natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Even at the beginning of the 21st century, economic and social disparities between highly industrialised urban conurbations, on the one hand, and peripheral areas suffering from structural and economic weaknesses, on the other hand, constitute one of the most serious sources of economic, social and political problems for both national states and a European Union which is growing ever closer.
Ekonomiska och sociala skillnader mellan de högindustrialiserade tätortsregionerna och de strukturellt och ekonomiskt svaga periferierna är ännu i början av 2000-talet en av de allvarligaste ekonomiska, sociala och politiska problembilderna, både inom nationalstaternas ram och i det Europa som håller på att växa ihop.
Against this background the present study seeks to shed light on the different approaches adopted by two less-favoured regions in Italy and Spain to the process of catching up with other areas in socioeconomic terms.
Mot denna bakgrund syftar studien "Regionala utvecklingsprocesser i Sydeuropa - en jämförelse mellan Italien och Spanien" till att förklara hur inhämtningen av den socioekonomiska eftersläpningen gestaltat sig olika i två lågutvecklade regioner i de båda sydeuropeiska länderna Italien och Spanien.
This study poses the following question: Why was regional development in the 1980s and 1990s more successful in Valencia than it was in Calabria?
I undersökningen ställs frågan varför den regionala utvecklingen var merframgångsrik i Valencia än i Kalabrien.
Detailed empirical study of two selected cases which may be regarded, in their respective national contexts, as models of successful and unsuccessful regional development respectively, identifies economic, social and political factors behind the different development profiles of the two less-favoured regions.
En detaljerad empirisk undersökning av två utvalda fall som kan betecknas som typexempel på lyckad respektive misslyckad regional utveckling i det specifika nationella sammanhanget leder fram till olikartade utvecklingsprofiler för regioner som släpat efter.
A two-stage explanation model is formulated in the study. The key element of this model is the breaking down of discrepancies in regional development into a socioeconomic dimension and an action dimension in respect of political action and action by civil society bodies.
En förklaringsmodell i två steg utarbetades, med det centrala inslaget att problematiken med en regionalt ojämn utveckling spaltats upp i en socioekonomisk dimension och en dimension för det civila samhällets och den politiska nivåns agerande.
The socioeconomic dimension of regional development relates to the concrete factors applying in the case of the two regions in question and the way in which they developed over the reference period.
I den socioekonomiska dimensionen innefattas den konkreta produktionsfaktortillgången och dess utveckling över tiden i de båda undersökta regionerna.
The action dimension addresses the work carried out by civil society bodies and the structure, processes and content of national, regional and EU policy.
Analysen av handlingsdimensionen behandlar det civila samhällets dynamik och strukturer, processer och substans i politiken på nations-, region- och EU-nivå.
What links these two dimensions of regional development is the actual policymaking process.
Sammankopplingen av dessa båda dimensioner av den regionala utvecklingen sker i form av konkreta politiska beslut.
The link between the two dimensions is brought about by the fact that the policies formulated in the light of particular social and political conditions and within the framework of specific political structures and processes, together with the practical implementation of these policies, have a positive or negative impact on the concrete factors which apply in a given region and the development of these factors, thereby determining the way in which the socioeconomic catching-up processes are carried out.
Här redovisas ett samband som består i att politik som formulerats med hänsyn till specifika politiska strukturer och processer, och dess genomförande ute på fältet, har positiv eller negativ effekt på en regions uppsättning av produktionsfaktorer och deras utveckling, och att de på så sätt bestämmer karaktären på processerna för socioekonomisk återhämtning.
The analysis of regional development in the two selected cases pinpoints three key, interdependent factors which may explain the success or failure of the socioeconomic catching-up processes employed in the case of the respective regions.
Resultaten av analysen av den regionala utvecklingen i de båda utvalda fallen kan koncentreras till tre avgörande och ömsesidigt beroende element som kan förklara varför eftersläpande regioner lyckas respektive misslyckas med den socioekonomiska återhämtningen.
The first of these factors is "historical differences"; the second factor is "the attendant economic, social and political conditions" and the third factor is "the management and shaping of these conditions by the respective national and regional authorities and the EU authorities".
