natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At recitals 314 to 316 to the Decision, the Commission states, in substance, that the exercise by the United States (or any nonmember country) of its jurisdiction against a cartel can in no way limit or exclude the Commission’s jurisdiction under Community competition law.
Kommissionen preciserade i skälen 314–316 i beslutet i sak att den omständigheten att de amerikanska myndigheterna (eller myndigheterna i något annat tredjeland) utövar sin behörighet i ett kartellärende innebär inte att kommissionens behörighet enligt gemenskapsrättens konkurrensregler på något sätt begränsas eller utesluts.
More importantly, the Commission has no intention in any event of imposing penalties on the undertakings concerned for the same facts as the United States and Canadian authorities.
Kommissionen kan dessutom i vilket fall som helst inte ålägga de berörda företagen påföljder för samma faktiska omständigheter som de amerikanska eller kanadensiska myndigheterna.
Likewise, the proceedings conducted and the sanctions imposed by the Commission, on the one hand, and the United States and Canadian authorities, on the other hand, clearly do not pursue the same objectives.
Det är även uppenbart att kommissionen har ett annat syfte med sina förfaranden och påföljder än de amerikanska och kanadensiska myndigheterna.
Hoechst contends that the Commission breached the principle non bis in idem when, at recital 315 to the Decision, it considered that it was not required to deduct the penalty imposed in the United States in the same case.
Hoechst har anfört att kommissionen åsidosatte principen ne bis in idem genom att i skäl 315 i beslutet fastställa att det inte var nödvändigt att göra avdrag för det amerikanska bötesbelopp som hade ålagts i samma ärende.
Hoechst asserts that the Commission expressed the view that, in any event, the principle non bis in idem cannot be applied in the context of the relationship between Community law and United States law on cartels.
Kommissionen intog den ståndpunkten att principen ne bis in idem inte under några omständigheter kan tillämpas inom ramen för förhållandet mellan gemenskapsrätten och Förenta staternas lagstiftning rörande karteller.
In Hoechst’s submission, no judgment to date has stated that the principle non bis in idem could never be applied in such circumstances.
Enligt Hoechst har domstolen emellertid hittills inte funnit att principen ne bis in idem aldrig kan tillämpas i ett sådant fall.
Furthermore, the second sentence of the summary of the judgment in that case states that ‘[t]he fact that the Commission takes into account a penalty imposed by the authorities of a third State presupposes that the facts established against the undertaking accused by the Commission, on the one hand, and the authorities of the third State in question, on the other, are identical’.
I den andra meningen i sammanfattningen av domstolens dom angavs i övrigt att ”kommissionen [endast behöver] beakta en påföljd som har ålagts av en tredje stat, om de omständigheter som åberopats mot företaget av kommissionen å ena sidan och myndigheterna hos ifrågavarande tredje stat å andra sidan är identiska”.
In the present case, the Commission does not dispute that the penalties imposed on Hoechst in the United States concerned a situation of fact identical to that forming the basis of the Decision.
Kommissionen har i förevarande fall inte bestritt att de påföljder som ålades Hoechst i Förenta staterna avsåg faktiska omständigheter som var identiska med dem som låg till grund för beslutet.
In that regard, in the Decision, the Commission makes no comment on the elements of the joint meetings and the agreements which related to non-European markets.
Kommissionen förbigick i detta hänseende med tystnad i beslutet uppgifterna om gemensamma möten och avtal som avsåg utomeuropeiska marknader.
However, at recitals 4, 65 to 72, 81, 90, 92, 100, 107, 120, 121, 138, 217, 232, 246, 349, 352, 397 and 450 to the Decision the Commission clearly indicates that the infringement was a single infringement.
Kommissionen gav emellertid i skälen 4, 65–72, 81, 90, 92, 100, 107, 120, 121, 138, 217, 232, 246, 349, 352, 397 och 450 i beslutet tydliga indikationer på att det var fråga om en enda överträdelse.
If the Commission should dispute the existence of an ‘idem’ in the present case, Hoechst offers, as proof, the agreement concluded with the United States Department of Justice on 3 May 1999 and requests that the prosecutor responsible for the
Om kommissionen skulle bestrida förekomsten av ett ”idem” i förevarande fall, har Hoechst anfört såsom bevis det förlikningsavtal som gjordes den 3 maj 1999 med det amerikanska justitieministeriet, och begärt att den åklagare som ansvarade för
HOECHST v COMMISSION case in the United States and another individual who could be called by Hoechst’s intermediary be called as witnesses.
