natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As regards, secondly, the document entitled 'Directive 76/464/EEC Pollution reduction programmes', which was also sent to the Commission on 25 June 1992, the five programmes contained in that document, apart from the fact that they relate to certain locations only, describe in very broad terms the plans to be implemented but give no indication either as to
För det andra finns det beträffande handlingen med titeln "Direktiv 76/464/EEG - Program för begränsning av förorening", vilken också ingavs till kommissionen den 25 juni 1992, konstaterar domstolen att de fem program som denna handling innehåller, förutom att de endast berör vissa områden, på ett mycket generellt sätt
The same is true, thirdly, as regards the document entitled 'Pollution reduction programmes' sent to the Commission on 9 June 1993.
För det tredje gäller detsamma beträffande handlingen med titeln "Program för begränsning av förorening", som ingavs till kommissionen den 9 juni 1993.
Declares that, by failing to adopt water pollution reduction programmes laying down quality objectives to reduce pollution by the substances falling within the first indent of List II of the Annex to Council Directive 76/464/EEC of 4 May 1976 on pollution caused by dangerous substances discharged into the aquatic environment of the Community, the Portuguese Republic has failed to fulfil its obligations under Article 7 of that directive.
*1) Republiken Portugal har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 7 i rådets direktiv 76/464/EEG av den 4 maj 1976 om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö genom att inte upprätta program för begränsning av förorening av vatten, vilka innehåller kvalitetsmål, genom de ämnen som är hänförliga till första strecksatsen iförteckning Π i bilagan till nämnda direktiv.
Advocate General A. Saggio delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 9 March 2000.
Generaladvokaten A. Saggio har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför andra avdelningen den 9 mars 2000.
(Agriculture — Common organisation of the markets — Fruit and vegetables - Producers' organisations — Imposition of fees on non-member producers of fresh products — Exemption for non-member producers of products intended for processing Lawfulness of the exemption) (Fifth Chamber) option to make non-member producers subject to the obligation to pay the fees.
Förhandsavgörande "Jordbruk Gemensam organisation av marknaden Frukt och grönsaker Producentorganisationer — Skyldighet för icke anslutna färskvaruproducenter att erlägga avgift Undantag för icke anslutna producenter av produkter avsedda för bearbetning Undantagets rättsenlighet" (femte avdelningen)
Since it was unsure as to the scope of Article 15b(8) of Regulation No 1035/72, the Cour de Cassation decided to stay proceedings and to refer a question to the Court for a preliminary ruling on the interpretation of that provision.
Cour de cassation har, genom dom av den 6 april 1999, ställt en fråga om tolkningen av artikel 15b.8 i rådets förordning (EEG) nr 1035/72 av den 18 maj 1972 i ändrad lydelse genom rådets förordning (EEG) nr 3284/83 av den 14 november 1983 (nedan kallad förordning nr 1035/72).
By judgment of 6 April 1999, the Cour de Cassation (Court of Cassation) referred for a preliminary ruling a question concerning the interpretation of Article 15b(8) of Regulation (EEC) No 1035/72 of the Council of 18 May 1972, as amended by Council Regulation (EEC) No 3284/83 of 14 November 1983 ('Regulation No 1035/72').
skyldig att erlägga den omtvistade avgiften. Som skäl för avgörandet angavs bland annat att kungörelserna av den 5 juli 1993 och av den 24 juni 1994 strider mot förordning nr 1035/72 i det avseendet att de undantar producenter av blomkål som är speciellt avsedd för bearbetningsindustrin från skyldigheten att erlägga avgift.
The question submitted for preliminary ruling
Gilles Le Bars och Unilet överklagade domen.
Subject to the conditions laid down in Article 15b of Regulation No 1035/72, Member States enjoy a discretion which they may exercise within the limits imposed by Community law.
Till stöd för sin talan åberopade de att artikel 15b.8 i förordning nr 1035/72 endast ger medlemsstaterna en möjlighet att ålägga icke anslutna producenter att erlägga avgift.
That question has arisen in proceedings between the Union Nationale Interprofessionnelle des Légumes Transformés ('Unilet') and Mr Le Bars, on the one hand, and the Association Comité Économique Régional Agricole Fruits et Légumes de Bretagne ('Cerafel'), on the other, concerning the fees for 1994 allegedly due from Mr Le Bars to Cerafel in respect of the production of cauliflower intended for the processing industry.