För det första handlar det om skillnader av historisk karaktär, för det andra de skillnader i ekonomiska, samhälleliga och politiska villkor som den historiska karaktären orsakat, och för det tredje de nationella, regionala och gemenskapliga politiska nivåernas konkreta lednings- och utformningsfunktion.
The history of the founding of Italy and Spain as national states, together with the historical development of the two countries themselves and the development of the regions under consideration in their national contexts up to the present day, provide the basis for the establishment of a variety of economic, social and political conditions and therefore constitute a key element in explaining the different development profiles.
Historien om hur nationalstaterna Italien och Spanien grundades och de båda ländernas och de undersökta regionernas historiska utveckling fram till vår tid bildar grundval för olikartade ekonomiska, samhälleliga och politiska konstellationer och utgör i sig ett viktigt element i förklaringen av de olika utvecklingsprofilerna.
National reunification was tantamount to a formal act of legal and political annexation of the south by the rest of Italy and did not go hand in hand with an economic and social integration of the two disparate parts of the country.
beslut om södra delens rättsliga och politiska anslutning till övriga landet som inte åtföljdes av att de båda ojämlika landsändarna integrerades med avseende på ekonomi och samhällsstruktur.
The northsouth dichotomy which was already in evidence at this time has continued to the present day.
Den nord-syddualism som etablerades redan här har bibehållits ända in i vår tid.
A characteristic feature of the disparate regional development in Italy is the historically based, ongoing concentration of economic power and cultural and political hegemony in the north of the country.
Något som är karakteristiskt för den ojämna regionala utvecklingen i Italien är den geografiska koncentrationen av ekonomisk makt och kulturell och politisk dominans i landets nordliga del.
Overall economic development in Italy was initially driven by the north of Italy alone and subsequently also by central Italy.
Den är historiskt betingad och stabil över tiden.
The regions of southern Italy, for their part, have neither marked regional identities nor home-grown political elites and were unable to develop independent socioeconomic structures.
Till att börja med var det nästan enbart den nordliga delen som svarade för landets samhällsekonomiska utveckling, senare även de mellersta delarna.
The votes of those living in the south of Italy have, however, always been of decisive importance in determining which of the governing parties retains power in Rome.
De sydliga regionerna hade däremot varken några utpräglade regionala identiteter eller egna politiska eliter och kunde inte bygga upp några självständiga socioekonomiska strukturer, men väljarnas röster i Syditalien, Mezzogiorno, har ännu på senare tid haft avgörande betydelse för att regeringspartierna i Rom kunnat behålla den politiska makten.
As a result of this set of circumstances, a particular form of political and economic relations has developed between the backward regions of the south and the rest of Italy.
Ur denna konstellation uppstod en speciell typ av politiska och ekonomiska relationer mellan de eftersläpande regionerna och Italiens övriga ekonomiska sfär.
General economic policy measures were tailored to meet the requirements of the regions which already enjoyed a favourable status and were continuously adjusted to meet these requirements.
De allmänna ekonomisk-politiska åtgärderna skräddarsyddes för de redan gynnade regionerna och anpassades kontinuerligt efter dessa.
Regional policy, on the other hand, was regarded as purely a southern Italian policy which, following an initial period of boom in the 1950s and early 1960s, in which the most serious structural shortcomings were put right and a minimum of state input was provided, degenerated into nothing more than a system for making transfer payments for welfare and social security purposes.
Den regionala utvecklingspolitiken betraktades däremot som en renodlad "sydpolitik" som tog slut efter en inledande högkonjunkturfas under 1950och 1960-talen, då de mest flagranta strukturbristerna eliminerades samtidigt som man införde ett minimum av statliga insatser i form av välfärds- och omsorgstransfereringar.
In Italy political action, in general, and action in the field of regional policy, in particular, is not founded on a sense of collective responsibility for joint projects involving overall social and economic development but is rather geared to an exchange — based on patronage — of state-directed resources for political consensus.
