natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In those circumstances, the caselaw according to which the refusal by a Community institution to withdraw or amend an act may constitute an act whose legality may be reviewed under Article 230 EC only if the act which the Community institution refuses to withdraw or amend could itself have been contested under that provision (see Zunis Holding and Others v Commission, cited in paragraph 58 above, paragraph 31, and the caselaw cited) is not applicable in the present case .
Enligt rättspraxis utgör en gemenskapsinstitutions beslut att inte återkalla eller ändra en rättsakt inte i sig en rättsakt vars lagenlighet kan prövas enligt artikel 230 EG, utom i sådana fall då den rättsakt som institutionen vägrar att återkalla eller ändra hade kunnat angripas med stöd av den bestämmelsen. Mot bakgrund av vad som har anförts ovan i denna punkt är denna rättspraxis emellertid inte tillämplig i förevarande fall (se domen i det ovan i punkt 58 nämnda målet Zunis Holding m.fl. mot kommissionen, punkt 31 och där angiven rättspraxis).
Contrary to the ECB’s initial contentions, it cannot be considered that the only purpose of Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure is to enable the Governing Council to reduce the period of confidentiality solely on the basis of the wording of the documents concerned and to adopt, in so doing, an act effective erga omnes.
I motsats till vad ECB inledningsvis har påstått kan det inte anses att det enda syftet med artikel 23.3 i ECB:s arbetsordning är att göra det möjligt för ECB-rådet att med hänsyn uteslutande till den aktuella handlingens innehåll förkorta den period som denna skall vara konfidentiell. Detta skulle innebära att ECB-rådet därigenom antog en rättsakt med verkningar erga omnes.
It is, admittedly, conceivable that, on the basis of the aforementioned powers, the Governing Council may of its own initiative reduce the 30-year period of confidentiality for certain documents or for a category of documents, thereby allowing access to any interested party.
Det är visserligen tänkbart att ECB-rådet, med stöd av den ovannämnda bestämmelsen, på eget initiativ förkortar den 30-åriga sekretessen avseende vissa handlingar eller en viss kategori av handlingar. Detta skulle innebära att envar som har intresse därav gavs tillgång till handlingarna.
The fact none the less remains that Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure also seeks to grant the public the right to request reduction of the period of confidentiality, it being recalled that there is nothing to prevent rules on the internal organisation of the work of an institution from having legal effects vis-à-vis third parties (Case C-58/94 Netherlands v Council [1996] ECR I-2169, paragraph 38).
Artikel 23.3 i ECB:s arbetsordning har även till ändamål att ge allmänheten en rätt att ansöka om att den period under vilken handlingar skall vara konfidentiella skall förkortas. Det finns emellertid ingenting som hindrar att bestämmelserna i en institutions interna arbetsordning har rättsverkningar för tredje man (domstolens dom av den 30 april 1996 i mål C-58/94, Nederländerna mot rådet, REG 1996, s. I-2169, punkt 38).
Clearly, the latter situation corresponds exactly with the facts of the present case as they result from the documents submitted to the Court .
Förstainstansrätten konstaterar att sistnämnda hypotes fullständigt motsvarar omständigheterna i det föreliggande fallet, såsom dessa framgår av akten i målet.
That application was rejected on the ground, stated in the letter of 8 November 1999, that the applicant had already been sent two relevant documents and that, since he thus had all essential information on the Basle/Nyborg Agreement a this disposal, his research work could nevertheless develop fruitfully.
Ansökan avslogs med hänvisning till att sökanden redan hade tillställts två relevanta handlingar och därför förfogade över samtliga väsentliga upplysningar om Basel/Nyborg-avtalet, varför dennes forskningsarbete kunde fortskrida och bära frukt. Dessa skäl var angivna i skrivelsen av den 8 november 1999.
Finally, the applicant is the sole addressee of the decision of the Governing Council, which was brought to his knowledge by letter of 8 November 1999.
ECB-rådets beslut riktar sig endast till sökanden och denne fick kännedom om detta beslut genom skrivelsen av den 8 november 1999.
Accordingly, it must be found that the act adopted by the Governing Council on 21 October 1999, as notified by letter of 8 November 1999 (‘the decision of the ECB’), constitutes an individual decision which the applicant has standing to challenge by means of an action for annulment .
Förstainstansrätten anser mot denna bakgrund att den rättsakt som antogs av ECB-rådet den 21 oktober 1999, såsom den delgavs genom skrivelsen av den 8 november 1999 (nedan kallat ECB:s beslut), utgör ett individuellt beslut gentemot vilket sökanden kan väcka talan om ogiltigförklaring.
