natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Joined Cases C-402/05 P and C-415/05 P Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission (judgment of 3 September 2008), although the Court upheld the judgments of theCourtofFirstInstance under appeal (in Case T-315/01 Kadi v Council and Com-
I domavden 3 september 2008 i de förenademålen C-402/05 P och C-415/05 P, Kadi och Al Barakaat International Foundation mot rådet och kommissionen, bekräftade domstolen förstainstansrättens domar av den 21 september 2005 i mål T-315/01 (REG 2005, s.
( EC I ); v 2
II-3649) och i mål T-306/01 (REG 2005, s.
Council Directive 2000/78/EC of 27 November 2000 establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation (OJ 2000 L 303, p. 16).
Rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling (EGT L 303, s. 16).
Court of Justice mission [2005] ECR II-3649 and Case T-306/01 Yusuf and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission [2005] ECR II-3533) so far as concerns the Council’s competence to adopt a regulation ordering the freezing of funds and other economic assets of the individuals and entities whose names appear in a list annexed to that regulation (4), which had been adopted in order to give effect in the European Community to resolutions of the United Nations Security Council, the Court considered that theCourtofFirstInstance erred in law when it held that the Community judicature does not, in principle, have any jurisdiction to review the internal lawfulness of that regulation.
Domstolen som finns införda i en förteckning bilagd denna förordning4, antagna för att i Europeiska gemenskapen genomföra resolutioner antagna av Förenta nationernas säkerhetsråd. Domstolen fann däremot att förstainstansrätten gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning när denna fann att gemenskapsdomstolarna i princip saknar behörighet att kontrollera förordningens interna legalitet.
According to the Court of Justice, the review of the validity of any Community measure in the light of fundamental rights must be considered to be the expression, in a community based on the rule of law, of a constitutional guarantee, stemming from the ECTreaty as an autonomous legal system, which cannot be prejudiced by an international agreement.
Enligt domstolen ska domstolens kontroll av gemenskapsrättsakternas giltighet i förhållande till de grundläggande rättigheterna anses utgöra uttryck för en konstitutionell garanti, i en rättslig gemenskap, vilken följer av EG-fördraget såsom autonom rättsordning. Ett internationellt avtal kan inte inkräkta på denna konstitutionella garanti.
The review of lawfulness ensured by the Community judicature applies to the Community act intended to give effect to the international agreement at issue, and not to the latter as such.
Gemenskapsdomstolens legalitetskontroll avser den gemenskapsrättsakt som syftar till att genomföra det ifrågavarande internationella avtalet och inte det internationella avtalet som sådant.
The Community judicature must ensure the review, in principle the full review, of the lawfulness of all Community acts in the light of fundamental rights, which form an integral part of the general principles of Community law, including review of Community measures which, like the regulation in question, are designed to give effect to resolutions adopted by the Security Council.
Gemenskapsdomstolarna är skyldiga att säkerställa en i princip fullständig kontroll av lagenligheten av samtliga gemenskapsrättsakter i förhållande till de grundläggande rättigheterna, vilka utgör en del av gemenskapsrättens allmänna principer. Detta inbegriper gemenskapsrättsakter vilka, såsom den omtvistade förordningen, syftar till att genomföra resolutioner som antagits av säkerhetsrådet.
Moreover, the Court found that, in the light of the actual circumstances surrounding the inclusion of Mr Kadi and Al Barakaat in the list of persons and entities covered by the freezing of funds, it had to be held that the rights of the defence, in particular the right to be heard, and the right to effective judicial review of those rights were patently not respected.
Domstolen fann vidare att det, med hänsyn till de konkreta omständigheterna vid införandet av namnen Yassin Abdullah Kadi och Al Barakaat International Foundation i den förteckning över de personer och enheter som omfattades av frysning av medel, var uppenbart att klagandenas rätt till försvar, i synnerhet deras rätt att yttra sig, och deras rätt till en verksam domstolsprövning av rätten till försvar inte hade iakttagits.
In regard to that point, the Court observed that the effectiveness of judicial review means that the Community authority is bound to communicate to the persons or entities concerned the grounds on which the measure in question is founded, so far as possible, either when that measure is decided on or, at the very least, as swiftly as possible after that decision in order to enable those persons or entities to exercise, within the periods prescribed, their right to bring an action.
