natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As regards the objective misuse of powers, the applicant submits that the ECB, which enjoys a very high level of independence, adopted Article 23.3 of its Rules of Procedure in haste, without taking account of the caselaw or of the constitutional obligation, resulting from the Treaty of Amsterdam signed on 2 October 1997, which required it to provide, in a specific rule, for a right of access to documents.
Beträffande de objektiva omständigheterna har sökanden hävdat att ECB, vilken åtnjuter ett stort oberoende, alltför hastigt antog artikel 23.3 i sin arbetsordning, utan att ta i beaktande rättspraxis eller den konstitutionella skyldighet som följer av Amsterdamfördraget, undertecknat den 2 oktober 1997, att i en särskild förordning föreskriva en rätt till tillgång till handlingar.
According to the applicant, the ECB acted with the sole objective of ‘suppressing a democratic right’.
ECB har haft som enda syfte att ”avskaffa en demokratisk rättighet”.
That plea must be rejected insofar as it may be understood as an additional plea seeking to demonstrate the illegality of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure on the ground that the adoption of that provision is vitiated by a misuse of powers.
Såvitt denna invändning skall förstås som ytterligare en grund för att visa att artikel 23.3 i ECB:s arbetsordning är rättsstridig, genom att bestämmelsen antagits till följd av maktmissbruk, skall den ogillas.
According to settled case-law, a measure may amount to a misuse of powers only if it appears, on the basis of objective, relevant and consistent factors, to have been taken with the exclusive purpose, or at any rate the main purpose, of achieving an
Enligt fast rättspraxis innebär en rättsakt maktmissbruk endast om det på grundval av objektiva, relevanta och samstämmiga uppgifter kan antas att den har antagits uteslutande, eller åtminstone huvudsakligen, för att uppnå andra mål än dem som
JUDGMENT OF 27. 11.
951, punkt 27, av den 21 juni 1984 i mål 69/83, Lux mot revisionsrätten, REG 1984, s.
In the present case, it is sufficient to note that the applicant’s reasoning is based on a false premiss, in that the provisions of the Treaty of Amsterdam, from which Article 255 EC derives, do not provide for a right of public access to ECB documents.
I förevarande fall är det tillräckligt att konstatera att sökandens resonemang grundar sig på en felaktig förutsättning, eftersom det i bestämmelserna i Amsterdamfördraget – genom vilka artikel 255 EG har införts – inte föreskrivs någon rätt om tillgång för allmänheten till ECB:s handlingar.
Furthermore, the caselaw referred to by the applicant concerning access to documents does not concern the ECB .
ECB berörs inte heller av den rättspraxis om tillgång till handlingar som sökanden har hänvisat till.
The mere assertion that the ECB acted with the aim of ‘suppressing a democratic right’ amounts to pure intellectual speculation, not to concrete and objective evidence of a misuse of powers.
Att bara påstå att ECB har handlat i syfte att ”avskaffa en demokratisk rättighet” utgör en ren spekulation och inte en konkret och objektiv uppgift vilken gör det möjligt att anta att maktmissbruk är för handen.
It follows from the foregoing that the plea of illegality raised by the applicant in respect of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure must be rejected.
Av vad som framförts ovan följer att den invändning om rättsstridighet som sökanden har gjort beträffande artikel 23.3 i ECB:s arbetsordning skall ogillas.
(b) The infringement of the duty to give reasons
b) Åsidosättande av motiveringsskyldigheten
The applicant submits that the decision of the ECB, in response to his application for reduction of the period of confidentiality so as to gain access to the Basle/Nyborg Agreement, wholly lacks a statement of reasons and infringes Article 253 EC, which the ECB expressly disputes.
ECB avslog denna begäran. Sökanden hävdar att detta beslut helt saknar motivering och därigenom innebär ett åsidosättande av artikel 253 EG, vilket ECB har bestritt.
In its written pleadings, the ECB contended initially that, given the general scope of the decision of the Governing Council, which was not addressed to the applicant, it was not necessary to include in the letter of 8 November 1999, informing the applicant of that decision, ‘any additional, individual and specific reasoning’.
ECB gjorde i sina inlagor inledningsvis gällande att det inte var nödvändigt att i skrivelsen av den 8 november 1999, i vilken sökanden upplystes om ECB-rådets beslut, lämna någon ”ytterligare, specifik och särskild motivering”, med hänsyn till att beslutet var allmängiltigt och inte var adresserat till sökanden.
