natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rather, in Pascoal & Filhos, 19 the Court held that where the competent authorities of the exporting State declare, following subsequent verification, that a certificate does not apply to the goods actually exported, that is sufficient to enable the authorities of the exporting State to hold that duties legally owed have not been required and consequently to institute proceedings to recover them. The Court further noted that nothing in the rules in question obliges the latter authorities to establish the accuracy of the results of the verification or the true origin of the goods. 84.
Domstolen har i stället i domen i målet Pascoal & Filhos 19fast-ställt att den omständigheten att de behöriga myndigheterna i exportstaten, efter en kontroll i efterhand, förklarar att ett varucertifikat inte gäller för de varor som faktiskt har exporterats, i sig medför att myndigheterna i importstaten kan konstatera att de tullar som föreskrivs enligt lag inte har krävts, och att de följaktligen kan inleda ett uppbördsförfarande. Domstolen fastställde dessutom att det i de ifrågasatta bestämmelserna inte föreskrivs någon skyldighet för de sistnämnda myndigheterna att fastställa vare sig om resultaten av kontrollen är riktiga eller varans verkliga ursprung. 84.
In my view, there is no need to examine the question whether another assessment is appropriate in the event that irregularities have arisen which ultimately involved the customs authorities of the third State.
Enligt min mening behöver inte frågan behandlas om det bör göras en annan bedömning för det fall att oegentligheter förekommit som manifesterar sig i en medverkan av tullmyndigheterna i tredjeland.
After all, according to the findings of the Court of First Instance, no misconduct on the part of the Turkish authorities is provable in this case.
I förevarande fall har nämligen ett oegentligt handlande från de turkiska myndigheternas sida, mot bakgrund av vad förstainstansrätten har fastslagit, inte kunnat styrkas.
In addition, these are facts whose appraisal falls in principle within the exclusive jurisdiction of the Court of First Instance 20and which are reviewable by the Court of Justice only in so far as the substan-
Dessutom rör det sig härvid om faktiska omständigheter som i princip endast förstainstansrätten är behörig att bedöma 20och som endast kan prövas av domstolen då det av handlingarna
It must therefore be concluded that, in accordance with the caselaw of the Court of Justice and as correctly stated by the Court of First Instance in paragraphs 120 and 121 of the contested judgment, the Italian authorities and the Commission were in principle bound by the determination made by the Turkish authorities regarding the authenticity of the 32 certificates in question.
Därmed kan det fastställas att de italienska myndigheterna och kommissionen i enlighet med domstolens rättspraxis, och såsom förstainstansrätten med rätta fastställt i punkterna 120 och 121 i den överklagade domen, i princip var bundna av de turkiska myndigheternas bedömning vad gäller äktheten av de 32 omtvistade varucertifikaten. Det föreligger inga objektiva skäl att göra ändringar i den lagstadgade
There is no objective reason to alter the division of
18 — Domen i det ovan i fotnot 13 nämnda målet Huygen m.fl., punkt 27.
453, paragraph 16-003, point out that the Court of Justice does not have jurisdiction with respect to findings of fact.
453, punkt 16-003, påpekas att domstolen inte är behörig att fastställa de faktiska omständigheterna.
The fact that an appeal is limited to points of law means that the Court of First Instance has exclusive jurisdiction in that regard.
Den omständigheten att överklagandet endast avser rättsliga frågor betyder att förstainstansrätten är ensam behörig för dessa.
It follows that an appellant may neither call in question the findings of fact made by the Court of First Instance nor put forward facts which were not established at first instance by that Court.
Därav följer att en klagande varken kan ifrågasätta de faktiska omständigheter som fastställts av förstainstansrätten eller framföra faktiska omständigheter som inte fastställts av förstainstansrätten i första instans.
18 — Huygen and Others, cited in footnote 13, paragraph 27.19 — Cited in footnote 11, paragraph 37.
19 — Fotnot 11, punkt 37.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P tive inaccuracy of the findings is apparent from the documents submitted in the case.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT TRSTENJAK — MÅL C-204/07 P i målet framgår att de fastställda omständigheterna är materiellt oriktiga 21.
21 the Turkish authorities’ letter of 22 August 2003.
22 förstainstansrätten fastställt i punkt 129 i den överklagade domen kunde med hjälp av de turkiska myndigheternas skrivelse av den 22 augusti 2003 emellertid allt tvivel i frågan avseende förfalskning undanröjas.
