natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As regards, second, the principle of priority for recovery, laid down in Article 3(l)(b) of the Directive, which provides that Member States are to take appropriate measures to encourage the recovery of waste, it cannot by definition be implemented by national legislation aimed not at encouraging such recovery but solely at determining the treatment installation in which the waste can be disposed of.
Det finns härvid anledning att erinra om att invändningar mot avfallstransporter enligt artikel 4.2 c i förordningen skall grundas på vad som föreskrivs i punkt 3 i samma bestämmelse.
As DaimlerChrysler rightly points out, the Decree whose legality is challenged in the main proceedings constitutes an abstract and general act of a Member State, such as those contemplated in Article 4(3)(a)(i) of the Regulation, so that the question whether Community law authorises a national measure such as that decree falls to be examined under that provision of the Regulation and not under the other provisions of Article 4(3).
Eftersom artikel 4.3 a i i förordningen inte uttryckligen ger stöd för att förbjuda transporter av avfall när bortskaffandet av dessa inte uppfyller de miljörättsliga kraven i avsändarstaten, är det emellertid lämpligt att i detta avseende bedöma huruvida denna möjlighet kan vara motiverad på grundval av någon av de tre principer som anges i den nämnda bestämmelsen.
As regards, third, the principle of self-sufficiency at Community and national level, it follows from Article 5(1) of the Directive that the object of that principle is to enable the Community as a whole to become self-sufficient in waste disposal and the Member States to move towards that aim
De fall då en medlemsstat får motsätta sig transport mellan medlemsstaterna av avfall som skall bortskaffas är begränsade till den uttömmande uppräkning som anges i artikel 4.3 i förordningen.
National legislation such as that at issue in the main proceedings, which must be regarded as a
Vad först beträffar principen om närhet, är det lämpligt att ange att det inte kan betraktas som ett genomförande av denna princip att i nationell lagstiftning tillåta transporter av avfall som skall
individually, by means of an integrated and adequate network of disposal installations.
bortskaffas, men endast under den förutsättningen att bortskaffandet kan utföras på ett sätt som är förenligt med de miljörättsliga kraven i avsändarstaten.
Article 4(3) of the Regulation does not authorise that Member State to impose a condition that the intended disposal must satisfy the requirements of its own legislation.
principen om tillräcklig egenkapacitet i den mån detta villkor endast tillämpas när avfallet i fråga inte kan behandlas vid en anläggning som hör till den godkända organisationen för avfallshantering och sänds till en behandlingsanläggning som föreslås av avfallsproducenten eller innehavaren av avfall.
Admittedly, implementation of that principle may in theory justify legislation that introduces an obligation to offer waste for disposal to an approved body, which sends the waste to treatment installations it controls, in so far as that obligation is justified by the need to ensure a level of activity indispensable to the viability of those treatment installations and, consequently, makes it possible to maintain treatment capacities which help to put into practice the principle of self-sufficiency at national level.
Av vad som anförts framgår att när en medlemsstat tillåter att avfall transporteras till en behandlingsanläggning i en annan medlemsstat som föreslås av avfallsproducenten eller innehavaren av avfall men inte till en anläggning som bestäms av medlemsstaten, har denna stat inte befogenhet att med stöd av artikel 4.3 i förordningen införa ett villkor att det avsedda bortskaffandet skall uppfylla kraven i dess egen lagstiftning.
By its fourth question, the national court is asking, essentially, whether Articles 3 to 5 of the Regulation preclude a Member State from applying its own procedure relating to the delivery and allocation of waste to shipments of waste for disposal between Member States, before implementation of the notification procedure provided for in the Regulation.
Vad därefter beträffar principen om prioritering av återvinning, som framgår av artikel 3.1 b i direktivet, skall medlemsstaterna vidta lämpliga åtgärder för att främja att avfall återvinns. Det ligger i sakens natur att detta inte kan genomföras genom en nationell lagstiftning vars syfte inte är att främja återvinning, utan endast att avgöra vid vilken behandlingsanläggning avfallet kan bortskaffas.
However, the condition that the shipment of waste for disposal be authorised only if disposal is carried out in accordance with the requirements of the environmental protection legislation of the State of dispatch does not in any way contribute to the implementation of the principle of self-sufficiency, since it applies only in cases where, because the waste in question cannot be treated by an installation belonging to the approved body responsible for managing waste for disposal, it is sent in any event to a treatment establishment suggested by the producer or holder of the waste.