HOECHST MOT KOMMISSIONEN ärendet i Förenta staterna och en annan person, som kan kallas via Hoechst, kallas som vittnen.
First of all, the Commission observes that Hoechst no longer appears to wish to raise the issue of the penalty imposed by Canada, but only that imposed by the United States.
Kommissionen har först betonat att Hoechst inte längre verkar vilja beröra den påföljd som ålades i Kanada, utan enbart den som ålades i Förenta staterna.
Next, referring in particular to Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above (paragraph 338), the Commission states that the application of the principle non bis in idem is subject to a threefold condition, namely identity of the facts, identity of the offender and identity of the protected legal asset.
Kommissionen har därefter hänvisat till domen i de ovan i punkt 145 nämnda förenade målen Aalborg Portland m.fl. mot kommissionen (punkt 338), och påpekat att tillämpningen av principen ne bis in idem är underkastad ett tredubbelt krav på att de faktiska omständigheterna är identiska, att det är fråga om en och samma regelöverträdare och att det är ett och samma rättsliga intresse som skyddas.
That principle therefore precludes the same person being penalised more than once for the same unlawful conduct in order to protect the same legal asset.
Denna princip innebär alltså ett förbud mot att samma person straffas mer än en gång för samma rättsstridiga beteende i syfte att skydda samma rättsliga intresse.
In the present case, neither the facts nor the protected legal asset are identical.
I förevarande fall är de faktiska omständigheterna inte identiska, och det är inte samma rättsliga intresse som skyddas.
As regards the facts, paragraph 4(d) of the plea agreement concluded with the United States Department of Justice on 3 May 1999 states expressly that the sorbates affected by that cartel were sold by Hoechst or its subsidiaries, and by other members of the cartel, to customers in the Northern District of California.
Det konstaterades, med avseende på de faktiska omständigheterna, uttryckligen i punkt 4 d i det förlikningsavtal som gjordes den 3 maj 1999 med det amerikanska justitieministeriet, att Hoechst eller dess dotterbolag, och andra deltagare i kartellen, sålde de sorbater som omfattas av förevarande kartell i Norra Kalifornien.
It follows that the act penalised by the plea agreement is not the collusive agreement per se but
Härav framgår att det agerande för vilket påföljd ålades genom förlikningsavtalet (plea agreement) inte är avtalet om samverkan i sig, utan dess genomförande i Förenta
The Commission observes in that regard that the principle of territoriality applies both in United States law and in European law on cartels.
Kommissionen har i detta hänseende påpekat att territorialitetsprincipen är tillämplig, både enligt amerikansk och enligt europeisk lagstiftning om karteller.
It does not follow from the plea agreement between Hoechst and the United States that it also covers the implementing measures and the effects of the collusive agreement outside the country, and in particular in the EEA.
Det framgår inte av förlikningsavtalet mellan Hoechst och Förenta staterna, att det även omfattar genomförandeåtgärderna och verkningarna av avtalet om samverkan även utanför det aktuella landet och särskilt inom EES.
The finding made at recital 315 to the Decision is therefore correct.
Konstaterandet i skäl 315 i beslutet är således riktigt.
Furthermore, Boehringer Mannheim v Commission, paragraph 586 above, also establishes that there is no breach of the principle non bis in idem when there is no identity of the facts in such a situation.
I domen i det ovan i punkt 586 nämnda målet Boehringer Mannheim mot kommissionen, fastställdes för övrigt att principen ne bis in idem inte hade åsidosatts därför att de faktiska omständigheterna i ett liknande fall inte var identiska.
As regards the protected legal asset, the Commission refers to recital 316 to the Decision and to Case T-224/00 Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission [2003] ECR II-2597 (paragraph 90), and submits that the procedures and penalties of the Community authorities and those of the United States authorities do not have the same objective.
Kommissionen har med avseende på det rättsliga intresse som skyddas hänvisat till skäl 316 i beslutet och till förstainstansrättens dom av den 9 juli 2003 i mål T-224/00, Archer Daniels Midland och Archer Daniels Midland Ingredients mot kommissionen, REG 2003, s. II-2597 (punkt 90), och påpekat att de förfaranden och de påföljder som ålades av kommissionen respektive av de amerikanska myndigheterna inte har samma ändamål.
While in the former case the aim is to protect undistorted competition on the territory of the European Union or in the EEA, in the latter case the protection sought concerns the United States market.
