natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Should it be possible to refuse service on the sole ground that the annexes have not been translated, the referring court states that, in its view, the right of the defendant to refuse to accept a document pursuant to Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 cannot be denied simply because the contract between the applicant and the defendant provides that correspondence is to be in German.
För det fall det skulle vara möjligt att vägra att ta emot handlingen enbart med motiveringen att bilagorna inte är översatta, har den nationella domstolen angett att den anser att avtalet i vilket parterna föreskrivit att skriftväxling ska ske på tyska inte är tillräckligt för att svaranden ska förlora rätten att vägra ta emot handlingen med stöd av artikel 8.1 b i förordning nr 1348/2000.
That clause does not mean that the defendant understands that language within the meaning of that regulation.
Denna klausul innebär nämligen inte att svaranden förstår detta språk i den mening som avses i förordningen.
However, as the referring court pointed out, academic opinion is divided, some writers considering that a clause specifying the use of a particular language in a contractual relationship may give rise to a presumption of knowledge of that language for the purpose of that regulation.
I doktrinen har emellertid, såsom den nationella domstolen angett, framförts olika uppfattningar. Vissa författare anser att språkvalsklausul för avtalsförhållandet kan utgöra en presumtion för förståelse av detta språk i den mening som avses i förordningen.
Finally, where knowledge of the language in question cannot be inferred from a contractual provision, the Bundesgerichtshof is uncertain whether it is possible in all cases to refuse service of an application where the annexes are not translated or whether there are exceptions, for example, if the defendant already has a translation of the annexes or if the content of the annex is reproduced word-for-word in the translated application.
Slutligen, för det fall en avtalsbestämmelse inte kan innebära en presumtion för förståelse av det aktuella språket, frågar sig den nationella domstolen huruvida det, under alla omständigheter är möjligt att vägra ta emot en stämningsansökan vars bilagor inte är översatta eller om det föreligger undantag, exempelvis när svaranden redan har tillgång till en översättning av bilagorna eller när innehållet i dessa ordagrant återges i den översatta stämningsansökan.
That could also apply if the annexed documents were in a language which was validly chosen by the parties pursuant to a contract.
Detta kan även vara fallet när de bifogade handlingarna är avfattade på det språk som parterna inom ramen för ett avtal överenskommit om.
The referring court also mentions the case of weaker parties who may need protection, such as crossborder consumers who have contractually agreed that correspondence is to be conducted in the language of the undertaking.
Den nationella domstolen har erinrat om fallet med svaga parter som eventuellt erfordrar skydd, såsom gränsöverskridande konsumenter vilka avtalat om att skriftväxling ska ske på näringsidkarens språk.
The Bundesgerichtshof states, however, that in the case in the main proceedings Grimshaw concluded the contract in the course of its business.
I målet vid den nationella domstolen är det emellertid fråga om att arkitektkontoret Grimshaw har ingått avtalet inom ramen för sin näringsverksamhet.
It sees no special need to protect that firm or therefore any need to recognise that it has a right to refuse to accept service.
Den nationella domstolen har inte funnit något särskilt skyddsbehov för detta företag och anser inte att det är nödvändigt att medge företaget rätten att vägra ta emot stämningsansökan.
Against that background, the Bundesgerichtshof decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Mot denna bakgrund beslutade Bundesgerichtshof att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
(1) Must Article 8(1) of … Regulation (EC) No 1348/2000 … be interpreted as meaning that an addressee does not have the right to refuse to accept service
”1) Ska artikel 8.1 i… förordning (EG) nr 1348/2000… tolkas så, att adressaten inte har rätt att vägra att ta emot en handling när endast bilagorna till handlingen
WEISS UND PARTNER where only the annexes to a document to be served are not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands?
WEISS UND PARTNER som ska delges inte har avfattats på den mottagande medlemsstatens språk eller på ett av den sändande medlemsstatens språk, som adressaten förstår?
Must Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 be interpreted as meaning that the addressee is deemed to “understand” the language of a Member State of transmission within the meaning of that regulation where, in the course of his business, he agreed in a contract with the applicant that correspondence was to be conducted in the language of the Member State of transmission?
