natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therefore, in accordance with that article, the electoral procedure for electing Members of the Parliament which took place on 12 and 13 June 2004 was still governed, in each Member State, by the relevant national provisions, in the present case Italian Law No 18 of 24 January 1979 concerning the election of Italian representatives to the European Parliament (GURI No 29 of 30 January 1979, p. 947).
Enligt denna artikel reglerades således förfarandet för val av ledamöter till parlamentet den 12 och den 13 juni 2004 alltjämt i varje medlemsstat av relevanta nationella bestämmelser, i förevarande mål av den italienska lagen nr 18 av den 24 januari 1979, om val av italienska ledamöter i Europaparlamentet (GURI nr 29 av den 30 januari 1979, s. 947).
In order to define the context of this dispute, it should be pointed out that Italian Law No 18 offers the opportunity to present a candidacy simultaneously in several electoral constituencies.
För att närmare avgränsa ramarna för förevarande mål påminner förstainstansrätten om att den italienska lagen nr 18 ger möjlighet att samtidigt kandidera i flera valkretsar.
That is how Mr Di Pietro was able to be a candidate on the ‘Società Civile — Di Pietro Occhetto’ list, in both the Italy South and Italy North-West constituencies.
Sålunda har Di Pietro kunnat kandidera på den gemensamma listan ”Società Civile – Di Pietro Occhetto” både i valkretsen för södra Italien och valkretsen för nordvästra Italien.
As has already been pointed out, the list in question won two seats, one in each of those two constituencies.
Såsom framgått ovan erhöll den listan två mandat, eller ett mandat i var och en av dessa två valkretsar.
Mr Di Pietro, who came out top in both constituencies, opted, on 6 July 2004, for the Italy South constituency seat and, on the same day, Mr Occhetto — who at the time also had a seat in the National Parliament — ‘irrevocably’ withdrew, before a notary, from appointment as Member of the European Parliament in both constituencies.
Di Pietro, som rangordnades på första plats i båda valkretsarna, valde den 6 juli 2004 mandatet för södra Italien och Occhetto – som då även var ledamot i det nationella parlamentet – har samma dag ”oåterkalleligen” och inför notarie avstått från ett mandat i någon av de båda valkretsarna.
Following this development, on 12 November 2004 the National Electoral Office forwarded to the Parliament the official results of the European elections with the list of the elected candidates and their substitutes.
Mot denna bakgrund överlämnade den italienska valbyrån den 12 november 2004 till parlamentet de officiella resultaten från valet till Europaparlamentet tillsammans med en förteckning över valda kandidater och deras ersättare.
The National Electoral Office declared Mr Chiesa the elected candidate in the Italy North-West constituency and Mr Di Pietro in the Italy South constituency; the applicant became the first of the unelected candidates in the latter constituency.
Den italienska valbyrån förklarade Chiesa vald i valkretsen för nordvästra Italien och Di Pietro vald i valkretsen för södra Italien, samt förklarade sökanden som den främste bland de icke-valda i den sistnämnda valkretsen.
Mr Occhetto did not appear on the list in question.
Occhetto upptogs inte i denna förteckning.
However, Mr Di Pietro, having been elected to the Italian Parliament in the elections held on 9 and 10 April 2006 and having opted in favour of a seat in the National Parliament, left vacant his seat in the European Parliament .
Emellertid lämnade Di Pietro, efter att ha valts till det italienska parlamentet vid valet den 9 och den 10 april 2006 och efter det att han hade valt att utnyttja sitt nationella mandat, sitt mandat i parlamentet vakant.
After Mr Occhetto had
Då Occhetto återkallat sitt avstående
ORDER OF 15.11.2007 — CASE T-215/07 R revoked his withdrawal, the National Electoral Office declared him the elected candidate for the Italy South constituency.
BESLUT AV DEN 15.11.2007 — MÅL T-215/07 R förklarade den italienska valbyrån honom vald i valkretsen för södra Italien.
That declaration was contested before the competent Italian courts; during those proceedings, the matter of Mr Occhetto’s withdrawal was raised and discussed and the proceedings culminated in the official proclamation of the election of the applicant, of which the Parliament was notified by the National Electoral Office on 29March 2007 .
Denna förklaring var föremål för en tvist vid behöriga italienska domstolar, inom ramen för vilken Occhettos avstående åberopats och diskuterats. Tvisten ledde till att sökanden förklarades vald, vilket den italienska byrån tillkännagav för parlamentet den 29 mars 2007.
