natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For the purposes of a literal interpretation, it must be borne in mind that Community legislation is drafted in various languages and that the different language versions are all equally authentic; an interpretation of a provision of Community law thus involves a comparison of the different language versions (Case 283/81 Cilfit [1982] ECR 3415, paragraph 18).
Vid en bokstavlig tolkning skall hänsyn tas till den omständigheten att gemenskapsrättens bestämmelser är avfattade på flera olika språk och att alla olika språkversioner är giltiga. Vid tolkningen av en gemenskapsbestämmelse måste således de olika språkversionerna jämföras (domstolens dom av den 6 oktober 1982 i mål 283/81, Cilfit, REG 1982, s. 3415 punkt 18; svensk specialutgåva, volym 6, s. 513).
GERMANY v COMMISSION allouer’ in the French version is reproduced in the Spanish and Portuguese versions, namely ‘que se prevé asignar’ and ‘que se pretende de atribuir’ respectively, all these versions thus expressing the same subjective character — involving a certain degree of independent will — of the individual allocation of emission allowances to the various installations.
Uttrycket i den franska versionen ”que l’on souhaite … allouer” stämmer väl överens med den spanska och den portugisiska versionen ”que se prevé asignar” respektive ”que se pretende de atribuir”, och båda innehåller ett subjektivt element, där det finns en viss grad av självständig vilja vad avser hur utsläppsrätterna individuellt skall fördelas mellan olika anläggningar.
This character is toned down and becomes a simple intention in the versions drafted in English (‘intended to be allocated’), Danish (‘hensigten’), Finnish (‘aiotaan myöntää’) and Swedish (‘som avses’), where the phrase has been reproduced with a slightly different sense, namely as meaning ‘which the Member State would intend to allocate’.
Detta subjektiva element är mildrat och det handlar i stället om avsikt i versionerna på engelska (”intended to be allocated”), danska (”hensigten”), finska (”aiotaan myöntää”) och svenska (”som avses”). I alla dessa versioner har uttrycket en annan något annorlunda innebörd, närmast med betydelsen ”som medlemsstaten avser fördela”.
Moreover, in the German version (‘zugeteilt werden sollen’) and the Dutch version (‘bestemd om te worden toegewezen’), meaning ‘are to be allocated’, the individual allocation of emission allowances to the various installations has an increasingly neutral and objective character.
Den tyska (”zugeteilt werden sollen”) och den nederländska (”bestemd om te worden toegewezen”) versionen uttrycker i neutrala och objektiva termer att utsläppsrätter individuellt ”skall fördelas” till olika anläggningar.
This neutral and objective character is again accentuated slightly further in the Greek version (‘pou prokitai na diatethoun’) and the Italian version (‘saranno assegnate’), which present the individual allocation of emission allowances simply as a future act (‘will be allocated’).
Det neutrala och objektiva perspektivet återkommer än mer tydligt i den grekiska (”pou prokeitai na diatethoun”) och den italienska (”saranno assegnate”) versionen, där det helt enkelt talas om att utsläppsrätter ”kommer att fördelas” individuellt som ett framtida faktum.
In light of the foregoing, significant nuances exist between the various language versions of criterion 10 of Annex III to Directive 2003/87, each of which is authentic; depending on the words used, those versions confer upon the individual allocation of emission allowances a character which is, rather, subjective and intentional or, on the other hand, a more or less objective and neutral character.
Mot denna bakgrund ser förstainstansrätten viktiga nyanser mellan de olika språkversionerna av kriterium nr 10 i bilaga III till direktiv 2003/87, men samtliga är giltiga. I vissa versioner handlar det snarast om subjektiva element och avsikten hos den som fördelar utsläppsrätterna individuellt, i andra versioner har önskningar och avsikt försvunnit och det talas i objektiva och neutrala ordalag om händelsen.
Consequently, those language versions, taken as a whole, cannot lead to acceptance either of the position of the Commission, according to which the NAP and the allocation decision must contain the definitive amount of allowances to be allocated in respect of each of the installations listed, or of that of the applicant which, essentially, argues that the Member State has a wide discretion in this regard.
Dessa språkversioner kan tillsammans varken anses ge företräde för kommissionens ståndpunkt, nämligen att NFP:n och fördelningsbeslutet skall innehålla definitiva uppgifter om hur många utsläppsrätter som kommer att fördelas till var och en av de angivna anläggningarna, eller sökandens ståndpunkt, som i huvudsak går ut på att medlemsstaten har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning i detta avseende.
