natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A Community measure falls within the competence in the field of the common commercial policy provided for in Article 133 EC only if it relates specifically to international trade in that it is essentially intended to promote, facilitate or govern trade and has direct and immediate effects on trade in the products concerned (see, inter alia, Case C-347/03 Regione autonoma Friuli­Venezia Giulia and ERSA [2005] ECR I-3785, paragraph 75 and the caselaw there cited).
Enligt domstolens rättspraxis omfattas en gemenskapsrättsakt av behörigheten på området för den gemensamma handelspolitiken som föreskrivs i artikel 133 EG endast om rättsakten specifikt rör internationell handel, genom att den huvudsakligen syftar till att främja, underlätta eller reglera handeln och den direkt och omedelbart påverkar handeln generellt eller handeln med varorna i fråga (se bland annat dom av den 12 maj 2005 i mål C-347/03, Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia och ERSA, REG 2005, s. I-3785, punkt 75 och där angiven rättspraxis).
With regard to its essential purpose and object, as explained in paragraph 169 above, the contested regulation is intended to combat international terrorism and it provides to that end a series of restrictive measures of an economic and financial kind, such as freezing the economic funds and resources of persons or entities suspected of contributing to the funding of international terrorism.
Domstolen har i punkt 169 i förevarande dom konstaterat att huvudsyftet och målet med den omtvistade förordningen är att bekämpa den internationella terrorismen. I den omtvistade förordningen föreskrivs i detta syfte att det ska införas restriktiva åtgärder av ekonomiskt och finansiellt slag, såsom frysning av penningmedel och ekonomiska resurser, gentemot personer och enheter som misstänks bidra till finansieringen av den internationella terrorismen.
Having regard to that purpose and object, it cannot be considered that the regulation relates specifically to international trade in that it is essentially intended to promote, facilitate or govern trade.
Den omtvistade förordningen kan, med hänsyn till detta syfte och mål, inte anses specifikt röra internationell handel genom att huvudsakligen syfta till att främja, underlätta eller reglera handeln.
Furthermore, although that regulation may indeed produce effects on international trade, it is plainly not its purpose to give rise to direct and immediate effects of that nature.
Den omtvistade förordningen kan visserligen påverka den internationella handeln, men det är uppenbart att dess syfte inte är att direkt och omedelbart påverka denna.
The contested regulation could not, therefore, be based on the powers of the Community in the sphere of the common commercial policy.
Den omtvistade förordningen kan därför inte grunda sig på gemenskapens behörighet på området för den gemensamma handelspolitiken.
On the other hand, according to the Commission, in so far as the contested regulation prohibits the transfer of economic resources to individuals in third countries, it
Enligt kommissionen omfattas den omtvistade förordningen dessutom av tillämpningsområdet för EG-fördragets bestämmelser om fri rörlighet för kapital och betal-
That assertion too must be rejected.
Inte heller denna uppfattning kan godtas.
With regard, first of all, to Article 57(2) EC, the restrictive measures imposed by the contested regulation do not fall within one of the categories of measures listed in that provision.
Domstolen konstaterar beträffande artikel 57.2 EG att de restriktiva åtgärder som införs genom den omtvistade förordningen inte ingår i någon av de kategorier av åtgärder som räknas upp i den bestämmelsen.
Nor can Article 60(1) EC furnish the basis for the contested regulation, for its ambit is determined by that of Article 301 EC.
Inte heller artikel 60.1 EG kan utgöra grund för den omtvistade förordningen, eftersom tillämpningsområdet för den artikeln bestäms med hänsyn till tillämpningsområdet för artikel 301 EG.
As has earlier been held in paragraph 167 above, that latter provision is not concerned with the adoption of restrictive measures such as those at issue, which are notable for the absence of any link to the governing regime of a third country.
Såsom domstolen redan har funnit i punkt 167 i förevarande dom avser artikel 60.1 EG emellertid inte antagandet av sådana restriktiva åtgärder som är aktuella i målet, vilka helt saknar samband med den styrande regimen i ett tredjeland.
In the fourth place it is appropriate to examine the claims directed by Mr Kadi, in the second and third parts of his first ground of appeal, against paragraphs 122 to 135 of Kadi, by Al Barakaat against paragraphs 158 to 170 of Yusuf and Al Barakaat, and the Commission’s criticisms of those same paragraphs of the judgments under appeal.