This present dispute is in connection with a verification of the applicant’s credentials carried out pursuant to Article 12 of the 1976 Act and in response to the contestation lodged by Mr Occhetto, pursuant to the same article, which constitutes the legal basis of the Parliament’s jurisdiction in the matter.
Förevarande mål rör således en valprövning av sökanden som parlamentet genomfört med tillämpning av artikel 12 i 1976 års akt och efter bestridande från Occhetto med hänvisning till samma artikel, vilken utgör parlamentets rättsliga grund på detta område.
It is apparent from the wording of Article 12 of the 1976 Act that the Parliament has no fundamental jurisdiction to ensure compliance with Community law, either generally or, more particularly, in the context of elections.
Det framgår av lydelsen av artikel 12 i 1976 års akt att parlamentet inte har någon principiell behörighet att övervaka att medlemsstaterna iakttar gemenskapsrätten, var sig generellt eller mer specifikt vad gäller valförfarandet.
On the contrary, the wording of that provision shows that the Parliament’s power of verification is, at least prima facie, limited .
Tvärtom visar bestämmelsens lydelse att den valprövning som parlamentet är behörig att göra förefaller, i vart fall vid ett första påseende, vara begränsad.
Although the Parliament correctly states, in recital P of the contested decision, that it is for the European Parliament, and the European Parliament alone, to verify the credentials of its Members, it omits to mention the second sentence of Article 12 of the 1976 Act, which is inseparable from the first, inasmuch as it clarifies it, by introducing a dual restriction on the Parliament’s power of verification .
Även om det är korrekt som parlamentet anfört i skäl P i det angripna beslutet att det är parlamentet och ingen annan som skall genomföra valprövningen av sina ledamöter, har det underlåtit att nämna den andra meningen i artikel 12 i 1976 års akt, vilken inte kan särskiljas från den första meningen, då den klart och tydligt uttrycker en dubbel gräns för parlamentets behörighet vad gäller valprövning.
First, the Parliament, for that purpose, ‘shall take note of the results declared officially by the Member States’.
För det första skall parlamentet i detta avseende ”beakta de valresultat som medlemsstaterna officiellt har tillkännagivit”.
In that regard, it should be pointed out that, under Article 8 of the 1976 Act, ‘the electoral procedure shall be governed in each Member State by its national provisions’, subject to the provisions of the 1976 Act.
Det skall i detta avseende erinras om att enligt artikel 8 i 1976 års akt ”skall valförfarandet i varje medlemsstat genomföras enligt de nationella bestämmelserna” om inte annat följer av 1976 års akt.
Therefore, although the Member States are required to comply with the provisions of the 1976 Act insofar as they lay down certain electoral procedures, the fact none the less remains that, in the end, they have the task of organising the elections, in accordance with the procedure laid down by their national provisions, and also, in that connection, of counting the votes and making the official declaration of the electoral results.
Även om medlemsstaterna sålunda är skyldiga att iaktta bestämmelserna i 1976 års akt när det gäller vissa formföreskrifter för val, är det således ändå så att det ankommer på medlemsstaterna att organisera val i enlighet med det förfarande som fastställts i deras nationella bestämmelser, och inom ramen för detta genomföra röstsammanräkning och fastställa det officiella valresultatet.
‘Taking note’ of those results seems to mean that the Parliament’s role is merely to take note of the declaration, already made by the national authorities, of the persons elected, that is, of a pre-existing legal situation arising exclusively from a decision of those authorities, which highlights the Parliament’s total lack of discretion in the matter.
Att ”beakta” dessa resultat förefaller innebära att parlamentets roll begränsas till att beakta de nationella myndigheternas konstaterande av vilka kandidater som valts, det vill säga en rättslig situation som redan existerar och som följer uteslutande av dessa myndigheters beslut, vilket tydligt visar den totala avsaknad av utrymme för skönsmässig bedömning som parlamentet har på området.
It therefore appears that, in this context, the Parliament is precluded from calling in question the actual regularity of the national measure concerned and from refusing to take note of it, if it considers that there is an irregularity (see, regarding a case in which the Parliament took note of a disqualification declared by the competent national authority, Case C-208/03 PLe Pen v Parliament, cited in paragraph 42 above, paragraphs 49 and 56, and Case T-353/00 Le Pen v Parliament, cited in paragraph 42 above, paragraphs 90 to 92).
