natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Although in the original Treaties legislative competence was generally conferred upon the EC on the basis of objectives to be attained (Articles 2 and 3 of the TEC) and the means of doing so (functional method), successive revisions of the Treaties have replaced this method in certain areas by a precise definition of the action to be taken by the Community, in some instances accompanied by specific exclusions of competence (method of substantive allocation).
Även om lagstiftningsbefogenheterna enligt de ursprungliga fördragen i allmänhet tilldelades EG på grundval av mål att uppnå (artiklarna 2 och 3 i EG-fördraget) och metoder för att uppnå dessa mål (funktionell metod) har denna metod vid de återkommande revideringarna av fördragen inom vissa områden ersatts av en exakt definition av de åtgärder som bör vidtas av gemenskapen, i vissa fall tillsammans med särskilda undantag beträffande befogenheter (metod med faktiska befogenheter).
That is why in certain areas the Union's legislative competence is defined both in terms of objectives and subjects.
Det är därför som unionens lagstiftningsbefogenheter på vissa områden har fastställts såväl av målen som av de aktuella frågorna.
Three types of legislative competence are conferred upon the Union/Community: exclusive, concurrent (or shared) and complementary, which may be defined as follows:
Unionens/gemenskapens lagstiftningsbefogenheter är av tre typer: exklusiva, samverkande (eller delade) och kompletterande, som kan definieras enligt följande:
For the purposes of this note, legislative competence refers to the adoption of legislative texts or the creation of legal obligations by the Institutions (which it is proposed to call second-level, "secondary legislation") based directly on the Treaties (first-level, "primary legislation").
I denna not avses med lagstiftningsbefogenheter institutionernas antagande av lagstiftning eller upprättande av rättsliga åligganden (som lämpligen bör betecknas som en andra nivå, "sekundärrätt") på direkt grundval av fördragen (första nivån, "primärrätt").
Exclusive competence: areas in which the Union alone may adopt legislative rules.
Exklusiva befogenheter: Områden där endast unionen kan lagstifta.
Any intervention by the Member States is in principle excluded.
Varje ingripande från medlemsstaternas sida är i princip uteslutet.
Member States may act only with the authorisation of the Institutions of the Union or where there is a lacuna needing to be filled.
Dessa kan endast fatta beslut på bemyndigande av unionens institutioner eller om det finns en lucka som måste täppas till.
The areas where the Community has exclusive competence are: common commercial policy, living marine resources in the zones covered by the Treaty, monetary policy for the twelve Member States in the euro area.
De områden som omfattas av gemenskapens exklusiva befogenheter är följande: Gemensam handelspolitik; havets biologiska resurser i de zoner som omfattas av fördraget; den monetära politiken i de tolv medlemsstater som tillhör euroområdet.
To these areas must be added those which become areas of exclusive competence because the Community legislates extensively in the area concerned.
Till dessa områden kommer de som omfattas av de exklusiva befogenheterna på grund av att gemenskapen lagstiftar mycket inom det aktuella området.
Specific mention must be made of the establishment and operation of the internal market.
Upprättandet av och verksamheten inom den inre marknaden bör även särskilt nämnas.
This is a type of functional competence for the harmonisation of legislation, a task which , as a matter of principle, can be carried out only by the Community.
Det rör sig om en funktionell befogenhet för harmonisering av lagstiftningen som i princip endast kan göras av gemenskapen.
However, as long as the Community has not fully exercised that competence, Member States retain the capacity to legislate.
Men så länge som denna inte fullt ut har utövat dessa befogenheter får medlemsstaterna lagstifta.
Moreover, that competence may cover areas in which Member States retain legislative competence in any event. 1
Dessa befogenheter kan dessutom omfatta områden där medlemsstaterna under alla förhållanden behåller lagstiftningsbefogenheterna.
As regards the Treaty on European Union (TEU): only the setting up of joint bodies such as Europol or Eurojust may be regarded as falling within the exclusive competence of the Union given that this task, by its very nature, cannot be carried out by each Member State acting individually. 2
När det gäller Fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget) kan endast inrättandet av gemenskapsorgan som Europol eller Eurojust anses relevanta för unionens exklusiva befogenheter med tanke på att de inte kan utövas av varje medlemsstat som fattar enskilda beslut.
Concurrent (or shared) competence: areas in which Member States may legislate until such time and insofar as the Union/Community has not legislated.
