natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It also considers views across EU institutions, Member States and Regions.
Där redovisas också EU-institutionernas, medlemsstaternas och regionernas synpunkter
Chapter 5 then outlines the policy options for Regions and for the CoR in the current institutional changes ahead of the 2004 IGC and within Governance.
I kapitel 5 redovisas därefter regionernas, och Regionkommitténs politiska alternativ i den pågående institutionella omstöpningsprocessen inför regeringskonferensen 2004 samt de interna styrelseformerna.
It goes further into the different institutional scenarios which might result from the proposals of the Convention on the Future of Europe, in order to provide the CoR with strategic elements for playing proactive role in the current debate.
I det kapitlet görs också en grundligare analys av tänkbara institutionella scenarier i förslaget från konventet om Europeiska unionens framtid för att ge Regionkommittén en möjlighet att spela en proaktiv roll i den pågående diskussionen.
The last chapter contains recommendations for the CoR in the Governance scenario as well as for the Convention's institutional debate for the 2004 IGC.
Det sista kapitlet innehåller rekommendationer till Regionkommittén inför diskussionen om styrelseformerna och institutionernas diskussion om Europeiska konventet och regeringskonferensen 2004.
The annexes include a list of CoR opinions on Governance and the Convention covering the period 19982002, a summarising table on the White Paper and the issues affecting the CoR and a summary of the Mandelkern Group report on Better Regulation.
Bilagorna innehåller en förteckning över yttranden från Regionkommittén om styrelseformerna och konventet under perioden 1998-2002, en sammanfattande tabell över vitboken och de ärenden som rör Regionkommittén samt en sammanfattning av Mandelkerngruppens rapport om bättre lagstiftning.
2.1 Lack of representativeness and accountability
2.1 Bristen på representativitet och tydligt ansvar
Throughout the 1990s, each of the three main EU institutions - the Commission, Council and EP -attempted to introduce corrective measures to solve the problems of representation and accountability.
Under hela 1990-talet försökte de tre tyngsta EU-institutionerna - kommissionen, rådet och Europaparlamentet - hitta lösningar på problemet med bristen på representativitet och tydligt ansvar.
This new and complex issue particularly affected the Commission, because of the absence of democratic legitimacy affecting its broad and extensive powers.
Denna nya och komplexa utmaning gällde framför allt kommissionen, eftersom dess vidsträckta befogenheter saknade demokratisk legitimitet.
This is the reason why the "White Paper on European Governance" was prepared by the Commission and tended to respond to the problems of representation and accountability of the Commission itself, rather than taking into consideration the European institutional system as a whole.
Detta är anledningen till att kommissionen utarbetade "Vitboken om styrelseformerna i EU" och att syftet med vitboken i första hand är att besvara frågorna om representativitet och tydligt ansvar för kommissionen, snarare än att ta ett samlat grepp över hela det europeiska institutionella systemet.
Nobody has yet been able to define the precise meaning of democratic deficit and the expression "lack of representation and accountability " is still quite vague.
Ingen har hittills lyckats förklara exakt vad som menas med demokratiskt underskott, och uttrycket brist på representativitet och tydligt ansvar är fortfarande tämligen vagt.
Many attempts to define its scope have all produced only partial answers.
Många av de försök som hittills gjorts att definiera begreppen har bara resulterat i ofullständiga svar.
Even the relationships between the three main EU institutions are not clear, and certainly provide no help in solving the problems under discussion.
Inte ens relationerna mellan de tre viktigaste EU-institutionerna är tydliga, något som sannerligen inte bidrar till att lösa problemet.
In 1 991 Shirley Williams' spoke of the "gap between the power transferred to the Community and the efficacy of European Parliamentary oversight and control".
1991 beskrev Shirley Williams' "klyftan mellan den makt som överförts till gemenskapen och effektiviteten när det gäller Europaparlamentets översyn och kontroll".
Others, while offering no solutions, denounced the growing power of the Council to the detriment of national parliaments which were in no position to hold the line on European questions, or thus to carry out the necessary checks on ministers and Heads of States and Governments in European Councils.
Utan att presentera några lösningar var det andra som påtalade rådets växande makt på de nationella parlamentens bekostnad, eftersom de senare inte hade några befogenheter i europeiska frågor och därför inte kunde utöva den nödvändiga kontrollen av ministrar och stats- och regeringschefer i de olika rådskonstellationerna inom EU.