Domstolen erinrade om att en effektiv domstolsprövning fordrar att den aktuella gemenskapsmyndigheten i så stor utsträckning som möjligt måste upplysa den berörda personen eller den berörda enheten om skälen för åtgärden, antingen vid den tidpunkt när beslutet om införande fattas eller, i vart fall, så snart som möjligt efter det att detta beslut har fattats, för att dessa inom föreskriven tid ska kunna utöva sin rätt att väcka talan. Domstolen ogiltigförklarade rådets förordning i denmån denna innebar en frysning av Yassin Abdullah Kadis och Al Barakaats tillgångar.
While the Court annulled the Council regulation insofar as it froze the funds of Mr Kadi and of Al Barakaat, it acknowledged that the annulment of the regulation with immediate effect would be capable of seriously and irreversibly prejudicing the effectiveness of the restrictivemeasures because, in the interval preceding its replacement, the person and the entity referred to might take steps seeking to prevent measures freezing funds from being applied to them again, and it could not be excluded that, on the merits of the case, the imposition of those measures on Mr Kadi an donAl Barakaat might for all that prove to be justified.
De berörda personerna och enheterna skulle nämligen, under tiden innan den omtvistade förordningen har ersattsmed en ny förordning, kunna vidta åtgärder för att förhindra att åtgärder för frysning av penningmedel på nytt kan tillämpas gentemot dem, då det inte kan uteslutas att det visar sig i sak finnas grund för införandet av sådana åtgärder gentemot Yassin Abdullah Kadi och Al Barakaat.
Having regard to those considerations, the Court maintained the effects of the regulation for a period not exceeding three months running from the date of the judgment, to allow the Council to remedy the infringements found.
Mot bakgrund härav lät domstolen verkningarna av den omtvistade förordningen fortsätta att gälla under en tidsperiod som inte fick överstiga tre månader från och med dagen för domen, så att rådet kunde rätta till de åsidosättanden som konstaterats.
Another judgment of particular interest is that of 16 December 2008 in Case C-47/07 P Masdar (UK) vCommission, which deals with the procedures to be followed in order to obtain access to the Community judicature.
I domavden 16 december 2008 i mål C-47/07 P, Masdar (UK)mot kommissionen, behandlas förfarandevägar för att få tillgång till gemenskapsdomstolarna.
Council Regulation (EC) No 881/2002 of 27May 2002 imposing certain specific restrictivemeasures directed against certain persons and entities associatedwithUsamabin Laden, theAl-Qaida network and theTaliban, and repealing Regulation (EC) No 467/2001 (OJ 2002 L 139, p. 9).
Rådets förordning (EG) nr 881/2002 av den 27 maj 2002 om införande av vissa särskilda restriktiva åtgärder mot vissa med Usama bin Ladin, nätverket al-Qaida och talibanerna associerade personer och enheter och om upphävande av förordning (EG) nr 467/2001 om förbud mot export av vissa varor och tjänster till Afghanistan, skärpning av flygförbudet och förlängning av spärrandet av tillgångar och andra finansiella medel beträffande talibanerna i Afghanistan (EGT L 139, s. 9).
This case concerned unjust enrichment.
Målet rör obehörig vinst.
The Court held that, according to the principles common to the laws of the Member States, a person who has suffered a loss which increases the wealth of another person without there being any legal basis for that enrichment has the right, as a general rule, to restitution from the person enriched, up to the amount of the loss.
Domstolen fann att det följer av de principer som är gemensamma för medlemsstaternas rättsordningar att om en person gjort en förlust som inneburit en vinst för någon annan, utan att denna vinst har någon som helst rättslig grund, så har vederbörande i allmänhet rätt att återfå vad som motsvarar det förlorade beloppet av den som gjort vinsten.
Legal redress for undue enrichment, as provided for in the majority of national legal systems, is not necessarily conditional upon unlawfulness or fault with regard to the defendant’s conduct.
För att väcka talan grundad på obehörig vinst, såsom denna slags talan är utformad i merparten av de nationella rättssystemen, krävs inte att svarandens agerande ska vara rättsstridigt eller culpöst.
On the other hand, it is essential that there be no valid legal basis for the enrichment.
Det är däremot väsentligt att vinsten inte har någon giltig rättslig grund.
