natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Treaty, furthermore, grants Member States various derogations from the four freedoms of movement on grounds of public order, public safety or other considerations of general interest listed in the relevant provisions.
I fördraget beviljas medlemsstaterna dessutom olika undantag från de fyra friheterna i fråga om rörlighet, med avseende på den allmänna ordningen, den allmänna säkerheten eller andra skäl av allmänt intresse som räknas upp i de bestämmelser som berörs.
Praesidium Convention The legal instruments: present system
Presidiet Konventet De rättsliga instrumenten: nuvarande system
Members of the Convention will find attached a descriptive note on the instruments available to the Union and the Community for the exercise of their legislative and executive competences; and the procedures for establishing and using such instruments.
För konventets ledamöter bifogas ett diskussionsunderlag om de rättsliga instrument som unionen och gemenskapen förfogar över för att utöva sina lagstiftnings- och genomförandebefogenheter och om förfarandena för att inrätta och använda dessa instrument.
Just as note CONV 17/02 provided factual background to the Convention debate on 15/16 April on the Missions of the Union, so this descriptive note is intended to provide a similar factual basis for the debate on 23/24 May on how the Missions should best be carried out.
Liksom not CONV 17/02 utgjorde faktaunderlag för konventets debatt den 1516 april om unionens uppgifter är avsikten med denna beskrivande not att ge liknande faktaunderlag för debatten den 23–24 maj om hur dessa uppgifter skall utföras på bästa sätt.
It is envisaged that the analysis will be further developed, with suggestions for issues deserving further examination, in a subsequent note (analagous to CONV 47/02 on competences) which will be prepared in the light of the debate on 23/24 May.
Planerna är att analysen skall utvecklas vidare med förslag till frågor som kräver ytterligare behandling i en följande not (analog med CONV 47/02 om befogenheter) som kommer att utarbetas mot bakgrund av debatten den 2324 maj.
The legal instruments: present system
De rättsliga instrumenten: nuvarande system
The subject of legal instruments follows on logically from that of competences: once it has been decided to implement a competence, it is necessary to decide who can do it, how, and with what effects.
Temat rättsliga instrument utgör den logiska följden av temat befogenheter: när man väl har beslutat att genomföra en befogenhet måste det fastställas vem som kan göra det, på vilket sätt och med vilken verkan.
This basic issue is addressed in the three parts of the note:
Denna grundläggande fråga behandlas i notens tre delar:
- - - the catalogue of instruments available to the Union and Community: their form and effects; the institutions' "modus operandi"; the quality of the legislation.
Förteckning över de instrument unionen och gemenskapen förfogar över: deras form och verkan Institutionernas arbetssätt Lagstiftningens kvalitet
The note summarises the development, over the course of time, of the catalogue of instruments available to the Union and Community: their form and effects.
I noten ges en översikt över hur förteckningen över de instrument unionen och gemenskapen förfogar över har utvecklats över tiden: deras form och verkan.
It first explains the original classification of Article 249 of the TEC (decision, regulation, directive, recommendation and opinion), the legislator having wide freedom to choose between these instruments on a case-by-case basis.
Först förklaras den ursprungliga klassificeringen i artikel 249 i EG-fördraget (beslut, förordning, direktiv, rekommendation och yttrande), eftersom lagstiftaren har stor frihet att välja mellan dessa instrument från fall till fall.
The note then points out that, in addition to Article 249 of the TEC, other articles of the EC Treaty refer to specific instruments of diverse scope and nature, the legal effects of which are often difficult to pin down.
I noten tas därefter upp att andra artiklar i EG-fördraget, förutom klassificeringen i artikel 249, använder sig av särskilda instrument av olika räckvidd och karaktär vars rättsliga verkan ofta är svår att förutse.
In addition, the TEU includes two lists, presented in the note, of instruments specific to the areas of foreign policy and cooperation in criminal matters; in this area direct effect has been explicitly ruled out.
Dessutom innehåller EU-fördraget i sig två förteckningar, som presenteras i noten, över instrument som är specifika för utrikespolitiken respektive det straffrättsliga samarbetet, sektorer där direkt effekt uttryckligen är utesluten.
Finally, certain instruments, not provided for in the Treaties, have been developed in practice; their legal value is not fully tested but they are not lacking in effect.
