natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is sufficient in that regard to observe that the Court of First Instance held, in paragraph 75 of the judgment under appeal, that the evidence adduced by the Bank was incapable of establishing either that Mr Hautem had engaged in a professional activity of a commercial nature or that he had taken advantage of his connection with the Bank, involved the Bank or personally used the Bank's equipment.
Det är härvid tillräckligt att konstatera att förstainstansrätten i punkt 75 i den överklagade domen konstaterat att bankens bevisning varken kan anses styrka att Michel Hautem utövat yrkesverksamhet av kommersiell natur eller att han använt sig av sin anställning vid banken. Förstainstansrätten ansåg det inte heller styrkt att han blandat in banken eller personligen använt bankens utrustning.
Since, according to the contested decision, those complaints formed the basis for dismissing Mr Hautem, the Court of First Instance correctly concluded that it was no longer necessary to ascertain whether his dismissal might have been justified by his conduct during the disciplinary proceedings and, afortiori, during the proceedings before the Court of First Instance.
Med hänsyn till att dessa invändningar enligt det omtvistade beslutet utgjorde grunden för Michel Hautems uppsägning var det korrekt av förstainstansrätten att dra slutsatsen att det saknades skäl att pröva huruvida uppsägningen kunde motiveras av Michel Hautems handlande under disciplinförfarandet och, i ännu högre grad, under förfarandet inför förstainstansrätten.
The Court of First Instance held, that there was no need to consider the complaint relating to Mr Hautem's failure to declare his wife's activity within Mon de l'Evasió since, as the Bank had made a manifest error in assessing the facts, the contested decision must be annulled in any event.
Förstainstansrätten fastställde att det inte var nödvändigt att pröva invändningen om att Michel
It follows that Article 41 of the Staff Regulations of the Bank does not remove disputes of a financial character between the Bank and its staff from the jurisdiction of the Court of Justice, and therefore from that of the Court of First Instance, and that it does not limit the exercise of that jurisdiction according to the particular nature of a dispute.
Härav följer att artikel 41 i personalföreskrifterna inte undantar tvister av ekonomisk art mellan banken och dess anställda från domstolens, och därigenom förstainstansrättens, behörighet.
As regards, next, the question as to whether the Court of First Instance failed to take account of
Personalföreskrifterna uppställer vad gäller utövandet av denna behörighet inte heller några villkor beroende av tvistens särskilda natur.
logic of the Staff Regulations of Officials of the European Communities, since an award of arrears of remuneration is the normal consequence of a finding that a dismissal decision is unlawful, including where the applicable system is one governed by contract, the contractual nature of the system applicable to the staff of the Bank when it ordered the Bank to pay Mr Hautem the arrears of the remuneration which he should have received since the date of his dismissal, it is clear that that decision of the Court of First Instance, contrary to the Bank's assertion, is not patterned on the
Vad sedan beträffar frågan huruvida förstainstansrätten åsidosatt den avtalsrättsliga karaktären av de bestämmelser som bankens personal omfattas av genom att förplikta banken att betala retroaktiv lön sedan uppsägningen till
Orders the European Investment Bank to pay the costs'
Europeiska investeringsbanken skall ersätta rättegångskostnaderna.''
Advocate General L.A Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 1 February 2001.
Generaladvokaten L.A. Geelhoed har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 1 februari 2001.
'— the appeal is in part inadmissible
— delvis avvisa överklagandet,
— although declared admissible in the appeal, the grounds are rejected
— ogilla överklagandet i den del det kan tas upp till sakprövning,
— the European Investment Bank shall bear the costs.'
— förplikta Europeiska investeringsbanken att ersätta rättegångskostnaderna.