Given that unjust enrichment is a source of noncontractual obligation common to the legal systems of the Member States, the Community cannot be dispensed from the application to itself of the same principles where a natural or legal person alleges that the Community has been unjustly enriched to the detriment of that person.
Eftersom obehörig vinst, såsom den definierats ovan, utgör en grund för utomobligatoriska förpliktelser som är gemensamma för medlemsstaternas rättsordningar, ska samma principer även tillämpas i förhållande till gemenskapen då en fysisk eller juridisk person påstår att gemenskapen gjort en obehörig vinst på vederbörandes bekostnad.
The Court added that actions for unjust enrichment do not fall under the rules governing noncontractual liability in the strict sense, which, to be invoked, require a number of conditions to be satisfied, relating to the unlawfulness of the conduct imputed to the Community, the fact of the damage alleged and the existence of a causal link between that conduct and the damage complained of .
Domstolen tillade att en talan grundad på obehörig vinst förvisso inte regleras av reglerna om utomobligatoriskt skadeståndsansvar i strikt bemärkelse. För att sådant skadeståndsansvar ska uppstå krävs att ett antal villkor är uppfyllda, nämligen att det agerande som läggs gemenskapen till last är rättsstridigt, att det verkligen föreligger en skada och att det finns ett orsakssamband mellan agerandet och den åberopade skadan.
They differ from actions brought under those rules in that they do not require proof of unlawful conduct — indeed, of any form of conduct at all — on the part of the defendant, but merely proof of enrichment of the defendant for which there is no valid legal basis and of impoverishment of the applicant which is linked to that enrichment.
En talan grundad på obehörig vinst kännetecknas av att sökanden inte behöver styrka att svaranden handlat rättsstridigt, eller ens att svaranden alls har agerat, utan endast att sökanden styrker att svaranden gjort en vinst utan giltig rättslig grund och att sökanden gjort en härmed sammanhängande förlust.
However, despite those characteristics, the possibility of bringing an action for unjust enrichment against the Community cannot be denied to a person solely on the ground that the ECTreaty does not make express provision for a means of pursuing that type of action.
Oavsett dessa kännetecken kan en enskild emellertid inte förvägras möjligheten att väcka talan om obehörig vinst mot gemenskapen enbart av den anledningen att det i EG-fördraget inte uttryckligen föreskrivs något rättsligt förfarande för en sådan typ av talan.
If Article 235 EC and the second paragraph of Article 288 EC were to be construed as excluding that possibility, the result would be contrary to the principle of effective judicial protection laid down in the case-law of the Court and confirmed in Article 47 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
En tolkning av artiklarna 235 EG och 288 andra stycket EG som utesluter en sådan möjlighet skulle leda till ett resultat som strider mot principen om ett effektivt domstolsskydd, en princip som bekräftats i domstolens rättspraxis och stadfästs i artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
Joined Cases C-120/06 P and C-121/06 P FIAMMand FIAMMTechnologies v Council and Commission (judgment of 9 September 2008) are worthy of particular note in relation precisely to that area of actions for noncontractual liability.
Inom just detta område, talan om utomobligatoriskt skadestånd, förtjänar domavden 9 september 2008 i de förenademålen C-120/06 P och C-121/06 P, FIAMM och FIAMM Technologies mot rådet och kommissionen, att uppmärksammas särskilt.
They concern the problem of Community liability for a legislative measure.
Målen rör problemet med gemenskapens ansvar för en normativ rättsakt.
The Dispute Settlement Body (DSB) of theWorld Trade Organisation (WTO) ruled that the Community regime governing the import of bananas was incompatible withWTO agreements and authorised the United States of America to impose an increased customs duty on certain Community imports.
Världshandelsorganisationens (WTO:s) tvistlösningsorgan (DSB) hade funnit att gemenskapsordningen för import av bananer var oförenlig medWTO-avtalen och bemyndigade Amerikas förenta stater att ta ut tullar på viss import från gemenskapen.
Six companies established in the EuropeanUnion sought compensation from the Commission and the Council for the damage suffered by them in consequence of the application of American retaliatory measures to their exports to the United States.
Sex bolag etablerade i Europeiska unionen begärde att kommissionen och rådet skulle förpliktas att ersätta den skada de påstod sig ha lidit till följd av amerikanska åtgärder mot deras export till Förenta staterna.
