natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under other provisions of Article 21(1), it applies also to other types of supply of goods or services where the supplier is not established in the customer’s Member State (or the Member State in which the supply takes place), whether he is established within the Community or not.
Enligt andra bestämmelser i artikel 21.1 gäller den också för andra typer av varor eller tjänster där leverantören inte är etablerad i kundens medlemsstat (eller i medlemsstaten där leveransen äger rum) oavsett om han är etablerad inom gemenskapen eller inte.
7 — Article 15(5), read in conjunction with Article 15(4)(a), of the Sixth Directive; Article 148(a) and (c) of Directive 2006/112.
7 — Artikel 15.5 jämförd med artikel 15.4 a i sjätte direktivet, artikel 148 a och 148 c i direktiv 2006/112.
8 — In Article 28g at the material time; see Article 196 of Directive 2006/112.
8 — I artikel 28g vid den i målet aktuella tiden; se artikel 196 i direktiv 2006/112.
10 — See Articles 47 and 48 of Directive 2006/112.11 — In Article 28f(2); Article 178(f) of Directive 2006/112.
10 — Se artiklarna 47 och 48 i direktiv 2006/112.11 — I artikel 28f.2; artikel 178 f i direktiv 2006/112.
Under Article 18(2) and (3): 12
Artikel 18.2 och 18.3 har följande lydelse: 12
Every taxable person shall keep accounts in sufficient detail for value added tax to be applied and inspected by the tax authority.
Varje skattskyldig person skall föra tillräckligt detaljerade räkenskaper för att mervärdesskatt skall kunna tillämpas och kontrolleras av skattemyndigheten.
The taxable person shall effect the deduction by subtracting from the total amount of value added tax due for a given tax period the total amount of the tax in respect of which, during the same period, the right to deduct has arisen and can be exercised under the provisions of paragraph 1.
Den skattskyldiga personen skall göra avdraget genom att från det totala mervärdesskattebeloppet för en given skatteperiod subtrahera det totala skattebelopp för vilket avdragsrätt har inträtt under samma period och som kan utnyttjas enligt bestämmelserna i punkt 1.
That deadline may not be more than two months later than the end of each tax period.
Denna får inte vara längre än två månader efter utgången av varje beskattningsperiod. Beskattningsperioden skall av medlemsstaterna bestämmas till en månad, två månader eller tre månader.
Member States may, however, set different periods provided that they do not exceed one year.
Medlemsstaterna kan dock fastställa andra perioder, så länge dessa inte överskrider ett år.
Member States shall determine the conditions and procedures whereby a taxable person may be authorised to make a deduction which he has not made in accordance with the provisions of paragraphs 1 and 2.’
Medlemsstaterna skall fastställa regler som kan ge rätt till avdrag som inte gjorts i enlighet med bestämmelserna i punkterna 1 och 2.”
The return shall set out all the information needed to calculate the tax that has become chargeable and the deductions to be made including, where appropriate, and in so far as it seems necessary for the establishment of the basis of assessment, the total value of the transactions relative to such tax and deductions and the value of any exempt transactions.
Deklarationen skall innehålla alla uppgifter som behövs för att beräkna den skatt som skall tas ut och de avdrag som skall göras, däribland i förekommande fall och i den mån det anses nödvändigt för att fastställa beräkningsgrunden det sammanlagda värdet av de transaktioner som hänför sig till ifrågavarande skatt och avdrag samt värdet av skattefria transaktioner.
Article 22 of the Sixth Directive 13lays down a wide-ranging series of obligations on persons liable for payment of VAT, of which however only the following appear potentially relevant to the present case:
Artikel 22 i sjätte direktivet 13innehåller en rad långtgående skyldigheter för personer som är skyldiga att betala mervärdesskatt varav emellertid endast de följande synes kunna ha betydelse för detta mål:
12 — Articles 179 and 180 of Directive 2006/112.
12 — Artiklarna 179 och 180 i direktiv 2006/112.
13 — In Article 28h at the material time; see Articles 213 to 271 of Directive 2006/112.
13 — I artikel 28h vid den i målet aktuella tiden; se artiklarna 213–271 i direktiv 2006/112.
Member States shall take the measures necessary to ensure that those persons who, in accordance with Article 21(1) … (b), are considered to be liable to pay the tax instead of a taxable person established abroad … comply with the above obligations relating to declaration and payment.
Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att de som i enlighet med artikel 21 1… b anses skyldiga att betala skatten i stället för någon skattskyldig person som är etablerad utomlands… skall uppfylla ovanstående skyldigheter vad gäller deklaration och betalning.