The assertion that the action for annulment is out of time
Påståendet att talan om ogiltigförklaring har väckts för sent
The second document, lodged on ‘7 February 2000’, which is duly signed by a lawyer other than the applicant, cannot, in the view of the ECB, remedy the initial procedural error retroactively since the time-limit of two months within which the action had to be brought had expired on 13 January 2000.
Den andra handlingen, vilken gavs in ”den 7 februari 2000” och vilken var vederbörligen undertecknad av en annan advokat än sökanden, kan enligt ECB:s mening inte retroaktivt avhjälpa det ursprungliga formfelet, eftersom tvåmånadersfristen för talans väckande hade gått ut den 13 januari 2000.
It should be observed, in that regard, that the application initiating proceedings, entered in the register of the Court of First Instance on 20 January 2000, is signed by a lawyer appointed by the applicant and that it thus complies with the requirements of the third paragraph of Article 17 of the Statute of the Court of Justice and the first subparagraph of Article 43(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, the provisions applicable at the time.
Förstainstansrätten noterar att ansökan genom vilken talan väckts, vilken har förts in i förstainstansrättens register den 20 januari 2000, bär den av sökanden befullmäktigade advokatens namnteckning. Ansökan uppfyller således de tillämpliga kraven i artikel 17 tredje stycket domstolens stadga och artikel 43.1 första stycket i förstainstansrättens rättegångsregler.
In those circumstances, it remains to be examined whether the action was brought within the time-limit of two months laid down in Article 230 EC, with an extension on account of distance of 10 days, applicable to parties who have their habitual residence in Greece in accordance with a decision of the Court of Justice then in force, before the amendment of the Rules of Procedure of the Court of First Instance entered into force on 1 February 2001.
Mot denna bakgrund skall det prövas huruvida talan har väckts inom den i artikel 230 EG föreskrivna tvåmånadersfristen, förlängd med en tidsfrist om tio dagar med hänsyn till avstånd. Detta var den tidsfrist med hänsyn till avstånd som var tillämplig på parter som hade sitt hemvist i Grekland i enlighet med ett beslut av domstolen som var i kraft vid den aktuella tidpunkten, före den ändring av förstainstansrättens rättegångsregler som trädde i kraft den 1 februari 2001.
In the present case, the letter of the ECB of 8 November 1999 informing the applicant that his request had been rejected by the Governing Council was brought
Sökanden fick den 13 november 1999 kännedom om ECB:s skrivelse daterad den 8 november 1999, i vilken han upplystes om att ECB-rådet hade avslagit hans
The time-limit for bringing an action thus expired on 23 January 2000, account being taken of the 10-day extension on account of distance, which the ECB omitted to mention in its arguments .
Tidsfristen för att väcka talan gick således ut den 23 januari 2000 med beaktande av tidsfristen med hänsyn till avstånd, vilken uppgick till tio dagar.
The allegedly abusive nature of the action
Påståendet att talan utgör rättegångsmissbruk
The ECB contends that the action is ‘devoid of purpose’ and abusive insofar as the ECB has, essentially, satisfied the applicant’s request .
ECB har gjort gällande att talan är ogrundad, eftersom ECB i huvudsak har bifallit sökandens ansökan.
That line of argument cannot be upheld by the Court .
ECB kan inte vinna framgång med detta argument.
It must, first, be pointed out that, according to the ECB, the Basle/Nyborg Agreement is not a single document but is made up of a series of documents in the form of reports and minutes of meetings of the Committee of Governors and of the Monetary Committee.
Enligt ECB utgör inte Basel/Nyborg-avtalet en enstaka handling, utan det består av ett antal rapporter och protokoll som har upprättats av Centralbankschefernas kommitté och av Monetära kommittén.
The ECB thus specified that the Basle/Nyborg Agreement consisted of the ‘report of the Committee of Governors on the reinforcement of the EMS’ and a report of the Monetary Committee entitled ‘The reinforcement of the EMS — Report of the President of the Monetary Committee at the informal meeting of Finance Ministers at Nyborg on 12 September 1987’.
ECB har preciserat att Basel/Nyborg-avtalet består av ”rapporten från Centralbankschefernas kommitté om förstärkningen av EMS” och av en rapport från Monetära kommittén med rubriken ”En förstärkning av EMS – Rapport från Monetära kommitténs ordförande till finansministrarnas informella sammanträde, Nyborg den 12 september 1987”.
