natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In spite of the fact that the European Union has no legal status in international organisations, its Member States are bound by the common foreign and security policy to defend the Union's positions, which are in general presented by the Presidency, within these organisations.
Trots att Europeiska unionen saknar rättslig ställning i internationella organisationer, är dess medlemsstater genom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken bundna att försvara unionens ståndpunkter, som i allmänhet läggs fram av ordförandeskapet, inom dessa organisationer.
This principle applies e.g. in the framework of a number of committees of the UNGA, the UN Commission on Human Rights, the Council of Europe and the OSCE.
Denna princip gäller t.ex. i ett antal kommittéer i FN:s generalförsamling, FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna, Europarådet och OSSE.
The Member State holding the Presidency can present initiatives on behalf of the EU, a possibility that has been increasingly used over the last years.
Den medlemsstat som innehar ordförandeskapet kan på EU:s vägnar lägga fram initiativ, en möjlighet som har utnyttjats i allt högre grad under de senaste åren.
In addition, article 19 TEU stipulates that EU Member States which are members of the UN Security Council will concert together, inform other Member States, and ensure the defence of the Union's positions and interests: coordination now takes place before Security Council meetings.
I artikel 19 i FEU fastställs dessutom att medlemsstater som är medlemmar i FN:s säkerhetsråd skall samråda med varandra, hålla övriga medlemsstater informerade och se till att unionens ståndpunkter och intressen tillvaratas: samordning sker nu före säkerhetsrådets möten.
In the Bretton Woods institutions (IFI's) EU Member States belong to a range of different IMF constituencies, which are represented on the executive board (the ECB is invited as an observer when the executive board discusses Euro-related issues.)
I Bretton Woods-institutionerna (IFI:er) tillhör EU:s medlemsstater en rad olika IMF:grupperingar, som är representerade i styrelsen (ECB inbjuds som observatör när styrelsen diskuterar euro-frågor).
Member States informally coordinate their positions in regular meetings, at which the Commission is present.
Medlemsstaterna samordnar informellt sina ståndpunkter vid regelbundet återkommande möten där kommissionen är närvarande.
On some issues, coordination takes place at the level of the Economic and Financial Committee, or among Finance Ministers in the Council.
I några frågor sker samordning i Ekonomiska och finansiella kommittén eller bland finansministrarna i rådet.
Such coordination is much rarer in respect of IBRD (World Bank) discussions.
En sådan samordning är inte så vanlig när det gäller IBRD:s (Världsbanken) diskussioner.
At the annual joint IMF/IBRD meetings, each Member State submits a written contribution, the President of the ECOFIN Council submits a written speech on behalf of the EU, the Commission and the ECB have observer status for the unrestricted part of the meeting, and the Commission, acting for the Community, submits a written speech to the Development Committee.
Vid de årliga gemensamma IMF/IBRD-mötena överlämnar varje medlemsstat ett skriftligt bidrag, Ekofinrådets ordförande överlämnar ett skriftligt tal på EU:s vägnar, kommissionen och ECB har observatörsstatus för den öppna delen av mötet och kommissionen, som agerar för gemenskapen, överlämnar ett skriftligt tal till utvecklingskommittén.
For discussion: could the Union speak, in a wider range of international organisations (a) with one voice, or (b) with a common message, or (c) with better co-ordination?
Att diskutera: Kan unionen i ett bredare spektrum av internationella organisationer a) tala med en röst eller b) framföra ett gemensamt budskap eller c) uppträda med en bättre samordning?
ISSUES FOR CONSIDERATION
FRÅGOR SOM SKALL ÖVERVÄGAS
In considering how further progress to maximise international impact can best be made, four specific areas merit consideration.
Vid diskussionen om hur man skall gå tillväga fortsättningsvis för att den internationella effekten skall bli så stor som möjligt, bör fyra speciella områden beaktas.
Some would entail Treaty revision.
Några skulle medföra en revidering av fördraget.
There is a general agreement that the Union must develop its policies and use its resources in a coherent way in order to be a credible and effective player on the international stage.
Det råder allmän enighet om att unionen måste utveckla sin politik och använda sina resurser på ett konsekvent sätt för att vara trovärdig och effektiv på den internationella scenen.