Accordingly, in the light of the facts put before it, the Court was entitled to conclude, without making any error of law, that the 32 import certificates at issue were forgeries.
Av det anförda följer att förstainstansrätten med hänsyn till de faktiska omständigheter som förebringats med rätta dragit slutsatsen att de 32 omtvistade importcertifikaten utgör förfalskningar.
With regard to the appellant’s allegation regarding involvement of the Turkish authorities, the Court of First Instance observed in paragraph 167 that the presentation of documents which prove to be forgeries does not of itself permit it to be concluded that there was some kind of collusion between the exporters and the customs authorities which issued them.
Vad gäller klagandens invändning avseende de turkiska myndigheternas påstådda medverkan har förstainstansrätten i punkt 167 fastställt att uppvisandet av handlingar som visar sig vara falska inte i sig innebär att det har förekommit bedrägligt samarbete mellan exportörerna och de tullmyndigheter som utfärdar handlingarna.
The Court thus drew attention, without thereby making an error of law, to the absence of evidence that the Turkish authorities participated in the forgeries.
Förstainstansrätten har därmed, utan att göra sig skyldig till felaktig rättstillämpning, påpekat att det saknas belägg för att de turkiska myndigheterna medverkat i förfalskningen.
As far as the classification of the 32 import certificates as forgeries is concerned, the Court of First Instance first mentions, in paragraph 122 of the contested judgment, the Turkish authorities’ letter of 8 March 1999 to the Ravenna customs ser -vices with its list of the 32 certificates which the Turkish authorities considered to have been forged.
Vad gäller klassificeringen av de 32 omtvistade varucertifikaten som förfalskningar har förstainstansrätten i punkt 122 i den överklagade domen inledningsvis nämnt skrivelsen av den 8 mars 1999 från de turkiska myndigheterna till tullmyndigheten i Ravenna, till viken en förteckning över 32 varucertifikat hade bifogats, som de turkiska myndigheterna hade ansett vara förfalskade.
The Court then draws attention, in paragraph 125, to the ambiguities which were apparent from a comparison between the conclusions in that letter and those in the letter of 22 April 1999 from the Permanent Representation to UCLAF.
Förstainstansrätten har i punkt 125 hänvisat till de tvetydigheter som framgår vid en jämförelse mellan de slutsatser som det redogjorts för i skrivelsen av den 8 mars 1999 och dem som det redogjorts för i skrivelsen av den 22 april 1999 till UCLAF från den ständiga representationen.
At that time, the difficulty for the parties lay in concluding beyond doubt from the Turkish authorities’ written statements whether the certificates in question were forged or merely inaccurate.
Vid denna tidpunkt bestod svårigheten för de berörda parterna i att det av de turkiska myndigheternas skriftliga uttalanden inte klart kunde utläsas om de omtvistade varucertifikaten utgjorde falska eller endast oriktiga varucertifikat.
The Court of First Instance concludes that the expression, ‘not correct … and not issued according to the rules’ could also have been interpreted as meaning that the certificates in question had not been forged.
Förstainstansrätten har fastställt att formuleringen som användes, ”not correct … and not issued according to the rules”, också kan tolkas så, att de aktuella varucertifikaten inte var förfalskade. Såsom
As noted by the Court in paragraph 129 of the contested judgment, however, any doubt as regards the forgeries could be removed by reference to
21 — Domen i de ovan i fotnot 20 nämnda förenade målen Aalborg Portland m.fl., punkt 48.
That argument is in fact tantamount to calling in question the division of responsibilities, recognised by the Court of Justice, as between the exporting country and the importing country in regard to checking the authenticity and accuracy of certificates.
Genom denna argumentation ifrågasätts nämligen den av förstainstansrätten fastställda uppgiftsfördelningen mellan export- och importlandet vid prövningen av äktheten och riktigheten av varucertifikaten.
Moreover, there can be no question of equating the erroneous issuing of inaccurate certificates by the competent customs authorities with the forging of certificates, which has criminal implications.
Därutöver kan inte utfärdandet av oriktiga varucertifikat av behöriga tullmyndigheter på grund av misstag schablonmässigt jämställas med den straffrättsligt relevanta förfalskningen av varucertifikat.
21 — Aalborg Portland and Others, cited in footnote 20, paragraph 48.