Samverkande (eller delade) befogenheter: Områden där medlemsstaterna kan lagstifta så länge som och om unionen/gemenskapen inte har gjort det.
Once the Union/Community has legislated in a given area, Member States may no longer do so in the field of Community legislation.
Så snart unionen/gemenskapen har lagstiftat på det aktuella området kan medlemsstaterna inte längre göra det inom gemenskapslagstiftningens räckvidd.
See in this connection Directive/93/7/EEC on the return of cultural objects unlawfully removed from the territory of a Member State.
Jfr i detta avseende direktiv 93/7/EEG om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium.
Although this is a measure covered by the internal market, it affects Member States' cultural policy, an area in which the EC does not have legislative competence.
Även om det gäller en åtgärd som rör den inre marknaden påverkar den medlemsstaternas kulturpolitik, ett område där EG inte har lagstiftningsbefogenheter.
The same applies to the creation and setting up of joint bodies on the basis of the EC Treaty (e.g. Trade Mark Office).
Det förhåller sig på samma sätt när det gäller att skapa och inrätta gemenskapsorgan på grundval av EG-fördraget (t.ex. Byrån för varumärken).
The Union's legislative action in those areas is subject to compliance with the principles of subsidiarity (the Union/Community should take action only if and insofar as the objectives of the proposed action cannot be sufficiently achieved by the Member States) and proportionality (any action by the Union/Community should not go beyond what is necessary to achieve the objectives of the Treaty).
Unionens lagstiftande inom dessa områden omfattas av subsidiaritetsprincipen (unionen/gemenskapen ingriper endast om den planerade åtgärdens mål inte kan uppnås på ett tillfredsställande sätt av medlemsstaterna) och proportionalitetsprincipen (unionens/gemenskapens åtgärd överskrider inte det som är nödvändigt för att uppnå målen enligt fördraget).
The intensity of the legislative action sometimes depends on the type of measure and the type of legal act provided for in the Treaties.
Betydelsen beror ibland på typen av åtgärd eller typen av rättsakt enligt fördragen.
Most Union/Community powers fall within this category:
Det är inom den kategorin som de flesta av unionens/gemenskapens befogenheter hör hemma:
TEC: citizenship; agriculture and fisheries; four freedoms (free movement of goods, persons, services and capital); visas; asylum and immigration; transport; competition; taxation; social policy; environment; consumer protection; health; trans-European networks
EG-fördraget: medborgarskap; jordbruk och fiske, de fyra friheterna (fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital); viseringar; asyl och invandring; transport; konkurrens; beskattning; socialpolitik; miljö; konsumentskydd; hälso- och sjukvård; transeuropeiska nät (driftskompatibilitet och normer); energi; räddningstjänst; turism.
(interoperability and standards); energy; civil protection; tourism.1Title V of the TEU (common foreign and security policy) 2, with the
Avdelning V i EU-fördraget (gemensam utrikes- och säkerhetspolitik), med undantag av försvaret.
– exception of defence. Title VI of the TEU (police and judicial cooperation in criminal
Avdelning VI i EU-fördraget (polissamarbete och straffrättsligt samarbete).
Complementary competence: areas in which the Union/Community confines itself to supplementing or supporting the action of the Member States, or to adopting measures of encouragement or coordination.
Kompletterande befogenheter: Områden för vilka unionen/gemenskapen begränsar sig till att komplettera eller stödja medlemsstaternas åtgärder eller att vidta stimulansåtgärder eller samordningsåtgärder.
The bulk of the power to adopt legislative rules in these areas remains in the hands of Member States.
Befogenheter att anta lagar inom dessa områden åligger i huvudsak medlemsstaterna.
The extent of the powers conferred on the Community by the relevant chapters of the Treaty varies depending on the area.
Omfattningen av de befogenheter som tilldelas gemenskapen genom motsvarande kapitel i fördraget är mer eller mindre omfattande beroende på områdena.
As well as providing for adoption by the Council of common actions and common positions, Title V provides for consultation, cooperation or coordination of Member States' action in certain areas.
Förutom om rådets antagande av gemensamma åtgärder och gemensamma ståndpunkter föreskrivs det i avdelning V om samråd, samarbetet eller samordning av medlemsstaternas åtgärder inom vissa områden.
Apart from the provisions relating to the setting up of joint bodies (see page 3, point (a)).