However, at the hearing, the ECB clearly admitted the individual nature of its decision and subsequently withdrew a plea of inadmissibility based on the general scope of that decision.
Vid förhandlingen har svaranden emellertid klart medgett att ECB:s beslut är av specifik karaktär, och den har därefter frånfallit ett yrkande om att talan skall avvisas i denna del på grund av att beslutet är allmängiltigt.
The ECB considers that, in any case, the letter of 8 November 1999 states a certain number of grounds which clearly show that the Governing Council, which enjoys a very wide discretion in its field of competence, weighed up the applicant’s interests as against the protection of the public interest, in particular, as against the risks for monetary stability.
ECB anser att skrivelsen av den 8 november 1999 i vart fall innehåller en uppräkning av ett antal skäl, av vilka det tydligt framgår att ECB-rådet – vilket åtnjuter ett betydande utrymme för eget skön vid utövandet av sin behörighet – gjorde en avvägning mellan sökandens intressen och allmänintresset, bland annat i fråga om riskerna för den monetära stabiliteten.
Since the Governing Council’s essential objective has thus been revealed, it would be excessive to require more precise reasoning, which would have meant disclosing the content of the documents.
ECB-rådets huvudsakliga syfte var således tydligt angett och det skulle vara överdrivet att kräva en mer precis motivering, vilken hade inneburit att innehållet i vissa handlingar hade lämnats ut.
It should be noted that, according to settled case-law, the statement of reasons required by Article 253 EC must be appropriate to the act at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted the measure in question in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for the measure and to enable the competent Community Court to exercise its power of review.
Enligt fast rättspraxis skall den motivering som krävs enligt artikel 253 EG vara anpassad till rättsaktens beskaffenhet. Av motiveringen skall klart och tydligt framgå hur den institution som har antagit rättsakten har resonerat, så att de som berörs därav kan få kännedom om skälen för den vidtagna åtgärden och så att domstolen ges möjlighet att utöva sin kontroll.
It is not necessary for the reasoning to go into all the relevant facts and points of law, since the question whether the statement of reasons meets the requirements of Article 253 EC must be assessed with regard not only to its wording but also to its context and to all the legal rules governing the matter in question (see Interporc v Commission, cited in paragraph 150 above, paragraph 55, and the caselaw cited).
Det fordras inte att motiveringen av en rättsakt anger samtliga relevanta sakförhållanden och rättsliga överväganden, eftersom frågan huruvida motiveringen av en rättsakt uppfyller kraven i artikel 253 EG inte enbart skall bedömas mot bakgrund av motiveringens lydelse, utan även mot bakgrund av det sammanhang i vilket motiveringen ingår samt alla rättsregler som reglerar det ifrågavarande området (se domen i det ovan i punkt 150 nämnda målet Interporc mot kommissionen, punkt 55 och där angiven rättspraxis).
In the present case, the applicant applied, by letter of 27 July 1999, to the ECB for a reduction of the 30-year period of confidentiality, based on Article 23.3 of the ECB
Sökanden ansökte i det föreliggande fallet, i en skrivelse av den 27 juli 1999, om att den period om 30 år under vilken handlingarna var konfidentiella skulle förkortas.
Rules of Procedure, in order to gain access to the documents relating to the Basle/Nyborg Agreement, arguing to that end the importance of those documents for his doctoral thesis.
Ansökan grundade sig på artikel 23.3 i ECB:s arbetsordning och gjordes i syfte att få tillgång till de handlingar som hänförde sig till Basel/Nyborg-avtalet.
In the light of the nature of the application submitted by the applicant, it is necessary to apply, by analogy, the caselaw according to which the institution to which the application for access to documents is made must make clear in the grounds stated for its decision that it has carried out an assessment of the documents to which access is sought (Kuijer v Council, cited in paragraph 150 above, paragraph 38, and JT’s Corporation v Commission, cited in paragraph 131 above, paragraphs 64 and 65).
Med hänsyn till det slags ansökan som sökanden har gjort skall den rättspraxis, enligt vilken den institution hos vilken det görs en ansökan om tillgång om handlingar är skyldig att i sin motivering visa att den har gjort en konkret bedömning av handlingarna i fråga, tillämpas analogt (domen i det ovan i punkt 150 nämnda målet Kuijer mot rådet, punkt 38, och i det ovan i punkt 131 nämnda målet JT’s Corporation mot kommissionen, punkterna 64 och 65).