Ska artikel 8.1 b i förordning nr 1348/2000 tolkas så, att adressaten ska anses förstå en sändande medlemsstats språk, i den mening som avses i denna förordning, när denne i utövandet av sin näringsverksamhet slutit ett avtal med käranden i vilket det föreskrivs att skriftväxlingen ska ske på den sändande medlemsstatens språk?
Must Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 be interpreted as meaning that the addressee may not in any event rely on that provision in order to refuse acceptance of annexes to a document which are not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands if the addressee concludes a contract in the course of his business in which he agrees that correspondence is to be conducted in the language of the Member State of transmission and the annexes concern that correspondence and are written in the agreed language?’
Ska artikel 8.1 i förordning nr 1348/2000 tolkas så att adressaten, i vart fall inte med stöd av denna bestämmelse, kan vägra att ta emot bilagor till en handling, som inte avfattats på den mottagande medlemsstatens språk eller på ett av den sändande medlemsstatens språk, som adressaten förstår, när denne i utövandet av sin näringsverksamhet har slutit ett avtal enligt vilket skriftväxlingen ska ske på den sändande medlemsstatens språk och bilagorna både avser denna skriftväxling och är avfattade på det avtalade språket?”
By its first question, the Bundesgerichtshof asks whether Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 must be interpreted as meaning that the addressee of a document to be served does not have the right to refuse to accept service where only the annexes to the document are not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands.
Den nationella domstolen har ställt den första tolkningsfrågan för att få klarhet i huruvida artikel 8.1 i förordning nr 1348/2000 ska tolkas så, att adressaten inte har rätt att vägra att ta emot en handling som ska delges när endast bilagorna till handlingen inte har avfattats på den mottagande medlemsstatens språk eller på ett av den sändande medlemsstatens språk, som adressaten förstår.
A preliminary point to be noted is that Regulation No 1348/2000 applies to documents to be served which can be very different in nature, depending on whether they are judicial or extrajudicial documents and, if the former, on whether it is a document instituting the proceedings, a judicial decision, an enforcement measure or any other document.
Det ska inledningsvis påpekas att förordning nr 1348/2000 äger tillämpning på delgivning av handlingar som kan vara av mycket skiftande slag, beroende på om det är fråga om handlingar i mål eller ärenden, och i det förra fallet, om det är fråga om en stämning, ett rättsligt avgörande, en åtgärd för verkställighet eller annan handling.
The question referred to the Court concerns a document instituting proceedings.
Tolkningsfrågan avser en stämningsansökan.
Since the role and importance of annexes to a document to be served may vary according to the nature of the document, the reasoning and answers in this judgment must be confined to documents instituting proceedings.
Eftersom bilagornas roll och betydelse kan variera beroende på den handling som ska delges, ska resonemang och svar i förevarande dom begränsas till att endast avse stämningsansökan.
It is apparent from the observations submitted to the Court that the number and nature of documents which must be annexed to a document instituting proceedings vary considerably according to the legal system concerned.
Det framgår av de yttranden som inkommit till domstolen att antalet och karaktären på de handlingar som ska bifogas en stämningsansökan varierar avsevärt mellan rättsordningarna.
Under some systems, such a document need only contain the subjectmatter and a summary of the pleas
I vissa av dessa rättsordningar behöver nämligen en stämningsansökan inte innehålla mer än föremålet för talan och de rättsliga och faktiska omständigheter
WEISS UND PARTNER of fact and law of the application, the documentary evidence being communicated separately, whereas under other legal systems, such as German law, the annexes must be produced at the same time as the application and form an integral part of it.
WEISS UND PARTNER som ligger till grund för ansökan, medan stödjande handlingar ska ges in separat. I andra rättsordningar, som den tyska, ska däremot bilagorna ges in samtidigt som ansökan och utgör en integrerad del av denna.
Article 8 of Regulation No 1348/2000 does not refer to annexes to a document to be served.
Bilagorna till en handling som ska delges anges inte i artikel 8 i förordning nr 1348/2000.
However, the reference in paragraph 2 of that article to ‘documents of which a translation is requested’ indicates that a ‘document to be served’ may consist of a number of documents.