Finally attention was drawn to the problem of the unclear distribution of legislative and executive powers among the European institutions.
Slutligen flyttades uppmärksamheten över på den oklara fördelningen av lagstiftande och verkställande makt i de europeiska institutionerna.
This aspect was still more problematic because of the increased power of the Council mentioned above, and the lack of transparency in the decision making procedures within and around the Commission.
Detta blev ännu mer problematiskt på grund av rådets ökande maktbefogenheter, som tidigare nämnts, och bristen på öppenhet i beslutsprocessen inom och runt kommissionen.
Governments choose the members of the Commission, and the powers granted to the EP do not yet include the protection and exercise of democratic control on the commissioner's college.
Regeringarna utser kommissionens ledamöter. I de befogenheter som tilldelats Europaparlamentet ingår ännu inte att upprätthålla och utöva den demokratiska kontrollen över kommissionskollegiet.
The co operation and codecision procedures have increased the importance of the role of the EP. but not yet enough.
Samarbets- och medbeslutandeförfaranden har stärkt Europaparlamentets roll, men fortfarande inte i tillräcklig omfattning.
The Commission's exclusive powers in the legislative field are in fact not subject to democratic control.
Det finns i själva verket ingen demokratisk kontroll över kommissionens exklusiva befogenheter på lagstiftningsområdet.
The Council, however, is not subject to the control of either national parliaments or the EP since its decisions come into immediate force.
Rådet kontrolleras varken av de nationella parlamenten eller av Europaparlamentet, eftersom dess beslut omedelbart träder i kraft.
Those opposed to α federal organisation of Europe and to the growth of supranational powers regard the principle of subsidiarity as the way to transfer power back to the national level.
De som motsätter sig en federal uppbyggnad av Europa och en starkare överstatlig makt ser subsidiaritetsprincipen som ett sätt att återföra makten till den nationella nivån.
For exactly the opposite reason, it is resisted by those who fear that a fatal flaw will hinder the process of building a European government equipped with greater powers than at present.
De som i stället är rädda för att ett grundläggande systemfel skulle kunna skada processen att bygga upp europeiska styrelseformer med större maktbefogenheter än hittills, är i stället motståndare till subsidiaritetsprincipen.
The application of the principle of subsidiarity has become more complex than in the past, inter alia because of the process of devolution which is taking place in many EU Member States.
Tillämpningen av subsidiaritetsprincipen har blivit betydligt mer komplicerad än tidigare, bland annat på grund av den decentralisering som för närvarande äger rum i många av EU:s medlemsstater.
The current definition of the principle of subsidiarity explicitly states that "decisions should be taken as closely as possible to the citizens, that is, at the lowest possible level".
I den nu gällande definitionen av subsidiaritetsprincipen sägs klart ifrån att "besluten skall fattas så öppet och så nära medborgarna som möjligt".
This definition, combined with devolution in several Member States, might improve the role of local government, often in competition with or as an alternative to the national level.
Denna definition, i kombination med den delegering av makten som sker i flera medlemsstater, skulle kunna förstärka de lokala myndigheternas roll, i konkurrens med eller som ett alternativ till de nationella myndigheterna.
According to Lisa Martin, "the paradox of subsidiarity is that it was promoted as a mechanism to shift power away from the Commission and back to the state level.
Enligt Lisa Martin var "subsidiaritetens paradox flytta makten bort från kommissionen och att den fördes fram som en mekanism tillbaka till den statliga nivån.
But the logic of subsidiarity suggests that the appropriate level of decisionmaking may not be the state but the sub national level.
Men subsidiaritetens idé antyder att den lämpligaste beslutsnivån kanske inte alls är staten utan en subnationell nivå.
Proponents of subsidiarity and strong states may have thus backed themselves into a corner by having promoted a principle that has proven a powerful weapon in the hands of those who favour increased regional autonomy"2.
De som förespråkar subsidiaritet och en stark nationalstat har kanske därmed målat in sig i ett hörn genom att främja en princip som har visat sig bli ett kraftfullt vapen i händerna på dem som helst vill se en ökad regional självständighet."2
The principle of subsidiarity, moreover, tends to combine with those of efficiency and democracy, in the sense that only improved efficiency can justify the shifting of decisionmaking processes to a higher level, far from the control of the citizen.