In response to a request of the Court of First Instance, the ECB produced various documents attesting to the existence of the decision of the Governing Council of 21 October 1999 and, in particular, an extract from the minutes of the 29th meeting of that council, in which reference is merely made to the presentation by the president of the application for access, of the documentary content of the Basle/Nyborg Agreement and of the decision of the Council approving its president’s proposal that access to the archives of the Committee of Governors should not be granted.
ECB har på förstainstansrättens begäran företett olika handlingar, bland annat protokollet från ECB-rådets tjugonionde sammanträde, som visar att ECB-rådet fattade ett beslut den 21 oktober 1999. I protokollet anges endast att ordföranden har föredragit ärendet om ansökan om tillgång till handlingar, hur Basel/Nyborg-avtalet var uppbyggt i fråga om de handlingar som ingår i det och att ECB-rådet beslutade att bifalla ordförandens förslag att inte ge tillgång till arkivet för Centralbankschefernas kommitté.
In the letter of 8 November 1999, it is stated that the Governing Council, first, took into consideration the fact ‘that the “Basle/Nyborg [A]greement” was not a single document drawn up as a proper agreement among parties, but that the “[A]greement” only existed in the form of reports and minutes of meetings of both the Committee of Governors and of the Monetary Committee’ and, second, observed that a press release setting out ‘in great detail all points of the agreement reached among the Central Bank Governors’ had already been forwarded to the applicant .
I skrivelsen av den 8 november 1999 anges att ECB-rådet har beaktat att ”Basel/Nyborg-avtalet inte i egentlig mening är en enstaka handling som har upprättats som ett avtal mellan parterna, utan endast existerar i form av rapporter och protokoll som har upprättats av Centralbankschefernas kommitté och av Monetära kommittén” och att sökanden redan hade tillställts ett pressmeddelande i vilket det ”redogörs mycket utförligt för samtliga punkter i det avtal som ingicks mellan centralbankscheferna”.
It is also stated that another document, namely the copy of the instrument of 10 November 1987 implementing the changes to the EMS Agreement of 13 March 1979, was attached to the letter concerned.
Det angavs även att en annan handling, nämligen en kopia av de ändringar i EMS-avtalet av den 13 mars 1979 som infördes den 10 november 1987, var bifogad skrivelsen.
It is stated in the letter of 8 November 1999 that, ‘[t]aking into account these considerations, the Governing Council decided not to grant access to the archives of the Committee of Governors’.
I skrivelsen av den 8 november 1999 angavs att ”[m]ot bakgrund av dessa överväganden beslutar ECB-rådet att inte ge tillgång till arkivet för Centralbankschefernas kommitté”.
The director of the Public Relations department of the ECB then concludes that letter by stating that he is confident that the applicant’s research work will develop fruitfully since the latter has all essential information on the Basle/Nyborg Agreement a this disposal.
Direktören för ECB:s kommunikationsdirektorat avslutade skrivelsen med att förklara att denne var övertygad om att sökandens forskning trots detta skulle utvecklas och bära frukt, eftersom denne förfogade över samtliga väsentliga upplysningar om Basel/Nyborg-avtalet.
Although it is clear from the letter of 8 November 1999 that the Governing Council did actually specify the documentary content of the Basle/Nyborg Agreement, it cannot be inferred from that letter that the Council decision indicates that that institution carried out a concrete assessment of the documents covered by the request for access .
Det framgår tydligt av skrivelsen den 8 november 1999 hur Basel/Nyborg-avtalet var uppbyggt i fråga om de handlingar som ingår i det. Förstainstansrätten kan dock inte av detta sluta sig till att ECB-rådet i sitt beslut gjorde en konkret bedömning av de handlingar som avsågs i ansökan.
The decision of the Governing Council of 21 October 1999, as brought to the applicant’s knowledge on 8 November 1999, in no way refers to an assessment on the basis of the wording of the documents sought.
I ECB-rådets beslut av den 21 oktober 1999, såsom det kom till sökandens kännedom den 8 november 1999, anges inte att det har skett någon bedömning av innehållet i de handlingar som hade begärts utlämnade.
In any event, even if it were to be accepted that the grounds for that decision show that a concrete examination of the documents sought had been undertaken, it should be pointed out that the applicant was not really put in a position to be able to understand the reasons why he was refused access and that the Court is not in a position to exercise its powers of review.