Detta förefaller således utesluta att parlamentet i detta sammanhang skulle kunna ifrågasätta rättsenligheten av den ifrågavarande nationella åtgärden och vägra att beakta den, även om det ansåg att rättsstridigheter ägt rum (se, angående ett fall där parlamentet beaktat ett avsättande från ett mandat som beslutats av den behöriga nationella myndigheten, domen av den 7 juli 2005 i det i punkt 42 ovan nämnda målet Le Pen mot parlamentet, punkterna 49 och 56, och domen av den 10 april 2003 i det i punkt 42 ovan nämnda målet Le Pen mot parlamentet, punkterna 90–92).
Secondly, the Parliament’s special power to rule on disputes arising at the time of the verification of credentials is also restricted ratione materiae only to disputes ‘which may arise out of the provisions [of the 1976 Act] other than those arising out of the national provisions to which the Act refers’.
För det andra är parlamentets behörighet att pröva bestridanden som anförs vid valprövning även begränsad i sak till att endast avse tvister ”som kan uppkomma på grund av bestämmelser i [1976 års akt], dock inte tvister som uppkommer på grund av nationella bestämmelser som akten hänvisar till”.
It appears, at least prima facie, that the Parliament failed to have regard to the scope of Article 6 of the 1976 Act, by applying it in a situation which it does not cover.
Det förefaller, i vart fall vid en första anblick, som om parlamentet har tillämpat artikel 6 i 1976 års akt på ett felaktigt sätt, genom att tillämpa den i en situation som inte omfattas av dess tillämpningsområde.
That article relates only to the Members of the Parliament, who must be able to exercise their rights and powers independently, not to elected candidates whose
Denna artikel rör nämligen endast parlamentsledamöter, vilka skall kunna utöva sina befogenheter på ett oberoende sätt, och
ORDER OF 15.11.2007 — CASE T-215/07 R credentials have not yet been verified by the Parliament, in accordance with Article 12 of the 1976 Act.
BESLUT AV DEN 15.11.2007 — MÅL T-215/07 R inte valda kandidater som ännu inte valprövats av parlamentet enligt artikel 12 i 1976 års akt.
The Parliament’s validation of the mandate of such a person, in the procedure to verify his credentials, is an essential prerequisite for Article 6 of the 1976 Act to become applicable to him.
Parlamentets bekräftande av en sådan persons mandat inom ramen för dess valprövning utgör en nödvändig och oundgänglig förutsättning för att artikel 6 i 1976 års akt skall kunna tillämpas på sådana personer.
The final sentence of the first subparagraph of Rule 3(2) of the Parliament’s Rules of Procedure does not affect that conclusion.
Artikel 3.2 första stycket i parlamentets interna arbetsordning kan inte föranleda någon annan slutsats.
That provision allows a candidate who has been elected but whose credentials have not yet been verified to sit as a Member of the Parliament enjoying full rights, including those under Article 6 of the 1976 Act, but only provisionally and subject to the Parliament’s subsequent decision regarding the verification of his credentials.
Enligt den bestämmelsen får en vald kandidat, som ännu inte valprövats, tillträda sina uppdrag i parlamentet i egenskap av ledamot och med utövande av sina rättigheter, inklusive de som följer av artikel 6 i 1976 års akt, men endast tillfälligt och med förbehåll för parlamentets senare beslut vid valprövningen.
It should be pointed out, however, that the statement of reasons of the contested decision reveals that the Parliament intended to assimilate the situation of an elected candidate to that of a Member of the Parliament, based on an interpretation of Article 6 of the 1976 Act carried out in the light of Article 2 of the Statute for Members, which does not enter into force until 2009 and which provides that Members are to be free and independent (paragraph 1) and that agreements concerning the resignation from office of a Member before or at the end of a parliamentary term are to be null and void (paragraph 2) (see recital F of the contested decision).
Det skall emellertid anmärkas att det omtvistade beslutets motivering visar att parlamentet avsett att likställa en vald kandidat med en parlamentsledamot, och att det tolkat artikel 6 i 1976 års akt utifrån lydelsen av artikel 2 i ledamotsstadgan, som inte träder i kraft förrän 2009 och där det föreskrivs att ledamöterna skall vara fria och oberoende (punkt 1) och att avtal angående avstående från ett mandat innan upphörandet eller vid slutet av en mandatperiod är nulliteter och ogiltiga (punkt 2) (se punkt F i skälen i det omtvistade beslutet).
The Parliament accordingly considers, in recital K of the contested decision, that ‘the legal scope of Article 6 of the [1976 Act] includes candidates who are officially on a post-electoral list, this being in Parliament’s interest since such candidates are potential Members of the European Parliament’.