Subsidiaritetsprincipen är dessutom kopplad till effektivitets- och demokratiaspekterna, eftersom endast ökad effektivitet kan motivera att man lyfter beslutsprocesserna till en högre nivå, långt bort från medborgarnas kontroll.
Such improved efficiency is not, however, always obvious and immediate so that we can expect increased recourse to the ECJ.
En sådan förbättrad effektivitet är emellertid inte alltid självklar och lätt att genomföra.
This might bring European judges to play a role in making choices which should have remained in the political sphere.
Detta skulle i sin tur kunna leda till att europeiska domare får ett inflytande över den beslutsprocess som borde ha stannat inom den politiska sfären.
It is also for this reason that the principle of subsidiary is not the most appropriate solution to problems of democratic deficit, at least as long as the interpretation of this problem is seen as a legal matter, and therefore removed from the political sphere.
Detta är också anledningen till att subsidiaritetsprincipen inte är det bästa sättet att lösa problemet med det demokratiska underskottet, åtminstone inte så länge som tolkningen av det problemet ses som en rent juridisk fråga, som därmed lyfts ut ur den politiska sfären.
Some people believe that only increased EP powers could give a real answer to the problem of the legitimacy and accountability of the Council and the Commission.
En del ser ökade befogenheter för Europaparlamentet som det enda sättet att lösa problemet med rådets och kommissionens legitimitet och ansvar.
While these discussions are in progress and many of the raised issues are on the agenda of the European Convention, national parliaments are making efforts in order to achieve a more direct and conscious participation in European decisionmaking process.
Samtidigt som denna diskussion pågår och många av de frågeställningar som nämnts ovan står på Europeiska konventets föredragningslista, strävar de nationella parlamenten efter ett direktare och tydligare engagemang i de europeiska beslutsprocesserna.
It will be significant if Member States play a more informed role in the building of Europe and speed up the decisionmaking process by increasing the rate of democratic input.
Detta blir viktigt om medlemsstaterna därigenom får ett bättre underlag för sitt agerande i det europeiska integrationsarbetet och kan öka takten i beslutsprocessen genom en intensifiering av det demokratiska bidraget.
Attention will immediately focus on the ECB, but it will also be immediately obvious that the Bank has few powers.
Uppmärksamheten kommer omedelbart att riktas mot Europeiska centralbanken, samtidigt som det står klart att banken har få befogenheter.
We may therefore expect a call from citizens themselves, since they are now directly and personally touched by a European decision, for strengthening the capacities of the European government.
Man kan därför förvänta sig att medborgarna själva, som nu direkt och personligen påverkats av ett europeiskt beslut, kommer att ställa krav på att EU:s styrelseformer förstärks och får utökade befogenheter.
The call for certainty and transparency in the distribution of powers and decisionmaking inside the EU, originally linked to the lobbying of sectors or the private elements of European society, received new impulse from the in-depth changes taking place in the institutional organisation of a number of EU Member States.
Kravet på tydlighet och öppenhet när det gäller fördelningen av maktbefogenheter och beslutsfattande inom EU, ett krav som ursprungligen var kopplat till lobbyarbete från olika sektorer eller privata organisationer i det europeiska samhället, har fått nya impulser från de djupgående institutionella förändringar som ägt rum i ett antal av EU:s medlemsstater.
At the end of the 1980s Belgium adopted a federal constitution, the Federal Republic of Austria joined the Union, and several countries, such as Italy, Spain and the
I slutet av 1980-talet införde Belgien en federal konstitution, Republiken
UK, adopted forms of devolution4
Österrike följde efter och flera länder, till exempel Italien, Spanien och Storbritannien, införde olika former av decentraliserad styrning*.
The increased devolution of decisionmaking and administrative tasks to democratically legitimate subnational bodies meant that their elected councils had to respond before their members to decisions taken at EU level and upon which they were unable to exercise any influence.
Trenden att delegera beslutsfattande och administrativa uppgifter till demokratiskt valda subnationella organ har lett till att deras ledningar tvingats stå till svars inför sina väljare för beslut som fattats på EU-nivå, men som de inte haft någon möjlighet att påverka.