Förstainstansrätten konstaterar i vart fall att även om det antas att det av skälen i beslutet framgår att det skett en konkret prövning av de handlingar som hade begärts utlämnade har sökanden inte fullständigt beretts tillfälle att förstå skälen till varför hans ansökan om tillgång till handlingar avslogs, och förstainstansrätten har inte getts möjlighet att utöva sin kontroll.
The inescapable conclusion is that, in its decision refusing to reduce the period of confidentiality and thus refusing access to the documents sought, the Governing Council does not base its position on any specific need or reason to protect those documents Nor, a fortiori, does it provide any explanation, however brief, justifying its refusal to disclose the content of the documents, so that it is possible to understand, and to verify, the need for their protection .
ECB-rådet har i beslutet att avslå ansökan om att den period under vilken handlingarna är konfidentiella skall förkortas – vilket innebar att ansökan om tillgång till handlingarna avslogs – inte åberopat något särskilt skyddsbehov eller skäl med avseende på de aktuella handlingarna. A fortiori har ECB-rådet inte lämnat ens någon kortfattad förklaring som motiverar dess beslut att inte lämna ut innehållet i handlingarna, vilken gör det möjligt att förstå och kontrollera huruvida det faktiskt förelåg ett skyddsbehov.
It appears that that decision is founded exclusively on the assessment made by the Governing Council of the applicant’s specific need to get hold of the documents requested, regard being had to the information sent to the applicant in respect of the Basle/Nyborg Agreement, which was considered to be sufficient in his case .
Beslutet förefaller uteslutande grunda sig på den bedömning som ECB-rådet har gjort av sökandens enskilda behov av att få tillgång till de handlingar som hade begärts utlämnade, med hänsyn till de upplysningar om Basel/Nyborg-avtalet som denne hade fått sig tillsänt. ECB-rådet ansåg i det föreliggande fallet att dessa upplysningar var tillräckliga.
Contrary to the ECB’s contention, it is not clear from its decision that the applicant’s interests had been weighed against the public interest constituted by monetary stability.
I motsats till vad ECB har hävdat framgår det inte tydligt av beslutet att det har gjorts en avvägning mellan sökandens intresse och allmänintresset i form av den monetära stabiliteten.
It is only in its defence that the ECB stated, for the first time, that the Governing Council had considered that the documents requested — which had primarily been intended as guidance for the political discussions at the informal meeting of the finance ministers at Nyborg — contained controversial deliberations and information which had not yet been made available to the public, since those political deliberations had to be kept confidential so as to retain ‘room’ for reflection.
ECB har först i svaromålet angett att ECB-rådet ansåg att de handlingar som hade begärts ut, vilka huvudsakligen syftade till att ange ramarna för den politiska debatten i samband med finansministrarnas informella sammanträde i Nyborg, innehöll kontroversiella överväganden och upplysningar. Dessa uppgifter var ännu inte offentliga och det var ECB-rådets uppfattning att de skulle förbli konfidentiella i syfte att bevara ett ”utrymme för reflektion”.
It is in the rejoinder that, in response to the plea alleging infringement of the duty to give reasons, the ECB contended that the grounds for the decision clearly show that the Governing Council had ‘indeed weighed up the applicant’s interests in relation to the protection of the public interest and in particular in relation to the risks for monetary stability’.
ECB har i dupliken, som genmäle till grunden avseende ett åsidosättande av motiveringsskyldigheten, påstått att skälen i beslutet tydligt visar att ECB-rådet hade ”vägt sökandens intresse mot skyddet av allmänintresset i form av riskerna för den monetära stabiliteten”.
In addition, it should be recalled that, whilst the context in which a decision is adopted may make the requirements to be satisfied by the institution as regards the statement of reasons lighter, it may, conversely, also make them more stringent in certain circumstances (Kuijer v Council, cited in paragraph 150 above, paragraph 45).
Det erinras om att omständigheterna i samband med ett beslut kan vara sådana att de innebär att kraven på den motivering som institutionen är skyldig att lämna sänks, men de kan också under särskilda omständigheter innebära att dessa krav höjs (domen i det ovan i punkt 150 nämnda målet Kuijer mot rådet, punkt 45).
Thus, in the present case, it is necessary to examine whether the duty to give reasons was respected, in the light of all the correspondence exchanged between the institution and the applicant .