The first sentence of Article 17(3) of that decree reads: ‘The obligations relating to … the supply of services in the territory of the State by nonresident persons … shall be met by the purchasers resident in the territory of the State who … use the services in the pursuit of business, artistic activities or professions.’
Första meningen i artikel 17.3 i detta dekret har följande lydelse: ”Skyldigheter som uppstår … när personer som inte är etablerade i landet tillhandahåller tjänster i landet … skall uppfyllas av köparna som är etablerade i landet som … använder tjänsterna inom ramen för sin näringsverksamhet, konstnärlig verksamhet eller yrkesverksamhet.”
Member States may impose other obligations which they deem necessary for the correct collection of the tax and for the prevention of evasion, subject to the requirement of equal treatment for domestic transactions and transactions carried out between Member States by taxable persons and provided that such obligations do not, in trade between Member States, give rise to formalities connected with the crossing of frontiers.’
Medlemsstaterna kan införa andra skyldigheter som de finner nödvändiga för en riktig uppbörd av skatten och för förebyggande av undandragande av skatt, med förbehåll för kravet på likabehandling av inhemska transaktioner och transaktioner som genomförs mellan medlemsstater av skattskyldiga personer och på villkor att dessa skyldigheter i handeln mellan medlemsstater inte leder till formaliteter i samband med gränspassage.”
Article 19(1) of the same decree provides, inter alia: ‘The right to deduct the tax on the goods and services purchased or imported shall arise at the time when the tax becomes chargeable and may be exercised, at the latest, in the tax return for the second year after the year in which the right to deduct arose and subject to the conditions applying at the time when the right arose.’
I artikel 19.1 i samma dekret föreskrivs bland annat följande: ”Rätten till avdrag för skatt på varor och tjänster som köps eller importeras inträder vid den tidpunkt när uttag av skatt kan göras och kan utnyttjas senast i samband med deklarationen avseende det andra året efter det år då avdragsrätten inträdde på de villkor som gällde vid detta tillfälle.”
Relevant national legislation
Tillämplig nationell lagstiftning
The Community VAT directives are currently implemented in Italian law essentially in Decreto del Presidente della Repub-
Gemenskapens mervärdesskattedirektiv har nu införlivats i italiensk lag, huvudsakligen i Decreto del Presidente della Repubblica (presidentdekret) nr 633 av den 26 oktober 1972 (nedan kallat DPR 633/72), i ändrad lydelse.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07 by 31 December of the fourth year after the year in which the tax return was submitted.’
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT SHARPSTON — FÖRENADE MÅLEN C-95/07 OCH C-96/07 ifråga delges senast den 31 december under det fjärde året efter det år som deklarationen lämnades in.”
Article 25(1) requires taxable persons to number invoices relating to goods and services purchased or imported, including those issued in accordance with Article 17(3), sequentially and to record them in the appropriate register before making the periodic payment or the annual return in which the right to deduction of the related tax is exercised.
I artikel 25.1 föreskrivs att skattskyldiga personer löpande skall numrera fakturor avseende varor och tjänster som förvärvats eller importerats, inbegripet sådana som utställts enligt artikel 17.3, och bokföra dessa före den periodiska betalningen eller den årliga deklarationen i vilken rätten till avdrag för berörd skatt utnyttjas.
Main proceedings and questions referred
Tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Ecotrade SpA (‘Ecotrade’) is an Italian company engaged in international trade in granulated blast furnace slag and other ingredients for the manufacture of cement.
Ecotrade SpA (nedan kallat Ecotrade) är ett italienskt bolag som bedriver internationell handel med granulerad masugnsslagg och andra beståndsdelar för tillverkning av cement.
In 2000 and 2001, 14it made a number of shipments of such materials by sea from Italy to other Member States, using the services of shipping companies not established in Italy.
Under åren 2000 och 2001 14genomförde det ett antal leveranser av sådant material från Italien till andra medlemsstater med anlitande av speditionsföretag som inte var etablerade i Italien.
Those companies invoiced Ecotrade for their services, which they described either as ‘chartering of a vessel’ or as ‘shipping’.
Dessa företag fakturerade Ecotrade för sina tjänster som de kallade antingen ”befraktning av ett fartyg” eller ”skeppsleverans”.
None of the invoices indicated any VAT, and some specifically stated that the supply of services was exempt.
Ingen av fakturorna innehöll mervärdesskatt och några angav särskilt att tillhandahållandet av tjänsterna var undantaget från mervärdesskatt.