The Union's economic and political relations with third countries/regions and its action within international organisations are governed by different rules and decisionmaking procedures.
Unionens ekonomiska och politiska förbindelser med tredje länder/regioner och dess åtgärder inom internationella organisationer styrs av olika regler och beslutsförfaranden.
Some have argued that the current system makes it difficult to ensure that the multiplicity of instruments are used harmoniously in pursuit of common objectives.
En del har hävdat att det nuvarande systemet gör det svårt att säkerställa att instrumentens mångfald utnyttjas harmoniskt i strävan efter att uppnå gemensamma mål.
Does this point to structural changes,
Pekar detta på strukturella ändringar inom och mellan parlamentet,
within and between Parliament, Commission and Council?
kommissionen och rådet?
Could one - particularly in a crisis situation - envisage providing the Council with a single proposal covering proposed uses of all particular management tools?
Kan man, särskilt i krissituationer, tänka sig att lägga fram ett enda förslag för rådet som omfattar den föreslagna användningen av alla särskilda administrativa redskap?
b) Identifying common interests
Att fastställa gemensamma intressen
The extent of integration achieved within the European Community/Union means that Member States increasingly share a number of interests in common.
Omfattningen av den integration som uppnåtts inom Europeiska gemenskapen/unionen innebär att medlemsstaterna i större utsträckning har ett antal intressen gemensamt.
Defining such common interests depends in part on sharing and jointly assessing information: this can also play an important role in bolstering mutual confidence.
Fastställandet av sådana gemensamma intressen beror delvis på att man delar och gemensamt bedömer information: detta kan även spela en viktig roll för att stärka det ömsesidiga förtroendet.
While the Member States and the Commission share the right to raise issues within the CFSP, a common approach can only be determined collectively.
Medlemsstaterna och kommissionen delar rätten att ta upp frågor inom GUSP, men en gemensam strategi kan endast beslutas kollektivt.
The European Council has been considering how it could be better equipped for its strategic role.
Europeiska rådet har diskuterat hur det kan bli bättre rustat för sin strategiska roll.
Arrangements within the General Affairs Council are also under consideration.
Arrangemang inom rådet (allmänna frågor) diskuteras också.
What more could be done to define and prioritise common interests?
Vad kan göras ytterligare för att fastställa och prioritera gemensamma intressen?
c) Promoting flexibility
Att främja flexibilitet
A dynamic foreign policy implies that the Union is capable of responding promptly to international developments, drawing on the most appropriate resources.
En dynamisk utrikespolitik innebär att unionen kan reagera omedelbart på det som händer internationellt, genom att tillgripa de resurser som är lämpligast.
Many believe that the current financial constraints on CFSP, and the rule by which the Union cannot act in CFSP unless all Member States agree unanimously, restrict the Union's capacity to act, and result in policy driven by (a) cost-cutting and (b) only the highest available common factor of agreement.
Många anser att de nuvarande finansiella restriktionerna för GUSP och den regel som gör att unionen inte kan agera i GUSP om inte samtliga medlemsstater godkänner det enhälligt begränsar unionens förmåga att agera och leder till en politik som styrs av a) nedskärning av kostnaderna och b) bara vilar på minsta gemensamma nämnare.
Should one consider introducing more flexibility to help overcome these difficulties?
Bör man överväga att införa större flexibilitet för att bidra till att dessa svårigheter övervinns?
d) Ensuring a clearer Union voice
Få till stånd att unionen talar med en röst
Traditionally, external representation has been provided by the Presidency or the Commission, depending on the subject matter.
Traditionellt har representationen utåt ombesörjts av ordförandeskapet eller av kommissionen beroende på sakfrågorna.
In practice, particularly in capitals where few Member States have diplomatic representation, an informal practice of "lead nation" has sometimes developed.
I praktiken har det ibland uppstått en informell praxis med en "ledande nation", särskilt i de huvudstäder där få medlemsstater har beskickningar.
Moreover, the creation of the High Representative means that, particularly in crisis situations, it is often he who in practice represents the Union and takes a lead on political dialogue on behalf of the Council.
Dessutom innebär inrättandet av den höge representanten att det ofta är han som i krissituationer företräder unionen i praktiken och tar initiativet i en politisk dialog på rådets vägnar.
(Political dialogue is also frequently conducted in the "Troika" format, which many find unwieldy and inefficient.)