I det föreliggande fallet skall det därför mot bakgrund av skriftväxlingen mellan institutionen och sökanden prövas huruvida motiveringsskyldigheten är uppfylld.
In response to his first request for access to the Basle/Nyborg Agreement, the ECB informed the applicant that the documents of the Committee of Governors did not fall within the scope of Decision 1999/284 but within that of Article 23.3 of its Rules of Procedure which states, in particular, that those documents are to be freely accessible only after a period of 30 years.
Beträffande sökandens första ansökan om tillgång till Basel/Nyborg-avtalet uppgav ECB att handlingarna från Centralbankschefernas kommitté inte omfattades av beslut 1999/284, utan av artikel 23.3 i dess arbetsordning. I sistnämnda bestämmelse föreskrivs bland annat att nämnda handlingar endast är fritt tillgängliga efter en period om 30 år.
Consequently, the ECB did not send the applicant any document filed in the archives of the Committee of Governors.
Följaktligen sände ECB inte någon handling ur Centralbankschefernas arkiv till sökanden.
On 27 July 1999, the applicant wrote to the ECB asking for a re-examination of his request on the basis of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure, which authorises the Governing Council, in special cases, to reduce the 30-year period of confidentiality.
Sökanden skrev till ECB den 27 juli 1999 i syfte att erhålla en ny prövning av ansökan enligt artikel 23.3 i ECB:s arbetsordning. ECB-rådet får enligt den bestämmelsen i särskilda fall förkorta den period om 30 år som handlingar skall vara konfidentiella.
In support of his request, the applicant argued expressly that the Basle/Nyborg Agreement took place long ago and that the EMS is of purely historical interest .
Sökanden anförde till stöd för sin ansökan uttryckligen att Basel/Nyborg-avtalet hade ingåtts för länge sedan och att EMS numera endast hade historisk betydelse.
Accordingly, the obligation to give reasons meant that the ECB should have responded to that second request for access — on a different legal basis, of course, but to the same effect — by stating the reasons why the arguments put forward by the applicant were not such as to enable the ECB to go back on its initial position that the documents at issue were confidential.
Mot denna bakgrund var ECB, i kraft av motiveringsskyldigheten, skyldig att pröva denna andra ansökan genom att ange de skäl till varför de omständigheter som hade anförts av sökanden inte gjorde det möjligt för ECB att ändra sin ursprungliga ståndpunkt i fråga om sekretess beträffande de aktuella handlingarna. Sökanden hade till stöd för sin andra ansökan förvisso åberopat en annan rättslig grund, men föremålet för de båda ansökningarna var identiskt.
As it is, in the decision of the ECB, the Governing Council did not give any reason capable of refuting the applicant’s arguments .
ECB-rådet har inte i beslutet angett några skäl som vederlägger sökandens argument.
Once again, it was not until after the action for annulment had been brought that the ECB contended, first, that the opinions expressed and the strategies analysed in the documents constituting the Basle/Nyborg Agreement were still valid and could have repercussions on the current exchange rate mechanism, even if it concerned only the central banks of two Member States, and second, that, ‘in order to avoid any confusion of the markets’, there were legitimate reasons for not making those documents public.
Det var först efter det att talan om ogiltigförklaring hade väckts som ECB gjorde gällande att de åsikter som uttrycktes i Basel/Nyborg-avtalet och de strategier som analyserades däri alltjämt ägde giltighet och kunde ha följder för den nuvarande växelkursmekanismen, trots att avtalet endast avser centralbankerna i två medlemsstater. ECB har vidare gjort gällande att det fanns legitima skäl till att inte offentliggöra handlingarna, ”i syfte att undvika förvirring på marknaden”.
It is apparent from the foregoing findings that the decision of the ECB must be annulled as not satisfying the obligation to give reasons, as laid down in Article 253 EC, without there being any need to examine the other pleas raised by the applicant, alleging, respectively, misuse of powers, infringement of the principle of sound administration and error of assessment on the part of the ECB .
Av vad som anförts ovan framgår att ECB:s beslut skall ogiltigförklaras, eftersom det inte uppfyller de krav på ett besluts motivering som ställs upp i artikel 253 EG. Det finns därför inte anledning att pröva de andra grunder som sökanden har åberopat till stöd för sin talan om ogiltigförklaring i form av maktmissbruk, åsidosättande av principen om god förvaltningssed och ECB:s oriktiga bedömning.