Slutligen har vissa instrument som inte anges i fördragen, vars rättsverkan är tvivelaktig men som inte saknar effekt, utvecklats genom praxis.
Is this increase in the number of instruments a factor of legal uncertainty, and one of the reasons for the opacity of which the Union stands accused?
Utgör denna ökning av antalet instrument en rättslig osäkerhetsfaktor och är den en av orsakerna till den brist på insyn som unionen anklagas för?
To attain the objectives and exercise the comptences of the Union and of the Community, the treaties assign powers to the institutions.
För att förverkliga målen och utöva unionens och gemenskapens befogenheter tilldelas institutionerna befogenheter genom fördragen.
But, as the note explains, the Union's institutional system does not rest on the principles of separation of powers accompanied by a definition of the usual functions of the institutions, as found in traditional constitutional law.
Men, som man förklarar i noten, stöder sig unionens institutionella system inte på principerna om maktdelning och det finns ingen definition av institutionernas vanliga funktioner enligt den klassiska konstitutionella rätten.
Instead, the treaties sketch out pragmatically forms of cooperation between the institutions which represent different interests.
I fördragen beskrivs samarbetsformerna mellan institutioner som företräder olika intressen på ett tämligen pragmatiskt sätt.
Legislative power is not defined by the treaties; they merely define, on a case-by-case basis, the respective roles of the institutions involved (the Council and the European Parliament as co-legislators or with differing degrees of participation, the Commission also playing an important role by virtue of its prerogatives of initiative).
Den lagstiftande makten fastställs inte i fördragen, som inskränker sig till att från fall till fall fastställa de berörda institutionernas respektive roller (rådet och Europaparlamentet i egenskap av medlagstiftare eller med en varierande grad av deltagande, och kommissionen har också stor betydelse genom sin initiativrätt).
These roles are exercised via a very large number of procedures.
Dessa roller utövas enligt ett mycket stort antal förfaranden.
As regards the power to adopt rules for the implementation of acts of secondary legislation (third-level rules) at Community level, the treaty specifies that:
När det gäller befogenheten att anta regler för genomförandet av sekundärrättsakter (regler på tredje nivån) inom gemenskapen preciseras det i fördraget att rådet skall "i det rättsakter som rådet antar ge kommissionen befogenhet att genomföra de regler som rådet beslutar.
The Council may also reserve the right, in specific cases, to exercise directly implementing powers itself".
Rådet kan också, i särskilda fall, förbehålla sig rätten att direkt utöva befogenheten att genomföra reglerna."
Is this lack of a coherent system of decisiontaking procedures and their great diversity an additional cause of complexity and opacity?
Bidrar denna avsaknad av ett enhetligt system för beslutsförfarandet och den stora variationen till att öka komplexiteten och bristen på insyn?
Finally, the note raises the problem of the quality of Community legislation and its capacity to adapt to the complexity and speed of change, above all in the economic field.
I noten tar man avslutningsvis upp problemet med gemenskapslagstiftningens kvalitet och dess förmåga att anpassa sig till de mångfacetterade och snabba förändringarna, särskilt på det ekonomiska området.
In this context, it refers to the discussions held within the European institutions, in particular the Commission, on the possibilities - without changing the treaties - for simplifying and rationalising the regulatory environment, and presents in detail the various mechanisms envisaged (consultations, impact analyses, coregulation and self-regulation, evaluation of and follow-up to legislation, etc.).
I detta sammanhang hänvisas till diskussionerna inom de europeiska institutionerna och särskilt kommissionen om möjligheterna att förenkla och rationalisera lagstiftningen "med oförändrade fördrag" och man tar i detalj upp de olika mekanismer som planeras (samråd, konsekvensanalyser, samreglering, självreglering, utvärdering och uppföljning av lagstiftningen, osv.).
Should some of these mechanisms be embodied in the treaties?
Är det lämpligt att befästa vissa av dessa mekanismer i fördragen?
The subject of legal instruments follows on logically from that of competences (see CONV 47/02): once it has been decided to implement a competence, the Union/Community must decide who should do it, how, and with what effects.