(Den politiska dialogen sker ofta i form av en "trojka", något som många finner svårhanterligt och ineffektivt.)
Although it might be clear in specific situations who is in practice the Union's main interlocutor, the overall situation is complicated for those outside the Union wanting to know who to address.
Även om det i vissa situationer är klart vem som i praktiken är unionens främsta språkrör, är den samlade situationen komplicerad för de som står utanför unionen och som vill veta vem man skall vända sig till.
How can we best ensure a clearer Union voice?
Hur kan vi bäst få till stånd att unionen talar med en röst?
When examining these four issues, the following underlying factors should be kept in mind: a) Increasing globalisation, and the fact that a growing number of essentially internal Community policy issues now have an important international dimension, puts a premium on ensuring effective strategic overview of the international impact of such policies.
Ökad globalisering och det faktum att ett allt större antal av framför allt interna gemenskapspolitiska frågor numera har en betydande internationell dimension gör det ännu viktigare att få en effektiv strategisk överblick över den internationella genomslagskraften i en sådan politik.
Equally, External Trade and Development policies have direct implications on foreign policy while the credibility and impact of foreign policy often require concrete deliverables.
Den externa handels- och biståndspolitiken har likaledes direkta konsekvenser för utrikespolitiken, även om utrikespolitikens trovärdighet och genomslagskraft ofta kräver konkreta slutresultat.
Ensuring coherence therefore matters greatly.
Att säkerställa samstämmighet är därför viktigt.
b) But few international events produce the same reaction, or intensity of reaction, in every Member State.
Men det är få internationella händelser som framkallar samma reaktion eller samma intensiva reaktion i varje medlemsstat.
Geographical situations and historical backgrounds differ, as do human and economic factors.
Geografiska lägen och historisk bakgrund skiljer sig från varandra, liksom mänskliga och ekonomiska faktorer.
National traditions of involvement in particular geographical areas, and the extent to which Member States are willing to engage in such areas, vary considerably.
Nationella traditioner med ett engagemang för särskilda geografiska områden och i vilken utsträckning medlemsstaterna är villiga att engagera sig för sådana områden varierar väsentligt.
Such traditional links could nevertheless be seen as assets for the Union.
Sådana traditionella kopplingar skulle dock kunna betraktas som en tillgång för unionen.
c) All agree that where the Union can act together it should do so.
Alla är eniga om att när unionen kan agera samlat, skall den göra det.
It might be unrealistic to assume that, in the absence of Union consensus on action, those Member States directly or strongly affected by an exogenous event will refrain from taking action themselves.
Det kanske är orealistiskt att förmoda att om man inte har nått samförstånd inom unionen, kommer de medlemsstater som direkt eller som starkt påverkas av en utifrån kommande händelse att avstå från att själva vidta åtgärder.
When a Member State considers that its vital national interests are seriously affected, pressure from public opinion and in its national parliament could require it to take action.
När en medlemsstat anser att dess vitala nationella intressen verkligen har påverkats, skulle trycket från den allmänna opinionen och i det nationella parlamentet kunna kräva att den vidtar åtgärder.
In addition, while a number of Member States are party to NATO/WEU mutual defence obligations, an EU collective military action would not be possible under current arrangements if a Member State were under attack or if its vital interests were threatened.
Även om många medlemsstater är medlemmar i Nato/VEU och bundna av åtaganden om ömsesidigt försvar skulle en kollektiv militär insats från EU:s sida vara omöjlig enligt de rådande arrangemangen om en medlemsstat skulle angripas eller dess vitala intressen hotas.
Some Member States might not be willing to make a sufficient commitment, either of political will or of resources for military capabilities.
Några medlemsstater skulle kanske vara ovilliga att göra ett tillräckligt stort åtagande, antingen p.g.a. politisk vilja eller p.g.a. resurser för militär kapacitet.
Others argue that a common defence lacking will or resources would not be credible.
Andra hävdar att ett gemensamt försvar som saknar vilja och resurser inte är trovärdigt.
The establishment of the common foreign and security policy, with its specific legal framework, instruments and procedures, represents the acknowledgement by Member States that while their vital interests do not always coincide, they share a common interest in working together wherever possible.