The Court observed that the Community does not incur liability on account of a legislative measure which involves choices of economic policy unless a sufficiently serious breach of a superior rule of law for the protection of individuals, and conferring rights on them, has occurred.
Domstolen erinrade om att gemenskapen endast kan bli skadeståndsansvarig för en normativ rättsakt som innebär ekonomisk-politiska val om det skett en tillräckligt klar överträdelse av en överordnad rättsregel som avser att skydda enskilda.
It also noted that, while the principle of liability of the Community in the case of an unlawful act of the institutions constitutes an expression of the general principle familiar to the legal systems of the Member States that an unlawful act gives rise to an obligation to make good the damage caused, no such convergence of the legal systems of the Member States has been established as regards the existence of a principle of liability in the case of a lawful act of the public authorities, in particular where such an act is of a legislative nature. The Court concluded
Även om principen om gemenskapsansvar för en rättsstridig rättsakt från institutionerna är ett uttryck för en allmän princip i medlemsstaternas rättsordningar att en rättsstridig handling eller underlåtenhet medför en skyldighet att ersätta den skada som har vållats genom en rättsstridig handling, föreligger ingen motsvarande samstämmighet i medlemsstaternas rättsordningar beträffande förekomsten av en princip om skadeståndsansvar för det allmänna vid en lagenlig handling, i synnerhet beträffande normgivning.
Court of Justice that, as it currently stands, Communitylaw does not lay down a regime under which the Community’s liability for its legislative conduct can be put in issue in a situation where any failure of such conduct to comply withWTO agreements cannot be relied upon before the Community judicature.
Domstolen behörighet i ett fall där det förhållandet att detta handlande inte står i överensstämmelse medWTO-avtalen inte kan åberopas inför gemenskapsdomstolen.
It added that a Community legislative measure whose application leads to restrictions of the right to property and the freedom to pursue a trade or profession could give rise to noncontractual liability on the part of the Community where it impairs the very substance of those rights in a disproportionate and intolerable manner, perhaps because no provision has been made for compensation calculated to avoid or remedy that impairment.
Domstolen preciserade vidare att det kan föreligga utomobligatoriskt skadeståndsansvar för gemenskapen när tillämpningen av en normativ gemenskapsrättsakt leder till inskränkningar av äganderätten och rätten att fritt utöva näringsverksamhet som innebär ett oproportionerligt och oacceptabelt ingrepp, som påverkar själva kärnan i dessa rättigheter, i förekommande fall utan att någon ersättning som skulle kunna förhindra att skadan uppstår eller kompensera för denna har föreskrivits.
Other, more standard, judgments have added to the wealth of case-law of the Court on the admissibility of actions for annulment.
Även andra domar har, på ett mer traditionellt vis, berikat domstolens omfattande rättspraxis om upptagande till sakprövning av talan om ogiltigförklaring.
Thus, in Case C-125/06 P Commission v InfrontWM (judgment of 13 March 2008), the Court held that, for the purposes of the conditions governing admissibility of an action for annulment, a Commission decision approving measures aimed at regulating the exercise of exclusive television broadcasting rights to events of major importance for society, which are taken by a Member State pursuant to Article 3 a of Directive 89/552 (5), directly affects the legal situation of the holder of those rights.
I domavden 13 mars 2008 i mål C-125/06 P, kommissionenmot Infront WM, fann domstolen att ett beslut av kommissionen att godkänna åtgärder för att reglera de exklusiva TV-sändningsrättigheterna för evenemang av särskild vikt för samhället som en medlemsstat hade vidtagit med stöd av artikel 3a i direktiv 89/5525 har en direkt inverkan på den rättsliga ställningen för innehavaren av dessa rättigheter.
Since the restrictions imposed by those measures are linked to the circumstances in which broadcasters acquire the television broadcasting rights to designated events from the holder of the exclusive broadcasting rights, the effect of the measures adopted by that Member State and the decision approving them is to subject the rights held by a company which has acquired television broadcasting rights to new restrictions which did not exist when it acquired those rights and which render their exercise more difficult.