Uttrycket ”handlingar som begärs översatta” i punkt 2 i denna artikel visar emellertid att en handling kan bestå av flera dokument.
In the absence of useful guidance in the wording of Article 8 of Regulation No 1348/2000, that provision must be interpreted in the light of its objectives and its context and, more generally, the objectives and context of Regulation No 1348/2000 itself (see, to that effect, Case C-287/98 Linster [2000] ECR I-6917, paragraph 43).
Eftersom ordalydelsen i artikel 8 i förordning nr 1348/2000 inte ger några användbara upplysningar, ska denna bestämmelse tolkas mot bakgrund av dess syfte och sammanhang och, mer övergripande, mot bakgrund av syftet och sammanhanget med själva förordning nr 1348/2000 (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 september 2000 i mål C-287/98, Linster, REG 2000, s. I-6917, punkt 43).
As is apparent from recital 2 of the preamble, the objectives of Regulation No 1348/2000 are to improve and expedite the transmission of documents.
Syftena med förordning nr 1348/2000 är, som anges i skäl 2 i förordningen, att förbättra och påskynda översändningen av handlingar.
Those objectives are reiterated in recitals 6 to 8.
Dessa syften upprepas i skälen 6–8.
Recital 8 thus states that ‘[t]o secure the effectiveness of this Regulation, the possibility of refusing service of documents is confined to exceptional situations’.
I det senare anges således följande: ”[f]ör att säkerställa förordningens effektivitet bör möjligheten att vägra delgivning begränsas till undantagsfall”.
In addition, Article 4(1) of that regulation provides that judicial documents are to be transmitted as soon as possible.
I artikel 4.1 i förordningen föreskrivs vidare att handlingar i mål eller ärenden ska översändas snarast möjligt.
However, those objectives cannot be attained by undermining in any way the rights of the defence (see, by analogy, with regard to Regulation No 44/2001, Case C-283/05 ASML [2006] ECR I-12041, paragraph 24).
Dessa syften får emellertid inte uppnås genom att rätten till försvar på något sätt begränsas (se analogt, vad avser förordning nr 44/2001, dom av den 14 december 2006 i mål C-283/05, ASML, REG 2006, s. I-12041, punkt 24).
Every effort must therefore be made to reconcile the objectives of effectiveness and speed in the transmission of procedural documents, which are necessary for the sound administration of justice, with that of the protection of the rights of the defence, in particular in interpreting Article 8 of the Regulation No 1348/2000 and, specifically, the term ‘document to be served’, where that is a document instituting proceedings, in order to be able to determine whether such a document must include annexes consisting of documentary evidence.
Det är därför viktigt att söka förena syftena med att effektivisera och påskynda översändningen av handlingar vilka är nödvändiga för en god rättskipning, med syftet att skydda rätten till försvar, särskilt vid tolkningen av artikel 8 i förordning nr 1348/2000 och särskilt av begreppet handling som ska delges när det är fråga om en stämningsansökan, för att kunna avgöra huruvida en sådan handling ska inbegripa bilagor med stödjande handlingar.
It is clear that the term ‘document instituting the proceedings’ in the context of Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 cannot be interpreted in the light of the objectives of that regulation alone for the purpose of determining whether such a document can or must include annexes.
Syftena med förordning nr 1348/2000 är emellertid i sig själva inte tillräckliga för att tolka begreppet stämningsansökan mot bakgrund av artikel 8.1 i förordning nr 1348/2000 för att avgöra huruvida en sådan handling kan eller ska inbegripa bilagor.
Nor do those objectives make it possible to establish whether the translation of a document instituting the proceedings is a vital component of the defendant’s rights of defence, which might clarify the scope of the translation obligation referred to in Article 8 of that regulation.
Det är heller inte möjligt att utifrån dessa syften fastställa huruvida översättningen av en stämningsansökan utgör en nödvändig beståndsdel i svarandens rätt till försvar, vilket skulle kunna klarlägga räckvidden av översättningsskyldigheten i artikel 8 i förordning nr 1348/2000.
However, the interpretation of Regulation No 1348/2000 cannot be dissociated from the context of developments in the field of judicial cooperation in civil matters, which include that regulation, in particular Regulation No 44/2001, Article 26(3) and (4) of which expressly refers to Regulation No 1348/2000.