Fastställandet av en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik med en specifik rättslig ram och specifika instrument och förfaranden ger belägg för medlemsstaternas erkännande att även om deras vitala intressen inte alltid sammanfaller, delar de ett gemensamt intresse av att samarbeta när så är möjligt.
This cooperation is increasing, and the trend has been reflected in subsequent procedural modifications, and the introduction of new instruments, as in the Amsterdam Treaty.
Detta samarbetet ökar och trenden har avspeglats i efterföljande ändringar i förfaranden och införandet av nya instrument, såsom i Amsterdamfördraget.
One could consider how to further strengthen this trend.
Man skulle kunna överväga hur man stärker denna trend ytterligare.
AREAS FOR REFLECTION
OMRÅDEN SOM KRÄVER REFLEXION
The basis of the EU's approach to external relations is that the Union benefits from acting collectively on the international stage, and that its resources should be used coherently and efficiently.
EU:s inställning till yttre förbindelser grundar sig på det faktum att unionen tjänar på att agera kollektivt på den internationella scenen och att dess resurser bör användas konsekvent och effektivt.
When reflecting on how these aspirations could be better achieved in the future the following general questions might be addressed.
När man reflekterar över hur man skall uppfylla dessa ambitioner bättre i framtiden, bör man behandla följande allmänna frågor: i)
How can one reinforce the convergence of views between Member States on the different subjects of external policy, taking account of differing national traditions and interests; and encourage solidarity amongst them?
Hur skulle man kunna stärka konvergensen mellan medlemsstaternas synpunkter på olika frågor i den externa politiken med beaktande av nationella traditioner och intressen samt uppmuntra solidariteten mellan dem?
And how can one ensure that the consequent policy prescription process does not produce convergence on a common policy set at the level of the least ambitious?
Och hur kan man säkerställa att en konsekvent politik inte framkallar konvergens om en gemensam politik satt på den lägsta ambitionsnivån?
How can one reinforce coherence between the different objectives of Union policies, e.g. between development policy and other policies, external or internal?
Hur skulle man kunna stärka sammanhanget mellan de olika målen i unionens politik, t.ex. mellan biståndspolitiken och andra politikområden, såväl externa som interna?
To what extent could use of the Community method be extended to further policy areas?
I vilken utsträckning skulle användningen av gemenskapsmetoden kunna utvidgas till att omfatta flera politikområden?
On matters currently considered in CFSP, could one envisage extending the possibilities by which the Council can take decisions without the need for unanimity?
När det gäller de frågor som idag behandlas inom GUSP, kan man utvidga de möjligheter med vars hjälp rådet kan fatta beslut utan att behöva uppnå enhällighet?
And/or should more flexible arrangements be introduced, allowing a group of Member States to undertake an initiative on behalf of the Union?
Och/eller bör man införa flexiblare regler som ger en grupp medlemsstater möjlighet att ta initiativ på unionens vägnar?
How could use of the Community method be made more effective, e.g. by greater coherence within and between (a) the Commission and/or (b) the Council and/or (c) by increasing the role of the Parliament?
Hur skulle man kunna effektivisera användningen av gemenskapsmetoden, t.ex. genom en större samstämmighet inom och mellan a) kommissionen och/eller b) rådet och/eller c) genom att utöka parlamentets roll?
What lessons can be drawn from experience with the newly created post of High Representative?
Vilka lärdomar kan man dra av erfarenheterna från den nyligen inrättade posten som hög representant?
On Common Defence Policy, which missions, if any, beyond the Petersberg tasks, should be assigned to the Union?
När det gäller den gemensamma försvarspolitiken, vilka uppdrag, om några, utöver Petersbergsuppdragen bör tilldelas unionen?
Do we want to provide the Union with real operational capacity, including military capacity?
Vill vi förse unionen med en verklig operativ förmåga, inklusive militärkapacitet?
If so, how can we ensure the provision of the capabilities necessary for credibility?
Om så är fallet, hur kan vi garantera tilldelningen av de resurser som är nödvändiga för trovärdigheten?
Should we envisage, along the lines of what has been done for monetary union, admission criteria and a pact to be complied with subsequently?
Bör vi tänka oss tillträdeskriterier och en pakt som därefter skall följas, i linje med vad som har gjorts beträffande den monetära unionen?