Frågan har uppkommit i en tvist mellan Union nationale interprofessionnelle des légumes transformés (nedan kallat Unilet) och Gilles Le Bars å ena sidan och organisationen Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (nedan kallat Cerafel) å andra sidan, angående avgifter som Gilles Le Bars enligt Cerafels mening var skyldig att erlägga till nämnda organisation för år 1994 avseende produktion av blomkål avsedd för bearbetningsindustrin.
It is in the light of those considerations that the question must be addressed whether a Member State is empowered, when applying Article 15b(l) of Regulation No 1035/72, to exempt producers of products intended for processing from payment of the membership fees to which producers of fresh products are subject.
Cour de cassation, som hyste tvivel beträffande räckvidden av artikel 15b.8 i förordning nr 1035/72, beslutade att vilandeförklara målet samt att ställa en tolkningsfråga till domstolen angående tolkningen av nämnda artikel.
The dispute in the main proceedings and the question submitted for preliminary ruling
Tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
According to settled caselaw of the Court, the principle whereby all discrimination between producers in the Community, laid down in Article 40(3) of the EC Treaty (now, after amendment, Article 34(2) EC) requires that comparable situations must not be treated differently and that different situations must not be treated in the same way unless such treatment is objectively justified.
Medlemsstaterna har följaktligen, på de villkor som uppställs i artikel 15b i förordning nr 1035/72, ett utrymme för skönsmässig bedömning som de kan utnyttja inom gemenskapsrättens gränser.
By judgment of 11 September 1996, the Tribunal d'Instance ruled that Mr Le Bars was required to pay the fees in question, in particular on the ground that the Decrees of 5 July 1993 and 24 June 1994 were incompatible with Regulation No 1035/72 in so far as they excluded producers of cauliflower specifically intended for the processing industry from the obligation to pay those fees.
Cerafel stämde Gilles Le Bars, som är producent av blomkål som är avsedd för bearbetning, inför Tribunal d'instance de Saint-Brieuc (Frankrike) och yrkade att han skulle förpliktas att erlägga avgift avseende sin blomkålsproduktion år 1994. Unilet tilläts intervenera vid domstolen i fråga till stöd för Gilles Le Bars yrkanden.
The rules on notifying production, on production and marketing and the rules on market withdrawal apply only partially, indeed may not even apply at all, to products intended for processing.
Genom dom av den 11 september 1996 förklarade nämnda domstol att Gilles Le Bars var
Mr Le Bars and Unilet appealed in cassation.
Frågan huruvida en medlemsstat är behörig att vid tillämpning av artikel 15b.
They submit that Article 15b(8) of Regulation No 1035/72 confers on Member States a simple
1 i förordning nr 1035/72 undanta producenter av produkter som är avsedda för bearbetning från den
of non-discrimination.
avgiftsskyldighet som åvilar producenter av färskvaror måste avgöras mot bakgrund av ovanstående.
'Article 15b(8) of Regulation (EEC) No 1035/72 of the Council of 18 May 1972 on the common organisation of the market in fruit and vegetables, as amended by Council Regulation (EEC) No 3284/83 of 14 November 1983, must be interpreted as meaning that, where a Member State has applied Article 15b(l) of that regulation, that is to say where it has made certain rules on production and marketing adopted by a producers' organisation binding on producers established in the district who do not belong to that organisation, it is entitled to exempt certain non-member producers from the payment of fees, in respect of a given product, in so far as the goods produced by them are intended for industrial processing rather than for the fresh-product market.'
"Artikel 15b.8 i rådets förordning nr 1035/72/EEG av den 18 maj 1972 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker, i ändrad lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 3284/83 av den 14 november 1983, skall tolkas på så sätt att en medlemsstat som har tillämpat första punkten i ifrågavarande bestämmelse — det vill säga som har gjort vissa regler om produktion och saluföring som en producentorganisation har upprättat tvingande för sådana producenter som är etablerade inom sektorn och som inte är anslutna till organisationen ifråga — har rätt att beträffande samma produkt besluta att vissa av dessa icke anslutna producenter inte skall omfattas av skyldigheten att erlägga avgift i den mån som deras produktion inte är avsedd för fSrskvarumarknaden utan för industriell bearbetning."
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 24 February 2000.