Case C-517/99 Merz & Krell GmbH & Co. Approximation of laws 4 October 2001
Mål C-517/99 Merz & Krell GmbH & Co. Tillnärmning av lagstiftning 4 oktober 2001
Preliminary ruling (Trade marks —Approximation of laws —Article 3(l)(d) of First Directive 89/104/EEC — Grounds for refusal or invalidity — Trade marks which consist exclusively of signs or indications which have become customary in the current language or in the bona fide and established practices of the trade — Need for signs or indications to have become customary to designatelhe goods or services in respect of which registration of the mark is sought — No need for the signs or indications to be directly descriptive of the properties or characteristics of the goods or services in respect of which registration of the mark is sought) (Full Court)
Förhandsavgörande "Varumärken — Tillnärmning av lagstiftning — Artikel 3.1 d i första direktivet 89/104/EEG — Registreringshinder eller ogiltighetsgrunder — Varumärken som endast består av tecken eller upplysningar vilka i det dagliga språkbruket eller enligt branschens vedertagna handelsbruk har kommit att bli en sedvanlig beteckning för varan eller tjänsten — Nödvändigt att tecknen eller upplysningarna har kommit att bli en sedvanlig beteckning för de varor eller tjänster för vilka varumärket har anmälts för registrering — Tecknen eller upplysningarna behöver inte
that it need not specifically describe the goods in question.
hos de varor eller tjänster för vilka direkt beskriva egenskaperna eller kännetecknen varumärket har anmälts för registrering" (Domstolen i plenum) vedertagna handelsbruk har kommit att bli en sedvanlig beteckning, utan att de aktuella varorna behöver beskrivas konkret.
By an order of 20 October 1999, the Bundespatentgericht (Federal Patents Court) referred for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 3(l)(d) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks.
Bundespatentgericht har, genom beslut av den 20 oktober 1999, ställt en fråga om tolkningen av artikel 3.1 d i rådets första direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar.
But, the Bundespatentgericht says, on a literal interpretation of Paragraph 8(2)(3) of the Markengesetz, the claimed word must have become customary to designate the goods and services in respect of which the mark is sought to be registered in order for it to be refused registration under that provision.
Denna fråga har uppkommit i ett förfarande i vilket Merz & Krell GmbH & Co. (nedan kallat Merz & Krell) överklagade det beslut genom vilket Deutsches Patent- und Markenamt (det tyska patent- och varumärkesverket) vägrade att registrera ordmärket Bravo för skrivredskap. Den nationella domstolen har emellertid påpekat att det av en ordagrann tillämpning av 8 § andra stycket tredje punkten i Markengesetz följer att det, för att vägra registera ett varumärke enligt denna bestämmelse, förutsätts att det uttryck som har anmälts för registrering har kommit att bli en sedvanlig beteckning för de varor eller tjänster för vilka varumärket har anmälts för registrering.
Furthermore, the wording of Paragraph 8(2)(3) of the Markengesetz does not specify- whether it is sufficient that there be a general connection with the goods or services covered by the mark in order for registration to be refused under that provision, or whether it is necessary for there to be a specific connection with those goods or services.
Av ordalydelsen i 8 § andra stycket tredje punkten i Markengesetz framgår inte heller huruvida det, för att vägra registrering på grundval av denna bestämmelse, är tillräckligt med en allmän anknytning till de varor eller tjänster som avses med varumärket, eller om det krävs en särskild anknytning till dessa varor eller tjänster.
Taking the view that Paragraph 8(2)(3) of the Markengesetz should be interpreted in a manner compatible with Article 3(l)(d) of the Directive which it incorporates into German law, the Bundespatentgericht decided to stay proceedings and refer a question to the Court for a preliminary ruling.
Merz & Krell ansökte om registrering av ordmärket Bravo för "skrivredskap". Ansökan avslogs med motiveringen att ordet bravo för de berörda handelskretsarna direkt framstår som ett uttryck för gillande. De berörda handelskretsarna skulle uppfatta det för registrering anmälda ordmärket enbart som ett lovord och en reklamslogan, som inte hade någon särskiljningsförmåga. Varumärket kunde därför inte ges skydd. Eftersom Bundespatentgericht anser att 8 § andra stycket tredje punkten i Markengesetz skall tolkas i enlighet med artikel 3.1 d i direktivet, vars införlivande med den tyska rätten den säkerställer, beslutade nämnda domstol att förklara målet vilande och att ställa en fråga till EG-domstolen.