Is there a need to change the current arrangements for representation of the Union/Community, in third countries, and/or in international organisations?
vii) Föreligger det ett behov av att ändra de nuvarande arrangemangen för unionens/gemenskapens representation i tredje land och/eller i internationella organisationer?
Members of the Convention will find attached the descriptive note on the instruments available to the Union and the Community for the exercise of their legislative and executive competences, and the procedures for establishing and using such instruments (CONV 50/02), with the addition of a fourth section outlining the areas for further consideration identified during the debate within the Convention on 23 and 24 May 2002.
För konventets ledamöter bifogas ett diskussionsunderlag om de rättsliga instrument som unionen och gemenskapen förfogar över för att utöva sina lagstiftnings- och genomförandebefogenheter och om förfarandena för att inrätta och använda dessa instrument (CONV 50/02), vilket kompletterats med en fjärde del som tar upp de diskussionspunkter som framkommit vid debatten i konventet den 2324 maj 2002.
This basic issue is addressed in three sections of the note:
Denna grundläggande fråga behandlas i notens tre delar:
A fourth section deals with areas for further consideration identified during the debate within the Convention.
I en fjärde del behandlas de förslag till diskussionen som har kommit fram genom konventets debatt.
To attain the objectives and exercise the competences of the Union and of the Community, the treaties assign powers to the institutions.
För att förverkliga målen och utöva unionens och gemenskapens befogenheter tilldelas institutionerna befogenheter genom fördragen.
In this context, it refers to the discussions held within the European institutions, in particular the Commission, on the possibilities – without changing the treaties – for simplifying and rationalising the regulatory environment, and presents in detail the various mechanisms envisaged (consultations, impact analyses, coregulation and self-regulation, evaluation of and follow-up to legislation, etc.).
I detta sammanhang hänvisas till diskussionerna inom de europeiska institutionerna och särskilt kommissionen om möjligheterna att förenkla och rationalisera lagstiftningen "med oförändrade fördrag" och man tar i detalj upp de olika mekanismer som planeras (samråd, konsekvensanalyser, samreglering, självreglering, utvärdering och uppföljning av lagstiftningen, osv.).
The catalogue of instruments available to the Union and Community: their form and effects.
Förteckning över de instrument unionen och gemenskapen förfogar över: deras form och verkan.
The institutions' modus operandi.
Institutionernas arbetssätt.
The quality of the legislation.
Lagstiftningens kvalitet.
, but may also in particular cases lay down very detailed provisions leaving little or no margin of transposition to
Denne kan, alltefter behoven, nöja sig med att fastställa en mycket allmän ram för en policy eller miniminormer men även, i särskilda fall, föreskriva mycket detaljerade bestämmelser som lämnar medlemsstaterna föga eller ingen marginal vid införlivandet.
Paragraph 6 of the protocol on subsidiarity and proportionality gives some preference to directives rather than regulations, and to framework directives (an unknown instrument in the typology of the
Enligt punkt 6 i protokollet om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna bör direktiv
The case-law of the Court, which has recognised the direct application of directives, covers only cases where a State has not transposed or has badly transposed a directive, on expiry of the deadline.
Domstolens rättspraxis som har erkänt direktivens direkta verkan avser enbart sådana fall då en stat inte har införlivat eller på ett otillfredsställande sätt har införlivat ett direktiv när tidsfristen löper ut.
Treaty)ratherthan to detailed ones.
väljas framför förordningar och ramdirektiv (ett instrument som är okänt i klassificeringen i fördraget) framför detaljerade sådana.
Paragraph 7 of that protocol states that "Community measures should provide Member States with alternative ways to achieve the objectives of the measures".
I punkt 7 i protokollet anges att "gemenskapsåtgärderna [bör] förse medlemsstaterna med alternativa sätt att uppnå målen för åtgärderna".
Article 12 of the TEU contains a catalogue of foreign policy instruments:
Artikel 12 i EU-fördraget innehåller följande förteckning över instrument för utrikespolitiken: – Principerna och de allmänna riktlinjerna är politiska rättsakter som har antagits av Europeiska rådet. – I gemensamma strategier utformade av rådet och antagna genom enhälligt beslut av Europeiska rådet fastställs unionens mål och åtgärder på ett område av gemensamt intresse för medlemsstaterna.