However, the formulations referred to above also do not preclude that the Community legislature sought to grant some flexibility, indeed some discretion for the Member State, by allowing it the possibility of altering the amount of allowances, as envisaged in the list of installations annexed to the NAP, in a subsequent phase of the implementation of Directive 2003/87.
Ovan sagda innebär emellertid inte heller att det är uteslutet att gemenskapslagstiftaren har velat åstadkomma en del flexibilitet eller till och med ge medlemsstaten ett visst utrymme för eget skön, genom att ge denna möjlighet att ändra antalet utsläppsrätter från det antal som anges i den förteckning över anläggningar som skall bifogas NFP:n i ett senare skede av genomförandet av direktiv 2003/87.
Accordingly, this literal interpretation and this comparative reading of the various language versions of criterion 10 of Annex III to Directive 2003/87 should be supplemented by a historical interpretation .
Förstainstansrätten måste således komplettera denna bokstavliga tolkning och komparativa läsning av de olika språkversionerna av kriterium nr 10 i bilaga III till direktiv 2003/87 genom en historisk tolkning.
(c) Historical interpretation of criterion 10 of Annex III to Directive 2003/87
c) Historisk tolkning av kriterium nr 10 i bilaga III till direktiv 2003/87
In retracing the legislative process which led to the adoption of Directive 2003/87, the Court notes that criterion 10 of Annex III did not appear in the draft directive until a relatively late stage, that is to say in Common Position (EC) No 28/2003 of 18 March 2003 adopted by the Council with a view to adopting the directive (OJ 2003 C 125E, p. 72).
Om man ser till det lagstiftningsarbete som ledde till att direktiv 2003/87 antogs, konstaterar förstainstansrätten att kriterium nr 10 i bilaga III till direktiv 2003/87 dök upp i förslaget till direktiv relativt sent, närmare bestämt i gemensam ståndpunkt (EG) nr 28/2003 av den 18 mars 2003, antagen av rådet inför antagandet av nämnda direktiv (EGT C 125E, s. 72).
As the applicant states, this criterion was included in the draft directive following an amendment, proposed on 13 September 2002 by the European Parliament Committee on the Environment, Public Health and Consumer Policy, the justification for which was that ‘data which enable the state of emissions allowances trading to be gauged must be made available’ (Session document A5-0303/2002, I, p.
Såsom sökanden har anfört införlivades detta kriterium i förslaget till direktiv till följd av ett ändringsförslag från Europaparlamentets utskott för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor av den 13 september 2002 med motiveringen att ”det är viktigt att kunna förfoga över uppgifter som ger korrekt och specificerad kunskap om läget inom utsläppsrättshandel avseende växthusgaser” (förhandlingsprotokoll A5-0303/2002, I, s.
Consequently, a historical interpretation does not supply additional factors capable of altering the conclusion drawn in paragraph 96 above.
En historisk tolkning ger således inga tolkningsdata som förändrar slutsatsen i punkt 96 ovan.
It is accordingly necessary to provide a contextual interpretation of criterion 10 of Annex III to Directive 2003/87.
Förstainstansrätten skall därför göra en kontextuell tolkning av kriterium nr 10 i bilaga III till direktiv 2003/87.
GERMANY v COMMISSION
TYSKLAND MOT KOMMISSIONEN d) Kontextuell tolkning av kriterium nr 10 i bilaga III till direktiv 2003/87
The relevant provisions of Directive 2003/87 and Regulation No 2216/2004
Relevanta bestämmelser i direktiv 2003/87 och förordning nr 2216/2004 i) Artiklarna 9 och 11 i direktiv 2003/87
In interpreting criterion 10 of Annex III to Directive 2003/87 contextually, it is appropriate to refer, first of all, to Article 9(1) of the directive, which forms the legal basis for the drawing up of NAPs by the Member States.
Förstainstansrätten vill vid sin kontextuella tolkning av kriterium nr 10 i bilaga III till direktiv 2003/87 inledningsvis hänvisa till artikel 9.1 i direktiv 2003/87, vilket är den rättsliga grund som medlemsstaterna skall utgå ifrån när de upprättar NFP:er.
This provision states, in particular, that ‘each Member State shall develop [an NAP] stating the total quantity of allowances that it intends to allocate for that period and how it proposes to allocate them’ and that ‘the [NAP] shall be based on objective and transparent criteria, including those listed in Annex III, taking due account of comments from the public’.
I denna bestämmelse föreskrivs bland annat att ”[v]arje medlemsstat skall … upprätta en [NFP] över det sammanlagda antal utsläppsrätter som medlemsstaten avser att fördela för den perioden och hur den föreslår att fördela dem” och att NFP:n ”skall utgå från objektiva och öppna kriterier, däribland dem som anges i bilaga III, med vederbörlig hänsyn till allmänhetens synpunkter”.