Förordning nr 1348/2000 kan emellertid inte tolkas fristående från utvecklingen på området för civilrättsligt samarbete, till vilket förordningen hör, och särskilt inte fristående från förordning nr 44/2001, vilken i artikel 26.3 och 26.4 uttryckligen hänvisar till förordning nr 1348/2000.
Various provisions require the court, before delivering a default judgment or recognising a judicial decision, to verify whether the means by which a document instituting proceedings was served were such that the rights of the defence have been respected (see, inter alia, with regard to default judgments, Article 19(1) of Regulation No 1348/2000, Article 26(2) of Regulation No 44/2001 and the second paragraph of Article 20 of the Brussels Convention and, with regard to the recognition of judgments, Article 34(2) of Regulation No 44/2001 and Article 27(2) of the Brussels Convention).
Det finns nämligen olika bestämmelser enligt vilka en domstol, innan den avkunnar en tredskodom eller erkänner en dom, är skyldig att kontrollera huruvida delgivningen av stämningsansökan har skett på ett sådant sätt att rätten till försvar har tillvaratagits (se bland annat, vad gäller tredskodom, artikel 19.1 i förordning nr 1348/2000, artikel 26.2 i förordning nr 44/2001 och artikel 20 andra stycket i Brysselkonventionen; vad gäller erkännande av domar, se bland annat artikel 34.2 i förordning nr 44/2001 och artikel 27.2 i Brysselkonventionen).
Before Regulation No 1348/2000 entered into force, crossborder service between the Member States was effected in accordance with the 1965 Hague Convention, to which Article 26(4) of Regulation No 44/2001 and the third paragraph of Article 20 of the Brussels Convention refer, or bilateral agreements concluded between Member States.
Innan förordning nr 1348/2000 trädde i kraft skedde gränsöverskridande delgivning mellan medlemsstaterna i enlighet med 1965 års Haagkonvention till vilken artikel 26.4 i förordning nr 44/2001 och artikel 20 tredje stycket i Brysselkonventionen hänvisar, eller i enlighet med bilaterala avtal mellan medlemsstaterna.
However, The Hague Convention and the majority of those agreements do not lay down a general obligation to translate all the documents to be served, so that the national courts have considered that the rights of the defence are adequately protected if the addressee of a document served has had sufficient time to enable him to have it translated and prepare his defence.
Haagkonventionen och flertalet av dessa avtal innehåller emellertid inte någon allmän skyldighet att översätta samtliga handlingar som ska delges, och de nationella domstolarna har ansett att rätten till försvar har skyddats i tillräcklig utsträckning när mottagaren av en delgiven handling förfogar över en tillräcklig frist för att låta översätta handlingen och förbereda sitt försvar.
Moreover, Regulation No 1348/2000 itself does not specify whether the right to refuse a document if it has not been translated also exists in the case of service by post effected in accordance with Article 14 of that regulation.
I förordning nr 1348/2000 anges dessutom inte huruvida rätten att vägra ta emot en handling då en översättning inte föreligger gäller även vid delgivning med post i enlighet med artikel 14 i förordningen.
In order to interpret that provision, it is necessary to examine the Explanatory Report on the Convention on the service in the Member States of the European Union of judicial and extrajudicial documents in civil or commercial matters, drawn up by an act of the Council of the European Union dated 26 May 1997 (OJ 1997 C 261, p.
För att tolka den senare bestämmelsen ska domstolen undersöka den förklarande rapporten till konventionen om delgivning i Europeiska unionens medlemsstater av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur, vilken utarbetades genom rättsakt av Europeiska unionens råd den 26 maj 1997 (EGT C 261, s. 1, nedan kallad 1997 års konvention, förklarande rapport, s.
26) on the basis of Article K.3 of the EU Treaty, on the text of which Regulation No 1348/2000 is based (see, to that effect, Case C-443/03 Leffler [2005] ECR I-9611, paragraph 47).
26) på grundval av artikel K 3 i EU-fördraget och vars text legat till grund för förordning nr 1348/2000 (se, för ett liknande resonemang, dom av den 8 november 2005 i mål C-443/03, Leffler, REG 2005, s. I-9611, punkt 47).