22 — Se förslag till avgörande av generaladvokaten Ruiz-Jarabo Colomer av den 11 februari 2003 i de ovan i fotnot 20 nämnda förenade målen Aalborg Portland m.fl., punkt 38.
22 — See the Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer in Aalborg Portland and Others, judgment cited in footnote 20, point 38.
Dom av den 21 juni 2001 i de förenade målen C-280/99 P–C-282/99 P, Moccia Irme m.fl. mot kommissionen (REG 2001, s.
Joined Cases C-280/99 P to C-282/99 P Moccia Irme and Others v Commission [2001] ECR I-4717, paragraph 78, and Case C-185/95 P Baustahlgewerbe v Commission [1998] ECR I-8417, paragraph 24.
I-4717), punkt 78, och av den 17 december 1998 i mål C-185/95 P, Baustahlgewebe mot kommissionen (REG 1998, s. I-8417), punkt 24.
The first ground of appeal should therefore be rejected.
Överklagandet kan följaktligen inte heller bifallas med stöd av den första grunden.
Second ground of appeal: breach of the right of access to documents or other rights of the defence acting on its own initiative, to grant access to all the documents which might have some connection with the case at issue when an application for remission is referred to it.
Den andra grunden: Åsidosättande av rätten till insyn i akten eller övriga rättigheter till försvar till samtliga handlingar som eventuellt har ett samband med det ärende som kommissionen handlägger med anledning av en ansökan om eftergift.
If the party concerned considered that such documents were relevant for establishing the existence of a special situation and/or the lack of deception or obvious negligence on its part, then it was for the party concerned itself to request access to those documents in accordance with the provisions adopted by the institutions under Article 255 EC.
Om den berörda personen anser att sådana handlingar är relevanta för att visa att det föreligger en särskild situation och/eller för att visa att personen i fråga inte kan tillskrivas klar försumlighet eller bedrägeri, ankommer det på denna att ansöka om att få tillgång till dessa handlingar i enlighet med de bestämmelser som antagits av institutionerna med stöd av artikel 255 EG.
The appellant alleges breach of its right of access to documents.
Klaganden har gjort gällande att dess rätt till insyn i akten har åsidosatts.
In so far as it is asking the Court to review the scope of its rights as the defendant in the administrative proceedings, that is a point of procedural law and thus an admissible ground of appeal.
I den mån som klaganden har begärt att domstolen prövar omfattningen av dess rätt till försvar i det administrativa förfarandet rör det sig om en rättsfråga beträffande rätten till försvar och därmed om en grund som kan prövas i ett mål om överklagande.
The Court further pointed out in paragraph 89 that it is at the request of the party concerned that the Commission is required to provide access to all non-confidential official documents concerning the contested decision.
Förstainstansrätten har vidare i punkt 89 angett att kommissionen är skyldig att ge tillgång till samtliga administrativa icke-konfi-dentiella handlingar som rör det angripna beslutet endast om den berörda parten begär detta.
If no such request is made, it follows that there is no automatic access to the documents held by the Commission. 24
Om någon sådan begäran inte har gjorts, behöver kommissionen följaktligen inte på eget initiativ översända de handlingar som den innehar. 24
It complains that it had access solely to those documents on which the Commission based the contested decision.
Klaganden har invänt mot att den endast har fått ta del av de handlingar på vilka kommissionen grundat det angripna beslutet.
On the other hand, it was granted no access to ‘context documents’ or confidential documents, which the Commission also takes to include the UCLAF and OLAF reports.
Däremot har den inte fått tillgång till så kallade kontextuella handlingar eller konfidentiella handlingar, till vilka även UCLAF:s och OLAF:s rapporter räknas enligt kommissionen.
Those statements of the Court of First Instance must be examined from the point of view of the different forms which the right of access to documents has now taken both in the laws of the Member States and in Community law.
Förstainstansrättens resonemang skall undersökas mot bakgrund av de olika former i vilka rätten till tillgång till handlingar har kommit till uttryck i dagens läge såväl i medlemsstaternas lagstiftning som i gemenskapsrätten.
On the one hand, that right is inseparably linked with the procedural guarantees in the administrative procedure afforded to the addressee of an administrative decision pursuant to the principle of acting in accordance with the rule of law.
För det första är denna rättighet oupplösligt förbunden med de processuella garantier som inom ramen för det administrativa förfarandet beviljas dem som omfattas av förfarandet vid genomförandet av principen om rättsstatligt agerande.