Next, it appears at the least paradoxical to maintain, as does the ECB, that the applicant received two documents — other than those referred to above — containing information which ‘well represents the Basle/Nyborg Agreement in its entirety’, while refusing the applicant access to that agreement on the ground, stated in its written pleadings, that its wording is confidential.
Förstainstansrätten finner att det är minst sagt motsägelsefullt av ECB att påstå att sökanden har tagit emot två andra handlingar än de ovannämnda, vilka innehöll ”Basel/Nyborg-avtalet i dess helhet”, samtidigt som ECB vägrar att ge sökanden tillgång till avtalet och som skäl härför i sina inlagor har hänvisat till att dess innehåll är konfidentiellt.
The ECB adds that the ‘report of the Committee of Governors on the reinforcement of the EMS does not add any new and relevant information’, thus making no mention of the report of the Monetary Committee referred to above.
ECB har tillagt att ”rapporten från Centralbankschefernas kommitté om förstärkningen av EMS inte tillför några nya upplysningar som är relevanta”. ECB har inte i detta sammanhang nämnt den ovannämnda rapporten från Monetära kommittén.
It is sufficient, in reality, to note that the Governing Council refused to reduce the 30-year period of confidentiality and, by the same token, refused to grant access to the documents constituting the Basle/Nyborg Agreement sought by the applicant .
Förstainstansrätten konstaterar att ECB-rådet har beslutat att inte förkorta den period om 30 år under vilken handlingarna skall vara konfidentiella och därigenom beslutat att inte ge tillgång till de handlingar som utgör Basel/Nyborg-avtalet, vilka var de handlingar som avsågs i sökandens ansökan.
Accordingly, it cannot be considered that the applicant’s request was satisfied and that his action is therefore devoid of purpose.
Mot denna bakgrund kan det inte anses att sökandens ansökan har bifallits och att hans talan därför skulle vara ogrundad.
In addition, a person who is refused access to a document or to part of a document has, by virtue of that very fact, established an interest in the annulment of the decision refusing access (Case T-174/95 Svenska Journalistförbundet v Council [1998] ECR II-2289, paragraph 67).
Det erinras vidare om att en person som har fått avslag på sin ansökan om att få ta del av en handling eller en del av en handling redan av detta enda skäl har ett intresse av att beslutet om avslag ogiltigförklaras (förstainstansrättens dom av den 17 juni 1998 i mål T-174/95, Svenska journalistförbundet mot rådet, REG 1998, s. II-2289, punkt 67).
As regards, finally, the allegedly vexatious nature of the action brought by the applicant, that consideration does not have any relevance in the context of the examination of the admissibility of the action and belongs to the discussion on the costs.
Frågan huruvida sökanden har väckt talan mot bättre vetande är inte relevant vid prövningen av huruvida talan kan upptas till sakprövning. Denna fråga hänför sig till beslutet om rättegångskostnader.
The alleged lack of competence of the ECB to grant access to the report of the Monetary Committee
Påståendet att ECB saknade behörighet att bevilja tillgång till Monetära kommitténs rapport
The ECB contends that it is not the correct addressee of the request for access to the report of the Monetary Committee insofar as it did not draft that report and it is not the guardian of the Monetary Committee’s documents.
ECB har påstått att den inte är den rätta adressaten för en ansökan om tillgång till Monetära kommitténs rapport, eftersom den inte är upphovsman till rapporten och inte har ansvar för Monetära kommitténs handlingar.
It is sufficient to note that that plea is wholly irrelevant in the context of the examination of the admissibility of the action.
Förstainstansrätten konstaterar att denna grund inte är relevant vid prövningen av huruvida talan kan upptas till sakprövning.
The ECB’s arguments concerning the application, in the present case, of an authorship rule belong to the assessment of the substance.
Vad ECB har anfört om tillämpningen i det föreliggande fallet av en upphovsmannaregel hänför sig till prövningen i sak.
Finally, it should be pointed out that the ECB confirmed at the hearing that it was in possession of the report of the Monetary Committee and that the decision of the Governing Council of 21 October 1999 refusing the applicant’s request for access to the Basle/Nyborg Agreement, based on Article 23.3 of the ECB Rules of Procedure, concerned all of the documents constituting that agreement, including the report of the Monetary Committee.