Ecotrade consequently took all those services to constitute chartering or hiring of seagoing vessels, exempt from VAT by
Ecotrade utgick därför från att alla dessa tjänster utgjorde befraktning eller uthyrning av havsgående fartyg som var undantagna
14 — Case C-95/07 concerns tax year 2001, Case C-96/07 concerns 2000.
14 — Mål C-95/07 avser taxeringsåret 2001 och mål C-96/07 avser år 2000.
ECOTRADE virtue of the national provisions implementing Article 15(5) of the Sixth Directive.
ECOTRADE från skatt i de nationella bestämmelser enligt vilka artikel 15.5 i sjätte direktivet, införlivades.
15It therefore entered them normally as purchases in its accounts, but did not include them in its VAT records or returns.
15Det redovisade därför dem som förvärv i sin bokföring. Mervärdesskatt redovisades emellertid inte i vare sig bokföringen eller mervärdesskattedeklarationer.
within the timelimit laid down by the latter provision, the tax authority claimed payment of the VAT concerned, amounting to the equivalent of approximately EUR 320 000 for the two tax years, apparently representing VAT at the standard rate of 20% on invoices to a value equivalent to approximately EUR 1 600 000.
inom tidsfristen enligt den senare bestämmelsen, med belopp motsvarande 320 000 euro avseende de två taxeringsåren, tydligen med den vanliga skattesatsen om 20 procent på fakturor med ett belopp motsvarande 1 600 000 euro.
16It refused, however, to allow Ecotrade to deduct the same amounts, on the ground that the timelimit for doing so, under Article 19(1) of DPR 633/72, had expired.
16Den gav emellertid inte Ecotrade rätt att dra av samma belopp med motiveringen att tidsfristen därför hade gått ut enligt artikel 19.1 i DPR 633/72.
It further imposed on Ecotrade administrative fines amounting to slightly over EUR 360 000.
Dessutom förpliktade den Ecotrade att betala böter med något över 360 000 euro.
Following an inspection, the tax authority decided that the shipping services were in fact services in the intra- Community transport of goods on which, pursuant to the national provisions implementing Articles 21(1)(b) and 28b(C) of the Sixth Directive, Ecotrade was itself liable for VAT.
Efter en revision beslutade skattemyndigheten att speditionstjänsterna faktiskt utgjordes av gemenskapsinterna transporter av varor, för vilka Ecotrade självt svarade för mervärdesskatten enligt de nationella bestämmelserna genom vilka artikel 21.1 b och punkt C i artikel 28b i sjätte direktivet införlivats.
With some minor reservations, Ecotrade accepts that reclassification.
Med några mindre undantag godtar Ecotrade den omklassificeringen.
There is no suggestion of fraud or bad faith on its part.
Det finns inte någon antydan om bedrägeri eller ond tro hos Ecotrade.
Ecotrade has challenged that refusal and those fines before the referring court, which seeks a ruling on the following questions:
Ecotrade har överklagat beslutet att inte medge avdrag och böter till den hänskjutande domstolen som har begärt förhandsavgörande avseende följande frågor:
Ecotrade should thus have declared VAT on the shipping services and entered it as input tax.
Ecotrade borde därför ha deklarerat mervärdesskatt på speditionstjänsterna och redovisat den som ingående skatt.
It would have been liable to pay that tax but would at the same time have been able to deduct it from its output tax.
Det skulle ha varit skyldigt att betala den skatten men skulle också ha kunnat dra av den från sin utgående skatt.
Its overall tax liability would therefore not have been affected.
Sammantaget skulle inte Ecotrades skattesituation ha påverkats.
‘(1) Does a correct interpretation of Articles 17, 21(1) and 22 of Sixth Council Directive 77/388/EEC … preclude national legislation (in particular Article 19 of DPR 633/72 …) that makes the exercise of the right to deduct VAT, payable by a taxable person in the pursuit of his business activities, dependent on compliance with a (twoyear) timelimit and penalises noncompliance with annulment of that right? That question is asked with reference, in
”1) Skall artiklarna 17, 21.1 och 22 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG tolkas så att de utgör hinder för en nationell bestämmelse (särskilt artikel 19 i DPR 633…) som innebär att rätten till avdrag för den mervärdesskatt som en skattskyldig person skall betala inom ramen för sin näringsverksamhet måste utnyttjas in om en viss tid (två år) vid äventyr att
In December 2004, pursuant to Articles 54(5) and 57(1) of DPR 633/72 and
Skattemyndigheten krävde i december 2004 betalning av mervärdesskatten i fråga enligt artiklarna 54.5 och 57.1 i DPR 633/72
16 — The figures given in the order for reference in Case C-95/07 appear to reflect the application of a VAT rate of slightly over 20%.