I det första fallet är ändamålet att säkerställa att konkurrensen inte snedvrids inom Europeiska unionen eller EES, medan ändamålet i det andra fallet är att säkerställa att konkurrensen inte snedvrids på den amerikanska marknaden.
The Commission observes, moreover, that in the judgment of 29 April 2004 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above (paragraphs 130 to 148), the Court expressly stated that it was permissible for the Commission to impose a fine within the limits set by Article 15(2) of Regulation No 17 without being required to take account of the corresponding United States penalties when determining those limits.
Kommissionen har i övrigt betonat att förstainstansrätten i domen av den 29 april 2004 i de ovan i punkt 165 nämnda förenade målen Tokai Carbon m.fl. mot kommissionen (punkterna 130–148) uttryckligen förklarade att kommissionen kan ålägga böter inom de gränser som föreskrivs i artikel 15.2 i förordning nr 17, utan att den behöver beakta motsvarande amerikanska påföljder vid bedömningen av dessa gränser.
Those considerations apply to the present case.
Detta konstaterande är tillämpligt i förevarande fall.
The Commission adds, in the interest of completeness, that no consideration of fairness argues in favour of the deduction of the United States penalty.
Kommissionen har för att göra en uttömmande bedömning av frågan tillagt att det inte föreligger något rättviseskäl som talar för att det amerikanska bötesbeloppet ska avräknas.
A situation such as that which led the Court of Justice, in Wilhelm and Others, paragraph 589 above (paragraph 11), to take account, in Community law, of the first penalties imposed by taking guidance from Article 90(2) CS, in light of the close interdependence between the national markets of the Member States and the common market, does not exist in relations between the European Union and the United States (the Commission refers, in that regard, to Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission, paragraph 594, paragraph 99).
Någon situation som den som föranledde domstolen i domen i det ovan i punkt 589 nämnda målet Walt Wilhelm m.fl. (punkt 11), som härvid hämtade inspiration från artikel 90 andra stycket i EKSG-fördraget, att vid tillämpning av gemenskapsrätten ta hänsyn till de tidigare påföljderna, med beaktande av det nära sambandet mellan nationella marknader i medlemsstaterna och den gemensamma marknaden, kan inte föreligga i förhållandet mellan Europeiska unionen och Förenta staterna (kommissionen har i detta hänseende hänvisat till domen i det ovan i punkt 594 nämnda målet Archer Daniels Midland och Archer Daniels Midland Ingredients mot kommissionen, punkt 99).
As a preliminary point, it should be noted that the present plea was raised solely with respect to the fact that the fine imposed in the United States was not deducted from the fine imposed in the Community.
Förstainstansrätten påpekar inledningsvis att förevarande grund har åberopats enbart mot den omständigheten att det bötesbelopp som ålades i Förenta staterna inte avräknades från det bötesbelopp som ålades på gemenskapsnivå.
It must therefore be considered that the present plea does not concern the fine imposed in Canada.
Förstainstansrätten finner därmed att förevarande grund inte avser det bötesbelopp som ålades i Kanada.
The principle non bis in idem, which is also enshrined in Article 4 of Protocol No 7 to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, is a fundamental principle of Community law, compliance with which the Courts ensure (Case C-308/04 P SGL Carbon v Commission [2006] ECR I-5977, paragraph 26).
Principen ne bis in idem, som även finns inskriven i artikel 4 i protokoll nr 7 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, utgör en grundläggande gemenskapsrättslig princip vars efterlevnad säkerställs av gemenskapsdomstolarna (domstolens dom av den 29 juni 2006 i mål C-308/04 P, SGL Carbon mot kommissionen, REG 2006, s. I-5977, punkt 26).
More specifically, the Court of Justice recalled that the application of the principle non bis in idem was subject to a threefold condition of identity of the facts, unity of the offender and unity of the protected legal interest.
Domstolen har närmare bestämt erinrat om att tillämpningen av principen ne bis in idem är underkastad ett tredubbelt krav på identitet mellan de faktiska omständigheterna, att det är fråga om en och samma regelöverträdare och att det är ett och samma rättsliga intresse som skyddas.
That principle therefore precludes a penalty being imposed on the same person more than once for the same unlawful conduct for the purpose of protecting the same legal asset (Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 338).
Denna princip innebär alltså ett förbud mot att sanktionsåtgärder vidtas mot samma person mer än en gång för samma rättsstridiga beteende i syfte att skydda samma rättsliga intresse (domen i de ovan i punkt 145 nämnda förenade målen Aalborg Portland m.fl. mot kommissionen, punkt 338).