The commentary on Article 14(2) of the 1997 Convention concerning service by post states as follows:
I kommentaren till artikel 14.2 i 1997 års konvention, om delgivning med post, anges följande:
‘This Article establishes the principle that service may be effected by post.
”I denna artikel tillåts delgivning med post.
However, Member States may, in order to provide guarantees for persons residing in their territory, specify the conditions under which service may be effected in their regard by post.
Medlemsstaterna kan emellertid precisera villkoren för delgivning av handlingar med post för att ge garantier till adressater som är bosatta på deras territorium.
Such conditions might for instance include the use of registered post or the application of the Convention’s rules on the translation of documents.’
De kan till exempel kräva att delgivningen skall ske med rekommenderat brev eller i enlighet med konventionens regler om översättning av handlingar.”
Some Member States, rightly or wrongly, have interpreted Article 14(1) of Regulation No 1348/2000 as meaning that the document is not required to be translated if it is served by post and have considered it necessary to state, as permitted by Article 14(2) of that regulation, that they do not accept service of judicial documents if they are not translated (see, in that regard, the Information communicated by Member States under Article 23 of Regulation No 1348/2000 (OJ 2001 C 151, p.
Vissa medlemsstater har, med rätt eller orätt, tolkat artikel 14.1 i förordning nr 1348/2000 på så sätt att översättning inte krävs vid delgivning med post och ansett det nödvändigt att i enlighet med möjligheten i artikel 14.2 i förordningen precisera att de motsätter sig delgivning av oöversatta handlingar i mål och ärenden [se, i detta avseende, information från medlemsstaterna enligt artikel 23 i förordning nr 1348/2000 (EGT C 151, 2001, s.
4) and the first update of the information communicated by Member States (OJ 2001 C 202, p. 10)).
4), och första uppdateringen av information från medlemsstaterna (EGT C 202, 2001, s. 10)].
It follows from the examination of the provisions of the 1965 Hague Convention, the Brussels Convention and the 1997 Convention, Regulation Nos 1348/2000 and 44/2001 and the information communicated by the Member States under Article 14(2) of Regulation No 1348/2000 that, in the areas covered by those provisions, neither the Community legislature nor the Member States consider it to be a necessary component of the exercise of the defendant’s rights of defence that the applicant provide a translation of the document instituting the proceedings, since the defendant must simply be given sufficient time to enable him to have that document translated and to prepare his defence.
Det följer av undersökningen av bestämmelserna i 1965 års Haagkonvention, Brysselkonventionen, 1997 års konvention, förordning nr 1348/2000 och förordnig nr 44/2001 samt av information från medlemsstaterna enligt artikel 14.2 i förordning nr 1348/2000 att inom de områden som täcks av dessa bestämmelser anses inte kärandens översättning av stämningsansökan, vare sig av gemenskapslagstiftaren eller av medlemsstaterna, som en absolut nödvändig beståndsdel i svarandens rätt till försvar, om denne förfogar över en tillräcklig frist för att låta översätta handlingen och förbereda sitt försvar.
Such a choice on the part of the Community legislature and the Member States does not undermine the protection of fundamental rights, which is guaranteed by the ECHR.
Ett sådant val av gemenskapslagstiftaren och medlemsstaterna står inte i strid med skyddet för de grundläggande rättigheterna som det framgår av Europakonventionen.
In fact, Article 6(3)(a) of that convention, which provides that everyone charged with a criminal offence has the minimum right to be informed promptly, in
Artikel 6.3 a i Europakonventionen, enligt vilken var och en som blivit anklagad för brott har rätt att utan dröjsmål, på ett språk som han förstår, också i
WEISS UND PARTNER a language which he understands and in detail, of the nature and cause of the accusation against him, is applicable only in criminal matters.
WEISS UND PARTNER detalj, underrättas om innebörden av och grunden för anklagelsen mot honom, äger nämligen endast tillämpning på straffrättens område.
There is no provision in the ECHR requiring a document instituting proceedings in civil or commercial matters to be translated.
I Europakonventionen finns ingen bestämmelse enligt vilken en stämningsansökan på privaträttens område måste översättas.