Grundvalen för det (regional)politiska agerandet i Italien är inte ett kollektivt ansvar för ett gemensamt projekt för övergripande samhällelig och ekonomisk utveckling, utan ett klientbetonat byte av statligt administrerade resurser mot politiskt samförstånd.
Bearing in mind that the position of the south of Italy in this exchange system, by virtue of its very backwardness, served the economic and political interests of the already well-favoured regions of Italy, the removal of regional disparities would not work to the benefit of the elite who enjoyed economic and political power.
Eftersom detta utbytessystem innebar att sydregionerna just genom sin eftersläpning var funktionella för de ekonomiska och politiska intressena i de redan gynnade delarna av landet, låg det inte de ekonomiskt och politiskt mäktiga eliternas intresse att eliminera de regionala skillnaderna.
State resources were therefore not used to promote self-supporting development in the less-favoured regions but rather to safeguard social harmony and political and economic power by satisfying the interests of individuals.
De statliga medlen utnyttjades följaktligen inte till att stimulera en självbärande utveckling i de eftersläpande regionerna, utan till att tillfredsställa särintressen för att bevara samhällsfreden och den politiska och ekonomiska maktställningen.
As a result of this policy, the dichotomy between a highly industrialised and integrated north of Italy and a marginalised, subsidised south of Italy was reinforced.
Ett resultat av denna politik blev att man cementerade tudelningen i en högindustrialiserad, integrerad nordlig del och den marginaliserede, subventionerade sydliga delen.
In the case of Spain, on the other hand, the foundation of the national state brought together two independent kingdoms which, in their turn, comprised a series of more or less autonomous territories and regions having their own history and culture.
I Spanien, däremot, där nationalstatens grundande innebar sammanfogning av två oavhängiga kungariken, som i sin tur bestod ax mer eller mindre självständiga riken och regioner med varsin historia och varsin kultur, till ett nytt geografiskt konglomerat med det betecknande namnet "Las Espanas".
The establishment of a new territorial unit, originally called Las Espanas, initially ushered in a territorial and religious fusion but not a political fusion.
Det nationella enandet skedde i första hand på geografisk och religiös nivå men utgjorde ingen politisk sammanslagning.
The key feature of the new political system was the linking of the highest possible level of centralisation, on the one hand, with the recognition of the traditional systems of regional government and regional rights of the former kingdom of Valencia, on the other hand.
Ett centralt element i den nya politiska ordningen var kopplingen mellan största möjliga centralisering, parad med erkännandet av de nedärvda regionala styressystem och rättigheter som även det tidigare kungariket Valencia hade.
Measures to promote regional development are therefore an integral part of overall economic policy.
utveckling utgör således ett integrerat inslag i den allmänna ekonomiska politiken.
The shared goal of modernising the Spanish economy to bring it into line with the rest of the EU and to make it competitive on the world market, with a view to promoting overall economic growth, lies at the heart of economic and regional policy.
Utgångspunkten för det ekonomisk- och regionalpolitiska agerandet ger det gemensamma målet att modernisera ekonomin till Europa- och världsmarknadsklass för att främja den samhällsekonomiska tillväxten.
Economic and regional policy funding, at both national and regional level, is focused on the achievement of this goal.
De resurser som satsas inom ramen för den nationella och regionala ekonomiska och regioninriktade politiken koncentreras till detta mål.
Funding provided by the EU has up to now been seen as a necessary and welcome additional source of funding which has been fully integrated into national and regional budgets and used to promote the achievement of the above goals.
Hittills har EU-medlen blivit fullständigt integrerade i de nationella och regionala budgetarna, som en nödvändig och välkommen extra finansieringskälla, och utnyttjats till att realisera samma målsättningar.
By pursuing this policy it has been possible to achieve a remarkable level of aggregate growth which has also had a beneficial effect on the less-favoured regions.
Ett resultat av denna politik är en anmärkningsvärd samhällsekonomisk tillväxt som även får positiva effekter på de eftersläpande regionerna.
