23 Det kan i detta avseende fastställas att förklaring 10 inte står i strid med begreppet allmän ordning, utan i stället bidrar till att fastställa innehållet i undantagsbestämmelsen.
In referring to ’imperative requirements of the public interest’ the declaration is in conformity with the caselaw developed by the Court on the inherent limits on the fundamental freedoms which are also applicable to cases of transnational posting of workers.
Genom att hänvisa till ”tvingande krav i allmänhetens intresse” motsvarar den också den rättspraxis som domstolen har utvecklat beträffande inneboende begränsningar i de grundläggande friheterna som också är tillämplig vid gränsöverskridande utstationering av arbetstagare. I
24 — A refusal to accept the statement contained in Declaration No 10, emanating as it does from the Council in its institutional capacity and thus additionally from the Luxembourg Government, would be contrary to the legal principle ’venire contra factum proprium nemini licet’, according to which a person is estopped from arguing contrary to his own conduct.
24 — Om en stat skulle agera i strid med uttalandet i förklaring 10, trots att denna kan tillskrivas rådet som organ och därmed bland annat även den luxemburgska regeringen, skulle detta strida mot den rättsliga principen ”venire contra factum proprium nemini licet”, enligt vilken ingen får handla i strid med sitt eget beteende.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 of the Member States.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT TRSTENJAK — MÅL C-319/06 till ovannämnda bestämmelser.
26 It must be examined in more detail whether the contested provisions meet that requirement.
26Huruvida de omtvistade bestämmelserna uppfyller ovannämnda villkor skall prövas i det en -skilda fallet.
document established pursuant to Directive 91/533 provided for in point (1) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, the Commission must be supported in its submission that, in principle, the host State is not responsible for monitoring compliance with the provisions of Directive 91/533.
i artikel 1.1 i lag av den 20 december 2002, har kommissionen rätt i att det i princip inte ankommer på mottagarlandet att kontrollera att bestämmelserna i direktiv 91/533 har iakttagits.
The provisions of points (1), (2), (8) and (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002
Bestämmelserna i artikel 1.1 punkterna 1, 2, 8 och 11 i lag av den 20 december 2002
— Requirement of a written contract of employment or corresponding document established pursuant to Directive 91/533
– Krav på ett skriftligt anställningsavtal eller en motsvarande handling i den mening som avses i direktiv 91/533
As regards the requirement of a written contract of employment or corresponding
Vad gäller kravet på ett skriftligt anställningsavtal eller en motsvarande handling, i den mening som avses i direktiv 91/533,
Directive 91/533 serves to harmonise those provisions on the form of employment relationships which some Member States have adopted, having regard to the increase in the number of types of employment relationship, with a view to protecting employees against possible infringements of their rights and to create greater transparency in respect of employment relationships.
Direktiv 91/533 syftar till att harmonisera bestämmelserna om formen av anställningsförhållanden som vissa medlemsstater, med anledning av den växande mångfalden av anställningsförhållanden, har antagit till skydd för arbetstagare mot kränkning av deras rättigheter och för att skapa större öppenhet i fråga om anställningsförhållanden.
27 That includes the proof, referred to by the parties, of an employer’s compliance with its obligation arising through the combined effect of Article 2(1) and Article 3(1) of Directive 91/533 to inform an employee in writing of the essential aspects of the contract or employment relationship and of the conditions of his posting abroad in accordance with Article 4(1) of Directive 91/533.
27 Till ovannämnda hör det av parterna påtalade beviset för att arbetsgivaren har uppfyllt sin skyldighet, enligt artikel 2.1 jämförd med artikel 3.1 i direktiv 91/533, nämligen att underrätta arbetstagaren skriftligen om de väsentliga dragen i anställningsavtalet eller anställningsförhållandet samt om villkoren för arbetstagarens utstationering utomlands, enligt artikel 4.1 i direktiv 91/533.
An employer discharges its obligation of proof where it issues documents containing the
Arbetsgivaren har uppfyllt sin skyldighet när han har utfärdat handlingarna med den
42, does not mention Declaration No 10.
42, nämns inte förklaring 10.
None the less, the author takes the view that the concept of public policy in Article 3(10) of Directive 96/71 must be narrowly construed on the basis of the Court’s caselaw on Article 46(1) EC.