16 — De sifferuppgifter som anges i beslutet om förhandsavgörande i mål C-95/07 förefaller vara resultatet av en mervärdesskattesats om drygt 20 procent.
No explanation is given, but the discrepancy does not appear relevant to the resolution of the problem.
Det ges inte någon förklaring men skillnaden tycks inte ha betydelse för lösningen av problemet.
15 — See point 13 above.
15 — Se ovan punkt 13.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07 all of whom, apart from the Cypriot Government, were represented at the hearing.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT SHARPSTON — FÖRENADE MÅLEN C-95/07 OCH C-96/07 den cypriotiska regeringen var närvarande vid förhandlingen.
particular, to cases where the liability to VAT on the purchase of the good or service stems from the application of the reverse charge procedure, which allows the authorities a longer period (of four years under Article 57 of DPR 633/72) in which to demand payment of the duty than the period allowed to the trader for deduction of the duty, on expiry of which the trader’s right to such deduction lapses.
Bedömning avdragsrätten annars förfaller? Den frågan ställs särskilt i fråga om situationer där skattskyldigheten avseende ett förvärv av en vara eller en tjänst inträder till följd av systemet för omvänd skattskyldighet som innebär att myndighetens frist (fyra år enligt artikel 57 DPR 633/72) för att uppbära skatten är längre än näringsidkarens frist för att utnyttja sin avdragsrätt, som förfaller när fristen löpt ut.
(2) Does it follow from a correct interpretation of Article 18(1)(d) of Sixth Council Directive 77/388/EEC … that national legislation may not, in regulating the “formalities” referred to in that provision by means of the reverse charge procedure governed by the combined provisions of Articles 17(3), 23 and 25 of DPR 633/72, make (solely to the detriment of the taxpayer) the exercise of the right to deduct permitted by Article 17 of the Directive conditional upon compliance with a timelimit such as that laid down in Article 19 of DPR 633/72?’
2) Innebär en riktig tolkning av artikel 18.1 d i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG … att nationell lagstiftning inte får (enbart till den skattskyldiges nackdel) göra utnyttjandet av rätten till avdrag i artikel 17 i direktivet beroende av iakttagande av en tidsfrist sådan som den i artikel 19 i DPR 633/72 när det i den nationella lagstiftningen fastställs de ’regler’ som avses i artikel 18.1d i sjätte direktivet beträffande förfarandet för omvänd skattskyldighet, som regleras i artiklarna 17.3, 23 och 25 i DPR 633/72?”
The order for reference might be interpreted broadly as raising first and foremost the general question whether a twoyear timelimit on the exercise of the right to deduct is compatible with Community VAT law, and only secondarily whether that is so in the specific case where the reverse charge mechanism applies and the tax authority enjoys a longer period in which to recover tax not properly accounted for.
Begäran om förhandsavgörande skulle i stort kunna uppfattas innehålla först och främst den allmänna frågan huruvida en tidsfrist om två år för utnyttjande av avdragsrätten är förenlig med gemenskapsrättens bestämmelser om mervärdesskatt och endast i andra hand frågan, om så är fallet, i den särskilda situationen där reglerna om omvänd skattskyldighet gäller och skattemyndigheten har fördel av en längre tidsfrist för krav på betalning av skatt som inte redovisats korrekt.
Written observations have been submitted by Ecotrade, the Italian and Cypriot Governments and the Commission,
Huvudfrågan är om resultatet av en tillämpning av de italienska bestämmelserna i en sådan
Finally, although the referring court formally poses two questions, directed at assessing the Italian rules against different provisions of the Sixth Directive, I find it more helpful to address the two together.
Även om den nationella domstolen har ställt två frågor gällande bedömning av de italienska bestämmelserna i förhållande till olika bestämmelser i sjätte direktivet anser jag avslutningsvis det vara mer fruktbart att behandla dem tillsammans.
The essential issue is the compatibility with Community law of the result produced by the application of the Italian rules in circumstances such as those in which Ecotrade finds itself.
De omständigheter som enligt den nationella domstolen, i förening med varandra, framkallar det resultatet är i) tvåårsfristen 17
Nothing in any of the provisions cited by the national court in its questions — or indeed elsewhere in the Sixth Directive — imposes any specific timelimit on the exercise of the right to deduct or refers explicitly to the possibility, or otherwise, of imposing such a timelimit in national law.