Domstolen ska därefter pröva den andra och den tredje delen av Yassin Abdullah Kadis första grund beträffande vad denne gjort gällande om punkterna 122–135 i den överklagade domen i Kadimålet samt vad Al Barakaat gjort gällande om punkterna 158–170 i den överklagade domen i Yusuf och Al Barakaatmålet.
In this regard it must be held that the judgments under appeal are indeed vitiated by an error of law.
Domstolen konstaterar att förstainstansrätten i de överklagade domarna gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning i denna del.
In point of fact, while it is correct to consider, as did the Court of First Instance, that a bridge has been constructed between the actions of the Community involving economic measures under Articles 60 EC and 301 EC and the objectives of the EU Treaty in the sphere of external relations, including the CFSP, neither the wording of the provisions of the EC Treaty nor the structure of the latter provides any foundation for the view that that bridge extends to other provisions of the EC Treaty, in particular to Article 308 EC.
Förstainstansrätten gjorde en riktig bedömning när den konstaterade att en länk införts mellan gemenskapens genomförande av ekonomiska sanktionsåtgärder med stöd av artiklarna 60 EG och 301 EG och EU-fördragets utrikespolitiska mål, däribland den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Däremot innebär varken lydelsen i bestämmelserna i EG-fördraget eller systematiken i det fördraget någon grund för uppfattningen att denna länk kan utsträckas till att omfatta andra bestämmelser i EG-fördraget, och särskilt inte artikel 308 EG.
With specific regard to Article 308 EC, if the position of the Court of First Instance were to be accepted, that provision would allow, in the special context of Articles 60 EC and 301 EC, the adoption of Community measures concerning not one of the
Vad särskilt gäller artikel 308 EG konstaterar domstolen att förstainstansrättens uppfattning skulle innebära att det, i det speciella sammanhang som avses i artiklarna 60 EG och 301 EG, skulle vara möjligt att anta gemenskapsrättsakter som inte
The inevitable conclusion is that such a view runs counter to the very wording of Article 308 EC.
En sådan uppfattning strider emellertid mot lydelsen i artikel 308 EG.
Recourse to that provision demands that the action envisaged should, on the one hand, relate to the ‘operation of the common market’ and, on the other, be intended to attain ‘one of the objectives of the Community’.
För att den bestämmelsen ska kunna användas krävs det att den åtgärd som gemenskapen avser att vidta dels rör något ”inom den gemensamma marknadens ram”, dels syftar till att förverkliga ”något av gemenskapens mål”.
Furthermore, the coexistence of the Union and the Community as integrated but separate legal orders, and the constitutional architecture of the pillars, as intended by the framers of the Treaties now in force, referred to by the Court of First Instance in paragraphs 120 of Kadi and 156 of Yusuf and Al Barakaat, constitute considerations of an institutional kind militating against any extension of the bridge to articles of the EC Treaty other than those with which it explicitly creates a link.
Samexistensen mellan unionen och gemenskapen såsom integrerade men separata rättsordningar och den konstitutionella pelarkonstruktionen återspeglar viljan hos upphovsmännen till nu gällande fördrag – såsom förstainstansrätten med rätta noterat i punkt 120 i den överklagade domen i Kadimålet och i punkt 156 i den överklagade domen i Yusuf och Al Barakaatmålet – och utgör överväganden av institutionellt slag som talar mot att den ovannämnda länken ska utsträckas till andra artiklar i EG-fördraget än dem till vilka det genom denna bestämmelse skapas ett uttryckligt band.
In addition, Article 308 EC, being an integral part of an institutional system based on the principle of conferred powers, cannot serve as a basis for widening the scope of Community powers beyond the general framework created by the provisions of the EC Treaty as a whole and, in particular, by those defining the tasks and the activities of the Community (Opinion 2/94, paragraph 30).
Artikel 308 EG ingår som en del i ett institutionellt system som grundas på principen om tilldelade befogenheter. Den kan därför inte utgöra en grund för att utvidga området för gemenskapens behörighet utöver den allmänna ram som följer av samtliga bestämmelser i fördraget, i synnerhet de bestämmelser i vilka gemenskapens uppgifter och åtgärder fastställs (det ovannämnda yttrandet 2/94, punkt 30).
Likewise, Article 3 EU, referred to by the Court of First Instance in paragraphs 126 to 128 of Kadi and 162 to 164 of Yusuf and Al Barakaat, in particular its second paragraph, cannot supply a base for any widening of Community powers beyond the objects of the Community.