With regard to whether the allocation of allowances by a Member State that is envisaged by the NAP is definitive or, on the other hand, only provisional in nature, the Court finds that the words used in Article 9(1) of Directive 2003/87 (‘intends to allocate’) essentially correspond, in each of the language versions examined in paragraph 95 above, to those used in criterion 10 of Annex III to the directive (‘intended to be allocated’).
Förstainstansrätten konstaterar, vad avser frågan huruvida medlemsstatens fördelning av utsläppsrätter i NFP:n är definitiv eller preliminär, att det uttryck som har använts i artikel 9.1 i direktiv 2003/87 (”avser att fördela”) i var och av de språkversioner som undersökts i punkt 95 ovan i huvudsak överensstämmer med det uttryck som har använts i kriterium nr 10 i bilaga III till direktiv 2003/87 (”som avses tilldelas”).
These formulations do not, however, necessarily mean that the Member State has wide freedom of action with regard to implementation .
Dessa formuleringar innebär emellertid inte med nödvändighet att medlemsstaten förfogar över ett stort manöverutrymme vid genomförandet.
They may also be understood as being the consequence of the fact that the NAP will be reviewed by the Commission, pursuant to Article 9(3) of the directive, and that accordingly any allocation of allowances envisaged in the list of installations annexed to the NAP — and therefore ‘intended’ by the Member State — is only provisional until the Commission ratifies it or rejects it with a request for amendments.
De kan även förstås som en konsekvens av omständigheten att NFP:n kommer att kontrolleras av kommissionen enligt artikel 9.3 i direktiv 2003/87 och att den fördelning av utsläppsrätter som föreskrivs i förteckningen över anläggningar som bifogats nämnda NFP – och som således motsvarar medlemsstatens ”önskan” – endast är preliminär fram till dess att kommissionen stadfäster eller avslår den, med begäran om ändringar.
It is appropriate to refer, next, to Article 9(3) of Directive 2003/87, according to which ‘the Commission may reject [the NAP], or any aspect thereof, on the basis that it is incompatible with the criteria listed in Annex III or with Article 10’ and ‘the Member State shall only take a decision under Article 11(1) … if proposed amendments are accepted by the Commission’.
Förstainstansrätten hänvisar härefter till artikel 9.3 i direktiv 2003/87, enligt vilken kommissionen får ”avslå [NFP:n] eller någon del av denna, på grundval av att den är oförenlig med de kriterier som anges i bilaga III eller med artikel 10” och att medlemsstaten ”skall fatta beslut i enlighet med artikel 11.1 … endast om kommissionen godtagit de föreslagna ändringarna”.
The wording of Article 11(1) should also be recalled, according to which ‘each Member State shall decide upon the total quantity of allowances it will allocate … and the allocation of those allowances to the operator of each installation’.
Förstainstansrätten vill dessutom erinra om ordalydelsen i artikel 11.1 i direktiv 2003/87, enligt vilken ”varje medlemsstat [skall] bestämma det sammanlagda antal utsläppsrätter som den kommer att fördela … och fördelningen av utsläppsrätterna till verksamhetsutövare för varje anläggning”.
Article 11(1) also makes it clear that ‘this decision shall be … based on its [NAP] …, taking due account of comments from the public’.
I samma bestämmelse preciseras vidare att varje medlemsstats beslut ”skall … grundas på [NFP:n] … med vederbörlig hänsyn till allmänhetens synpunkter”.
In this context, it is useful to recall the various stages of the procedure set out in Article 9(1) and (3) of Directive 2003/87, read in conjunction with Article 11(1).
Förstainstansrätten anser i detta sammanhang att det är lämpligt att erinra om de olika stegen i det förfarande som beskrivs i artikel 9.1 och 9.3, jämförd med artikel 11.1 i direktiv 2003/87.
Article 9(3) envisages a number of stages corresponding, respectively, to notification and finalisation of the NAP and adoption by the Member State of the allocation decision.
I artikel 9.3 föreskrivs följande steg: NFP:n anmäls, NFP:n stadfästs och medlemsstaten antar fördelningsbeslutet.
It also envisages at least two opportunities for the Commission to review and reject the NAP.
Vid åtminstone två tillfällen har kommissionen möjlighet att kontrollera och avslå NFP:n.
The first, essential, stage consists in the initial notification by the Member State of the NAP in accordance with Article 9(1) and examination of the NAP by the Commission .