That principle therefore did not require the Commission,
Det krävs däremot inte att kommissionen på eget initiativ ger tillgång
23 — Case T-205/99 Hyper v Commission [2002] ECR II-3141, paragraph 63, and Case T-329/00 Bonn Fleisch Ex- und Import v Commission [2003] ECR II-287, paragraph 46.
II-3141), punkt 63, och av den 27 februari 2003 i mål T-329/00, Bonn Fleisch Ex- und Import mot kommissionen (REG 2003, s. II-287), punkt 46.
24 — Case T-42/96 Eyckeler & Malt v Commission [1998] ECR II-401, paragraph 81; Case T-50/96 Primex Produkte Import-Export and Others v Commission [1998] ECR II-3773, paragraph 64; and Bonn Fleisch Ex- und Import v Commission, cited in footnote 23, paragraph 46. I - 6161
24 — Förstainstansrättens dom av den 19 februari 1998 i mål T-42/96, Eyckeler & Malt mot kommissionen (REG 1998, s. II-401), punkt 81, och av den 17 september 1998 i mål T-50/96, Primex Produkte Import-Export m.fl. mot kommissionen (REG 1998, s. II-3773), punkt 64, samt domen i det ovan i fotnot 23 nämnda målet Bonn Fleisch Ex- und Import mot kommissionen, punkt 46. I - 6161
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P to be transparent and subject to democratic control.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT TRSTENJAK — MÅL C-204/07 P uttryck för allmänhetens rätt till information som kräver att samtliga statliga institutioner och övriga organ skall utöva en öppen verksamhet under demokratisk kontroll.
25 appellant should be referred to the possibility of an application under Article 255 EC, by virtue of its specific function, only if there were no specific provisions available to it for its protection.
25 kunde klaganden endast uppmärksammas på möjligheten att väcka talan enligt artikel 225 EG på grund av den särskilda funktionen med denna grund för begäran om det inte fanns några andra särskilda bestämmelser för att säkerställa deras skydd.
However, the appellant did in any case have a right to be heard, recognised by the caselaw of the Community judicature, 27 as well as the right of access to the file during the administrative procedure before the Commission.
Klaganden hade följaktligen en i gemenskapsdomstolarnas rättspraxis fastställd rätt att yttra sig 27 samt rätt till insyn i akten inom ramen för det administrativa förfarandet vid kommissionen.
Article 255 EC gives concrete expression to the principle of transparency laid down as a rule in the second paragraph of Article 1 EC and at the same time puts into effect the freedom of information for citizens of the Union guaranteed in Article 42 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
I artikel 225 EG konkretiseras öppenhetsprincipen som föreskrivs i artikel 1.2 EU, och genom denna artikel förverkligas även informationsfriheten för unionsmedborgare som garanteras genom artikel 42 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
26 In these proceedings, however, the question which arises is primarily that of safeguarding the individual’s rights during an administrative procedure at the end of which the Commission was required to decide on the remission of import duties in accordance with Article 239 of CCC.
26I förevarande tvist uppkom emellertid i första hand frågan vad gäller iakttagandet av en individs rättigheter inom ramen för ett administrativt förfarande vid slutet av vilket det ankom på kommissionen att fatta beslut om eftergift av importtullar enligt artikel 239 i tullkodexen.
Consequently, the
Följaktligen
25 — In his Opinion in Case C-58/94 Netherlands v Council [1996] ECR I-2169, points 13 to 15, Advocate General Tesauro also distinguishes between the function of access to public documents to safeguard the rights of the individual in the context of an administrative procedure and the general public interest in having access to information relating to the activities of the State.
25 — I sitt förslag till avgörande av den 28 november 1995 i mål C-58/94, Nederländerna mot rådet (REG 1996, s. I-2169), punkterna 13–15, skiljer generaladvokaten Tesauro också mellan dels funktionen med tillgång till allmänna handlingar för att värna om individens rättigheter inom ramen för det administrativa förfarandet, dels allmänhetens allmänna intresse av att erhålla information om statens verksamhet.
As the Court of Justice has pointed out on several occasions, the rights of the defence form an integral part of the general principles of law, whose observance the Court ensures, 28for which purpose the Court draws inspiration from the constitutional traditions common to the Member States and from the guidelines supplied by inter -national treaties such as the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (ECHR) on which the Member States have collaborated or to which they are signatories. 29
Såsom domstolen vid flera tillfällen har betonat utgör rätten till försvar en grundläggande rättighet som ingår bland de allmänna rättsprinciper som domstolen skall säkerställa iakttagandet av 28, varvid den utgår från medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner och från den vägledning som ges i de folkrättsliga dokument som medlemsstaterna varit med om att utarbeta eller tillträtt, såsom den europeiska konventionen (undertecknad i Rom den 4 november 1950) om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (nedan kallad Europakonventionen) 29.