ECB har vid förhandlingen bekräftat att den är i besittning av Monetära kommitténs rapport och att ECB-rådets beslut av den 21 oktober 1999 om avslag på sökandens ansökan om tillgång till Basel/Nyborg-avtalet, grundad på artikel 23.3 i ECB:s arbetsordning, avsåg samtliga handlingar som avtalet bestod av, inbegripet Monetära kommitténs rapport.
Formal note of this was taken in the minutes of the hearing.
Detta har antecknats i protokollet från förhandlingen.
It follows from the foregoing considerations that the plea of inadmissibility based on the allegation that the ECB lacked competence to grant access to the report of the Monetary Committee must be rejected.
Av vad som ovan anförts följer att invändningen om rättegångshinder bestående i att ECB inte skulle vara behörig att bevilja tillgång till Monetära kommitténs rapport skall ogillas.
(a) Arguments of the parties
Yrkandet om ogiltigförklaring av rådets beslut a) Parternas argument
The applicant submits, first, that the principles of sound administration and the protection of legitimate expectations cannot mean that — or accommodate the possibility that — an institution such as the Council may hide the truth from citizens who make an application to it, or lie to or mislead them.
Sökanden har för det första gjort gällande att principerna om god förvaltningssed och om skydd för berättigade förväntningar inte kan betyda eller medge att en institution som rådet får dölja sanningen, ljuga för eller bedra de medborgare som vänder sig till den.
In the present case, the applicant was the victim of the concerted and misleading conduct of the Council and the ECB .
Sökanden har i det föreliggande fallet varit offer för rådets och ECB:s samordnade och bedrägliga handlande.
Thus, after claiming ignorance of the agreement at issue, the Council concealed the existence of the report of the Monetary Committee and referred the applicant to the ECB, which deliberately delayed in giving its response in order to make it impossible to bring an action against the Council decision because of the expiry of the time-limit laid down for those purposes .
Rådet förklarade att det saknade kännedom om det aktuella avtalet, undanhöll Monetära kommitténs rapport och hänvisade sökanden till ECB. ECB lät uppsåtligen dröja med sitt beslut i syfte att göra det omöjligt för sökanden att väckta talan mot rådets beslut på grund av att fristen för talans väckande hade gått ut.
According to the applicant, the infringement of those principles has been indirectly yet clearly recognised by the Court of Justice which, in Pitsiorlas, cited in paragraph 38 above, established that an excusable error had been brought about as a result of the Council’s concealment of the report of the Monetary Committee which forms part of the Basle/Nyborg Agreement, and rejected the plea of inadmissibility raised by the Council .
Domstolen slog, i den ovan i punkt 38 nämnda domen i Pitsiorlasmålet, indirekt, men tydligt, fast att dessa principer hade åsidosatts. Domstolen fann att ett ursäktligt misstag var för handen på grund av att rådet hade undanhållit att Monetära kommitténs rapport, vilken utgör en del av Basel/Nyborg-avtalet, existerade, och den ogillade rådets yrkande om att talan skulle avvisas.
The applicant states that in spite of, and contrary to, the wording of that judgment, the Council still maintains that the information contained in its decision of 30 July 1999 is correct.
Sökanden har anfört att rådet, trots denna dom och i strid med domskälen, alltjämt vidhåller att upplysningarna i beslutet av den 30 juli 1999 är riktiga.
The Council’s contention, set out in its defence, that it applied the ‘authorship rule’ in its decision in order to refuse the applicant’s request constitutes an interpretation of that decision expost facto, given that that decision neither mentions Article 2(2) of Decision 93/731 nor contains the expression ‘author of the document’.
Rådet har i sitt svaromål uppgett att det tillämpade den så kallade upphovsmannaregeln i sitt beslut att avslå sökandens ansökan. Detta utgör enligt sökanden en tolkning i efterhand av rådets beslut, eftersom artikel 2.2 i beslut 93/731 inte nämns däri och rådets beslut inte heller innehåller uttrycket ”den som har upprättat handlingen”.
The applicant submits that that contention, which was indirectly but clearly rejected by the Court of Justice in Pitsiorlas, cited in paragraph 38 above, cannot constitute a
Sökanden har hävdat att domstolen, i den ovan i punkt 38 nämnda domen i Pitsiorlasmålet, indirekt, men tydligt, har avfärdat detta påstående. Enligt sökanden kan
The applicant claims, third, that the Council’s misleading conduct, to which he fell victim, also entails an infringement of the ‘fundamental principle of Community law concerning the access of citizens to documents’, and of Article 1 of Decision 93/731.