Vad slutligen beträffar principen om tillräcklig egenkapacitet på gemenskapsnivå och nationell nivå, framgår det av artikel 5.1 i direktivet att denna princip syftar till att gemenskapen som helhet skall kunna ta hand om sitt avfall och till att medlemsstaterna var för sig skall närma sig detta mål genom ett gemensamt, ändamålsenligt utformat nätverk av anläggningar för bortskaffandet.
It follows from the foregoing that, where a Member State authorises the shipment of waste to treatment installations in another Member State suggested by the producer or holder of the waste and not to installations designated by it,
Genom sin fjärde fråga vill den nationella domstolen få klarhet i huruvida artiklarna 3—5 i förordningen innebär ett hinder mot att en medlemsstat, innan den inleder anmälningsförfarandet i enlighet med denna förordning, tillämpar ett eget förfarande för utbud och fördelning av avfall som skall bortskaffas på transporter mellan medlemsstater av sådant avfall.
It follows that Articles 3 to 5 of the Regulation, which define the procedure to be applied to shipments between Member States of waste for disposal, preclude a Member State from applying, before implementing the notification procedure laid down in the Regulation, its own procedure concerning the delivery and allocation of the waste.
En nationell lagstiftning som ålägger en avfallsproducent eller en innehavare av avfall som avser att transportera eller låta transportera detta att, innan det gemenskapsförfarande inleds som börjar med den anmälan som anges i förordningen, följa ett eget nationellt förfarande om utbud och fördelning av avfall, med egna formaliteter och tidsfrister, kan inte anses vara förenlig med det förfarande som införts genom artiklarna 3—5 i förordningen.
'J. Where a national measure generally prohibiting exports of waste for disposal is justified by the principles of proximity, priority for recovery and self-sufficiency, in accordance with Article 4(3)(a)(i) of Council Regulation (EEC) No 259/93 of 1 February 1993 on the supervision and control of shipments of waste within, into and out of the European Community, it is not necessary for that national measure to be subject to a further and separate review of its compatibility with Articles 34 and 36 of the EC Treaty (now, after amendment, Articles 29 EC and 30 EC).
Genomförandet av denna princip kan givetvis motivera en lagstiftning som innefattar en förpliktelse att sända avfall som skall bortskaffas till en godkänd organisation och att denna vidarebefordrar avfallet till en behandlingsanläggning som hör till denna organisation, i den mån denna förpliktelse motiveras av nödvändigheten att säkerställa en verksamhetsgrad som är oundgänglig för dessa anläggningars ekonomiska och finansiella lönsamhet och därmed bibehålla en behandlingskapacitet som bidrar till att genomföra principen om tillräcklig egenkapacitet på nationell nivå.
Article 4(3) of Regulation No 259/93 does not authorise a Member State which has adopted legislation introducing an obligation to offer waste for disposal to an approved body to provide that, where the waste is not allocated to a treatment centre f or which that body is responsible, its shipment to treatment installations in other Member States
Av vad som anförts framgår att artiklarna 3—5 i förordningen, där det förfarande anges som skall tillämpas vad gäller transporter mellan medlemsstater av avfall för bortskaffande, innebär ett hinder mot att en medlemsstat tillämpar ett eget förfarande om utbud och fördelning av avfall innan den inleder anmälningsförfarandet i enlighet med förordningen.
is authorised only on condition that the intended disposal satisfy the requirements of the environmental protection legislation of that Member State.
"1) När en nationell åtgärd innefattar ett allmängiltigt förbud mot export av avfall ßr bortskaffande och är motiverad av principerna om närhet, prioritering av återvinning och tillräcklig egenkapacitet i enlighet med artikel 4.3 a i i rådets förordning (EEG) nr 259/93 av den 1 februari 1993 om övervakning och kontroll av avfaUstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen är det inte nödvändigt att dessutom tydligt klargöra huruvida denna åtgärd är förenlig med artiklarna 34 och 36 ifördraget (nu 29 EG och 30 EG i ändrad lydelse).
Articles 3 to 5 of Regulation No 259/93 preclude a Member State from applying to shipments between Member States of waste for disposal, before the implementation of the notification procedure laid down in the regulation, its own procedure in relation to the offer and allocation of the waste.'