Temat rättsliga instrument utgör den logiska följden av temat befogenheter (se CONV 47/02): när man väl har beslutat att genomföra en befogenhet måste unionen/gemenskapen besluta vem som bör göra det, på vilket sätt och med vilken verkan.
This note will address the following subjects:
I denna not behandlas följande frågor:
The catalogue of instruments available to the Union and Community: their form and effects.
Förteckning över de instrument unionen och gemenskapen förfogar över: deras form och verkan
The institutions' modus operandi.
Institutionernas arbetssätt
The quality of the legislation.
Lagstiftningens kvalitet
The catalogue of instruments available to the Union and Community: their form and effects
Förteckning över de instrument unionen och gemenskapen förfogar över: deras form och verkan
Here as elsewhere, the evolution of the Community and of the Union in line with successive Treaties has led to matters being superimposed in a way which ultimately excludes any possibility of systematisation.
Även på detta område har gemenskapens och unionens utveckling i takt med de på varandra följande fördragen bestått av överlappningar som utesluter varje möjlighet till systematisering.
To the original classification in Article 249 of the TEC have been added numerous acts of secondary legislation, some of which have the same names as those listed in that Article, but with characteristics of their own.
Den ursprungliga klassificeringen i artikel 249 i EG-fördraget har utökats med flera sekundärrättsakter varav några har samma beteckning som i denna artikel men har egna kännetecken.
Sometimes these are acts of a doubtful legal nature; at other times it is their binding nature which is not certain.
Ibland rör det sig om rättsakter av tveksam rättslig art, andra gånger är deras bindande karaktär osäker.
Finally, while most of these acts are provided for by the Treaties, some instruments which could not be described as legal instruments but of which the binding force is de facto proven have gained acceptance through use.
Även om de flesta av dessa rättsakter fastställs i fördragen har praxis bekräftat instrument som inte kan betecknas som rättsliga men vars bindande verkan har visat sig i praktiken.
The typology of acts of secondary law in Article 249 of the TEC
Sekundärrättens klassificering enligt artikel 249 i EG-fördraget
Article 249 contains the classic list of Community legal acts and their effects.
Artikel 249 innehåller den klassiska uppräkningen av gemenskapsrättsakter och deras rättsverkan.
It distinguishes between binding acts: the decision, the regulation and the directive; and non-binding acts: the recommendation and the opinion.
Där görs skillnad mellan bindande rättsakter: beslut, förordningar och direktiv och icke bindande rättsakter: rekommendationer och yttranden.
(It should be noted that recommendations and opinions are not without legal effects, particularly as instruments of interpretation.)
(Det bör noteras att rekommendationer och yttranden inte saknar rättslig verkan, i synnerhet inte som tolkningsinstrument.)
Regarding binding acts, a decision "shall be binding in its entirety upon those to whom it is addressed".
När det gäller bindande rättsakter skall ett beslut "till alla delar vara bindande för dem som det är riktat till".
It therefore constitutes an individual act which is not of general scope.
Det är följaktligen en enskild rättsakt utan allmän räckvidd.
By contrast, both directives and regulations are of general scope, and are by their nature normative.
Däremot har såväl direktiv som förordningar en allmän räckvidd och är av normativ art.
However, while the former are addressed to Member States and establish an obligation to achieve a result, regulations are addressed directly to citizens and are binding in their entirety.
Men medan de förstnämnda riktar sig till medlemsstaterna genom att införa en skyldighet att uppnå resultat riktar sig förordningar direkt till medborgarna och är till alla delar bindande.
Thus a directive sets a result to be achieved while leaving Member States the choice of form and methods (though case-law has recognised that directives may under certain conditions have direct effect 1.)
Genom direktiv fastställs följaktligen ett resultat som skall uppnås samtidigt som medlemsstaterna får välja form och metoder (rättspraxis medger dock att direktiv under vissa omständigheter kan ha en direkt rättsverkan).
In practice, the directive as an instrument is characterised by the flexibility which it offers to the legislator.
I praktiken kännetecknas direktivet som instrument av den flexibilitet som medges lagstiftaren.
The latter may, according to need, simply set a very general framework for a policy or set minimum rules 2, but may also in particular cases lay down very detailed provisions leaving little or no margin of
Denne kan, alltefter behoven, nöja sig med att fastställa en mycket allmän ram för en policy eller miniminormer men även, i särskilda fall, föreskriva mycket detaljerade bestämmelser som lämnar medlemsstaterna föga eller ingen marginal vid införlivandet.