A wide range of marters transferred to subnational bodies with legislative powers coincide with EU competence and are subject to Directives and Regulations decided within the well-known institutional triangle (Commission-EP-Council).
Ett stort antal frågor som överförts till subnationella organ med lagstiftande befogenheter sammanfaller med EU:s behörigheter och regleras därför i direktiv och förordningar som utformats ¡nom ramen för den välkända institutionella triangeln (kommissionen-Europaparlamentet-rådet).
Hence the call for more involvement in European decisionmaking processes.
Därför ställs det krav på större inflytande över europeiska beslutsprocesser.
The economic and social crisis which hit all countries of the EU has, in turn, increased the attention directed by many sectors of European society upon the direct and indirect costs arising from overlaps between community and national powers and competence, thereby stimulating a call for simplification.
Den ekonomiska och sociala kris som påverkat alla EU:s medlemsstater har i sin tur skärpt uppmärksamheten på de direkta och indirekta kostnader som beror på dubbleringar mellan gemenskapens och nationernas inflytande och befogenheter inom många sektorer i det europeiska samhället. Detta har i sin tur lett till krav på förenkling.
The efficiency of the "Community method" is open to criticism because it was unable to respond to the various changes occurring in Europe and because the EU system of rules affecting the territory lacked democratic legitimacy.
Den så kallade "gemenskapsmetoden" kan kritiseras för sin brist på effektivitet, eftersom den inte kunde reagera på de olika förändringar som ägde rum i Europa och eftersom EU:s regelsystem, som har territoriella effekter, uppvisade brister när det gällde den demokratiska legitimiteten.
Since introduction of the Single European Act (SEA), the integration process has been steadily losing the overwhelmingly technocratic and predominantly elitist character of the initial decades, despite the powerful political impact of some of the acts of the early years.
Alltsedan den europeiska enhetsakten har integrationsprocessens dominerande teknokratiska kvaliteter hela tiden minskat i betydelse, tillsammans med de elitistiska inslagen från de inledande decennierna, trots den mycket starka politiska kraften i några av de tidigaste årens politiska överenskommelser.
We can mention agriculture policy, steel, textiles and a number of important industriai sector agreements, which substantially resulted in new equilibrium in the distribution of manufacturing activities on European territory.
Vi kan nämna jordbrukspolitiken och avtalen inom stål-, textil- och andra viktiga industribranscher, som resulterade i en ny balans med avseende på hur företagen fördelades på det europeiska territoriet.
But the vision of the founding fathers was of an EU guided by strong powers, and it was the European Commission which was given the task of resolving technical problems and exercising leadership in the integration process.
Enligt grundarnas vision måste EU emellertid få en stark ledning, och det var Europeiska kommissionen som fick till uppgift att lösa de tekniska problemen och leda integrationsprocessen.
The Commission has developed this role with energy and authority, especially at times when the integration process was not given sufficient political support.
Kommissionen har utvecklat denna roll med energi och auktoritet, framför allt vid de tillfällen när integrationen inte fått tillräckligt stöd från politiskt håll.
The Commission has constantly stimulated M.ember States by developing new strategies to strengthen the EU.
Kommissionen har hela tiden stimulerat medlemsstaterna genom att utarbeta nya strategier för att förstärka EU.
2.4 Governance without government
Exempel på detta är vitboken
Governance, then, is a response to the crisis of government (not only at a European level, but also in many Member States) and to the growing difficulties of the traditional top-down approach used in guaranteeing methods of implementing public policy capable of including new phenomena and new structural dynamics.
' Ar.talet regioner i Europa med lagstiftande befogenheter är: 20 i Italien, I 7 i Spanien, 2 i Portugal, 9 i Österrike, ï 6 i Tyskland, 3 . Belgien, 6 i Storbritannien, 2 i Danmark och I i Finland. (Le Monde, den 5 maj 2002) ' Den brittiska regeringen offentliggjorde i maj 2002 en vitbok om regionala styrelseformer.
Proliirgest Management School, 'Governance between administrative innovation, economic development and social identity'. Bologna, September 200).