På samma sätt kan inte artikel 3 EU, i synnerhet andra stycket i den artikeln, utgöra en grund för att utvidga gemenskapens behörighet utanför gemenskapens mål. Förstainstansrätten hänvisade till den artikeln i punkterna 126–128 i den överklagade domen i Kadimålet och i punkterna 162–164 i den överklagade domen i Yusuf och Al Barakaatmålet.
The effect of that error in law on the validity of the judgments under appeal will be considered later, after the evaluation of the other claims raised against the explanations given in those judgments concerning the possibility of including Article 308 EC in the legal basis of the contested regulation jointly with Articles 60 EC and 301 EC.
Domstolen kommer att pröva den inverkan som denna felaktiga rättstillämpning har på giltigheten av de överklagade domarna senare. Detta kommer att ske i samband med bedömningen av de punkter på vilka resonemangen i de överklagade domarna, om möjligheten att låta artikel 308 EG ingå i den rättsliga grunden för den omtvistade förordningen, i förening med artiklarna 60 EG och 301 EG, har klandrats.
Those other claims may be divided into two categories.
De punkter på vilka resonemangen i de överklagade domarna har klandrats i denna del kan delas in i två kategorier.
The first category includes, in particular, the first part of Mr Kadi’s first ground of appeal, in which he argues that the Court of First Instance erred in law when it accepted that it was possible for Article 308 EC to supplement the legal basis of the contested regulation formed by Articles 60 EC and 301 EC.
I den första kategorin ingår bland annat den första delen av Yassin Abdullah Kadis första grund. Yassin Abdullah Kadi har gjort gällande att förstainstansrätten gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den medgav att artikel 308 EG kunde komplettera den rättsliga grunden för den omtvistade förordningen, i form av artiklarna 60 EG och 301 EG.
In his submission, those two latter articles cannot form the legal basis, even in part, of the contested regulation because, according to the interpretation given by the Court of First Instance itself, measures directed against persons or entities in no way linked to the governing regime of a third country — the only persons to whom the contested regulation is addressed — do not fall within the ambit of those articles.
De sistnämnda artiklarna kan emellertid inte utgöra den rättsliga grunden för den omtvistade förordningen, eller ens en del av denna grund, eftersom åtgärder som avser personer eller enheter som saknar samband med den styrande regimen i ett tredjeland, enligt förstainstansrättens egen tolkning, inte faller inom tillämpningsområdet för dessa artiklar och den omtvistade förordningen uteslutande riktar sig mot sådana personer eller enheter.
That criticism may be compared with that made by the Commission, to the effect that, if it were to be held that recourse to Article 308 EC could be allowed, it would have to be as the sole legal basis, and not jointly with Articles 60 EC and 301 EC.
Detta resonemang liknar kommissionens ståndpunkt, att artikel 308 EG ska användas som ensam rättslig grund, för det fall det skulle vara tillåtet att använda sig av den artikeln, och att artikel 308 EG inte kan användas i förening med artiklarna 60 EG och 301 EG.
The second category includes the Commission’s criticisms of the Court of First Instance’s decision, in paragraphs 116 and 121 of Kadi and 152 and 157 of Yusuf and Al Barakaat, that, for the purposes of the application of Article 308 EC, the objective of the contested regulation, namely, according to the Court of First Instance, the fight against international terrorism, and more particularly the imposition of economic and financial sanctions, such as the freezing of funds, in respect of individuals and entities suspected of contributing to the funding of terrorism, cannot be made to refer to one of the objects which the EC Treaty entrusts to the Community.
I den andra kategorin ingår den kritik som kommissionen har riktat mot förstainstansrättens avgörande i punkterna 116 och 121 i den överklagade domen i Kadimålet och i punkterna 152 och 157 i den överklagade domen i Yusuf och Al Barakaatmålet. Enligt förstainstansrätten kunde inte syftet med den omtvistade förordningen, det vill säga kampen mot den internationella terrorismen, närmare bestämt införandet av ekonomiska och finansiella sanktionsåtgärder, såsom frysning av penningmedel, gentemot personer och enheter som misstänks för att ha bidragit till finansieringen av den internationella terrorismen, hänföras till något av de mål som gemenskapen ges enligt EG-fördraget, med avseende på tillämpningen av artikel 308 EG.