Nevertheless, many have seen the directive as a means of legislating which is more in keeping with the principle of subsidiarity.
Många har emellertid uppfattat direktivet som ett sätt att lagstifta i större överensstämmelse med subsidiaritetsprincipens anda.
Arguably, however, while the principle of subsidiarity is the key to decisions on the exercise of competences, it is rather the principle of proportionality, as defined by Article 5 of the TEC ("action by the Community shall not go beyond what is necessary to achieve the objectives of this Treaty"), which governs the choice of the legal instrument used to implement those competences.
Men medan subsidiaritetsprincipen enligt mångas mening är nyckeln till beslut om utövandet av befogenheter är det i realiteten snarast proportionalitetsprincipen enligt definitionen i artikel 5 i EG-fördraget ("Gemenskapen skall inte vidta någon åtgärd som går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen i detta fördrag") som styr valet av rättsligt instrument för genomförandet av dessa.
Paragraph 6 of the protocol on subsidiarity and proportionality gives some preference to directives rather than regulations, and to framework directives (an unknown instrument in the typology of the Treaty) rather than to detailed ones.
Enligt punkt 6 i protokollet om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna, bör direktiv
The case-law of the Court, which has recognised the direct application of directives, covers only cases where a State has nottransposed or has badly transposed a directive, on expiry of the deadline.
Domstolens rättspraxis som har erkänt direktivens direkta verkan avser enbart sådana fall då en stat inte har införlivat eller på ett otillfredsställande sätt har införlivat ett direktiv när tidsfristen löper ut.
Furthermore, the provisions in question must by their nature be able to produce that direct effect, i.e. they must be precise and non-conditional.
Dessutom måste dessa bestämmelser genom sin art kunna ge denna direkta verkan, dvs. det bör gälla exakta och inte villkorade bestämmelser.
Finally, direct effect can be invoked in relation to a State which is at fault, but not to an individual.
Slutligen kan den direkta verkan åberopas gentemot den felande staten men inte en enskild person.
Examples: the most recent Framework Directives on the environment, and recent proposals for directives on immigration and asylum.
Exempelvis: De senaste ramdirektiven om miljön liksom de nyligen framlagda förslagen till direktiv om invandring och asylfrågor.
Examples: directives laying down procedures for close cooperation between national authorities (Directive 91/414 concerning the placing of plant protection products on the market; GMO directives 1990/219 and 2001/18).
Exempelvis: Direktiven om förfarande för nära samarbete mellan de nationella myndigheterna (direktiv 91/414 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden; GMO-direktiven 1990/219 och 2001/18).
provide Member States with alternative ways to achieve the objectives of the measures".
I punkt 7 i protokollet anges att "gemenskapsåtgärderna [bör] förse medlemsstaterna med alternativa sätt att uppnå målen för åtgärderna".
However, each instrument seems to have its merits: the directive has flexibility which makes it possible to take account of the institutional and legal individuality of each Member State, whereas the regulation has the advantage of its immediate and homogenous application, which is indispensable in certain areas.
Varje instrument verkar emellertid ha sina fördelar som till exempel direktivets flexibilitet som gör det möjligt att beakta varje medlemsstats institutionella och rättsliga särart medan förordningen har fördelen att kunna tillämpas omedelbart och enhetligt vilket är nödvändigt på vissa områden.
With few exceptions 1, the Treaty leaves the legislator freedom of choice as to the instrument to be used, particularly the choice between the regulation and the directive as the legal instruments "par excellence".
Enligt fördraget medges med några få undantag lagstiftaren frihet att välja instrument, bl.a. mellan förordning och direktiv såsom varande "urtypen" för rättsliga instrument.
This choice is independent of the category of competence involved (exclusive, concurrent or shared, or complementary), though some have argued that, for the principles of subsidiarity and proportionality to be effectively applied, the choice should be limited to particular instruments deemed suitable to different types of competence: e.g. in the case of concurrent competence, use would have to be made of directives or framework directives.