Med undantag av bestämmelser om genomförandet av gemenskapsorgan (se sidan 3 punkt a).
This category includes economic policy; employment; education; vocational training; culture; trans-European networks; industry; economic and social cohesion; research and development; development cooperation; defence (Title V of the TEU).
Följande omfattas av detta område: ekonomisk politik; sysselsättning; utbildning; yrkesutbildning; kultur; transeuropeiska nät; industri; ekonomisk och social sammanhållning; forskning och utveckling; utvecklingssamarbete; försvar (avdelning V i EU-fördraget).
Member States' competence: This refers either to areas where the Treaties expressly exclude Union competence or expressly recognise the competence of Member States, areas in which the Treaty forbids the Union/Community to legislate, or, lastly, areas not referred to in the Treaty and therefore, as a result of the principle of allocation of powers, not within the competence of the EU/EC and which are still the competence of the Member States.
Medlemsstaternas befogenheter: Här rör det sig dels om de områden där fördragen uttryckligen undantar unionens befogenhet eller uttryckligen erkänner medlemsstaternas befogenhet dels de områden där unionen/gemenskapen enligt fördraget förbjuds att lagstifta, dels slutligen områden som inte anges i fördraget och som följaktligen, genom principen om tilldelade befogenheter, inte omfattas av unionens/gemenskapens befogenhet och förblir medlemsstaternas befogenhet.
Although competence is in principle allocated to the Community explicitly by the Treaties, the Court of Justice took the view that in some cases competence flows implicitly from the Treaty texts or their general structure.
Även om överlämnande av befogenheter till gemenskapen i princip görs uttryckligen genom fördragen ansåg domstolen att det i vissa fall underförstått framgår av lydelsen i fördraget eller av dess övergripande utformning.
These are, in particular, cases in which competence is necessary to implement aims set by the Treaties, especially in the field of external relations.
Det rör sig i synnerhet om fall då de krävs för att uppnå mål som fastställs i fördragen, i synnerhet beträffande yttre förbindelser.
(B) NON-LEGISLATIVE OR EXECUTIVE COMPETENCE
BEFOGENHETER SOM INTE RÖR LAGSTIFTNING ELLER VERKSTÄLLIGHET
From a strictly legal point of view, in the Treaty system, the general rule is that Member States are competent to implement and apply legislation in accordance with their respective constitutional rules (in some cases these provide for implementation by constitutional entities), with due regard for the Treaties and subject to monitoring by the Commission, national courts and the Court of Justice 2.
Ur rent rättslig synpunkt är den allmänna regeln enligt fördraget att befogenheter för genomförande och tillämpning av rättsakter åligger medlemsstaterna i enlighet med deras respektive konstitutionella bestämmelser (i vissa fall anges i dessa att de konstitutionella enheterna skall verkställa genomförandet) med iakttagande av fördragen och under överinseende av kommissionen, de nationella domstolarna och EG-domstolen.
The Council and the Commission exercise such competence in a subsidiary capacity only.
Det är enbart i andra hand som rådet och kommissionen utöver dessa befogenheter.
Implementation of legislative acts ("third-level" rules): is, generally speaking, a matter for Member States.
Stadgeenligt genomförande av rättsakter ( lagtexter på "tredje nivån"): Detta åligger i allmänhet medlemsstaterna.
Only if and insofar as the aims of the planned action cannot be adequately achieved by the Member States, or if it proves necessary to ensure uniform application of legislative measures throughout the Member States, will it be necessary for the Community to adopt regulations. 3
Det är endast om målen för den planerade åtgärden inte kan uppnås på ett tillfredsställande sätt av medlemsstaterna eller om det visar sig nödvändigt att säkerställa enhetligheten i tillämpningen av de rättsliga bestämmelserna i alla medlemsstater som lagarna bör fastställas av gemenskapen.
Non-legislative competence" means the adoption of normative and regulatory texts (which it is proposed to call "third-level") and the adoption of administrative, budgetary and individual, case-by-case, measures (which might be called "fourth-level").
Befogenheter som inte rör lagstiftning innebär antagande av rättsakter eller lagtexter (som det föreslås skall betecknas som "tredje nivån") samt antagande av administrativa, budgetmässiga och enskilda åtgärder från fall till fall (som man skulle kunna beteckna som "fjärde nivån").