The first part of the question
Frågans första del
Merz & Krell filed an application for registration of the word mark Bravo in respect of *writing implements'. That application was refused by the Deutsches Patent- und Markenamt on the ground that the word Bravo is, for the class of persons to whom it is addressed, purely a term of praise. Those classes of persons view the claimed mark 'Bravo' as no more than a term of praise and an advertising slogan devoid of any distinctive character, thus rendering it ineligible for protection. Merz & Krell brought an action against that decision before the Bundespatentgericht which considers that the merits of the refusal to register the applicant's word mark must be assessed in the light of Paragraph 8(2)(3) of the Markengesetz. By the first part of the question the Bundespatentgericht is essentially asking if Article 3(1)(d) of the Directive must be interpreted as not precluding registration of a trade mark unless the signs or indications of which that trade mark is exclusively composed have become customary in the current language or in the bona fide and established practices of the trade to designate the goods or services for which the mark is sought to be registered.
Efter det att Merz & Krell hade överklagat avslagsbeslutet till Bundespatentgericht, fann denna domstol att en bedömning av huruvida avslaget på sökandens registreringsansökan var välgrundat skall ske med hänsyn till 8 § andra stycket tredje punkten i Markengesetz. Den nationella domstolen önskar med sin frågas första del få klarhet i huruvida artikel 3.1 d i direktivet skall tolkas så att den endast utgör hinder för att registrera ett varumärke om de tecken eller upplysningar som varumärket uteslutande består av i det dagliga språkbruket eller enligt branschens vedertagna handelsbruk har kommit att bli en sedvanlig beteckning för de varor eller tjänster för vilka varumärket har anmälts för registrering.
It points out that the term 'Bravo' has the same meaning in many European languages as a term of praise in the sense of "well done'.
Bundespatentgericht har påpekat att uttrycket bravo på flera europeiska språk har samma betydelse, nämligen ett uttryck för gillande i meningen "bra" eller "fin".
It also observes that that word is in fact used in advertising in Germany and various other European countries as a term of praise in respect of various goods and services.
Den nationella domstolen har även konstaterat att uttrycket i Tyskland och i flera andra europeiska länder faktiskt används i reklamen som en lovprisande utsaga för olika varor och tjänster.
However, it states that it has not been able to find any use of the word in connection with writing implements.
Bundespatentgericht har emellertid angett att det inte har kunnat fastställas att nämnda uttryck används med avseende på skrivredskap.
It must be pointed out that the purpose of the Directive, as is clear from the first and seventh recitals in its preamble, is to make the conditions for obtaining and continuing to hold a registered trade mark the same in all the Member States so as to remove disparities in the laws of the Member States which may impede the free movement of goods and the freedom to provide services and may distort competition within the common market.
Bundespatentgericht anser att det för att vägra registrera ordmärket Bravo, enligt artikel 3.1 d i direktivet, är tillräckligt att uttrycket bravo i det dagliga språkbruket eller enligt branschens
The Bundespatentgericht takes the view that under Article 3(l)(d) of the Directive it is sufficient forthe word 'Bravo' to be refused registration as a word mark that it has become customary in the current language or in the bona fide and established practices of the trade, and
Domstolen noterar att direktivet, såsom det framgår av första och sjunde övervägandena i ingressen till detsamma, syftar till att villkoren för att erhålla och behålla rätten till ett registrerat varumärke skall bli identiska i de olika medlemsstaterna, så att olikheter i medlemsstaternas lagstiftning, som kan komma
Trade mark rights constitute an essential dement in the system of undistorted competition which the Treaty is intended to establish.
att hindra den fria rörligheten för varor och det fria utbytet av tjänster samt snedvrida konkurrensförhållandena på den gemensamma marknaden, undanröjs.
The purpose of Article 3(l)(d) of the Directive is to prevent the registration of signs or indications that are not capable of distinguishing the goods or services of one undertaking from those of other undertakings and so do not satisfy the criterion laid down in Article 2 of the Directive.
Artikel 3.1 d i direktivet syftar nämligen till att hindra registrering av tecken eller upplysningar som inte kan särskilja ett företags varor eller tjänster från andra företags varor eller tjänster och som således inte uppfyller villkoret i artikel 2 i direktivet.
From that point of view, the essential function of the trade mark is to guarantee the identity of the origin of the marked goods or service to the consumer or end user by enabling him, without any possibility of confusion, to distinguish the goods or service from others which have another origin (see, inter alia, Case C-39/97 Canon).