The autonomous community of Valencia has been able to establish independent socioeconomic structures from the outset for a number of reasons: the historical reason, linked to Valencia's earlier experience of self-determination and autonomy; its strong regional identity and its open-minded regional population; the geographical advantages it enjoys as a result of proximity to the sea: and finally its Mediterranean climate.
Historien präglas av erfarenheter av självbestämmande och eget ansvar, kopplad till en utpräglad regional identitet och regionbefolkningens öppenhet, liksom geografiska fördelar i form av närhet till havet och Medelhavsklimatet.
The establishment of these independent socioeconomic structures was clearly a key prerequisite for the dynamic development of the Valencia region in the second half of the 20th century.
Mot denna bakgrund skapades självständiga socioekonomiska strukturer i den autonoma gemenskapen Valencia redan i ett tidigt skede, vilket utan tvekan var en viktig förutsättning för regionens dynamiska utveckling under andra hälften av 1900-talet.
A number of factors have brought and continue to bring clear advantages to the Valencia region, namely: the functionally integrated, poly-nuclear urban structure; the high level of economic cohesion in long-established industrial districts, based on craft industries and subsequently on industrial production; and a dynamic trade and sectoral structure based on deeply rooted craft traditions and specific expertise in the region.
Avgörande fördelar i regionens produktionsfaktoruppsättning var - och är fortfarande - den funktionellt integrerade stadsstrukturen med många kärnor, den höga ekonomiska koncentrationen i historiskt framvuxna industriregioner med hantverksmässig och sedermera industriell produktion, samt hantverkstraditioner och specifik know-how som haft djupa rötter i regionen.
Mention should also be made of a number of further important prerequisites for successful autonomous and self-sustaining development, such as: the existence of independent entrepreneurs: traditional links with external markets; a complex pattern of reciprocal trade: and a deep-seated belief in regional identity, culture and dynamism, which are characteristic features of regional civil society.
Till detta kommer viktiga förutsättningar för att en självständig och självbärande utveckling skall kunna ske, såsom fri företagsamhet, en traditionell öppning utåt och ett komplext klimat av ömsesidigt utbyte, liksom ett djupt förtroende för den regionala identiteten, kulturen och energin, karaktärsdrag i det regionala civila samhället.
Turning to the political field, the predominance of strong, convergent governments at both national and regional level (which have demonstrated stability over several terms of office), backed up by political consensus between broad categories of the population over basic economic policy and policy towards Europe, have been highly conducive to a coherent management and organisation of long-term socioeconomic development processes.
På det politiska området kunde stabila, handlingskraftiga och homogena regeringar på nationell och regional nivå hålla en dominerande position över flera mandatperioder, och det fanns en politisk samsyn i breda befolkningslager om att grunddragen i den ekonomiska politiken och Europapolitiken är klart gynnsamma för att socioekonomiska utvecklingsprocesser på längre sikt skall kunna styras och utformas på ett konsekvent sätt.
Finally, the fact that administrative action at both national and regional level was brought into line at an early stage with the structures — but not the content — of EU regional policy facilitated the exploitation and effective use of EU funding to promote the national and regional development strategy.
Slutligen anpassade man tidigt de nationella och regeringarnas förvaltningars agerande till strukturerna för - men inte till innehållet i - EU:s regionalpolitik, och kunde därför utnyttja EU-medlen funktionellt och effektivt till att stödja den nationella och regionala utvecklingsstrategin.
This comparatively favourable initial situation in Valencia led to the harnessing, organisation and revitalisation of the socioeconomic potential of the region.
Utifrån detta relativt gynnsamma utgångsläge aktiverades, strukturerades och förstärktes den socioekonomiska potential som regionen Valencia hade.
National and regional level political bodies showed themselves to be effective players here in organising
Den nationella och den regionala politiska nivån visade sig fungera effektivt som aktörer genom att driva och samordna den regionala utvecklingen, skapa ramvillkor och stimulera till modernisering och samordningsvinster.
and directing regional development through the establishment of the necessary overall conditions and the promotion of modernisation and synergy.
De kan utnyttja handlingsutrymme och resurser till att skapa förutsättningar som gynnar en självständig utveckling.