I det första steget anmäler medlemsstaten för första gången NFP:n till kommissionen i enlighet med artikel 9.1 och kommissionen undersöker denna NFP.
This first stage is supplemented, in some cases, by a second stage .
I förekommande fall tillkommer ytterligare ett steg.
The latter gives rise to possible amendments of the NAP, either at the Commission’s request or following a proposal by the Member State, and to the acceptance or rejection of those amendments by the Commission .
I detta steg kan NFP:n ändras, antingen på kommissionens begäran eller efter förslag från medlemsstaten, varvid kommissionen antar eller avslår dessa ändringar.
It is only when the first and — if necessary — the second stage have been completed that the Member State is entitled to adopt, in a third stage and on the basis of its NAP, its decision allocating allowances pursuant to Article 11(1) of Directive 2003/87 (Case T-178/05 United Kingdom v Commission [2005] ECR II-4807, paragraph 56).
Det är först sedan det första steget och – i förekommande fall – det andra steget har avslutats som medlemsstaten har rätt att i ett tredje steg och på grundval av sin NFP fatta sitt beslut om fördelning av utsläppsrätter enligt artikel 11.1 i direktiv 2003/87 (förstainstansrättens dom av den 23 november 2005 i mål T-178/05, Förenade kungariket mot kommissionen, REG 2005, s. II-4807, punkt 56).
In addition, Article 9(1) and Article 11(1) of the directive oblige the Member State to ‘[take] due account of comments from the public’, both in the NAP, that is to say following an initial public consultation, and in the allocation decision, adopted following a second public consultation. In this connection, criterion 9 of Annex III
Vidare framgår det av artikel 9.1 och artikel 11.1 i nämnda direktiv att medlemsstaten är skyldig att ta ”vederbörlig hänsyn till allmänhetens synpunkter”, både i NFP:n, det vill säga efter det första tillfälle då allmänheten bereds att komma med synpunkter, och fördelningsbeslutet, vilket fattas efter det andra tillfälle då
GERMANY v COMMISSION to Directive 2003/87 states that ‘the [NAP] shall include provisions for comments to be expressed by the public, and contain information on the arrangements by which due account will be taken of these comments before a decision on the allocation of allowances is taken’.
TYSKLAND MOT KOMMISSIONEN allmänheten bereds att komma med synpunkter. Härvid preciseras i kriterium nr 9 i bilaga III till direktiv 2003/87 att NFP:n ”skall ge allmänheten möjlighet att lämna synpunkter och innehålla uppgifter om arrangemangen för beaktande av dessa synpunkter, innan beslut fattas om fördelning av utsläppsrätter”.
In light of the foregoing, the Court observes, first, that the allocation decision by the Member State which is provided for in Article 11(1) of Directive 2003/87 is not subject, under the directive, to a specific examination by the Commission like the review provided for in Article 9 of the directive concerning the NAP.
Förstainstansrätten anmärker mot denna bakgrund för det första att det fördelningsbeslut som medlemsstaten fattar enligt artikel 11.1 i direktiv 2003/87 enligt direktivet inte är föremål för särskild prövning från kommissionens sida på det sätt som sker för NFP:n enligt artikel 9 i direktivet.
However, the fact that Article 11(1) obliges the Member State to base its allocation decision on its NAP, as examined by the Commission under Article 9 and possibly amended at its request, does not necessarily mean that a subsequent modification of the individual allocations of allowances is no longer possible.
Omständigheten att medlemsstaten enligt artikel 11.1 i direktiv 2003/87 är skyldig att grunda sitt fördelningsbeslut på sin NFP, efter det att kommissionen har granskat den enligt artikel 9 i direktivet och eventuellt begärt ändringar i den, innebär inte med nödvändighet att det därefter är omöjligt att ändra den individuella fördelningen av utsläppsrätter.
In accordance with the final words of the second sentence of Article 11(1), read in conjunction with criterion 9 of Annex III, the content of the allocation decision also depends on the second public consultation.
Enligt artikel 11.1 andra meningen in fine, jämförd med kriterium nr 9 i bilaga III till direktiv 2003/87, kan nämligen fördelningsbeslutets innehåll också förändras med hänsyn till allmänhetens synpunkter.
This second public consultation does not take place until after the Commission has examined the notified NAP, and it must be capable of leading to amendment of the allocation which the Member State proposes to lay down by its allocation decision, if that consultation is not to be deprived of its effectiveness and the comments of the public are not to be rendered purely academic (United Kingdom v Commission, cited in paragraph 104 above, paragraph 57).
