natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As I started, let me conclude again by quoting Jean Monnet: on 10 December 1952Jean Monnet as President of the High Authority, addressed your inaugural formalsitting saying: “In you I pay tribute not only to the Court of the European Coal and Steel Community but also to the prospect of a Federal European Supreme Court.”
Låt mig avsluta på samma sätt som jag började, nämligen med att citera Jean Monnet.
Ithink Jean Monnet’s words on this as on so many other questions were soappropriate, and remain so to this day.’
Den 10 december 1952 anförde Jean Monnet, som då var ordförande förden Höga myndigheten, i det tal som han höll vid domstoles invigningssammanträde,följande: ”Jag ser i domstolen inte endast en domstol för den europeiska kol- ochstålgemenskapen utan även en möjlighet till en federal europeisk högsta domstol.”Jag anser att de ord som Jean Monnet uttalade vid detta tillfälle, liksom beträffandemånga andra frågor, var mycket relevanta och är så än idag.”
The guests at the formal sitting
De personer som inbjudits till den högtidliga sammankomsten
Address by Ms Lene Espersen
Tal av Lene Espersen, justitieminister i Konungariket Danmark, ordförande i Europeiska unionens råd
‘Your Royal Highnesses,Presidents of the European Union Institutions and Presidents of the national courts,Ladies and Gentlemen,
”Ers Kungliga Högheter,Ordförandena i de europeiska institutionerna och i nationella domstolar,Mina damer och herrar,
Originally, the Court of Justice was established by a treaty no longer in force – that isthe European Coal and Steel Community Treaty.
Domstolen upprättades ursprungligen genom ett fördrag som inte längre är i kraft —nämligen Europeiska kol- och stålfördraget.
That treaty entered into force in July1952 and it expired 50 years later in accordance with its own “sunset-clause”.
Detta fördrag trädde i kraft i juli 1952 ochupphörde att gälla 50 år senare i enlighet med dess ”solnedgångsparagraf”.
The Coal and Steel Treaty has served its purpose and has ceased to exist.
Kol- ochstålfördraget har tjänat sitt syfte och har upphört att existera.
The Court of Justice, however, continues to play a decisive role in the interpretationand the application of the still existing treaties as well as of the secondary legislation.
Domstolen fortsätter emellertid att spela en avgörande roll både för tolkningen ochtillämpningen av de fördrag som fortfarande är ikraft och för sekundärlagstiftningen.
As is well known Community regulations and directives have not always been draftedas precise as one might desire.
Det är välkänt att gemenskapsbestämmelser och gemenskapsdirektiv inte alltid haravfattats så tydligt som man skulle kunna önska.
This is of course partly due to the result of politicalcompromises.
Detta är naturligtvis delvis en följdav politiska kompromisser.
Ambiguity in adopted legal texts makes it necessary for the Court of
Den omständigheten att antagna lagtexter är oklara gör
Having that in mind I cannot subscribe to the criticism sometimes voicedagainst the Court’s activism in the form of filling lacunas in existing legislation.
Trots detta kan jag inte instämma i den kritik som iblandhar riktats mot att domstolen fyller ut luckor i existerande lagstiftning.
That being said, as president of the Justice and Home Affairs Council and therebyformally responsible for adopted acts I may – of course – not always agree that there aregaps that need to be filled by the Court of Justice – at least not within the last five months!
Som ordförande för rådet för rättsliga och inrikes frågor och därigenom formelltansvarig för antagna rättsakter kan jag dock — naturligtvis — inte alltid hålla med omatt det finns luckor som behöver fyllas ut av domstolen — åtminstone inte de senastefem månaderna!
Europe today differs significantly from Europe 50 years ago.
Europa av idag skiljer sig i betydande mån från Europa för 50 år sedan.
So do the social,economic and political challenges that need to be addressed by the governments ofthe Member States and of the institutions of the European Union.
Inte heller desociala, ekonomiska och politiska utmaningarna för medlemsstaternas regeringar ochden europeiska unionens institutioner är desamma.
Consequently, the Court of Justice has today to give rulings upon complex economic, technical andlegal problems that did not exist 50 years ago.
Som en följd av detta måstedomstolen idag avgöra invecklade ekonomiska, tekniska och rättsliga frågor som intefanns för 50 år sedan.
As is well known, the treaties establishing the European Communities did not, in thebeginning, contain provisions on the protection of fundamental rights of citizens vis-à-vis the institutions.