Generaladvokaten S. Alber har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 24 februari 2000.
Preliminary ruling (Turnover tax — Common system of value added tax Refund of the tax to taxable persons not established in the country — Article 17 of the Sixth Directive 77I3881EEC and Articles 2 and 5 of the Eighth Directive 79/1072/EEC) (Fifth Chamber)
Förhandsavgörande "Omsättningsskatt -- Gemensamt system för mervärdesskatt — Återbetalning av skatt till skattskyldiga som inte är etablerade inom landets territorium - Artikel 17 i sjätte direktivet 77/388/EEG samt artiklarna 2 och 5 i åttonde direktivet 79/1072/EEG" (femte avdelningen)
By decision of 5 March 1999, the Conseil d'État (Council of State) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Articles 2 and 5 of the Eighth Council Directive 79/1072/EEC of 6 December 1979 (hereinafter 'the Eighth Directive').
Conseil d'État har genom beslut av den 5 mars 1999, ställt två frågor om tolkningen av artiklarna 2 och 5 i rådets åttonde direktiv 79/1072/EEG av den 6 december 1979 (nedan kallat åttonde direktivet).
Monte dei Paschi di Siena is a banking and financial establishment whose business headquarters is in Italy and which has a representative office in France.
Den 30 mars 1995 upphävde Cour administrative d'appel de Paris denna dom och fastställde genom dom att bolaget Monte Dei Paschi Di Siena hade rätt att i Frankrike erhålla 125 244,60 FRF som återbetalning av mervärdesskatt.
On the basis of Article 271 of the French General Tax Code and Article 242 OM of Annex II to that code, which transposed the Eighth Directive into French law, it applied for refund of the VAT charged on the expenditure incurred by it in France in connection with the setting up of that office during 1988 and 1989.
Beloppet beräknades genom att den mervärdesskatt som bolaget erlagt i Frankrike multiplicerades med en procentsats motsvarande den andel av omsättningen i Italien som var föremål för beskattning.
The national court seeks essentially to ascertain whether Articles 2 and 5 of the Eighth Directive must be interpreted as granting taxable persons established in a Member State where only some of their transactions are taxed the right to partial refund of the VAT charged, in a Member Slate where they are not established, on goods or services which are used for the purposes of their transactions in the Member Slate of establishment and, if so, how the amount of the VAT to be refunded must be calculated.
Frågorna har uppkommit i en tvist mellan bolaget Monte Dei Paschi Di Siena, Italien, å ena sidan och Ministre du Budget samt Ministre de l'Économie et des Finances, å andra sidan, angående återbetalning av den mervärdesskatt som bolaget erlagt med anledning av kostnader i Frankrike som har samband med dess verksamhet i Italien.
The tax authorities refused to grant that application, whereupon the defendant in the main proceedings brought an action seeking the same relief before the Tribunal Administratif de Paris (Administrative Court, Paris), which was dismissed by judgment of 24 November 1992.
Tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Article 17 of the Sixth Directive deals with the origin and scope of the right to deduct VAT. That right may be exercised to the extent to which the goods and services which gave rise to the payment of VAT are used for the purposes of the taxable person's transactions.
Ministre de l'Économie et des Finances (ekonomi- och finansministern) överklagade till Conseil d'État och hävdade att dess tillämpning av artikel 271 i den allmänna skattelagen samt artiklarna 242 OM och 242 ON i bilaga 2 till denna lag utgjorde felaktig rättstillämpning, mot bakgrund av åttonde direktivet.
A taxable person who benefits from exemption and is consequently not entitled to deduct input tax is not, in accordance with the objective pursued by the VAT directives, entitled to a refund of VAT paid in another Member State either.
Ministre de l'Économie et des Finances gjorde gällande att dessa bestämmelser har till syfte att säkerställa att reglerna i åttonde direktivet korrekt införlivas med fransk lagstiftning, och att direktivet inte innehallar några regler för återbetalning av en del av den mervärdesskatt som påförts varor eller tjänster som i en annan medlemsstat används för transaktioner, som inte alla är föremål för mervärdesskatt där.
By judgment of 13 March 1995 setting aside the previous judgment, the Cour Administratif d'Appel de Paris (Administrative Appeal Court, Paris) held that Monte dei Paschi di Siena was entitled to refund of VAT in France in the sum of FRF 125 244.60.