Detta andra steg av inhämtande av synpunkter sker emellertid först efter det att kommissionen har granskat den anmälda NFP:n och det skall vara utformat på ett sådant sätt att det kan medföra ändringar i hur medlemsstaten fördelar utsläppsrätter i fördelningsbeslutet, så att detta inhämtande av synpunkter inte blir meningslöst och en ren formaliefråga (domen i det ovan i punkt 104 nämnda målet Förenade kungariket mot kommissionen, punkt 57).
It follows that while, in principle, any amendment of the NAP’s fundamental framework following the conclusion of the examination procedure provided for in Article 9(3) of Directive 2003/87 is liable to neutralise the system of preventive review which it establishes, an absolute prohibition on amending the individual allocations laid down in the NAP would compromise the practical effect of the second public consultation as provided for by the final words of the second sentence of Article 11(1), read in conjunction with criterion 9 of Annex III (see, to this effect, United Kingdom v Commission, cited in paragraph 104 above, paragraph 58).
Av detta följer att även om det i princip är så att varje ändring i NFP:ns grundläggande delar, efter det att granskningsförfarandet enligt artikel 9.3 i direktiv 2003/87 har avslutats, innebär en risk att granskningsförfarandet förlorar sin verkan, så skulle ett absolut förbud mot ändringar i den individuella fördelning som beslutats i NFP:n innebära att inhämtandet av allmänhetens synpunkter enligt artikel 11.1 andra meningen in fine, jämförd med kriterium nr 9 i bilaga III till direktiv 2003/87, skulle förlora sin ändamålsenliga verkan (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovan i punkt 104 nämnda målet Förenade kungariket mot kommissionen punkt 58).
It should be added that, as is apparent from paragraphs 93, 95 and 96 of the Commission guidance, the Commission itself seems to take as its starting point that, given the mandatory nature of the public participation, any amendments that have proved necessary after the second public consultation can be incorporated into the allocation decision, provided that the Member State informs the Commission thereof before adopting that decision.
Förstainstansrätten vill tillägga att såsom framgår av punkterna 93, 95 och 96 i kommissionens riktlinjer verkar denna själv utgå från principen att eftersom det finns ett krav att allmänheten skall få avge synpunkter, så kommer eventuella ändringar som visat sig nödvändiga efter det andra inhämtandet av allmänhetens synpunkter att kunna påverka fördelningsbeslutet, under förutsättning att medlemsstaten informerar kommissionen därom innan de antar nämnda beslut.
It should be observed, second, that in the relevant passage (‘each Member State shall decide upon the total quantity of allowances it will allocate … and the allocation of those allowances to the operator of each installation’), Article 11(1) of Directive 2003/87 is worded in a rather open manner and is directed towards the future, and that that provision does not expressly prohibit a subsequent amendment of the amount of allowances allocated individually according to the list annexed to the NAP and according to the allocation decision.
För det andra har artikel 11.1 i direktiv 2003/87 i den här relevanta passagen (”varje medlemsstat [skall] bestämma det sammanlagda antal utsläppsrätter som den kommer att fördela … och fördelningen av utsläppsrätterna till verksamhetsutövare för varje anläggning”) formulerats ganska öppet och framtidsinriktat och denna bestämmelse innebär inte ett uttryckligt förbud mot att senare ändra antalet utsläppsrätter som skall fördelas individuellt enligt den förteckning som bifogats NFP:n och enligt fördelningsbeslutet.
Also, Article 9(1) of the directive, which lays down the conditions governing an NAP’s legality, does not refer exclusively to the criteria listed in Annex III to the directive, but allows the NAP to be founded on other allocation criteria, provided that they are ‘objective and transparent’.
På samma sätt hänvisas det i artikel 9.1 i nämnda direktiv, där villkoren för att en NFP skall anses lagenlig anges, inte endast till kriterierna i bilaga III till direktiv 2003/87, utan NFP:n kan grunda sig på andra fördelningskriterier, under förutsättning att de är ”objektiva och öppna”.
It follows, first, that, in the absence of an express prohibition in Article 11(1) of subsequent amendment of the individual allocation of allowances, the NAP and the allocation decision may expressly provide for such a possibility of amendment, provided that the criteria for exercise of that power are laid down in an objective and transparent manner.
Av detta följer för det första att eftersom det inte finns ett uttryckligt förbud i artikel 11.1 mot senare ändringar i den individuella fördelningen av utsläppsrätter, kan det i NFP:n och fördelningsbeslutet föreskrivas en sådan möjlighet att göra ändringar, förutsatt att kriterierna för genomförandet har bestämts på ett objektivt och öppet sätt.