Det är välkänt att fördragen om upprättandet av de europeiska gemenskaperna ibörjan inte innehöll bestämmelser om skydd för medborgarnas grundlägganderättigheter gentemot institutionerna.
However, as the institutions were entrusted with powers, theexercise of which could interfere and did interfere with the rights of the citizens,combined with the established principles of direct effect and supremacy of Community legislation, there was, both from a legal and political point of view, a clearneed to ensure respect for fundamental rights.
Som en följd av att institutionerna tilldeladesbefogenheter som, när de utövades, kunde komma i konflikt med, och kom i konfliktmed, medborgarnas rättigheter och de fastställda principerna om direkt effekt ochgemenskapslagsrättens företräde, fanns det både ur rättslig och politisk synvinkel etttydligt behov av att säkerställa respekt för de grundläggande rättigheterna.
What was at stake was – frankly speaking – the legitimacy of the European Communities. How could and would Member States accept the jurisprudence andauthority of the Court of Justice, including the principles of direct effect andsupremacy, if the Communities were not obliged to respect fundamental rights?
Vad det var fråga om var — uppriktigt talat — Europeiska gemenskapernas legitimitet.Hur kunde och skulle medlemsstaterna kunna godta domstolens rättspraxis ochauktoritet, inklusive principerna om direkt effekt och gemenskapsrättens företräde, omgemenskaperna inte var skyldiga att iaktta skyddet för grundläggande rättigheter?
As is well known, as early as in 1969 in the Stauder Case, the Court took the positionthat fundamental human rights do form part of the general principles of Community law,the observance of which was ensured by the Court.
Det är välkänt att domstolen redan år 1969 i domen i målet Stauder ansåg attgrundläggande mänskliga rättigheter är en del av de allmänna gemenskapsrättsligaprinciperna, som domstolen säkerställer iakttagandet av.
Thus, the protection of fundamentalrights of citizens vis-à-vis the institutions was ensured and safeguarded by the Court.
Skyddet för medborgarnasgrundläggande rättigheter gentemot institutionerna säkerställdes och tryggadessåledes av domstolen.
In defining the content and scope of those fundamental rights the Court of Justice hasdrawn inspiration from, amongst other, international treaties for the protection ofhuman rights, in particular the European Convention on Human Rights.
Domstolen har, då den har definierat innehållet och räckvidden av dessagrundläggande rättigheter, hämtat inspiration från bland annat internationella fördragom skydd för mänskliga rättigheter, särskilt Europakonventionen om skydd för demänskliga rättigheterna.
There is a growing number of cases in which the Court of Justice has referred to the European Convention on Human Rights.
Domstolen har allt oftare hänvisat till Europakonventionen om skydd för de mänskligarättigheterna.
To illustrate the large scale of very different human rights issues, which the Court of Justice has had to rule upon, one may mention the recent Carpentercase concerningthe right to a family life and the right to reunion of family members and the Roquette Frères case concerning the right to respect for privacy of business premises.
För att illustrera det breda spektrum av mycket olika frågor rörande mänskliga rättighetersom domstolen har haft att avgöra, kan nämnas den nyligen avgjorda domen i målet Carpenter avseende rätten till respekt för familjeliv och rätten till familjeåterförening ochdomen i målet Roquette Frères, avseende rätten till skydd för bolagslokaler.
There are numerous examples.
Det finns åtskilliga exempel.
In many of the recent cases it is characteristic thatthe Court of Justice has referred to and applied not only articles of the European Convention on Human Rights but also the case-law of the European Court of Human Rights.
Många av de senare rättsfallen kännetecknas av attdomstolen har hänvisat till och tillämpat, förutom artiklar i Europakonventionen omskydd för de mänskliga rättigheterna, även rättspraxis från Europadomstolen för demänskliga rättigheterna.
In fact, in some judgments there are verbatim quotations from judgments ofthe Court in Strasbourg.
I vissa avgöranden finns det citat från avgöranden fråndomstolen i Strasbourg.
The Court of Justice is not alone in drawing inspiration from jurisprudence fromanother international Court.
Domstolen är inte ensam om att hämta inspiration från en annan internationelldomstol.
There seems to be a fruitful interaction between the European Court of Human Rights and the Court of Justice.
Det förefaller som om det finns ett givande samspel mellan Europadomstolenför de mänskliga rättigheterna och domstolen.
Thus, there are a growingnumber of cases where the European Court of Human Rights has referred to thecase-law of the Court of Justice when interpreting and applying the provisions of the European Convention on Human Rights.
