natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By order of 24 June 1998, the Verwaltungsgerichtshof withdrew its request for a preliminary ruling and, by a judgment of the same date, dismissed Mr Köbler's application on die ground that the special length-of-service increment was a loyalty bonus which objectively justified a derogation from the Community law provisions on freedom of movement for workers.
Mål C-224/01 Gerhard Kobler och Republik Österreich Fri rörlighet för personer
Mr Köbler brought an action for damages before the referring court against the Republic of Austria for reparation of the loss which he allegedly suffered as a result of the non-payment to him of a special length-of-service increment He maintains that the judgment of the Verwaltungsgerichtshof of 24 June 1998 infringed directly applicable provisions of Community law, as interpreted by the Court in the judgments in which it held that a special length-of-service increment does not constitute a loyalty bonus.
Förhandsavgörande "Likabehandling — Universitetsprofessorers lön — Indirekt diskriminering — Tjänsteårstillägg — En medlemsstats skadeståndsansvar för skada som vållats enskilda genom överträdelser av gemenskapsrätten som kan tillskrivas denna medlemsstat — Överträdelser som kan tillskrivas en nationell domstol" (domstolen i plenum)
The Republic of Austria contends that the judgment of the Verwaltungsgerichtshof of 24 June 1998 does not infringe the directly applicable Community law. Moreover, in its view, the decision of a court adjudicating at last instance such as the Verwaltungsgerichtshof cannot found an obligation to afford reparation as against the State.
Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien har, genom beslut av den 7 maj 2001 ställt fem frågor om tolkningen av dels artikel 48 i EG-fördraget (nu artikel 39 EG i ändrad lydelse), dels domstolens rättspraxis till följd av bland annat dom av den 5 mars 1996 i de förenade målen C-46/93 och C-48/93, Brasserie du pêcheur och Factortame, och av den 17 september 1997 i mål C-54/96, Dorsch Consult.
The questions referred
Tvisten vid den nationella domstolen
Taking the view that in the case before it the interpretation of Community law was not free from doubt and that such interpretation was necessary in order for it to give its decision, the Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Gerhard Köbler står sedan den 1 mars 1986 i ett offentligrättsligt avtalsförhållande med den österrikiska staten såsom ordinarie universitetsprofessor i Innsbruck (Österrike).
By its first and second questions, which must be examined together, the referring court is essentially asking whether the principle according to which Member States are obliged to make good damage caused to individuals by infringements of Community law for which they are responsible is also applicable where the alleged infringement stems from a decision of a court adjudicating at last instance and whether, if so, it is for the legal system of each Member State to designate the court competent to adjudicate on disputes relating to such reparation.
Genom skrivelse av den 28 februari 1996 ansökte Gerhard Köbler om det särskilda tjänsteårstillägget för universitetsprofessorer med stöd av 50a § i Gehaltsgesetz 1956 (1956 års lönelag i 1997 års lydelse, nedan kallad GG).
In international law a State which incurs liability for breach of an international commitment is viewed as a single entity, irrespective of whether the breach which gave rise to the damage is attributable to the legislature, the judiciary or the executive.
Han uppgav att han visserligen inte kunde styrka att han tjänstgjort 15 år som professor vid österrikiska universitet, men att han däremot hade fullgjort erforderlig tjänstetid om man beaktade hans tjänstgöring vid universitet i andra medlemsstater i gemenskapen.
That principle must apply a fortiori in the Community legal order since all State authorities, including the legislature, are bound in performing their tasks to comply with the rules laid down by Community law which directly govern the situation of individuals.
Gerhard Köbler hävdade att kravet på 15 års tjänstgöring som fullgjorts uteslutande vid österrikiska universitet — utan att den tjänstetid som fullgjorts vid universitet i andra medlemsstater beaktades — utgjorde en oskälig indirekt diskriminering enligt gemenskapsrätten sedan Republiken Österrike anslutit sig till gemenskapen.
In the light of the essential role played by the judiciary in the protection of the rights derived by individuals from Community rules, the full effectiveness of those rules would be called in question and the protection of those rights would be weakened if individuals were precluded from being able, under certain conditions, to obtain reparation when their rights are affected by an infringement of Community law attributable to a decision of a court of a Member State adjudicating at last instance.