27 — In Joined Cases C-121/91 and C-122/92 CT Control [1993] ECR I-3873, paragraph 48, the Court first observed that the procedure under Article 13 of Regulation No 1430/79, which precedes the adoption of decisions by the Commission on the repayment or remission of import duties, comprises several stages, some of which take place at national level (submission of the application by the undertaking concerned, preliminary examination of the application by the customs authorities) and some at Community level (submission of the application to the Commission, examination of it by the Committee on Duty-Free Arrangements, consultation of a group of experts, decision by the Commission, notification to the Member State concerned).
27 — I dom av den 6 juli 1993 i de förenade målen C-121/91 och C-122/91, CT Control (REG 1993, s. I-3873), punkt 48, fastställde domstolen inledningsvis att förfarandet inom ramen för artikel 13 i förordning nr 1430/79, som föregår kommissionens antagande av beslut om återbetalning eller eftergift av importtullar, vilket omfattar olika etapper varav vissa på nationell nivå (företagets ingivande av ansökan, tullmyndighetens första prövning), vissa på gemenskapsnivå (framställande av ansökan vid kommissionen, prövning av ärendet av kommittén för befrielse från tull, samråd med gruppen av experter, kommissionens beslut och underrättelse till den berörda medlemsstaten).
The Court further observed that, if that procedure is conducted in accordance with Community law, it affords the persons concerned all the necessary legal safeguards, namely the safeguard of a fair hearing.
Domstolen fastställde vidare att om detta förfarande fortlöper i enlighet med gemenskapslagstiftningen så erbjuder det de berörda alla nödvändiga rättsliga garantier, nämligen garantin för den kontradiktoriska principen.
28 — Case C-7/98 Krombach [2000] ECR I-1935, paragraphs 25 and 26, and Joined Cases C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P to C-252/99 P and C-254/99 P PVC II [2002] ECR I-8375, paragraph 316.
I-1935), punkterna 25 och 26, och av den 15 oktober 2002 i de förenade målen C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P–C-252/99 P och C-254/99 P, PVC II (REG 2002, s. I-8375), punkt 316.
In Declaration No. 17 to that act, the Member States pointed to the close connection between, on the one hand, transparency of the decisionmaking process and, on the other, the democratic nature of the Community institutions.
I förklaring nr 17 i slutakten underströk medlemsstaterna det starka sambandet mellan öppenheten i beslutsprocessen och gemenskapsinstitutionernas demokratiska karaktär.
In response to Declaration No 17, the Council and the Commission jointly adopted a Code of conduct concerning public access to Council and Commission documents (OJ 1993 L 340, p. 41).
Som svar på förklaring nr 17 införde rådet och kommissionen tillsammans en uppförandekodex för allmänhetens tillgång till rådets och kommissionens handlingar (EGT L 340, s. 41; svensk specialutgåva, område 1, volym 3, s. 86).
Nevertheless, the notions of openness and access to documents were not introduced into Community law until the adoption of the Treaty of Amsterdam.
Likväl integrerades begreppen öppenhet och tillgång till dokument i gemenskapsrätten först när Amsterdamfördraget trädde i kraft.
Thus, the second paragraph of Article 1 EU now provides that decisions are to be taken ‘as openly as possible’.
Sedan dess föreskrivs i artikel 1.2 EU-fördraget att besluten i EU bör fattas ”så öppet … som möjligt”.
A new Article 255 EC, inserted in the Treaty, guarantees the right of access for any citizen of the Union, and any natural or legal person residing or having its registered office in a Member State, to European Parliament, Council and Commission documents.
I artikel 255 EG, som nyligen infördes i fördraget, garanteras att varje unionsmedborgare och varje fysisk eller juridisk person som är bosatt eller har sitt säte i en medlemsstat skall ha rätt till tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar.
That right is also enshrined in Article 42 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union proclaimed on 7 December 2000 (2000/C 364/01).
Denna rättighet är även förankrad i artikel 42 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (2000/C 364/01), proklamerad den 7 december 2000.