En medlemsstat som har infört en förpliktelse att sända avfall som skall bortskaffas tül en godkänd organisation har inte befogenhet att med stöd av artikel 4.3 i förordning nr 259/93 anta en reglering enligt vilken transport av avfall till en behandlingsanläggning som är belägen i en annan medlemsstat enbart är tillåten under förutsättning att det avsedda bortskaffandet uppfyller de miljörättsliga kraven i avsändarstaten när detta avfall inte sänds till en behandlingscentral som hör till den nämnda organisationen.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 20 September 2001.
3) Artiklarna 3 5 i förordning nr 259/93 innebär ett hinder mot att en medlemsstat tillämpar ett eget förfarande för utbud och fördelning av avfall som skall bortskaffas på transporter mellan medlemsstater av sådant avfall innan den inleder anmälningsförfarandet i enlighet med förordningen."
Case C-1/00 Commission of the European Communities ν French Republic Agriculture
Generaladvokaten P. Léger har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 20 september 2001.
(Failure of a Member State to fulfil its obligations and veal) (Full Court)
Uttrycket "i enlighet med fördraget" i sagda artikel 4 skall tolkas som en uttrycklig tillåtelse, förenlig med EG-fördragets bestämmelser om inskränkningar i den fria rörligheten för varor, att anta nationella bestämmelser på grundval av principen om tillräcklig egenkapacitet och närhetsprincipen.
By application lodged at the Court Registry on 4 January 2000, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by refusing to adopt the measures necessary in order to comply with:
Artikel 4.3 i förordning nr 259/93 skall tolkas så att den utgör hinder för en nationell åtgärd, där det ställs som villkor för att få transportera avfall till andra medlemsstater att bortskaffandet är förenligt med avsändarmedlemsstatens miljöskyddskriterier, så länge kriterierna i mottagarstatens lagstiftning på området inte medför fara för människors hälsa och för miljön.
Council Decision 98/256/EC of 16 March 1998 concerning emergency measures to protect against bovine spongiform encephalopathy, amending Decision 94/474/EC and repealing Decision 96/239/EC, in the version resulting from Commission Decision 98/692/EC of 25 November 1998, hereinafter 'Decision 98/256 as amended'), in particular with Article 6 and Annex III, and
Artiklarna 3 och följande artiklar i förordning nr 259/93 skall tolkas så att de utgör hinder för en nationell åtgärd som åsidosätter det förfarande för anmälning av avfallstransporter till medlemsstaterna som införts genom förordningen, till förmån för ett eget nationellt förhandsförfarande som rör utbud och hänvisning av avfall som skall bortskaffas.
11 October 1999 in order to permit the transit of beef and veal originating from the United Kingdom.
"Fördragsbrott — Underlåtenhet att upphäva embargot mot nötkött från Förenade kungariket" (Domstolen i plenum)
Following the discovery of a probable link between a variant of Creutzfeldt-Jakob disease, a disease affecting human beings, and bovine spongiform encephalopathy (hereinafter 'BSE') which was widespread in the United Kingdom at the time, the Commission adopted Decision 96/239/EC of 27 March 1996 on emergency measures to protect against bovine spongiform encephalopathy, prohibiting the United Kingdom from exporting from its territory to the other Member States and third countries, in particular, live bovine animals, meat of bovine animals and products obtained from bovine animals.
Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 4 januari 2000 väckt talan om fastställelse av att Republiken Frankrike, genom att underlåta att vidta de nödvändiga åtgärderna för att genomföra en sjukdom som drabbar människor, och bovin spongiform encefalopati (nedan kallad BSE), vilken vid denna tid var mycket utbredd i Förenade kungariket, antog kommissionen beslut 96/239/EG av den 27 mars 1996 om vissa nödåtgärder vad beträffar skydd mot bovin spongiform encefalopati, genom vilket kommissionen förbjöd Förenade kungariket att från sitt territorium till de andra medlemsstaterna eller till tredje länder sända bland annat levande nötkreatur, nötkött och produkter framställda av nötkött.
On 10 September 1999 the Commission wrote a letter to the French Republic in which it expressed its surprise at the referral to the Agence française de sécurité sanitaire des aliments (French Food Safety Agency, hereinafter 'the AFSSA') in connection with the implementation, in French law, of Decisions 98/256 as amended and 1999/514.
rådets beslut 98/256/EG av den 16 mars 1998 om nödåtgärder vad beträffar skydd mot bovin spongiform encefalopati, som ändrar beslut 94/474/EG och upphäver beslut 96/239/EG i dess lydelse enligt kommissionens beslut 98/692/EG av den 25 november 1998 (nedan kallat beslut 98/256 i ändrad lydelse), och särskilt artikel 6 i och bilaga III till beslutet, och
By letter of 1 October 1999, the French Republic forwarded to the Commission the opinion issued by the AFSSA on 30 September 1999 and requested that the opinion and the data on which it was based be examined by the Scientific Steering Committee (hereinafter 'the SSC), set up by Commission Decision 97/404/EC of 10 June 1997.