I den tvist som Gerhard Koblers krav gav upphov till hänsköt Verwaltungsgerichtshof (Österrike), genom beslut av den 22 oktober 1997, en begäran om förhandsavgörande till domstolen som registrerades vid domstolens kansli under målnummer C-382/97.
It must be stressed, in that context, that a court adjudicating at last instance is by definition the last judicial body before which individuals may assert the rights conferred on them by Community law.
Domstolens justitiesekreterare frågade Verwaltungsgerichtshof genom skrivelse av den 11 mars 1998 om den, med hänsyn till dom av den 15 januari 1998 i mål C-15/96, Schöning-Kougebetopoulou, ansåg det nödvändigt att vidhålla sin begäran om förhandsavgörande.
Since an infringement of those rights by a final decision of such a court cannot thereafter normally be corrected, individuals cannot be deprived of the possibility of rendering the State liable in order in that way to obtain legal protection of their rights.
Genom beslut av den 25 mars 1998 beredde Verwaltungsgerichtshof parterna i den tvist som anhängiggjorts vid den tillfälle att yttra sig över justitiesekreterarens fråga, varvid Verwaltungsgerichtshof preliminärt påpekade att den rättsfråga som det aktuella förfarandet för förhandsavgörande avsåg hade avgjorts till förmån för Gerhard Köbler.
Moreover, it is, in particular, in order to prevent rights conferred on individuals by Community law from being infringed that under the third paragraph of Article 234 EC a court against whose decisions there is no judicial remedy under national law is required to make a reference to the Court of Justice.
Genom beslut av den 24 juni 1998 återkallade Verwaltungsgerichtshof sin begäran om förhandsavgörande och ogillade, genom dom av samma dag, Gerhard Koblers talan med motiveringen att det särskilda tjänsteårstillägget utgjorde en lojalitetspremie som objektivt sett motiverade ett undantag från gemenskapsbestämmelserna om fri rörlighet för arbetstagare.
Consequently, it follows from the requirements inherent in the protection of the rights of individuals relying on Community law that they must have the possibility of obtaining redress in the national courts for the damage caused by the infringement of those rights owing to a decision of a court adjudicating at last instance.
Han har hävdat att Verwaltungsgerichtshofs dom av den 24 juni 1998 strider mot direkt tillämpliga gemenskapsrättsliga bestämmelser, såsom dessa har tolkats av EG -doms tolen i de domar där den har slagit fast att ett särskilt tjänsteårstillägg inte utgör en lojalitetspremie.
Indeed, application of the principle of State liability to judicial decisions has been accepted in one form or another by most of the Member States, even if subject only to restrictive and varying conditions.
Vidare anser den att ett avgörande av en domstol som dömer i sista instans, såsom Verwaltungsgerichtshof, inte kan ge upphov till någon skadeståndsskyldighet för staten.
It may also be noted that, in the same connection, the ECHR and, more particularly, Article 41 thereof enables the European Court of Human Rights to order a State which has infringed a fundamental right to provide reparation of the damage resulting from that conduct for the injured party.
Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien anser att det i det mål som anhängiggjorts vid den är oklart hur gemenskapsrätten skall tolkas och att en sådan tolkning är nödvändig för att döma i saken.
The case-law of that court shows that such reparation may also be granted when the infringement stems from a decision of a national court adjudicating at last instance.
Den har därför beslutat att vilandeförklara målet och hänskjuta frågor till domstolen.
Conditions governing State liability
Den första och den andra frågan
As to the conditions to be satisfied for a Member State to be required to make reparation for loss and damage caused to individuals as a result of breaches of Community law for which the State is responsible, the Court has held that these are threefold: the rule of law infringed must be intended to confer rights on individuals; the breach must be sufficiently serious; and there must be a direct causal link between the breach of the obligation incumbent on the State and the loss or damage sustained by the injured parties.
Den hänskjutande domstolen har ställt den första och den andra frågan, vilka skall prövas gemensamt, för att få klarhet i huruvida principen att medlemsstaterna är skyldiga att ersätta skada som har vållats enskilda genom sådana överträdelser av gemenskapsrätten som kan tillskrivas medlemsstaterna även är tillämplig när överträdelsen ifråga följer av ett avgörande av en domstol som dömer i sista instans och, om så är fallet, huruvida det i varje medlemsstats rättsordning skall anges vilken domstol som är behörig att avgöra tvister rörande sådan ersättning.