Varumärkets grundläggande funktion är härvid att för konsumenten eller slutanvändaren garantera ursprunget i fråga om en vara eller tjänst som marknadsförs under varumärket, så att denne utan risk för förväxling kan särskilja denna vara eller tjänst från varor eller tjänster som har ett annat ursprung (se särskilt dom av den 29 september 1998 i mål C-39/97, Canon).
The question whether particular signs or indications possess distinctive character cannot, however, be considered in the abstract and separately from the goods or services those signs or indications are intended to distinguish.
Vid fastställelsen av huruvida vissa tecken eller upplysningar har en sådan särskiljningsförmåga kan man inte bortse från de varor och tjänster som tecknen eller upplysningarna syftar till att särskilja.
That essential function of trade marks has been incorporated by the Community legislature into Article 2 of the Directive, which provides that signs which are capable of being represented graphically may only constitute a trade mark if they are capable of distinguishing the goods or services of one undertaking from those of other undertakings.
Gemenskapslagstiftaren har bekräftat denna grundläggande funktion hos varumärket genom att i artikel 2 i direktivet föreskriva att tecken som kan återges grafiskt kan utgöra ett varumärke endast under förutsättning att de kan särskilja ett företags varor eller tjänster från andra företags varor eller tjänster.
That finding is corroborated by Article 3(3) of the Directive.
Detta konstaterande bekräftas av artikel 3.3 i direktivet.
As the Court held at paragraph 44 of the judgment in Joined Cases C-108/97 and C-109/97 Windsurfing Chiemsee, it is through the use made of it that such a sign acquires the distinctive character which is a prerequisite for its registration under that provision.
Såsom domstolen fann i punkt 44 i domen av den 4 maj 1999 i de förenade målen C108/97 och C-109/97, Windsurfing Chiemsee, är det nämligen genom bruket av ett tecken som detta förvärvar den särskiljningsförmåga som är ett villkor för dess registrering enligt denna bestämmelse.
However, whether a sign does have the capacity to distinguish as a result of the use made of it can only be assessed in relation to the goods or services covered by it.
Huruvida det föreligger särskiljningsförmåga till följd av det bruk som har gjorts av ett tecken eller inte, kan emellertid endast konstateras i förhållande till de varor eller tjänster som marknadsförs under tecknet.
The second part of the question
Frågans andra del
Accordingly, signs or indications that are not capable of fulfilling the essential function of a trade mark cannot enjoy the protection conferred by registration.
Tecken eller upplysningar som inte kan fylla denna grundläggande funktion hos varumärket kan således inte åtnjuta det skydd som följer av en registrering.
As is made clear by the tenth recital in the preamble to the Directive, the purpose of the protection afforded by the registered trade mark is in particular to guarantee that trade mark's function as an indication of origin.
Såsom det framgår av tionde övervägandet i ingressen till direktivet syftar det skydd som följer av det registrerade varumärket framför allt till att garantera att varumärket anger ursprunget.
Article 3(l)(d) of the Directive must be interpreted in the light of those considerations.
Det är mot bakgrund av dessa överväganden som artikel 3.1 d i direktivet skall tolkas.
Under Article 3(l)(d) of the Directive, trade marks which consist exclusively of signs or indications which have become customary in the current language or trade practices are to be refused registration.
Domstolen noterar att det av artikel 3.1 d i direktivet framgår att varumärken som endast består av tecken eller upplysningar vilka i det dagliga språkbruket eller enligt branschens handelsbruk har kommit att bli en sedvanlig beteckning inte får registreras.
By the second part of its question, the national court is asking whether Article 3(l)(d) of the Directive precludes registration of a trade mark only where the signs or indications of which the trade mark is exclusively composed describe the properties or characteristics of the goods and services in respect of which the mark is sought to be registered or also where those signs or indications are advertising slogans, indications of quality or incentives to purchase even if they do not describe the properties or characteristics of those goods and services.
Den nationella domstolen önskar med sin frågas andra del få klarhet i huruvida artikel 3.1 d i direktivet endast utgör hinder för att registrera ett varumärke om de tecken eller upplysningar som varumärket uteslutande består av beskriver egenskaperna eller kännetecknen hos de varor och tjänster för vilka varumärket har anmälts för registrering, eller om det även föreligger hinder för registrering om dessa tecken eller upplysningar utgör reklamslogans, kvalitetsbeteckningareller köpuppmaningar, trots att de inte beskriver egenskaperna eller kännetecknen hos nämnda varor och tjänster.