Den 16 mars 1998 antog rådet beslut 98/256 genom vilket rådet på strikta villkor enligt ett program för djurbesättningar med exportintyg (Export Certified Herds Scheme — ECHS, nedan kallat ECHS-programmet) upphävde embargot för visst kött och vissa köttprodukter som härrörde från nötkreatur som slaktats i Nordirland.
Under Decision 98/692, the principle of authorising the dispatch of bovine products under a Date-Based Export Scheme (hereinafter 'the DBES') was adopted by amendment of Article 6 of Decision 98/256.
kommissionens beslut 1999/514/EG av den 23 juli 1999 om fastställande av det datum då sändningarna från Förenade kungariket av nötköttsprodukter som omfattas av det datumbaserade exportsystemet får påbörjas genom tillämpning av artikel 6.5 i rådets beslut 98/256, och särskilt artikel 1 i beslutet,
The DBES is set out in Annex III to Decision 98/256, which was inserted in that decision by Decision 98/692.
Genom beslut 98/692 tilläts sändningar av produkter från nötkreatur enligt ett datumbaserat exportsystem (Date-Based Export Scheme — DBES, nedan kallat DBES-systemet) genom ändring av artikel 6 i beslut 98/256.
According to that opinion, recent scientific advances and the factual context still raised questions with regard to the safety of products subject to the DBES.
DBES-systemets närmare innehåll har angivits i bilaga III till beslut 98/256, till vilket den fogats genom beslut 98/692.
Article 6(5) of Decision 98/256 as amended states that the Commission, after having verified the application of all the provisions of that decision on the basis of Community inspections and after having informed the Member States, is to set the date on which dispatch of the products referred to in Annex III to the decision may commence.
i synnerhet genom att efter den 1 augusti 1999 inte tillåta försäljning inom sitt territorium av de produkter som omfattas av ovannämnda system, vilka avses i ovannämnda artikel 6 i och bilaga III till beslut 98/256, i ändrad lydelse, har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt dessa beslut, och särskilt de bestämmelser som angivits ovan, liksom enligt EG-fördraget, i synnerhet artiklarna 10 EG och 28 EG.
Facts and procedure
Gemenskapsrättsliga bestämmelser
It concluded that there were no grounds for re-examining its conclusions relating to the justification for the DBES.
Till följd av upptäckten av ett möjligt samband mellan en variant av Creutzfeldt-Jacobs sjukdom,
In French law, the prohibition on the import of beef and veal from the United Kingdom results from the order of 28 October 1998 establishing specific measures applicable to certain products of bovine origin dispatched from the United Kingdom (hereinafter 'the order of 28 October 1998'). That order was amended by an order of
I artikel 6.5 i beslut 98/256 i ändrad lydelse föreskrevs att kommissionen, efter att ha kontrollerat tillämpningen av bestämmelserna i detta beslut genom gemenskapsinspektioner och efter att ha underrättat medlemsstaterna, skulle fastställa det datum då sändningar av de produkter som avses i bilaga III till detta beslut fick påbörjas.
In view of the French Republic's reply to the reasoned opinion, the Commission brought the present action.
Med stöd av denna bestämmelse fastställdes detta datum i beslut 1999/514 till den 1 augusti 1999.
In that letter the Commission stated in particular that, by refusing to allow United Kingdom beef conforming to Community requirements to be marketed in its territory after 1 August 1999, the French Republic had failed to fulfil its obligations under Community law.
Efter att ha granskat de epidemiologiska uppgifterna angående BSE i Förenade kungariket fram till mitten av oktober 1999, konstaterade kommittén att sjukdomens spridning fortsatte att minska och att det därmed inte fanns anledning att anta att det fanns en ny smittoväg.
The Commission contends that the article 1 of Decision 1999/514, which set 1 August 1999 as the date on which dispatch of products subject to the DBES could commence, allowed the Member States no discretion as to that date and the conditions governing dispatch.