See Article 10 of the TEC, Protocol on the application of the principles of subsidiarity and proportionality annexed to the Treaty of Amsterdam and Declaration No 43 annexed to the Final Act of the Amsterdam IGC relating to that Protocol.
Se artikel 10 i EG-fördraget, Protokollet om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna fogat till Amsterdamfördraget och förklaring nr 43 fogad till slutakten från regeringskonferensen i Amsterdam om detta protokoll.
In that case, the power of implementation by the Community of its legislative acts is in principle conferred by the Community legislator (namely the European Parliament and the Council in the case of codecision and the Council in other cases) on the Commission, assisted by a Committee made up of representatives of the Member States (Article 202 TEC).
Under dessa förhållanden överlämnas gemenskapens rättsliga genomförande av dessa rättsakter i princip av gemenskapens lagstiftare (det vill säga Europaparlamentet och rådet då det rör sig om medbeslutande eller rådet i övriga fall) till kommissionen biträdd av en kommitté sammansatt av företrädare för medlemsstaterna (artikel 202 i EG-fördraget).
In fact, while Member States give up some of their implementing powers to the Commission, they exercise a certain degree of control by means of "comitology".
Genom att medlemsstaterna överlämnar en del av sina genomförandebefogenheter till kommissionen utövar de i själva verket en viss kontroll genom "kommittéförfarandet".
Administrative, material or budgetary implementing measures for Community acts ("fourth-level" rules): adoption of such measures is a matter for the Member States, which determine freely, in accordance with their constitutional and political framework, the proper bodies, procedures and conditions for ensuring the correct implementation of Community law.
Administrativa, praktiska och budgetmässiga genomförandebestämmelser för gemenskapsrättsakter (lagtexter på "fjärde nivån"): Antagande av sådana bestämmelser åligger medlemsstaterna som fritt, inom den egna konstitutionella och politiska ramen, skall fatta beslut om organ, förfaranden och villkor för att säkerställa en korrekt verkställighet av gemenskapsrätten.
The Community may nevertheless intervene in the administrative implementation of Community acts where the Treaty or the Community legislator gives it the power to do so (e.g. competition, administration of certain Community programmes, etc.).
Gemenskapen kan trots detta ingripa i det administrativa genomförandet av gemenskapsrättsakter om den får dessa befogenheter genom fördraget eller av gemenskapens lagstiftare (t.ex. konkurrens, förvaltning av vissa gemenskapsprogram osv.).
(C) CHECKING THE DELIMITATION OF COMPETENCE
KONTROLLEN AV AVGRÄNSNINGEN AV BEFOGENHETER
There are currently two types of checks to ensure compliance with the delimitation of competence and the subsidiarity principle:
För närvarande finns de två typer av kontroll av att avgränsningen av befogenhet och av subsidiaritetsprincipen iakttas: a)
(a) political control: the question whether the Treaties do or do not confer competence on the Union to act in a specific case and to what extent the subsidiarity principle is complied with depends to a large extent on the Community Institutions participating in the decisionmaking process.
Politisk kontroll: Kontrollen om fördraget ger eller inte ger unionen befogenhet att fatta beslut i ett konkret fall och om subsidiaritetsprincipen iakttas åligger till stor del de av unionens institutioner som deltar i beslutsfattandet.
Each Institution must act in accordance with the powers allocated it.
Varje institution skall verka för att tilldelade befogenheter iakttas.
The governments of the Member States, national Parliaments and public opinion may also exercise such control to the extent that they control the positions adopted by their government representatives in the Council;
Även medlemsstaternas regeringar, de nationella parlamenten och allmänheten kan utöva en sådan kontroll i den mån som de kontrollerar de ståndpunkter som företrädarna för deras regeringar har intagit i rådet.
(b) judicial control:by appeal to the Court of Justice or national courts, the national court being the ordinary community court.
Rättslig kontroll: Genom att överklaga till domstolen och till de nationella domstolarna eftersom den nationelle domaren är gemenskapsdomare när det gäller allmän rätt.
The control exercised by the Court of Justice is wide-ranging in the case of the EC Treaty, limited under Title VI of the TEU, and non-existent under Title V of the TEU.
Domstolens kontroll är omfattande när det gäller EG-fördraget, begränsad inom ramen för avdelning VI i EU-fördraget och obefintlig inom ramen för avdelning V i EU-fördraget.