Dör framhölls decentralisering av befogenheter och förstärkning av regionala strukturer, www.number- I0.gov.uk
It is preferable to look at them as experiments in cooperation between the public sector at various levels, and the private sector.
om den inre marknaden från 1985, vitboken från 1993 om konkurrenskraft, tillväxt och sysselsättning, samt EMU-initiativen.
Governance should therefore operate within a framework of rules written or agreed by those who have the responsibility of government.
Kommissionen har aldrig avkrävts ett tydligt ansvar.
European Court of Justice (ECJ) or appeal directly to the Commission to protect their own interests, sometimes in opposition to their respective national administrations.
Så länge som kommissionens roll i allt väsentligt varit att medla mellan mycket mäktiga organisationer, framför allt organisationer av ekonomisk och finansiell natur, samt i politiska tvister mellan mäktiga medlemsstater, har dessa omständigheter aldrig hamnat i rampljuset.
"Governing the EC involves bringing together the relevant state and societal actors and building issue­specific constituencies".
Ett annat exempel är när Frankrike genom "den tomma stolens taktik" försökte blockera utvecklingen mot beslut som fattas med kvalificerad majoritet.
Nevertheless is much more than a normal organisation since its rules hove impact on Λ­leniber States and its activities are characterized by an increasingly
Den frågan löstes genom Luxemburgkompromissen 1966, som slog fast att medlemsstaterna skulle ha vetorätt om det rådde oenighet.
This way of thinking probably offers keys for pragmatic solutions to the problem of democratic deficit and governance.
Det var i detta sammanhang som vissa framstående experter riktade uppmärksamheten på att den viktigaste frågan på EU:s agenda borde vara att försöka hitta nya och tillfredsställande lösningar på problemet med "styrning utan regering", vilket är Europeiska unionens mest utmärkande institutionella egenskap.
The need to tackle the theme of "governance" in the EU arises from a series of factors, which have built up over the past ten years within the legal/institutional system of the EU and within the European economic and social context.
Men slagord som styrning utan regering eller mindre regering och mer styrning, som myntots för att leda tankarna till den ram inom vilken lösningarna borde sökas, återspeglar ändå en attityd som mer är inriktad på att minska "regeringens" (dvs. kommissionens) maktbefogenheter eller prerogativ än på att skapa en positiv attityd till nya modeller för relationerna mellan de olika styrelsenivåerna och civilsamhället.
Of primary importance is the overall size of the European Union in terms of Member States.
Vad som krävs är alltså styrelseformer som utformas som en reaktion på "regeringskriserna" (inte bara på europeisk nivå, utan också i många medlemsstater) och de växande problemen med den traditionella vertikala strategi (uppifrån och ned) som tillämpas för att garantera olika sätt att genomföra politiska beslut och som dessutom kan integrera nya fenomen och en ny strukturell dynamik.
The last three enlargements to include Greece, Spain, Portugal, Sweden, Finland and Austria have fundamentally changed the geo-political makeup of the EU and its socio-economic complexity.
"En politisk process som styrs nedifrån och upp uppkommer därför som en reaktion på de alltför svaga strategier som baseras på de sociala aktöremas interaktion.
The economy of the most powerful Member State (i.e. Germany) has witnessed a period of instability, in part as a result of the abnormal enlargement due to the unification of Germany.
De politiska beslutens komplexitet, det stora antalet berörda parter, såväl privata som offentliga, det breda spektrumet av olika maktbefogenheter, bristen på resurser och den hårda konkurrensen om dessa resurser, gör att samarbetet mellan parallella aktörer (till exempel de som agerar inom samma territorium) blir av avgörande betydelse för att skapa maximal effektivitet i beslutsfattandet.
Further, new territorial differences and imbalances have called for a cohesion policy with enormous financial, organisational and human resources.
De offentliga institutionerna måste därför, frivilligt och av nödvändighet, delegera en del av sina befogenheter till kombinerade offentliga och privata nätverk"5.
Secondly, the growth of European society in all its social, economic and institutional aspects, played an important role since it was accompanied by the demand for participation in the process of integrating markets and institutions.
I själva verket är bruket att delegera genomförandet av gemensamma politiska beslut till institutionella organ på lägre nivå, ensamma eller tillsammans med andra offentliga eller privata organ, redan vanligt förekommande i samtliga medlemsstater.