With regard more particularly to the second of those conditions and its application with a view to establishing possible State liability owing to a decision of a national court adjudicating at last instance, regard must be had to the specific nature of the judicial function and to the legitimate requirements of legal certainty, as the Member States which submitted observations in this case have also contended.
En stat vars ansvar görs gällande på grund av åsidosättande av en internationell förpliktelse skall enligt internationell rätt betraktas som en enhet, oavsett om den överträdelse som är orsak till skadan kan tillskrivas den lagstiftande, den dömande eller den verkställande makten.
State liability for an infringement of Community law by a decision of a national court adjudicating at last instance can be incurred only in the exceptional case where the court has manifestly infringed the applicable law.
Det måste i än högre grad förhålla sig på detta sätt i gemenskapens rättsordning, eftersom det åligger alla statens organ, inklusive den lagstiftande makten, att vid fullgörandet av sina uppgifter följa de normer som föreskrivs i gemenskapsrätten och i vilka enskildas förhållanden direkt kan regleras.
In any event, an infringement of Community law will be sufficiently serious where the decision concerned was made in manifest breach of the case-law of the Court in the matter.
Med hänsyn till den väsentliga funktion som den dömande makten fyller för att skydda de rättigheter som enskilda åtnjuter enligt gemenskapsbestämmelserna skulle den fulla verkan av dessa bestämmelser äventyras och skyddet för de rättigheter som följer av dessa försvagas om det var uteslutet att enskilda på vissa villkor skulle kunna erhålla skadestånd när deras rättigheter hade kränkts genom en överträdelse av gemenskapsrätten som beror på ett avgörande av en domstol i en medlemsstat som dömer i sista instans.
In its third question the national court essentially seeks to ascertain whether Article 48 of the Treaty and Article 7(1) of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community are to be interpreted as meaning that they preclude the grant, under conditions such as those laid down in Article 50a of the GG, of a special length-of-service increment which, according to the interpretation of the Verwaltungsgerichtshof in its judgment of 24 June 1998, constitutes a loyalty bonus.
Det är för övrigt bland annat för att förhindra att de rättigheter som enskilda åtnjuter enligt gemenskapsrätten åsidosätts som det i artikel 234 tredje stycket EG föreskrivs att en domstol mot vars
In its judgment of 24 June 1998 the Verwaltungsgerichtshof held that the special length-of-service increment provided for in Article 50a of the GG constituted under national law a bonus seeking to reward the loyalty of professors of Austrian universities to their sole employer, namely the Austrian State.
Flertalet medlemsstater har i en eller annan form godtagit att staten kan hållas skadeståndsansvarig för domstolsavgöranden, även om villkoren härför är restriktiva och olikartade.
The special length-of-service increment at issue in the main proceedings does not solely have the effect of rewarding the employee's loyalty to his employer.
Det kan även påpekas att det enligt Europakonventionen om mänskliga rättigheter, särskilt artikel 41 i konventionen, är möjligt för Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter att förplikta en stat som har kränkt en grundläggande rättighet att ersätta de skador som agerandet har medfört för den drabbade personen.
It also leads to a partitioning of the market for the employment of university professors in Austria and runs counter to the very principle of freedom of movement for workers.
Det följer av rättspraxis från Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter att en sådan ersättning även kan utgå när kränkningen beror på innehållet i ett avgörande som fattats av en nationell domstol som dömer i sista instans.
Fourth and fifth questions
Villkoren för statens skadeståndsansvar
By its fourth and fifth questions, which must be dealt with together, the national court is essentially seeking to ascertain whether, in the main proceedings, the liability of the Member State is incurred owing to an infringement of Community law by the judgment of the Verwaltungsgerichtshof of 24 June 1998.
Av domstolens rättspraxis följer att en medlemsstat är skyldig att ersätta skada som har vållats enskilda genom sådana överträdelser av gemenskapsrätten som kan tillskrivas medlemsstaten, om tre förutsättningar är uppfyllda, nämligen att den rättsregel som har överträtts har till syfte att ge enskilda rättigheter, att det är en tillräckligt klar överträdelse och att det finns ett direkt orsakssamband mellan åsidosättandet av medlemsstatens skyldighet och den skada som de drabbade personerna har lidit.