By way of example, attention is drawn to the efforts to develop transport infrastructure and telecommunications, making full use of resources provided by the European Structural Funds (to which the European Commission was initially opposed) and the establishment of efficient network-type structures, such as the IMPIVA and similar institutes, to provide dedicated support for production structures in the Valencia region.
I motsats till Valencia blickar Kalabrien tillbaka på en historia som kännetecknas av främmande härskare, förtryck och utsugning och av ett feodalt system som varit nästan obrutet ända in på 1950-talet. De dominerande idealen var individualistiskt och privat präglade och den regionala befolkningen hyste djupt misstroende mot statsmakten och dess institutioner, samtidigt som samhället var politiskt genomsyrat av en klient- och stödmottagarinställning.
Regional political bodies in the Valencia region have proved to be particularly effective in managing and organising the socioeconomic catching-up processes during the reference period.
Följaktligen kom utvecklingen av ett självmedvetet, oavhängigt och samarbetsinriktat civilt samhälle att hämmas i stor utsträckning.
The strategy which has been pursued — and in part already implemented — is based on the promotion of endogenous development as a specific means of adapting, modernising and expanding the available production infrastructure.
Därför lyckades man inte bygga upp självständiga socioekonomiska strukturer i Kalabrien, trots att de geografiska och klimatmässiga fördelarna liknade Valencias.
This approach facilitated optimal exploitation of local resources and the promotion of socioeconomic development in the region, without cutting the links with its traditional roots.
Historiskt betingade strukturella nackdelar - uppsplittrad och disparat bosättningsstruktur, frånvaro av koncentration och samarbete i näringslivet och ogynnsam bransch- och sektorstruktur med en helt marginell sekundär sektor och en välfinansierad och överdimensionerad tjänstesektor - är än i dag mycket stora hinder för den regionala utvecklingen.
Despite the fact that the autonomy, as regards decisionmaking and action, of the autonomous communities in Spain is limited by the dominance of national political bodies in respect of all decisive fundamental issues, the example of Valencia demonstrates that regional political bodies can make a decisive contribution to the management and organisation of socioeconomic catching-up processes in their own regions by exploiting the available room for manoeuvre and resources in order to establish conditions which promote independent development.
Till detta kommer att det inte finns tillräcklig tradition av egen företagsamhet inom hantverk, industri och tjänster, att det finns en dominerande ekonomisk stil som kännetecknas av passivt mottagande och en parasitär hållning samt att den organiserade kriminaliteten är ett kännbart problem.
In contrast to Valencia, Calabria has a history marked by foreign rule, subjugation and exploitation, compounded by a period of feudalism which extended, almost without interruption, into the 1950s.
De ständigt växlande och dessutom heterogena regeringarna var svaga och ville inte ge politisk prioritet åt att eliminera regionala skillnader.
The development of a self-assured, independent and cooperative civil society was, to a large extent, prevented by a number of factors: the predominance of an individualistic attitude marked by self-interest amongst the key players; and a deep distrust of the state and its institutions on the part of the regional population of Calabria (compounded by the pervasion of society by a political system based on patronage and "back-scratching").
Därför kunde inte de nationella och regionala politiska nivåerna föra en konsekvent utvecklingspolitik. Regionalpolitiska åtgärder erkändes inte som viktiga komponenter i den allmänna ekonomiska politiken, och de integrerades inte i denna utan dök upp när konjunkturerna svängde, när det gällde att säkerställa att de eftersläpande regionerna var funktionella för det totala systemet.
Despite the fact that Calabria and Valencia enjoy similar favourable geographic and climatic conditions, Calabria was unable to establish independent socioeconomic structures.
De byråkratiska förfarandena var komplicerade och förvaltningsmaskineriet var tungrott, men framför allt saknades den politiska viljan att faktiskt främja en självständig utveckling i söder.
Structural disadvantages deriving from historical factors have so far posed enormous impediments to regional development in Calabria.
De mål som formulerades var hela tiden abstrakta och omsattes knappast i några projekt som var anpassade till det specifika regionala sakläget.