The Commission maintains in this respect that the implementing measures imposed by the contested regulation in the area of economic and financial sanctions fall, by their very nature, within the scope of the objects of the Community, that is to say, first, the common commercial policy and, second, the free movement of capital.
Kommissionen har hävdat att de genomförandeåtgärder i fråga om ekonomiska och finansiella sanktioner som införs genom den omtvistade förordningen är av sådant slag att de omfattas av gemenskapens mål, nämligen den gemensamma handelspolitiken och den fria rörligheten för kapital.
With regard to that first category of claims, it is to be borne in mind that Article 308 EC is designed to fill the gap where no specific provisions of the Treaty confer on the Community institutions express or implied powers to act, if such powers appear none the less to be necessary to enable the Community to carry out its functions with a view to attaining one of the objectives laid down by the Treaty (Opinion 2/94, paragraph 29).
Beträffande den första kategorin av punkter på vilka resonemangen i de överklagade domarna har klandrats erinrar domstolen om att avsikten med artikel 308 EG är att kompensera för det faktum att gemenskapens institutioner inte genom särskilda bestämmelser i fördraget uttryckligen eller underförstått har tilldelats befogenheter, i den mån som sådana befogenheter ändå framstår som nödvändiga för att gemenskapen ska kunna utföra sina uppgifter för att nå ett av de mål som fastställs i fördraget (det ovannämnda yttrandet 2/94, punkt 29).
The Court of First Instance correctly held that Article 308 EC could be included in the legal basis of the contested regulation, jointly with Articles 60 EC and 301 EC.
Förstainstansrätten gjorde dock en riktig bedömning när den fann att artikel 308 EG kunde ingå i den rättsliga grunden för den omtvistade förordningen tillsammans med artiklarna 60 EG och 301 EG.
The contested regulation, inasmuch as it imposes restrictive measures of an economic and financial nature, plainly falls within the ambit ratione materiae of Articles 60 EC and 301 EC.
Det är uppenbart att den omtvistade förordningen omfattas av det materiella tillämpningsområdet (ratione materiae) för artiklarna 60 EG och 301 EG i den del som det genom den förordningen införs restriktiva åtgärder av ekonomiskt och finansiellt slag.
To that extent, the inclusion of those articles in the legal basis of the contested regulation was therefore justified.
Det var således motiverat att i denna utsträckning låta dessa artiklar ingå i den omtvistade förordningens rättsliga grund.
The claims in that first category must therefore be rejected as unfounded.
Talan kan således inte vinna bifall såvitt avser vad som gjorts gällande i den första kategorin av punkter på vilka resonemangen i de överklagade domarna har klandrats.
With regard to the other conditions for the applicability of Article 308 EC, the second category of claims will now be considered.
Beträffande de övriga förutsättningarna för att artikel 308 EG ska vara tillämplig ska den andra kategorin av punkter på vilka de överklagade domarna har klandrats prövas.
The Commission maintains that, although Common Position 2002/402, which the contested regulation is intended to put into effect, pursues the objective of the campaign against international terrorism, an objective covered by the CFSP, that regulation must be considered to lay down an implementing measure intended to impose economic and financial sanctions.
Kommissionen har hävdat att den gemensamma ståndpunkten 2002/402, som den omtvistade förordningen syftar till att genomföra, visserligen eftersträvar målet att bekämpa den internationella terrorismen, ett mål som omfattas av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Enligt kommissionen ska den omtvistade förordningen emellertid anses vara en genomförandeåtgärd som syftar till att införa ekonomiska och finansiella sanktioner.
That objective falls within the scope of the objectives of the Community for the purpose of Article 308 EC, in particular those relating to the common commercial policy and the free movement of capital.
Det målet omfattas av gemenskapens mål i den mening som avses i artikel 308 EG, särskilt de mål som utgörs av den gemensamma handelspolitiken och av den fria rörligheten för kapital.
The United Kingdom takes the view that the purely instrumental specific objective of the contested regulation, namely, the introduction of coercive economic measures, must be distinguished from the underlying CFSP objective of maintaining international peace and security.
Förenade kungariket anser att den omtvistade förordningens särskilda syfte, vilket är uteslutande instrumentellt och utgörs av införandet av ekonomiska tvångsåtgärder, ska skiljas från dess underliggande syfte, vilket rör upprätthållandet av internationell fred och säkerhet och vilket omfattas av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.