I denmån de begräsningar som dessa åtgärder medför är förbundna med de villkor enligt vilka företagen förvärvar sändningsrättigheterna till utvalda evenemang av innehavaren av de exklusiva TV-sändningsrättigheterna, innebär de åtgärder som denna medlemsstat vidtagit och beslutet att godkänna dessa att rättigheterna för ett företag som förvärvat TV-sändningsrättigheterna förses med nya begränsningar som inte fanns när det erhöll nämnda rättigheter och som gör det svårare att utnyttja dessa.
Furthermore, the Court held, the prejudice to the legal situation of the holder of the rights is due only to the requirement to attain the result determined by those measures and by the Commission’s decision, without national authorities having any discretion in the decision’s implementation that could affect that situation.
Domstolen konstaterade vidare att det bara är kravet på att uppnå det resultat som bestäms av åtgärderna och av kommissionens beslut som har påverkat rättighetshavarens rättsliga ställning. De nationella myndigheterna har inget utrymme för skönsmässig bedömning vid genomförandet av detta beslut som kan påverka situationen.
As regards the condition that the applicant must be individually concerned, the Court held that, where the decision affects a group of persons who were identified or identifiable when that measure was adopted by reason of criteria specific to the members of the group, those persons might be individually concerned by that measure inasmuch as they form part of a limited class of traders.
Vad gäller villkoret att sökanden ska vara personligen berörd, fann domstolen att när beslutet berör en grupp av personer som med hjälp av gruppmedlemmarnas egna kriterier kunde identifieras eller skulle ha kunnat identifieras när rättsakten antogs, kan dessa personer vara personligen berörda av rättsakten i denmån de ingår i en begränsad krets av ekonomiska aktörer.
That can be the case particularly when the decision alters rights acquired by the individual prior to its adoption.
Det kan förhålla sig på det viset bland annat när beslutet innebär att de rättigheter som den enskilde har förvärvat före dess antagande ändras.
In Case C-521/06 P Athinaïki Techniki v Commission (judgment of 17 July 2008), the concept of ‘act open to challenge’for the purposes of Article 230 EC required clarification.
I domavden 17 juli 2008 i mål C-521/06 P, Athinaïki Techniki mot kommissionen, var det begreppet ”rättsakt mot vilken talan kan väckas”i denmening som avses i artikel 230 EG som behövde preciseras.
An appeal was brought before the Court of Justice against an order of theCourtofFirstIn-stance dismissing as inadmissible an action seeking annulment of a Commission decision, of which the appellant was made aware by letter, to taken o further action on a complaint concerning alleged State aid granted in connection with a public contract.
Domstolen hade här att pröva ett överklagande av ett beslut av förstainstansrätten att avvisa talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut att avskriva klagandens klagomål avseende ett påstått statligt stöd beviljat inom ramen för en offentlig upphandling, vilket kom till klagandens kännedom genom en skrivelse.
The Court held that, to determine whether an act in matters of State aid constitutes a decision within the meaning of
Domstolen fann att för att avgöra huruvida en åtgärd avseende statligt stöd utgör ett beslut i denmening som avses i
Council Directive 89/552/EEC of 3 October 1989 on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities (OJ 1989 L 298, p.
Rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (EGT L 298, s. 23; svensk specialutgåva, område 6, volym 3, s.
23), as amended by Directive 97/36/EC of the European Parliament and of the Council of 30 June 1997 (OJ 1997 L 202, p. 60).
3), i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997 (EGT L 202, s. 60).
Article 4 of Regulation No 659/1999 (6), it is necessary to ascertain whether, taking account of the substance of that act and the Commission’s intention, that institution has, at the end of the preliminary examination stage, definitively established its position — by way of the act under consideration— on the measure under review and, therefore, whether it has decided that that measure constitutes aid or not and whether or not the measure raises doubts as regards its compatibility with the common market.
Utveckling och verksamhet artikel 4 i förordning nr 659/19996 ska det, mot bakgrund av dess innehåll och kommissionens avsikt, kontrollera som kommissionen genom denna åtgärd, vid slutet av den preliminära granskningen, slutgiltigt tagit ställning till den statliga åtgärd om vilken den underrättats och följaktligen – om den slagit fast huruvida denna åtgärd utgör statligt stöd – att den antingen inte hyser tvivel avseende dess förenlighet med den gemensamma marknaden eller att den hyser sådant tvivel.