Det är således i allt fler fall som Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna har hänvisat till domstolensrättspraxis när den tolkar och tillämpar bestämmelserna i Europakonventionen omskydd för de mänskliga rättigheterna.
The Courtin Strasbourg adopted a new set of principles for deciding if a dispute raised by apublic servant was excluded from the scope of Article 6 of the European Conventionon Human Rights.
För att illustrera detta skall jag hänvisa till den viktiga domen i målet Pellegrin.Domstolen i Strasbourg antog en rad nya principer för att fastställa om en tvist som
02_testo_EN 12-12-2003 8:44 Pagina 22 law of the Court of Justice concerning the interpretation of Article 39 paragraph 4 ofthe EC Treaty even though the Strasbourg case did not have any relation to EC law.
02_testo_SV 12-12-2003 9:32 Pagina 22 inletts av en offentlig tjänsteman inte omfattades av tillämpningsområdet för artikel 6i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna.
Even though the close interaction between the Court in Strasbourg and the Court in Luxembourg is fruitful, difficult situations cannot be avoided.
Även om det nära samspelet mellan domstolen i Strasbourg och domstolen i Luxemburgär givande, går det inte att undvika att svåra situationer uppkommer.
Cases may arise wherethe Court of Justice has to give rulings upon the content and scope of rightsguaranteed by the European Convention of Human Rights not yet dealt with by the European Court of Human Rights.
Det kan uppkommafall då domstolen måste avgöra innehållet i och räckvidden av rättigheter som garanterasi Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna, vilka ännu intebehandlats av Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna.
The well-known judgment in the Hoechstcase may illustrate this aspect.
Det välkända avgörandet i målet Hoechst kan få illustrera denna aspekt.
The Court of Justice was confronted with the question whether business premises were protectedby the right to respect for “home” in Article 8 of the European Convention on Human Rights. The Court of Justice said that business premises were not protected.
Domstolenskulle avgöra frågan huruvida bolagslokaler skyddades av rätten till respekt för”hemmet” i artikel 8 i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna.Domstolen uttalade att bolagslokaler inte skyddades.
Yearslater, in the Niemietzcase, however, the Court in Strasbourg ruled that businesspremises may, in certain circumstances, be protected by the right to respect for“home”.
Flera år senare, i domen i målet Niemitz, fann emellertid domstolen i Strasbourg att bolagslokaler under vissaförutsättningar kan vara skyddade genom rätten till respekt för ”hemmet”.
This is not, however, a problem that needs to be addressed.
Detta äremellertid inte ett problem som behöver lösas.
It is anunavoidable consequence of having two independent courts having each their ownfield of competence.
Det är en oundviklig följd av att detfinns två oberoende domstolar som har varsitt behörighetsområde.
Furthermore, it is a fact that the Court of Justice – without any hesitation – fullyrespects new case-law from the Court in Strasbourg.
Vidare förhåller det sig utan tvekan så att domstolen fullständigt respekterar nyrättspraxis från domstolen i Strasbourg.
Arecent example is theaforementioned Roquette Frèrecase, in which the Court of Justice refers to the“fresh” Colas Est and Othersv. Francejudgment in which the European Court of Human Rights has stated that Article 8 of the European Convention on Human Rightsmay be interpreted as including a right for a company to respect for its headquarters,branch or business premises.
Ett aktuellt exempel är domen i detovannämnda målet Roquette Frères, i vilken domstolen hänvisar till den ”färska”domen i målet Colas Est m.fl. mot Frankrike, i vilken Europadomstolen för demänskliga rättigheterna uttalat att artikel 8 kan tolkas som att den innefattar ettbolags rätt till skydd för dess huvudkontor, filial eller bolagslokaler.
The gradual progress in the protection of fundamental rights has been accepted, andeven confirmed on the political level, by the Member States.
Dessa gradvisa framsteg i fråga om skyddet för grundläggande rättigheter hargodtagits, och även bekräftats på politisk nivå, av medlemsstaterna.
The Member Stateshave, in fact, acted with responsiveness to the case-law of the Court of Justice.
Medlemsstaternahar nämligen handlat i enlighet med domstolens rättspraxis.
Another demonstration of this responsiveness is Article 46(d) of the Treaty on European Union which was introduced by the Treaty of Amsterdam confirming thecase-law of the Court of Justice.
Även artikel 46 d i Unionsfördraget, som tillkom genom Amsterdamfördraget och sombekräftade domstolens rättspraxis, visar detta.