Bolaget Monte Dei Paschi Di Siena är ett bankoch finansinstitut med huvudkontor i Italien och ett representationskontor i Frankrike.
The Ministre de l'Economie et des Finances then the appealed in cassation against the judgment of the Cour Administratif d'Appel on the ground that it had erred in law in its application of Article 271 of the General Tax Code and Articles 242 OM and 242 ON of Annex II to that code, considered in the light of the Eighth Directive.
Med stöd av artikel 271 i den allmänna franska skattelagen och artikel 242 OM i bilaga 2 till denna lag, varigenom åttonde direktivet har införlivats med fransk lagstiftning, ansökte bolaget om återbetalning av mervärdesskatten på de kostnader som bolaget haft i Frankrike för att inrätta detta kontor under åren 1988 och 1989.
Provided that the taxable person carries out both taxed transactions and exempt transactions in the Member State of establishment, he therefore enjoys a right to partial deduction in that State.
Conseil d'État ville få klarhet i frågan huruvida bolaget Monte Dei Paschi Di Siena har rätt till återbetalning av en del av den mervärdesskatt som bolaget erlagt i Frankrike och hur det belopp som eventuellt skall återbetalas skall beräknas, och beslutade därför att förklara målet vilande och ställa tolkningsfrågor till domstolen.
If the taxable person incurs expenditure in a Member State other than the Member State of
Bolaget väckte därför talan med samma föremål vid Tribunal administratif de Paris (Frankrike), vilken ogillade talan genom dom av den 24 november 1992.
establishment for the purposes both of his taxed transactions and his exempt transactions in the latter State, he has a right of partial refund in the first State.
När en skattskyldig utför både skattepliktiga och undantagna transaktioner i den medlemsstat där denne är etablerad, föreligger således rätt till partiellt avdrag i denna stat.
not the case, the said taxed transactions cannot be taken into account in calculating the amount of the refund.
Om den skattskyldige, i en annan medlemsstat än den stat där han är etablerad har haft kostnader som avser både skattepliktiga och undantagna transaktioner i sistnämnda stat, har han rätt till partiell återbetalning i den förstnämnda staten.
The apportionment carried out in accordance with Article 19 of the Sixth Directive must therefore, if necessary, be adjusted by reference to the transactions which would give rise to a right to deduction if they were carried out in the Member State of refund.
Den hänskjutande domstolen har ställt frågorna för att få klarhet i huruvida artiklarna 2 och 5 i åttonde direktivet skall tolkas så att skattskyldiga, som är etablerade i en medlemsstat där de inte enbart utför skattepliktiga transaktioner, har rätt till återbetalning av en del av den mervärdesskatt som i en medlemsstat där de inte är etablerade erlagts för varor eller tjänster som används för transaktioner i den medlemsstat där de är etablerade, och i förekommande fall hur den mervärdesskatt som skall återbetalas skall beräknas.
In order to determine the amount of any refund in circumstances such as those in point in the main proceedings it is appropriate to apply the provisions of Article 17(3)(a) of the Sixth Directive and verify whether the transactions in question would give rise to a right to deduction in the Member State of refund.
För att fastställa det belopp som eventuellt skall återbetalas i ett sådant fall som det vid den nationella domstolen skall bestämmelserna i artikel 17.3 a i sjätte direktivet tillämpas, samt skall bedömas huruvida transaktionerna i fråga skulle medföra avdragsrätt i återbetalningsstaten.
After the appropriate apportionment is carried out, it is necessary to determine what expenditure may be taken into account in calculating the refund.
I artikel 17 i sjätte direktivet regleras avdragsrättens inträde och räckvidd i fråga om mervärdesskatt.
The expenditure to be taken into account is that which gives rise to a right to deduction in the State of refund.
Avdrag får ske i den mån varorna och tjänsterna, för vilka mervärdesskatt har erlagts, används i samband med den skattskyldiges skattepliktiga transaktioner.
The amount of the refund is determined by applying the apportionment to the VAT paid in respect of such expenditure.
En skattskyldig som omfattas av ett undantag från skatteplikt, och som följaktligen inte har rätt att göra avdrag för ingående skatt som erlagts i den medlemsstat där denne är etablerad, har i enlighet med syftet med mervärdesskattedirektiven inte heller rätt till återbetalning av mervärdesskatt som erlagts i en annan medlemsstat.