That specific objective contributes to the implicit Community objective underlying Articles 60 EC and 301 EC, which is to supply effective means to put into effect, solely by coercive economic measures, acts adopted under the CFSP.
Detta mål är att tillhandahålla effektiva medel för att, uteslutande genom ekonomiska tvångsåtgärder, genomföra rättsakter som antagits inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.
The objective pursued by the contested regulation is immediately to prevent persons associated with Usama bin Laden, the Al-Qaeda network or the Taliban from having at their disposal any financial or economic resources, in order to impede the financing of terrorist activities (Case C-117/06 Möllendorf and Möllendorf­Niehuus [2007] ECR I-8361, paragraph 63).
Domstolen erinrar om att det mål som eftersträvas med den angripna förordningen är att omedelbart förhindra att med Usama bin Ladin, nätverket al-Qaida och talibanerna associerade personer får tillgång till finansiella och ekonomiska resurser och, därigenom, förhindra finansiering av terroristverksamhet (dom av den 11 oktober 2007 i mål C-117/06, Möllendorf och Möllendorf-Niehuus, REG 2007, s. I-8361, punkt 63).
Contrary to what the Court of First Instance held in paragraphs 116 of Kadi and 152 of Yusuf and Al Barakaat, that objective can be made to refer to one of the objects which the EC Treaty entrusts to the Community.
I motsats till vad förstainstansrätten funnit i punkt 116 i den överklagade domen i Kadimålet och i punkt 152 i den överklagade domen i Yusuf och Al Barakaatmålet kan detta mål hänföras till något av de mål som gemenskapen ges enligt EG-fördraget.
The judgments under appeal are therefore vitiated by an error of law on this point also.
Förstainstansrätten gjorde sig således skyldig till felaktig rättstillämpning i denna del i de överklagade domarna.
In this regard it may be recalled that, as explained in paragraph 203 above, Article 308 EC, being an integral part of an institutional system based on the principle of conferred powers, cannot serve as a basis for widening the scope of Community powers beyond the general framework created by the provisions of the EC Treaty as a whole.
Domstolen erinrar om, såsom det redogjorts för ovan i punkt 203 i förevarande dom, att artikel 308 EG ingår som en del i ett institutionellt system som grundas på principen om tilldelade befogenheter. Den kan därför inte utgöra en grund för att utvidga området för gemenskapens behörighet utöver den allmänna ram som följer av samtliga bestämmelser i EG-fördraget.
The objective pursued by the contested regulation may be made to refer to one of the objectives of the Community for the purpose of Article 308 EC, with the result that the adoption of that regulation did not amount to disregard of the scope of Community powers stemming from the provisions of the EC Treaty as a whole.
Det mål som eftersträvas med den omtvistade förordningen kan dock hänföras till något av gemenskapens mål i den mening som avses i artikel 308 EG. Antagandet av den omtvistade förordningen innebar därför inte en felaktig bedömning av området för gemenskapens behörighet, såsom detta följer av den allmänna ram som utgörs av samtliga bestämmelser i EG-fördraget.
Inasmuch as they provide for Community powers to impose restrictive measures of an economic nature in order to implement actions decided on under the CFSP, Articles 60 EC and 301 EC are the expression of an implicit underlying objective, namely, that of making it possible to adopt such measures through the efficient use of a Community instrument.
Artiklarna 60 EG och 301 EG, i den del som det i dessa artiklar föreskrivs en behörighet för gemenskapen att införa restriktiva åtgärder av ekonomiskt slag i syfte att genomföra åtgärder som beslutats inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, är nämligen ett uttryck för ett underförstått och underliggande mål, nämligen att göra det möjligt att anta sådana åtgärder genom att på ett effektivt sätt använda sig av en gemenskapsrättsakt.
That interpretation is supported by Article 60(2) EC.
Denna tolkning stöds av artikel 60.2 EG.
Although the first paragraph thereof provides the power, within strict limits, for Member States to take unilateral measures against a third country with regard to capital movements and payments, that power may, as provided for by that paragraph, be exercised only so long as Community measures have not been taken pursuant to paragraph 1 of that article.
I det första stycket i den punkten föreskrivs en strängt omgärdad behörighet för medlemsstaterna att vidta ensidiga åtgärder mot ett tredjeland beträffande kapitalrörelser och betalningar. Enligt samma stycke kan denna behörighet emellertid endast utövas så länge som det inte vidtagits några gemenskapsåtgärder med stöd av artikel 60.1 EG.