Sökanden har för det tredje påstått att det bedrägliga handlande som han varit offer för även innebär ett åsidosättande av ”den grundläggande gemenskapsrättsliga principen om medborgarnas rätt till tillgång till handlingar” och av artikel 1 i beslut 93/731.
Therefore, the arguments put forward in respect of the infringement of the principles of sound administration and the protection of legitimate expectations also apply to the third plea.
De argument som har framförts i anslutning till grunden avseende ett åsidosättande av principerna om god förvaltningssed och skydd för berättigade förväntningar äger tillämplighet även i fråga om den tredje grunden.
In his reply, the applicant submits that the arguments raised by the Council in its defence regarding the fact that the Monetary Committee is a third party are an expression of a refusal to apply Decision 93/731 and are unfounded, since the conditions for the application of Article 2(2) of that decision — concerning the authorship rule — are not met in the present case .
Sökanden har i sin replik gjort gällande att de argument som rådet har anfört i sitt svaromål om att Monetära kommittén skulle anses vara fristående är ett uttryck för rådets vägran att tillämpa beslut 93/731. Det finns ingen grund för dessa argument, eftersom villkoren i artikel 2.2 i beslut 93/731 för att tillämpa upphovsmannaregeln inte var uppfyllda i det föreliggande fallet.
Given its functions, the Monetary Committee cannot be classed as a third party in relation to the Council .
Monetära kommittén kan inte, med hänsyn till sin behörighet, anses vara fristående från rådet.
The applicant points out, finally, that, while claiming to apply the authorship rule in the present case, the Council avoided stating who was actually in possession of the report of the Monetary Committee, which is inconsistent with the principle of transparency relied upon by the Council .
Sökanden har avslutningsvis påpekat att rådet, trots att det har gjorts gällande en tillämpning av upphovsmannaregeln i det föreliggande fallet, inte har angett vem som för närvarande innehar Monetära kommitténs rapport. Detta strider mot den princip om öppenhet som rådet framhåller.
(b) Findings of the Court
b) Förstainstansrättens bedömning
It is necessary, first of all, to make clear the subjectmatter of the action for annulment brought by the applicant against the Council decision.
Först skall föremålet för den talan om ogiltigförklaring som sökanden har väckt mot rådets beslut fastställas.
In its decision, the Council stated that the Basle/Nyborg Agreement consisted in the report of the Committee of Governors and that the applicant needed to address his request directly to the Governors of the Central Banks or to the ECB .
Rådet angav i beslutet att Basel/Nyborg-avtalet består av rapporten från Centralbankschefernas kommitté och att sökanden skulle vända sig direkt till centralbankscheferna eller till ECB.
It is not disputed that the Council did not mention the report of the Monetary Committee in that decision.
Det är utrett att rådet i beslutet inte nämnde Monetära kommitténs rapport.
It is apparent from the letter of the ECB of 8 November 1999 that the Basle/Nyborg Agreement consists of a number of documents in the form of various reports and minutes of meetings of the Committee of Governors and of the Monetary Committee.
Det framgår av ECB:s skrivelse av den 8 november 1999 att Basel/Nyborg-avtalet består av ett antal rapporter och protokoll som har upprättats av Centralbankschefernas kommitté och av Monetära kommittén.
In its defence, the ECB stated that the agreement in question consisted of a report of the Committee of Governors, entitled ‘Report of the Committee of Governors on the reinforcement of the EMS’, and a report of the Monetary Committee, entitled ‘The reinforcement of the EMS — Report of the President of the Monetary Committee at the informal meeting of Finance Ministers at Nyborg on 12 September 1987’.
ECB preciserade i sitt svaromål att Basel/Nyborg-avtalet består av ”rapporten från Centralbankschefernas kommitté om förstärkningen av EMS” och av en rapport från Monetära kommittén med rubriken ”En förstärkning av EMS – Rapport från Monetära kommitténs ordförande till finansministrarnas informella sammanträde, Nyborg den 12 september 1987”.
In his application, lodged after he had learned of the exact documentary content of the Basle/Nyborg Agreement, the applicant sought annulment of the Council’s decision to ‘deny him … any access to the Basle/Nyborg Agreement’, without any further information about the documents which constitute that agreement.
Det lämnas ingen ytterligare precisering av de handlingar som avtalet består av. Ansökan har getts in efter det att sökanden fick kännedom om exakt vilka handlingar som ingick i Basel/Nyborg-avtalet.