A measure such as the special length-of-service increment provided for in Article 50a of the GG, even if it may be classified as a loyalty bonus, entails an obstacle to freedom of movement for workers contrary to Community law.
Samma förutsättningar gäller statens skadeståndsansvar för skada som vållats genom ett avgörande av en nationell domstol som dömer i sista instans som strider mot en bestämmelse i gemenskapsrätten.
In the first place, the infringement of Community rules at issue in the reply to the third question cannot in itself be so characterised.
Vad i synnerhet beträffar den andra av de nämnda förutsättningarna och dess tillämpning för att fastställa huruvida staten har ådragit sig skadeståndsansvar med anledning av ett avgörande av en nationell domstol som dömer i sista instans skall hänsyn tas till den dömande verksamhetens särdrag och de berättigade kraven på rättssäkerhet, vilket även de medlemsstater som har inkommit med yttranden i målet har gjort gällande.
Community law does not expressly cover the point whether a measure for rewarding an employee's loyalty to his employer, such as a loyalty bonus, which entails an obstacle to freedom of movement for workers, can be justified and thus be in conformity with Community law.
Staten kan ådra sig skadeståndsansvar på grand av en överträdelse av gemenskapsrätten genom ett sådant avgörande endast i undantagsfall, då den nationella domstolen på ett uppenbart sätt har åsidosatt gällande rätt.
In those circumstances and in the light of the circumstances of the case, the infringement hereof cannot be regarded as being manifest in nature and thus as sufficiently serious.
En överträdelse av gemenskapsrätten är i vilket fall som helst tillräckligt klar då avgörandet i fråga uppenbart har fattats i strid med domstolens rättspraxis på området.
The principle that Member States are obliged to make good damage caused to individuals by infringements of Community law for which they are responsible is also applicable where the alleged infringement stems from a decision of a court adjudicating at last instance where the rule of Community law infringed is intended to confer rights on individuals, the breach is sufficiently serious and there is a direct causal link between that breach and the loss or damage sustained by the injured parties.
Den hänskjutande domstolen har ställt den tredje frågan för att få klarhet i huruvida artikel 48 i fördraget och artikel 7.1 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen skall tolkas på så sätt att de utgör hinder för att i enlighet med sådana villkor som föreskrivs i 50a § GG bevilja ett särskilt tjänsteårstillägg som, enligt Verwaltungsgerichtshofs tolkning i domen av den 24 juni 1998, utgör en lojalitetspremie.
manifest, h is f or the legal system of each Member State to designate the court competent to determine disputes relating to that reparation.
Enligt 50a § GG finns det följaktligen, vid beviljandet av det särskilda tjänsteårstillägg som föreskrivs i denna bestämmelse, inte någon möjlighet att beakta de tjänstgöringsperioder som en universitetsprofessor har fullgjort i en annan medlemsstat än Republiken Österrike.
An infringement of Community law, such as that stemming in the circumstances of the mam proceedings from the judgment of the Verwaltungsgerichtshof of 24 June 1998, does not have the requisite manifest character for liability under Community law to be incurred by a Member State for a decision of one of its courts adjudicating at last instance.'
I sin dom av den 24 juni 1998 slog Verwaltungsgerichtshof fast att det särskilda tjänsteårstillägg som föreskrivs i 50a § GG enligt nationell rätt utgjorde en premie för att belöna professorer vid österrikiska universitet för deras lojalitet gentemot deras enda arbetsgivare, det vill säga österrikiska staten.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 8 April 2003.
Det särskilda tjänsteårstillägg som är i fråga i det förevarande fallet innebär inte bara att arbetstagarens lojalitet gentemot sin arbetsgivare belönas.
He proposed that the Court should answer as follows:
Den fjärde och den femte frågan
'(1) The principle that the Member States are required to make good loss or damage caused to individuals by breaches of Community law attributable to those States is applicable where a supreme court is responsible for the alleged breach.
En sådan åtgärd medför som det särskilda tjänsteårstillägg som föreskrivs i 50a § GG ett hinder för den fria rörligheten för arbetstagare som strider mot gemenskapsrätten, oaktat att tillägget kan klassificeras som en lojalitetspremie. Följaktligen gjorde Verwaltungsgerichtshof sig skyldig till en överträdelse av gemenskapsrätten genom sin dom av den 24 juni 1998.