Kommittén drog slutsatsen att det inte fanns någon anledning att ompröva dess slutsatser avseende D B ES-sys t em e t s berättigande.
A Member State cannot, by relying on the scientific opinion of a national body, substitute its own assessment of the risks for that carried out by the Commission in accordance with its powers.
Sammanfattningsvis ansåg kommittén att de åtgärder som vidtagits av Förenade kungariket ledde till att den risk som det brittiska DBES-systemet utgjorde för människors hälsa i varje fall var jämförbar med den risk som förelåg i de andra medlemsstaterna.
On 24 November 1999 the French and United Kingdom authorities and the Commission drew up a protocol of understanding (hereinafter 'the protocol of understanding').
I fransk rätt fastslogs förbudet mot import av nötkött från Förenade kungariket i arrêté établissant des mesures particulières applicables à certains produits d'origine bovine expédiés du Royaume-Uni av den 28 oktober 1998 (förordning om fastställande av särskilda åtgärder för vissa animaliska produkter från nötkreatur som avsänts från Förenade kungariket) (nedan kallad förordningen av den 28 oktober 1998).
According to that protocol, the French authorities were satisfied with the clarifications provided by the United Kingdom authorities and the Commission with regard to traceability of products in the United Kingdom and on-the-spot controls in that Member State.
Denna förordning har ändrats genom förordning av den 11 oktober 1999, i syfte att tillåta transitering av brittiskt nötkött.
By letter of 1 December 1999, the French Government requested a one-week extension for replying to the letter of formal notice, in order to enable it to submit the protocol of understanding to the AFSSA.
Kommissionen angav i denna bland annat att Republiken Frankrike hade underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt gemenskapsrätten genom sin vägran att tillåta att brittiskt nötkött som uppfyllde de gemenskapsrättsliga kraven fick säljas i Frankrike efter den 1 augusti 1999.
The Commission maintains that the precautionary principle, which guides its actions, does not have the effect of obliging it to follow every scientific opinion without any power to carry out its own assessment, be it an opinion issued by a Member State body or by minority members of a Community working party.
Den 10 september 1999 sände kommissionen en skrivelse till Republiken Frankrike, i vilken den angav att den förvånades över att Republiken Frankrike hade låtit Agence française de sécurité sanitaire des aliments (Franska livsmedelsbyrån, nedan kallad AFSSA) yttra sig inom ramen för genomförandet av besluten 98/256 i ändrad lydelse och 1999/514 i det franska rättssystemet.
On 8 December 1999 the French Prime Minister's press office issued a press release announcing that 'France is not currently able to lift the ban on British beef and veal'.
Kommissionen uppmanade Republiken Frankrike att snarast uppfylla skyldigheterna enligt dessa beslut, vid äventyr av att kommissionen annars skulle föranledas inleda förfarandet enligt artikel 226 EG.
By letter of 9 December 1999, the French Government replied to the Commission's letter of formal notice.
Den 24 november 1999 antog den franska och den brittiska regeringen samt kommissionen en samförståndsförklaring (nedan kallad samförståndsförklaringen).
The French Government essentially contends that the conditions for lifting the ban were not met because: (i) the DBES did not take account of new data such as the discovery of a suspected case of BSE; (ii) United Kingdom beef and veal did not comply with the conditions of the DBES; and (iii) there was no system for tracing products subject to the DBES and the Member States had refused to set up such a system, although this is a fundamental condition of the DBES.
I denna förklarade sig den franska regeringen nöjd med de klargöranden som lämnats av den brittiska regeringen och kommissionen om möjligheterna att spåra produkter från Förenade kungariket och om kontroller på platsen där.
On 14 December 1999 the Commission sent a reasoned opinion to the French Republic referring io the press release of 8 December 1999 and calling on it to adopt, within five working days, the measures necessary in order for it to comply with its Community obligations.
I en skrivelse av den 1 december 1999 begärde den franska regeringen en veckas ytterligare frist för att besvara den formella underrättelsen, i syfte att låta AFSSA yttra sig över samförståndsförklaringen.
That reasoned opinion was replaced by a second one, of 16 December 1999, which also set a time-limit for compliance of five working days. At the request of the French Republic that time-limit was extended to 30 December 1999.
Den 8 december 1999 offentliggjorde den franske premiärministerns presstjänst ett pressmeddelande, i vilket det meddelades att "Frankrike ... för närvarande inte [kan] upphäva embargot mot brittiskt nötkött".