In that regard, it must be emphasised that the principle non bis in idem does not apply to situations in which the legal orders and the competition authorities of
Förstainstansrätten betonar i detta hänseende att principen ne bis in idem inte är tillämplig på situationer där tredjelands rättsordningar och konkurrensmyndigheter
In the present case, even though at certain recitals to the Decision highlighted by Hoechst the Commission states that the facts in question have their origin in the same set of agreements and that the sorbates market could be assessed at worldwide level, first, it must be observed that the application of Community law on cartels presupposes the existence of an agreement, decision or concerted practice ‘capable of affecting trade between Member States’ or ‘between the Contracting Parties’ to the EEA Agreement and of ‘preventing, restricting or distorting competition within the common market’ or within the ‘territory’ covered by the EEA Agreement (Article 81(1) EC and Article 53(1) of the EEA Agreement).
Även om kommissionen i förevarande fall i vissa skäl i beslutet, till vilka Hoechst har hänvisat, konstaterade att de faktiska omständigheterna i fråga har sitt ursprung i en och samma grupp av avtal och att marknaden för sorbater kunde bedömas på världsnivå, ska det för det första påpekas att tillämpning av gemenskapsrätten om konkurrensbegränsande samverkan förutsätter att det finns ett avtal, ett beslut eller ett samordnat förfarande ”som kan påverka handeln mellan medlemsstater” eller ”mellan avtalsparter” till EES-avtalet samt som kan ”hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen inom den gemensamma marknaden” eller ”territoriet” som omfattas av EES-avtalet (artikel 81.1 EG och artikel 53.1 i EES-avtalet).
The Commission’s action is thus intended to safeguard free competition within the common market, which, under Article 3(1)(g) EC, is a fundamental objective of the Community (see, to that effect, SGL Carbon v Commission, paragraph 598 above, paragraph 31).
Kommissionen strävar sålunda efter att skydda den fria konkurrensen inom den gemensamma marknaden, vilket enligt artikel 3.1 g EG är ett av gemenskapens grundläggande mål (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovan i punkt 598 nämnda målet SGL Carbon mot kommissionen, punkt 31).
The Commission concludes, in that regard, that the anticompetitive conduct at issue had the object and the effect of restricting competition within the Community and the EEA (recitals 280 to 288 to the Decision) and on that basis, in Article 1 of the operative part of the Decision, the Commission finds that the undertakings concerned infringed Article 81(1) EC and, from 1 January 1994, Article 53(1) of the EEA Agreement.
Kommissionen fann i detta hänseende att syftet med och verkan av det konkurrensbegränsande agerandet i fråga var att begränsa konkurrensen inom gemenskapen eller inom EES (skälen 280–288 i beslutet) och att det fortgående avtalet mellan tillverkarna av sorbater i övrigt påtagligt påverkade handeln mellan medlemsstaterna och mellan avtalsparterna till EES-avtalet (skälen 289–294 i beslutet). Kommissionen fastställde mot denna bakgrund i artikel 1 i beslutet att de berörda företagen har överträtt artikel 81.1 EG och, från den 1 januari 1994, artikel 53.1 i EES-avtalet.
Furthermore, although it is clear from the plea agreement concluded on 3 May 1999 between Hoechst and the United States Department of Justice that the facts concerned an agreement covering sorbates sold ‘in the United States and elsewhere’, it must be borne in mind, first, that the plea agreement also states that the sorbates concerned were sold by Hoechst or its subsidiaries to customers in the Northern District of California and, second, that it has in no way been shown that the proceedings in the United States related to the application of the cartel or its effects other than in the United States, and in the EEA in particular, which, moreover, would have clearly encroached on the territorial jurisdiction of the Commission (see, to that effect, Archer Daniels Midland and Archer Daniels Midland Ingredients v Commission, paragraph 594 above, paragraph 103, and judgment of 29 April 2004 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above, paragraph 143).