Författaren anser emellertid att begreppet ordre public i artikel 3.10 i direktiv 96/71 mot bakgrund av domstolens rättspraxis avseende artikel 46.1 EG skall tolkas restriktivt.
Accordingly, the terms and conditions of employment of the host State may be extended only on condition that ’a real and sufficiently serious risk to fundamental social interests exists’. Däubler, W., ’Die Entsende-Richtlinie und ihre Umsetzung in das deutsche Recht’, cited in footnote 10, p.
En utvidgning av värdlandets arbets- och anställningsvillkor är således endast möjlig om ”det föreligger ett verkligt och tillräckligt allvarligt hot mot samhällets grundläggande intressen”. I Däubler, W., ”Die Entsende-Richtlinie und ihre Umsetzung in das deutsche Recht” (ovan fotnot 10), s.
615, points out that by no means does every term of a collective agreement applicable to domestic undertakings extend to service providers from other Member States.
615, påpekas att alla kollektivavtalsrättsliga arbets- och anställningsvillkor som gäller för inhemska företag ingalunda får tillämpas på tjänsteutövare från andra medlemsstater.
Rather, in his view, the Directive is concerned with minimum wages and minimum holiday entitlements, such that, for example, the higher rates of pay for skilled workers, customary wage supplements, occupational pensions, etc. are irrelevant.
Det rör sig om minimilön och minimisemester, medan till exempel högre löner till specialutbildad arbetskraft, vanliga tillägg, yrkesanknutna pensioner osv. saknar betydelse.
From those observations it may be concluded that although Directive 96/71 establishes a core set of provisions concerning minimum standards of protection, at the same time, however, it seeks as far as possible to avoid public policy restrictions on the freedom to provide services.
Därav kan slutsatsen dras att det i direktiv 96/71 visserligen fastställs en kärna av minimiskyddsbestämmelserna men att lagstiftaren samtidigt i möjligaste mån har velat undvika begränsningar av friheten att tillhandahålla tjänster av skäl som rör den allmänna ordningen.
27 — Directive 91/533 aims also to implement point 9 of the Community Charter of Fundamental Social Rights for Workers, according to which the conditions of employment of every worker of the European Community must be stipulated in laws, a collective agreement or a contract of employment, according to arrangements applying in each country.
27 — Direktiv 91/533 syftar samtidigt till att genomföra punkt 9 i gemenskapens stadga om arbetstagares grundläggande sociala rättigheter, enligt vilken anställningsvillkoren för varje arbetstagare i Europeiska gemenskapen skall anges i lag, kollektivavtal eller anställningsavtal i den ordning som gäller i varje land.
COMMISSION v LUXEMBOURG necessary information and gives them to the employee before the latter departs.
KOMMISSIONEN MOT LUXEMBURG information som krävs och lämnat över dessa till arbetstagaren före avresan.
28 effected has already made use of its monitoring powers, having regard to the harmonisation pursued by Directive 91/533, it follows that no scope exists for any host State competence in that regard.
28 arbetstagare utstationeras redan har använt sina kontrollbefogenheter, så finns det, med anledning av den harmonisering som följer av direktiv 91/533, inget utrymme för behörighet i mottagarlandet.
No such competence can be derived from Directive 91/533.
En sådan behörighet kan inte heller härledas ur direktiv 91/533.
Neither, can it be justified by reason of the fact that Luxembourg categorises observance of the abovementioned obligations on the provision of information as rules protecting public policy objectives.
Den kan inte heller motiveras med att Luxemburg har förklarat att ovannämnda informationsskyldigheter utgör bestämmelser till skydd för den allmänna ordningen.
Such a requirement, as provided for by point (1) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, cannot be included within the core Community terms and conditions of employment established by Article 3(1) of Directive 96/71.
Ett sådant krav som det som föreskrivs i artikel 1.1 punkt 1 i lag av den 20 december 2002 kan inte hänföras till det kärnområde av gemenskapsrättsliga arbets- och anställningsvillkor som fastställs i artikel 3.1 i direktiv 96/71.
The legislative decision not to include the obligations to supply information required by Directive 91/533 in the list established by Article 3(1) of Directive 96/71 must be respected. 29
Lagstiftarens beslut att inte uppta upplysningsskyldigheten i direktiv 91/533 i förteckningen i artikel 3.1 i direktiv 96/71 måste respekteras. 29