Thus, in the case of a taxable person carrying out taxed transactions and exempt transactions in the Member State where he is established, it is appropriate to consider whether the former transactions would also give rise to a right to deduction in the Member State of refund in the event of their being carried out there. If that is
När således en skattskyldig utför både skattepliktiga transaktioner och transaktioner undantagna från skatteplikt i den medlemsstat där denne är etablerad skall det prövas huruvida de förstnämnda transaktionerna även skulle medföra avdragsrätt i återbetalningsstaten om transaktionerna hade utförts där.
'Articles 2 and 5 of the Eighth Council Directive 79/1072/EEC of 6 December 1979 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes Arrangements for the refund of value added tax to taxable persons not established in the territory of the country must be interpreted as meaning that: they grant taxable persons established in a Member State where only part of their transactions are taxed a right to partial refund of the VAT which has been charged in a Member State where they are not established on goods or services used for the purposes of their transactions in the Member State of establishment; the amount of VAT refundable is calculated, first, by determining which transactions give rise to a right to deduction in the Member State of establishment and, second, by taking account solely of the transactions which would also give rise to a right of deduction in the Member State of refund if they were carried out there and of the expenses giving rise to a right to deduction in the latter State.'
I det särskilda fall när varorna och tjänsterna är avsedda att användas av den skattskyldige såväl för transaktioner med avseende på vilka mervärdesskatten är avdragsgill, som för transaktioner med avseende på vilka mervärdesskatten inte är avdragsgill, föreskrivs i artikel 17.5 i sjätte direktivet att bara den andel av mervärdesskatten som kan hänföras till de förstnämnda transaktionerna skall vara avdragsgill. Denna andel skall bestämmas i enlighet med artikel 19 i nämnda direktiv för alla transaktioner som genomförs av den skattskyldiga personen.
Case C-160/99 Commission of the European Communities ν French Republic Transport
Översättningen finns ännu inte tillgänglig på svenska.
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Freedom to provide sendees Regulation (EEC) No 3577/92 — Maritime cabotage - Ships flying the French flag) (Fifth Chamber) authorise a foreign ship to carry out a particular transport service.
"Fördragsbrott — Fri rörlighet för tjänster — Förordning (EEG) nr 3577/92 — Cabotage Fartyg som för fransk flagg" (femte avdelningen) som för fransk flagg. Den minister som är ansvarig för frågor avseende handelsflottan kan emellertid ge ett utländskt fartyg tillstånd att utföra en viss bestämd transport.
A footnote to Article 257 ('the footnote') states the following:
I en fotnot till denna artikel (nedan kallad fotnoten) anges:
'See also Council Regulation (EEC) No 3577/92 of 7 December 1992 ..."
"Se även rådets förordning (EEG) nr 3577/92 av den 7 december 1992 ...".
By application lodged at the Court Registry on 30 April 1999, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by maintaining unamended Article 257(1) of the French Customs Code of 11 May 1977 ('the Code') as regards Community shipowners covered by Article 1(1) of Council Regulation (EEC) No 3577/92 of 7 December 1992 (hereinafter 'the Regulation'), the French Republic has failed to fulfil its obligations under that regulation.
Europeiska gemenskapernas kommission har genom ansökan, som inkom till domstolens kansli den 30 april 1999, väckt talan om fastställelse av att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets förordning (EEG) 3577/92 av den 7 december 1992 (nedan kallad förordningen) genom att inte införa ändringar i artikel 257.1 i franska Code de douanes (nedan kallad tullkodexen) av den 11 maj 1977 vad gäller rederier inom gemenskapen som omfattas av artikel 1.1. i förordningen.
On 4 August 1994, the Commission reminded the French authorities of the obligation incumbent on them under Article 9 of the Regulation.
Den 4 augusti 1994 påminde kommissionen de franska myndigheterna om deras skyldigheter enligt artikel 9 i förordningen.
The Commission also asked to be notified before the end of August 1994 of the legislation in force in France concerning maritime cabotage and of any new legislative or administrative measures adopted on or after the date of entry into force of the Regulation.
Kommissionen begärde även att den skulle underrättas före slutet av augusti 1994 om gällande lagstiftning i Frankrike rörande cabotage och samtliga nya lagar eller andra författningar som antagits efter den dag då förordningen trädde i kraft.