It is true that, unlike Paragraph 8(2)(3) of the Markengesetz, which refers to trade marks that consist exclusively of signs or indications which have become customary in the current language or trade practices to designate the goods or services', Article 3(l)(d) of the Directive contains no such qualification.
Till skillnad från 8 § andra stycket tredje punkten i Markengesetz, som avser varumärken som endast består av tecken eller upplysningar vilka i det dagliga språkbruket eller enligt handelsbruk har kommit att bli en sedvanlig beteckning "för varorna eller tjänsterna", innehåller artikel 3.1 d i direktivet visserligen ingen sådan precisering.
It cannot, however, be concluded from that that, in order to assess the merits of an application for registration of a trade mark, account should not be taken of the connection between the signs or indications constituting the trade mark and the goods or services covered by that mark.
Av detta kan man emellertid inte sluta sig till att det, vid bedömningen av huruvida en ansökan om
It follows that, in order for Article 3(l)(d) of the Directive to be effective, the scope of the provision in respect of which the Court's
Domstolen konstaterar inledningsvis att även om det är uppenbart att de respektive tillämpningsområdena för artikel 3.1 c och artikel 3.1 d i direktivet överlappar varandra, grundas en vägran att registrera de varumärken som avses i den senare bestämmelsen inte på varumärkenas
characteristics of the goods or services.
beskrivande karaktär, utan på det gällande bruket i de handelskretsar till vilka handeln med de varor och tjänster för vilka nämnda varumärken har anmälts för registrering hör.
interpretation is sought should not be limited solely to trade marks which describe the properties or characteristics of the goods or services covered by them.
Det är i ett sådant fall följaktligen inte nödvändigt att undersöka om tecknen eller upplysningarna i fråga beskriver de egenskaper eller kännetecken som dessa varor eller tjänster har.
In the signs or indications concerned have become customary in the current language or in the bona fide and established practices of the trade to designate the goods or services covered by the mark, it is of little consequence that they are used as advertising slogans, indications of quality or incitements to purchase those goods or services.
Av detta följer att, för att artikel 3.1 d i direktivet skall ges en ändamålsenlig verkan, det saknas anledning att begränsa räckvidden av denna bestämmelse, som det har begärts att domstolen skall tolka, till att endast avse de varumärken som beskriver egenskaperna eller kännetecknen hos de varor och tjänster som de avser.
In that regard it must be pointed out that signs or indications constituting a trade mark which have become customary in the current language or in the bona fide and established practices of the trade to designate the goods or services covered by that mark are not capable of distinguishing the services of one undertaking from those .of other undertakings and do not therefore fulfil the essential function of a trade mark — unless the use which has been made of those signs or indications has enabled them to acquire a distinctive character capable of being recognised under Article 3(3) of the Directive.
Om tecknen eller upplysningarna i fråga i det dagliga språkbruket eller enligt branschens vedertagna handelsbruk har kommit att bli en sedvanlig beteckning för de varor eller tjänster som avses med varumärket, saknar det betydelse huruvida de används som reklamslogans, kvalitetsbeteckningar eller som uppmaningar att köpa nämnda varor eller tjänster.
Registration of a trade mark which consists of signs or indications that are also used as advertising slogans, indications of quality or incitements to purchase the goods or services covered by that mark is not excluded as such by virtue of such use.
Registrering av ett varumärke som består av tecken eller upplysningar vilka dessutom används som reklamslogans, kvalitetsbeteckningar eller som uppmaningar att köpa de varor eller tjänster som avses med varumärket är emellertid inte som sådan utesluten på grund av en sådan användning.
It is for the national court to determine in each case whether the signs or indications have become customary in the current language or in the bona fide and established practices of the trade to designate the goods or services covered by that mark.
Det ankommer på den nationella domstolen att i varje enskilt fall avgöra huruvida sådana tecken eller upplysningar i det dagliga språkbruket eller enligt branschens vedertagna handelsbruk har kommit att bli en sedvanlig beteckning för de varor eller tjänster som avses med nämnda varumärke.