The most recent political step in the protection of fundamental rights has been theadoption of the Charter of fundamental rights of the European Union in December 2000.
Det senaste politiska steget för skydd för de grundläggande rättigheterna ärantagandet av Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna idecember år 2000.
As stated in the preamble, the purpose of the Charter is to strengthen the protectionof fundamental rights by making those rights more visible.
Såsom anges i ingressen, är syftet med stadgan att förstärka skyddet för degrundläggande rättigheterna genom att synliggöra dessa rättigheter.
It reaffirms and recognisesexisting rights, freedoms and principles.
Den bekräftaroch erkänner existerande rättigheter, friheter och principer.
From a political point of view the Charter on Fundamental Rights is a significantinstrument.
Ur politisk synvinkel är stadgan om de grundläggande rättigheterna ett betydelsefulltinstrument.
It is easy to read.
Den är lättläst.
It makes the fundamental rights visible.
Den synliggör de grundläggande rättigheterna.
It shows clearlythat the European Union isn’t simply an economic cooperation between the Member States.
Den visartydligt att Europeiska unionen inte endast är ett ekonomiskt samarbete mellanmedlemsstaterna.
It is more than that.
Den är mer än så.
It is a Union built on respect for common values.
Det är en union som grundas på respekt förgemensamma värden.
It iscertainly a politically very important statement.
Den har ett mycket viktigt politiskt budskap.
However, from a strictly legal point of view certain doubts may be put forward as tothe drafting of the Charter.
Ur en strikt rättslig synvinkel kan vissa tveksamheter framföras mot stadgansutformning.
The Charter restates rights already expressed in othertreaties.
Stadgan återger rättigheter som redan finns angivna i andra fördrag.
In the interests of readability, however, the wording of the provisions havebeen shortened or otherwise amended. Existing limitations, conditions andexceptions have been omitted.
Föratt bestämmelserna skall bli mer lättlästa har de emellertid förkortats eller ändrats.Existerande begränsningar, villkor och undantag har utelämnats.
Furthermore, it is not at all clear in the text what isstipulated as mere principles and what are enforceable rights.
Det framgår inteheller tydligt i texten vad som endast har angetts som principer och vad som ärrättigheter som kan göras gällande.
As you all know, the preliminary draft Constitutional Treaty put forward by thepresident of the Convention, Mr Giscard d’Estaing, contains a provision in which it isenvisaged that the Charter shall be made legally binding.
Som ni alla vet, innehåller det preliminära utkast till ett konstitutionellt fördrag somlagts fram av konventets ordförande Giscard d’Estaing en bestämmelse enligt vilkenstadgan skall göras rättsligt bindande.
It is understood in the Convention that the substantive provisions of the Charter shall not be redrafted.
I konventet räknar man med att de materiellabestämmelserna i stadgan inte skall skrivas om.
However, to limit the ambiguity of the Charter if it becomes legally binding, it could beargued that it is necessary to add further horizontal provisions in order to make itclear that the social and economic principles may only be applied by the Court of Justice or domestic courts if these principles have been transformed into Communitylegislation or national legislation implementing it.
För att stadgan skall bli tydligare om den blir rättsligt bindande, kan det anföras attdet är nödvändigt att lägga till ytterligare horisontella bestämmelser för att klargöra att
Otherwise one might fear that making the provisions on social and economicprinciples legally binding without further amendments could result in unrealisticexpectations on the part of the citizens.
Man kan annars befara att det, om man skulle göra de sociala och ekonomiskaprinciperna rättsligt bindande utan vidare ändringar, skulle leda till orealistiskaförväntningar från medborgarnas sida.
I understand that this very important issue isunder discussion, for the time being, in the Convention.
Jag vet att denna viktiga fråga för närvarandediskuteras i konventet.
From a political perspective, it may be difficult to understand why the European Unionhas not yet acceded to the European Convention on Human Rights as the Member States for many years have been members to that Convention.
Ur politisk synvinkel kan det vara svårt att förstå varför Europeiska unionen ännu inteanslutit sig till Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna, dåmedlemsstaterna har varit parter till denna konvention i många år.
How can it be that Member States that are bound to comply with the European Convention on Human Rights may transfer powers to a European Union which is not itself formally bound bythe Convention?
Hur kommer det sig attmedlemsstater som är skyldiga att uppfylla sina skyldigheter enligt Europakonventionenom skydd för de mänskliga rättigheterna kan överföra befogenheter till en Europeiskunion som inte själv är formellt bunden av konventionen?