Parlamentet har således i punkt K i skälen i det omtvistade beslutet ansett att ”tillämpningsområdet för artikel 6 i [1976 års akt] omfattar även kandidater som finns officiellt upptagna i den rangordning som skett efter valet, i parlamentets intresse … med vetskap om att sådana kandidater potentiellt utgör parlamentet”.
Apart from the fact that Mr Occhetto was not actually included in the post-electoral list of candidates drawn up by the Italian authorities after the June 2004 elections, it may be considered, prima facie, that the Parliament’s aforementioned assertion is based on an interpretation contra legem of Article 6 of the 1976 Act which cannot be upheld.
Förutom att Occhetto inte upptagits i den rangordning som upprättats av de italienska myndigheterna efter valet i juni 2004, är det möjligt att vid en första anblick anse att parlamentets ovannämnda påstående grundar sig på en tolkning contra legem av artikel 6 i 1976 års akt, vilken inte kan godtas.
The issues raised by Mr Occhetto’s contestation have nothing to do, a priori, with the actual exercise of a Member’s mandate but relate to a situation at an earlier stage, concerning the regularity of the official proclamation of the election of a candidate by the competent national authorities.
Den problematik som aktualiseras av Occhettos bestridande rör inte i första hand på något sätt en parlamentsledamots utövande av sitt mandat, utan rör en situation som inträffat innan han fått denna ställning, nämligen de behöriga nationella myndigheternas officiella tillkännagivande av att en kandidat blivit vald.
That situation and the disputes relating there to fall within the scope of the national electoral legislation and of the competent national administrative and legal authorities.
Denna situation och de tvister som rör denna omfattas av nationell vallagstiftning och skall prövas av behöriga nationella myndigheter och domstolar.
It is important to point out that it was specifically to that effect that the Parliament adopted its decision of 3 July 2006, to which it did not refer in the contested decision and in which it held, pursuant to Article 12 of the 1976 Act, that the applicant’s contestation, following the official proclamation of the election of Mr Occhetto, who had previously been restored to his position as the first on the list of candidates who had not been elected in the Italy South constituency, was inadmissible because it was based on Italian electoral law.
Det skall understrykas att det är precis i denna betydelse som parlamentet antagit sitt beslut av den 3 juli 2006, vilket det underlåtit att nämna i det angripna beslutet, och i vilket det med tillämpning av artikel 12 i 1976 års akt har ansett att sökandens bestridande efter det att Occhetto officiellt förklarats vald och därmed återställt sökandens ställning som den främst placerade bland de icke valda i valkretsen för södra Italien skulle avvisas eftersom det bestridandet grundade sig på den italienska vallagstiftningen.
Therefore, the applicant’s claim that, by adopting the contested decision, the Parliament infringed Article 12 of the 1976 Act is not without substance.
Mot denna bakgrund förefaller det som sökanden har gjort gällande om att parlamentet genom att anta det angripna beslutet har åsidosatt artikel 12 i 1976 års akt inte sakna grund.
That conclusion is unaffected by the wording of Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure, expressly referred to in recital C of the contested decision.
Denna slutsats förefaller inte kunna omkullkastas genom lydelsen av artikel 3.5 i parlamentets interna arbetsordning, vilken det uttryckligen hänvisats till i punkt C i skälen i det angripna beslutet.
The reference to that provision does not prima facie allow the Parliament to alter the
Hänvisningen till denna bestämmelse förefaller inte vid
ORDER OF 15.11.2007 — CASE T-215/07 R sphere of competence in respect of the powers of its Members conferred on it by Article 12 of the 1976 Act.
BESLUT AV DEN 15.11.2007 — MÅL T-215/07 R en första anblick berättiga parlamentet att förändra omfattningen av den behörighet det har i fråga om dess medlemmar enligt artikel 12 i 1976 års akt.
Indeed, pursuant to the principle of the hierarchy of norms, a provision of the Rules of Procedure cannot allow derogation from the provisions of the 1976 Act and confer on the Parliament wider powers than it holds under that act (Case T-353/00 Le Pen v Parliament, cited in paragraph 42 above, paragraph 93).
En intern parlamentsbestämmelse kan nämligen inte, av normhierarkiska skäl, medföra en behörighet att avvika från bestämmelserna i 1976 års akt och ge parlamentet en mer omfattande behörighet än vad som följer av denna akt (domen av den 10 april 2003 i det ovan i punkt 42 nämnda målet Le Pen mot parlamentet, punkt 93).
Therefore, if that is the way Rule 3(5) of the Parliament’s Rules of Procedure is to be construed, it is, as the applicant rightly points out, unlawful.