Detta val är oberoende av befogenhetskategorier (exklusiv, konkurrerande eller delad respektive kompletterande), även om några anser att man för en effektiv tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna måste begränsa valet till särskilda instrument som anses passa för olika befogenhetstyper, t.ex. skulle det när det gäller konkurrerande befogenheter krävas att man använder direktiv eller ramdirektiv.
Nor does the question of the choice between a directive and a regulation exhaust the question of the appropriate intensity of action by the Community.
Inte heller ger frågan om valet mellan direktiv och förordning ett uttömmande svar på frågan om gemenskapsåtgärdernas lämpliga intensitet.
The reality of Community legislation shows that the degree of detail in the rules (and hence the freedom of action left to national authorities) is very variable.
Gemenskapslagstiftningens verklighet visar att reglernas detaljeringsgrad (och följaktligen de nationella myndigheternas handlingsfrihet) är mycket varierande.
Community acts outside the typology of Article 249
Gemenskapsrättsakter utanför klassificeringen i artikel 249
Article 249 does not exhaust the list of Community instruments laid down by the EC Treaty for the implementation of competences.
Förteckningen i artikel 249 är inte uttömmande när det gäller de gemenskapsinstrument som anges i EG-fördraget för genomförande av befogenheter.
Other Articles call for specific instruments of varied scope and nature, the legal effects of which are often difficult to pin down.
I andra artiklar utnyttjas särskilda instrument med olika räckvidd och av olika art vars rättsverkan ofta är svårgripbar.
This is for example the case with "guidelines", a term which appears in relation to economic coordination, employment policy 2 and trans-European networks, or "framework programme", used in relation to research or action programmes in the field of the environment, etc. Yet more difficult to categorise are cases where Community competence is exercised by means of coordination between the Member States.
Detta gäller till exempel "riktlinjer", vilket är ett begrepp som uppträder när det gäller ekonomisk samordning, sysselsättningspolitik och transeuropeiska nät, eller "ramprogram" som används i fråga om forskning eller åtgärdsprogram på miljöområdet osv. Ännu svårare att klassificera är de fall där gemenskapsbefogenheten utövas genom samordning mellan medlemsstaterna.
Some legal bases impose a particular instrument, e.g. Article 89 prescribes a regulation, Articles 47, 52, 96 or 94 (ex 100) and 137 call for a directive, and Article 83 allows a choice between directives and regulations.
I några rättsliga grunder föreskrivs ett särskilt instrument, t.ex. föreskrivs i artikel 89 en förordning, i artiklarna 47, 52, 96 eller 94 (f.d. 100) och 137 ett direktiv och i 83 ges möjlighet att välja mellan direktiv och förordning.
It should be noted that guidelines on economic coordination and social policy are based on "conclusions" of the European Council, which in principle have no legal effect.
Det bör noteras att riktlinjer för ekonomisk och socialpolitisk samordning grundas på Europeiska rådets "slutsatser" som i princip inte har några rättsliga följder.
It is also interesting to note that the term "decision" 1 is often used in practice in relation to texts of a normative character and general scope.
Det är dessutom intressant att notera att begreppet "beslut" i praktiken ofta används i samband med texter av normativ art och allmän räckvidd.
These are heterogeneous legal acts, but very different from "decisions" within the meaning of Article 249 of the Treaty.
Det rör sig om olikartade rättsakter som är klart skilda från beslut enligt artikel 249 i fördraget.
This is the case for example with the Decision on Own Resources, the Decision laying down the procedures for the exercise of implementing powers conferred on the Commission (the "comitology" Decision), or Decisions based on Article 308.
Detta gäller t.ex. beslutet om egna medel, beslutet om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (beslutet om kommittéförfaranden) eller beslut grundade på artikel 308.
The same terminological confusion affects some rules which the Treaty calls "implementing decisions" 2 which might give cause to regard them as "implementing rules" (third level).
Samma förvirring beträffande terminologin gäller för vissa normer som i fördraget kallas "genomförandebestämmelser" vilket kan leda tanken till att det rör sig om genomföranderegler (tredje nivån).
This is the case for example in Articles 148 and 162 concerning the Social Fund and the ERDF respectively.
Detta gäller till exempel artiklarna 148 och 162 om Europeiska socialfonden respektive ERUF.