Det finns inte någonting i de bestämmelser vartill den nationella domstolen hänvisar, för den delen inte heller någon annanstans i sjätte direktivet, som föreskriver någon särskild tidsfrist för utnyttjande av avdragsrätten eller som uttryckligen anger möjligheten att föreskriva sådan tidsfrist i nationell lagstiftning.
However, and although the context of that mechanism is undoubtedly a key feature of this case, it is in my view at least as important to note that the result to which Ecotrade objects was triggered not by the mere combination of those three factors but by the reclassification of its input transactions from exempt to taxable.
Även om dessa regler onekligen utgör nödvändiga moment i detta mål anser jag emellertid att det är minst lika viktigt att konstatera att det resultat som Ecotrade vänder sig mot inte endast framkallades av blotta kombinationen av dessa tre omständigheter utan av en omklassificering av dess ingående transaktioner från att vara skattebefriade till att vara skattepliktiga.
17 — More accurately, the limit is the submission of the declaration for the second year following that in which the right to deduct arose.
17 — Det är mer korrekt att säga att fristen är avgivandet av deklarationen för det andra året efter det varunder avdragsrätten uppstod.
18 — In fact, the end of the fourth year following that in which the declaration was made.
18 — Egentligen slutet av det fjärde året efter det år varunder deklarationen avgavs.
Ecotrade stated at the hearing, without contradiction, that the period was regularly extended by temporary legislation to five, six or seven years.
Ecotrade uppgav vid förhandlingen, utan invändning däremot, att den fristen vanligen förlängdes genom tillfällig lagstiftning till fem, sex eller sju år.
Of those provisions, at least one may none the less be seen as implicitly authorising the imposition of a time-limit: Article 18(1)(d) refers to formalities laid down by Member States for the exercise of the right to deduct.
Åtminstone en av dessa bestämmelser kan åtminstone trots allt underförstått uppfattas kunna medge en rätt att föreskriva en tidsfrist: artikel 18.1d hänvisar till regler som fastställts av medlemsstaterna för utnyttjande av avdragsrätten.
That a timelimit may be set seems, moreover, clear from the combined provisions of Article 18(2) and (3).
Det tycks vidare framgå av artikel 18.2 och 18.3 i förening att en tidsfrist får bestämmas.
The former indicates that the right to deduct is to be exercised in relation to amounts due for the same tax period as that in which the right arose, and the latter allows Member States to determine the conditions in which a taxable person may be authorised to deduct when
Den förra anger att avdragsrätten skall utnyttjas avseende belopp för samma skatteperiod som den varunder rätten inträtt. Den senare ger medlemsstaterna rätt att fastställa villkoren
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-95/07 AND C-96/07 lence and effectiveness. 20
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT SHARPSTON — FÖRENADE MÅLEN C-95/07 OCH C-96/07 enligt vilka en skattskyldig person kan medges rätt att göra avdrag för det fall han inte iakttagit bland annat det nyssnämnda villkoret.
Taken together, they imply that it is open to a Member State to require that the right to deduct be exercised in respect of the tax period in question, 19 or to allow a longer period.
Sammantaget indikerar de att det står en medlemsstat fritt att föreskriva att avdragsrätten skall utnyttjas avseende skatteperioden i fråga 19 eller att medge en längre frist.
ally impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law.
I detta mål har inte gjorts någon jämförelse med tidsfrister för liknande inhemska situationer.
In the submissions to the Court in the present case, there has been no comparison with any timelimit applicable to similar domestic situations, nor has it been argued that a timelimit of two clear years renders in general — rather than in the specific circumstances — the exercise of the right to deduct virtually impossible or excessively difficult.
Inte heller har det hävdats – annat än under de särskilda omständigheterna – att en frist om två hela år i praktiken omöjliggör eller försvårar utnyttjande av avdragsrätten på ett överdrivet sätt.
I disagree, therefore, with Ecotrade’s contention that the right to deduct is so fundamental that no timelimit can ever be placed on its exercise.
Jag delar därför inte Ecotrades ståndpunkt att avdragsrätten är så grundläggande att någon tidsfrist över huvud taget inte kan föreskrivas för utnyttjande därav.
The right is indeed fundamental but it is also important, for reasons of legal (and financial) security, that settled fiscal situations should not be liable to be called in question indefinitely.
Denna rätt är visserligen grundläggande men det är också viktigt att situationer där beskattningen avgjorts inte skall kunna ifrågasättas utan tidsbegränsning, av hänsyn till rättslig (och finansiell) säkerhet.