För det fall artikel 3.5 i parlamentets interna arbetsordning skall tolkas på detta sätt är den, såsom sökanden med rätta framhållit, rättsstridig.
The Parliament suggests another interpretation of Rule 3(5) of the Rules of Procedure, according to which, ‘from the moment that the European Parliament validated a parliamentary mandate, such as that of Mr Occhetto in July 2006, it [would have] the task — in the event that that nomination is withdrawn by the national authorities on the basis of a withdrawal declared by the European Parliament Member in question, as was the case in the communication [from the National Electoral Office] of 29March 2007 — of verifying whether that withdrawal complie[d] with the rules laid down in the 1976 Act’.
Parlamentet har gjort gällande att artikel 3.5 i dess interna arbetsordning skall tolkas så, att ”från den tidpunkt då Europaparlamentet har bekräftat ett mandat, såsom man gjort med Occhettos i juli 2006, ankommer det på detta att pröva – för det fall mandatet återkallas av nationella myndigheter till följd av ett avstående från den ifrågavarande ledamoten, såsom skett ifrån [den italienska valbyrån] den 29 mars 2007 – huruvida återkallelsen uppfyller de principer som angivits i 1976 års akt”.
In that regard, it need only be said that the applicant was not appointed a Member following the withdrawal of the ‘Member’ Mr Occhetto.
Det är i detta avseende tillräckligt att konstatera att sökanden inte har förklarats vara ledamot efter det att ”ledamoten” Occhetto hade avgått.
The Parliament’s argument that, in essence, an interpretation of the power of verification laid down in Article 12 of the 1976 Act other than that contained in the contested decision would wholly negate the effectiveness of that provision is unfounded.
Vad parlamentet anfört om att varje annan tolkning av valprövningsrätten enligt artikel 12 i 1976 års akt än den som gjorts i det angripna beslutet skulle beröva den bestämmelsen dess ändamålsenliga verkan är ogrundat.
It is not disputed that the Parliament has full power to rule, pursuant to Article 12 of the 1976 Act, on the position of an elected candidate possessing one of the qualities incompatible with being a Member of the Parliament, as listed in Article 7 of the 1976 Act.
Det är nämligen uppenbart att parlamentet har all rätt att inom ramen för artikel 12 i 1976 års akt uttala sig angående situationen för en vald kandidat som har någon av de egenskaper som gör det oförenligt för denne att vara parlamentsledamot som anges i den bestämmelsen, såsom de uppräknats i artikel 7 i 1976 års akt.
So far as concerns the Parliament’s argument that its decision on the verification of credentials would itself be unlawful if it were based on an unlawful national measure, in the present case the national measure officially proclaiming the election results, this argument is also unfounded.
När det gäller det som parlamentet har anfört om att dess valprövningsbeslut skulle vara ogiltigt ifall det grundade sig på en rättsstridig nationell rättsakt, i förevarande mål den nationella rättsakt genom vilken den officiella förklaringen angående valresultaten grundats, förfaller inte heller detta vara välgrundat.
Therefore, any irregularity that might affect the official proclamation of the election results by the national authority with competence in the matter cannot in any way affect the legality of the Parliament’s decision concerning the verification of the credentials of the elected candidates.
Således kan eventuella rättsstridigheter i den behöriga nationella myndighetens officiella tillkännagivande av valresultaten inte på något sätt påverka giltigheten av parlamentets beslut vid valprövning av dem som valts.
In that regard, it is important to point out that it is for the national courts, where appropriate after obtaining a preliminary ruling from the Court of Justice, pursuant to Article 234 EC, to rule on the lawfulness of the national electoral provisions and procedures (see, to this effect, Kronberger v Parliament, cited in paragraph 91 above, paragraph 41).
Det skall i detta avseende framhållas att det ankommer på nationella domstolar att pröva, om så behövs efter att ha begärt förhandsavgörande från domstolen enligt artikel 234 EG, huruvida de nationella bestämmelserna och förfarandena är rättsenliga (se, för ett motsvarande synsätt, domen i det i punkt 91 ovan nämnda målet Kronberger mot parlamentet, punkt 41).
In the present case, such a judicial review actually took place before the competent Italian courts, under Italian Law No 18 .
I förevarande fall har en sådan rättslig prövning verkligen skett vid de behöriga italienska domstolarna i enlighet med den italienska lagen nr 18.
First the Tribunale amministrativo regionale del Lazio and, subsequently, the Consiglio di Stato ruled on the lawfulness of the
Först har nämligen Tribunale amministrativo regionale del Lazio, och därefter Consiglio di Stato, prövat