(2) Where a supreme court is responsible for a breach of Community law by a Member State, injured individuals have a right to redress if the purpose of the rule of Community law infringed is to confer rights on them, the breach is sufficiently serious and there is a direct causal link between that breach and the loss or damage sustained by the individuals.
Det skall således undersökas huruvida denna överträdelse av gemenskapsrätten är uppenbar med hänsyn till bland annat de uppgifter som skall beaktas i det syftet.
Subject to that reservation, the State must make reparation in accordance with the domestic rules on liability for the consequences of the loss or damage caused by the breach of Community law attributable to the State, provided that the conditions laid down by national law are neither less favourable than those relating to similar domestic claims nor such as to make it in practice impossible or excessively difficult to obtain redress.
För det första anser domstolen att överträdelsen av de gemenskapsbestämmelser som svaret på den tredje frågan avser inte i sig kan betecknas som uppenbar.
(3) The principle that it is for the legal system of each Member State to determine which court or tribunal has jurisdiction to hear disputes involving individual rights derived from Community law, subject to the reservation that effective judicial protection be ensured, is applicable to actions for damages brought by individuals against a Member State on the basis of an alleged breach of Community law by a supreme court.
Gemenskapsrätten reglerar nämligen inte uttryckligen frågan huruvida en åtgärd för att öka en arbetstagares lojalitet gentemot sin arbetsgivare, som exempelvis en lojalitetspremie, som medför ett hinder för den fria rörligheten för arbetstagare kan anses motiverad och således vara förenlig med gemenskapsrätten.
(4) The national courts have sole jurisdiction to assess whether the substantive conditions for imposing State liability for the acts or omissions of a supreme court are fulfilled, in particular to determine
Under dessa förhållanden, och med beaktande av omständigheterna i det förevarande fallet, anser domstolen att den överträdelse som har konstaterats ovan inte kan anses som uppenbar, och det är således inte heller fråga om en tillräckligt klar överträdelse.
whether the error of law which is the cause of the breach of Community law in question is excusable or inexcusable.
Det skall i varje medlemsstats rättsordning anges vilken domstol som är behörig att avgöra tvister rörande sådan ersättning.
In that assessment, they may take account of the observations made by the Court in that regard.
Artikel 48 i EG-fördraget (nu artikel 39 EG i andrad lydelse) och artikel 7.1 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen skaü tolkas på så sätt att de utgör hinder för att i enlighet med sådana villkor som föreskrivs i 50a § i Gehaltsgesetz 1956 (1956 års lönelag), i 1997 års lydelse, bevilja ett särskilt tjänsteårstillägg som, enligt Verwaltungsgerichtshofs (Österrike) tolkning i domen av den 24 juni 1998, utgör en lojalitetspremie.
(5) Article 39 EC is to be interpreted as having the purpose of conferring rights on individuals. In circumstances such as those of the main proceedings, it can be considered that the error made by the supreme court concerned as to the meaning and the scope of that article of the Treaty is inexcusable, and thus capable of giving rise to State liability.'
En överträdelse av gemenskapsrätten som den som — med beaktande av omständigheterna i målet vid den nationella domstolen — följer av Verwaltungsgerichtshofs dom av den 24 juni 1998 är inte så uppenbar att en medlemsstat kan ådra sig skadeståndsansvar enligt gemenskapsrätten tiU följd av ett avgörande av en nationell domstol som dömer i sista instans."
Case C-405/01 Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Española ν Administración del Estado Freedom of movement for persons
Generaladvokaten P. Léger har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 8 april 2003.
Preliminary ruling (Freedom of movement for workers —Article 39(4) EC - Employment in the public service —Masters and chief mates of merchant navy ships — Conferment of powers of public authority on board — Posts reserved for nationals of the flag State — Posts open to nationals of other Member States on condition of reciprocity) (Full Court)
Principen att medlemsstaterna är skyldiga att ersätta de skador som orsakats enskilda genom överträdelser av gemenskapsrätten som kan tillskrivas dem är tillämplig när den kritiserade överträdelsen kan tillskrivas en högsta domstolsinstans.