As the European Union will be enlarged in the near future, the Union will beconfronted with new challenges raising questions about respect for human rights.Having this perspective in mind the time may now have come to let the Union accedethe European Convention on Human Rights.
Då Europeiska unionen inom en snar framtid utvidgas, kommer unionen att möta nyautmaningar som väcker frågor om respekt för de mänskliga rättigheterna. Med dettai åtanke är tiden nu inne för att låta unionen ansluta sig till Europakonventionen omskydd för de mänskliga rättigheterna.
The Court of Justice which we are celebrating today has during its first 50 yearsmade a contribution of the utmost importance in ensuring that the cooperationbetween the Member States within the framework of the European Union rests on thefirmest of all bases, that is respect for human rights and fundamental freedoms andthe rule of law.
Domstolen, som vi idag högtidlighåller, har under sina 50 första år lämnat ett bidragsom är av yttersta vikt för att säkerställa att samarbetet mellan medlemsstaterna inomramen för den Europeiska unionen står på den fastaste av alla grunder, nämligenrespekten för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna ochstatsprincipen.
The Court has in its jurisprudence helped in the creation of anindependent legal order which contains the elements necessary to ensurecompliance with its rules.
Domstolen har genom sin rättspraxis hjälpt till att skapa en självständigrättsordning som innehåller alla nödvändiga delar för att säkerställa att dess reglerefterlevs.
This has been possible with the loyal cooperation of thecourts of the Member States.
Detta har varit möjligt genom medlemsstaternas domstolars lojalasamarbete.
I do not doubt that the efforts of the Court in the yearsto come will continue to be dedicated to the development of the Union into an evermore perfect “legal order”.
Jag hyser inget tvivel om att domstolen även under de kommande årenkommer att arbeta för att utveckla unionen till en ännu mer perfekt ”rättsordning”.
It is my hope that the Court by developing the legal order will not leave the citizensbehind.
Jag hoppas att domstolen inte kommer att glömma bort medborgarna när denutvecklar denna rättsordning.
The judgments of the Court and their effects in daily life must make sense tothe citizens.
Domstolens avgöranden och följderna av dessa i detdagliga livet måste ha en mening för medborgarna.
Union and its institutions to ensure that the objectives, competences, and decisionmaking procedures of the Union are clear and understandable to the citizens.
Det kommer att varaavgörande för unionen och institutionerna att säkerställa att målen, befogenheternaoch förfarandena för beslutsfattande är tydliga och begripliga för medborgarna.
The Court will also have to make its contribution in this respect.
Ävendomstolen måste bidra i detta avseende.
The European Union is –in the end – a Union for its citizens.
Europeiska unionen är — när allt kommeromkring — en union för sina medborgare.
I wish you all the best.’
Jag vill önska er lycka till i detta arbete.”
Mr Romano Prodi,President of the Commission
Romano Prodi,kommissionens ordförande
President of the Commission of the European Communities
Europeiska kommissionens ordförande
‘President of the Court,Your Royal Highnesses,Your Excellencies,Ladies and Gentlemen,
”Herr ordförande,Ers Kungliga Högheter,Ers Excellenser,Mina damer och herrar,
I am truly delighted to take part in these celebrations.1
Jag gläder mig verkligen åt att kunna delta i detta jubileumsfirande.1
Court of Justice has rendered extraordinary service to the European Community anddeserves the highest praise.
Under femtio år har EG-domstolen tjänat Europa på ett sätt som förtjänar de allra störstahedersbetygelser.
The Treaties, which Jean Monnet himself deemed revolutionary, gave the Courtpowers that were unparalleled in an international context.
Genom fördragen som själve Jean Monnet kallade ”revolutionära” ges EG-domstolenbefogenheter som saknar motsvarighet internationellt sett.
What was really revolutionary, however, was something else.
Det verkligt revolutionerande ligger dock i något annat.
From the very start the Court did not confine itself to a narrowly judicial role, it actively participated in thebuilding and running of the Community.
Domstolen har, alltifrån sintillkomst, inte nöjt sig med att vara en domstol, utan den har aktivt bidragit tilluppbyggnaden av ett fungerande gemenskapssystem.
Mr Romano Prodi’s address was entitled ‘Europe and the rule of law’.
Romano Prodis tal hade rubriken Europa och rätten.
The Court laid the foundations of our judicial order and did it scrupulously, acting withcomplete independence.
Domstolen har således lagt grunden för vår rättsordning och den har gjort det medkraft och helt självständigt.