Domstolen påpekar för det första att, även om det framgår av det förlikningsavtal som ingicks den 3 maj 1999 mellan Hoechst och det amerikanska justitieministeriet att de ageranden som Hoechst hade anklagats för avsåg en kartell avseende sorbater som såldes ”i Förenta staterna och på annat håll”, konstaterades det i nämnda förlikningsavtal att sorbaterna i fråga såldes av Hoechst eller dess dotterbolag till köpare i Norra Kalifornien och för det andra att det inte någonstans fastställts att förfarandet i Förenta staterna avsåg andra genomförandeåtgärder eller verkningar av kartellen än de i Förenta staterna och i synnerhet inte inom EES, vilket för övrigt skulle ha utgjort ett intrång i kommissionens territoriella behörighet (se, för ett liknande resonemang, domen av den 9 juli 2003 i det ovan i punkt 594 nämnda målet Archer Daniels Midland och Archer Daniels Midland Ingredients mot kommissionen, punkt 103, och domen av den 29 april 2004 i de ovan i punkt 165 nämnda förenade målen Tokai Carbon m.fl. mot kommissionen, punkt 143).
Accordingly, the decisions of the United States and the Community competition authorities differ, in this case, as to the legal interest protected.
De amerikanska och gemenskapsrättsliga besluten som fattades av respektive konkurrensmyndigheter skiljer sig således i förevarande fall åt med avseende på det rättsliga intresse som skyddas.
In those circumstances, the principle non bis in idem is not applicable.
Principen ne bis in idem är under dessa förhållanden inte tillämplig.
For the same reasons, considerations relating to fairness, which in Hoechst’s submission mean that the fine imposed in the United States must be taken into account in the determination of the fine imposed by the Commission, must be rejected.
Av samma anledningar kan argumenten angående de rättviseskäl, vilka enligt Hoechst rättfärdigar att kommissionen vid fastställandet av böterna ska beakta de böter som ålagts i Förenta staterna, inte godtas.
Furthermore, as the Court considers that it has sufficient information from the documents in the file, there is no need to grant Hoechst’s request to call witnesses.
Eftersom förstainstansrätten anser sig vara tillräckligt informerad av handlingarna i målet avslås Hoechsts begäran om kallelse av vittnen.
For all of those reasons, the 11th plea must be rejected.
Talan kan mot bakgrund av samtliga ovan angivna skäl inte vinna bifall såvitt avser den elfte grunden.
IV — The final amount of the fine imposed on Hoechst
IV — Hoechsts slutliga bötesbelopp
As follows from paragraphs 420 to 439 above, the Decision must be varied in that it takes Hoechst’s role as a leader into account as an aggravating circumstance.
Såsom framgår av punkterna 420–439 ovan ska beslutet ändras i den del kommissionen i beslutet gentemot Hoechst tillämpar den försvårande omständigheten att företaget har haft en ledande roll.
Furthermore, as follows from paragraph 582 above, and in order to take account of the breach of the principles of sound administration and equal treatment in the context of the application of the 1996 Leniency Notice set out at paragraph 137 above, Hoechst’s fine should be reduced by 10%.
Det bötesbelopp som ålades Hoechst ska, såsom framgår av punkt 582 ovan, i övrigt sättas ned med 10 procent för att beakta att principerna om god förvaltningssed och likabehandling åsidosattes inom ramen för tillämpningen av 1996 års meddelande om samarbete, vilket fastställdes i punkt 137 ovan.
For the remainder, the Commission’s considerations in the Decision, and the calculation method which it applied, remain unaltered.
Såvitt avser övriga delar ska kommissionens överväganden i beslutet och den beräkningsmetod som kommissionen tillämpade kvarstå oförändrade.
The final amount of the fine imposed on the applicant is therefore calculated as follows: the starting amount of the fine (EUR 20 million) is increased by 100% to reflect Hoechst’s size and overall resources in 1995 and 2002, giving a total of EUR 40 million.
Sökandens slutliga bötesbelopp ska således beräknas enligt följande: Böternas utgångsbelopp (20 miljoner euro) ökas med 100 procent i beaktande av Hoechsts storlek och samlade resurser år 1995 och år 2002, vilket medför ett sammanlagt belopp på 40 miljoner euro.
In order to take account of the duration of the infringement, that amount is increased by 175%.
Detta belopp höjs med 175 procent i syfte att beakta överträdelsens varaktighet.
The basic amount of the fine is therefore EUR 110 million.
Böternas grundbelopp blir därmed 110 miljoner euro.
That basic amount of the fine is increased by 50% to take account of Hoechst’s repeated infringement, giving a total amount of EUR 165 million.
Efter en höjning av detta belopp med 50 procent med anledning av att Hoechst har gjort sig skyldigt till upprepade överträdelser blir det sammanlagda beloppet 165 miljoner euro.