The question of the delimitation of competence between the European Union and the Member States is at the centre of the political debate following some criticism to the effect that the delimitation is not precise enough and that the European Union has a tendency to legislate, either in areas in which it is not competent (thus encroaching on the competence of the Member States), or in areas in which it is not appropriate for it to do so, or in too detailed a manner.
Frågan om avgränsning av befogenheter mellan Europeiska unionen och medlemsstaterna är central i den politiska debatten på grund av vissa kritiker som anser denna avgränsning otillräckligt preciserad och att det skulle kunna finnas en tendens att Europeiska unionen lagstiftar dels inom områden där den inte har befogenhet (och därför inkräktar på medlemsstaternas befogenheter), dels på områden där det inte är lämpligt att den gör det, dels för detaljerat.
The delimitation is also said to lack clarity: the European citizen finds it difficult to understand how powers are divided between the EU and the Member States and has the impression that the EU intervenes in areas in which it should not do so and, conversely, does not intervene in areas in which action at European level is necessary.
Bristen på tydlighet i denna avgränsning har också tagits upp: den europeiske medborgaren har svårt att förstå hur befogenheter fördelas mellan EU och medlemsstaterna och har ett intryck av att EU ingriper på områden där den inte bör göra det och att den å andra sidan inte ingriper på områden där en åtgärd på europeisk nivå skulle vara nödvändig.
To attempt to address these concerns, the Nice and Laeken Declarations on the future of the Union ask the Convention to look into the question of establishing a more precise delimitation of competence between the European Union and the Member States and checking compliance with that delimitation.
För att försöka stilla denna oro ombeds konventet i Nice- och Laekenförklaringarna om unionens framtid att diskutera frågan om att utforma en mer exakt avgränsning av befogenheterna mellan Europeiska unionen och medlemsstaterna liksom när det gäller kontrollen av att en sådan avgränsning iakttas.
NOTEfrom : to : Subject :
FÖLJENOTfrån: till: Ärende:
Convention Delimitation of competence between the European Union and the Member States – Existing system, problems and avenues to be explored
Det nuvarande systemet, problem och vägar att utforska
Members of the Convention will find attached a discussion paper on the above subject.
För konventets ledamöter bifogas diskussionsunderlag om ovan nämnda ärende.
This note, which further elaborates upon and replaces the note circulated to the Convention as CONV 17/02, takes account of the Convention's debates on 15 and 16 April.
I underlaget som vidareutvecklar och ersätter den not som sändes ut till konventet med beteckningen CONV 17/02 beaktas debatten vid konventets möte den 15–16 april 2002.
Delimitation of competence between the European Union and the Member States – Existing system, problems and avenues to be explored
Avgränsning av befogenheter mellan Europeiska unionen och medlemsstaterna − Det nuvarande systemet, problem och vägar att utforska
The Nice and Laeken European Councils requested that the delimitation of competence between the European Union and the Member States be examined in order to respond to criticism that the Union should take less action in certain areas and more in others.
Syftet med den begäran från Europeiska rådets möten i Nice och Laeken om att behandla frågan om avgränsningen av befogenheter mellan Europeiska unionen och medlemsstaterna, är att bemöta viss kritik enligt vilken unionen borde fatta färre beslut inom vissa områden och fler inom andra.
It was also pointed out that it is difficult for citizens to understand how such a delimitation is made, i.e. "who does what" within the European Union.
Det har också påpekats att det är svårt för medborgarna att förstå hur en sådan avgränsning fastställs, dvs. "vem som gör vad" inom Europeiska unionen.
The note also aims at examining the problems raised with regard to the existing system of delimitation of legislative competence between the European Union and the Member States, while suggesting certain avenues to be explored to solve such problems (part II).
Detta underlag syftar bl.a. till att behandla problemen när det gäller det nuvarande systemet för avgränsning av lagsstiftningsbefogenheter mellan Europeiska unionen och medlemsstaterna och föreslå några vägar att utforska för att lösa sådana problem (del II).
To assist the discussion, part I of the note describes the existing system of delimitation of competence and an annex describes in greater detail the scope of the Union's/Community's competence in relation to that of the Member States' in the various areas covered by the Treaties.
Som underlag för diskussionen innehåller noten en del som beskriver det nuvarande systemet för avgränsning av befogenheter (del I) samt en bilaga som mer ingående beskriver omfattningen av unionens/gemenskapens befogenhet i förhållande till medlemsstaternas befogenhet inom de olika områden som omfattas av fördragen.