natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, with respect to the applicant’s reference to the requirement for a statement of reasons for Community measures, it should be pointed out that whilst, in the case of a measure adopted by an institution, the requirement to state reasons
Avseende sökandens hänvisning till gemenskapsinstitutionernas skyldighet att motivera sina rättsakter, vill förstainstansrätten anmärka att även om det är korrekt att skyldigheten att lämna en motivering i rättsakten, i de fall en rättsakt antagits
These requirements are necessary, in particular, for the benefit of the Community judicature, which has no prior knowledge of the case brought before it.
Dessa krav har nämligen bland annat uppställts i gemenskapsdomstolens intresse, eftersom domstolen inte har någon tidigare kännedom om det mål som det har att pröva.
It is in the light of the above considerations that the pleas in the application should be examined.
Det är mot bakgrund av dessa överväganden som de grunder som har åberopats till stöd för talan i ansökan ska prövas.
The application formally includes two pleas for annulment.
I ansökan har formellt två grunder åberopats till stöd för yrkandet om ogiltigförklaring.
The first plea is based on the incorrect statement of reasons in the contested decision and on a breach of Community law; in particular, of Article 86(2) EC and the provisions on state aids.
Den första grunden rör felaktig motivering av det angripna beslutet och åsidosättande av gemenskapsrätten, i synnerhet artikel 86.2 EG samt bestämmelserna om statligt stöd.
The second plea is based on a breach of the provisions of Commission Directive 80/723/EEC of 25 June 1980 on the transparency of financial relations between Member States and public undertakings (OJ 1980 L 195, p.
Den andra grunden avser åsidosättande av bestämmelserna i kommissionens direktiv 80/723/EEG av den 25 juni 1980 om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag (EGT L 195, s. 35; svensk specialutgåva, område 8, volym 1, s.
35), as amended by Commission Directive 93/84/EEC of 30 September 1993 (OJ 1993 L 254, p.
54), i dess lydelse enligt kommissionens direktiv 93/84/EEG av den 30 september 1993 (EGT L 254, s. 16; svensk specialutgåva, område 8, volym 2, s.
16), and of the Protocol on the system of public broadcasting in the Member States (OJ 1997 C 340, p.
23), och av bestämmelser i protokollet om systemet för radio och TV i allmänhetens tjänst i medlemsstaterna (EGT C 340, 1997, s.
109, ‘Amsterdam Protocol’), annexed to the EC Treaty by the Treaty of Amsterdam.
109) (nedan kallat Amsterdamprotokollet) som har bilagts till EG-fördraget genom Amsterdamfördraget.
This plea concerns paragraphs 32 to 41 of the application.
Sökanden har redogjort för denna grund i punkterna 32–41 i ansökan.
Paragraphs 32 to 37 of the application, in any event, merely describe the Commission’s analysis, in which the Commission was of the opinion that the roles entrusted to France 2 and France
Punkterna 32–37 innehåller emellertid endast en beskrivning av kommissionens bedömning, varigenom kommissionen kom fram till slutsatsen att de uppdrag som France 2 och
3 constituted services of general economic interest (‘SGEI’) within the meaning of Article 86(2) EC.
France 3 har anförtrotts utgör tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, i den mening som avses i artikel 86.2 EG.
The description of the first head of claim put forward within the context of the present plea begins at paragraph 38 of the application.
Redogörelsen för den första anmärkningen som åberopats inom ramen för förevarande grund börjar i punkt 38 i ansökan.
In the first line of this paragraph, the applicant ‘contends…that the Commission’s analysis fails to take several essential factors into consideration, which should have led to a completely different conclusion.
I första stycket i denna punkt har sökanden förklarat att den ”anser … att kommissionen i sin bedömning inte beaktar flera avgörande omständigheter som skulle ha lett till motsatt slutsats”.
The Court observes that, in spite of this initial opinion, which seems to indicate that the applicant disputes that the roles of France 2 and France 3 could, in themselves, constitute SGEI, there is nothing after paragraph 38 of the application to that effect.
Förstainstansrätten anmärker att trots detta inledande övervägande, som ger intryck av att sökanden bestrider att France 2:s och France 3:s uppdrag i sig kan utgöra tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, innehåller fortsättningen av punkt 38 inte några uppgifter i detta avseende.
The applicant in no way substantiates that possible argument, and completely fails to refer to the opinions expressed by the Commission with respect to the roles of France 2 and France 3 in recitals 69 to 75 of the contested decision.
Sökanden har således inte på något sätt utvecklat detta möjliga bestridande och har på intet sätt behandlat kommissionens över -väganden avseende France 2:s och France 3:s uppdrag i skälen 69–75 i det angripna beslutet, trots att kommissionen har givit en utförlig motivering av desamma.
After paragraph 38 of the application, it seems that the applicant’s complaint against the Commission is really that it did not take into consideration an alleged similarity ‘in all material respects’, between: (1) the roles entrusted to France 2 and France 3 in their contract documents; and (2) the obligations imposed on the applicant in its own contract documents.
I fortsättningen av punkt 38 i ansökan förefaller det som om sökanden i själva verket hävdar att kommissionen inte har beaktat den påstådda likheten ”i huvuddelen” mellan dels de uppdrag som France 2 och France 3 har tilldelats i sina uppdragsbeskrivningar, dels de skyldigheter som sökanden föreläggs i sin uppdragsbeskrivning.
The applicant appears to be arguing that this alleged similarity ‘in all material respects’ should have led the Commission to conclude that the roles of France 2 and France 3 did not constitute SGEI.
Det förefaller som om sökanden menar att denna påstådda likhet ”i huvuddelen” borde ha lett till att kommissionen inte skulle dra slutsatsen att France 2:s och France 3:s uppdrag utgör tjänster av allmänt ekonomiskt intresse.
Nevertheless, the applicant puts forward this head of claim without even any vague mention of the roles and obligations contained in the contract documents it relies on.
Sökanden har emellertid anfört denna anmärkning utan någon, ens obestämd, hänvisning till de program eller de skyldigheter som de uppdragsbeskrivningar som bolaget åberopar innehåller.
In particular, it in no way specifies whether the alleged nature that it complains of concerns types of programmes broadcast, possible qualitative requirements concerning programming in a general sense or other types of obligation.
I synnerhet har sökanden inte på något sätt klargjort om den påstådda likheten som bolaget gör gällande avser kategorier av sända program, eventuella kvalitetsrelaterade krav som är tillämpliga på programutbudet i dess helhet eller skyldigheter av andra slag.
The Court, consequently, considers that the applicant’s head of claim, as submitted in the application, lacks the basic clarity and precision required by Article 44(1) of the
Förstainstansrätten finner därför att sökandens anmärkning, såsom den framställs i ansökan, inte uppfyller de minimikrav avseende klarhet och precision enligt
Rules of Procedure in order to ensure legal certainty and the sound administration of justice.
TF1 MOT KOMMISSIONEN artikel 44.1 i rättegångsreglerna som måste vara uppfyllda för att rättssäkerhet och en god rättskipning ska kunna garanteras.
The Court observes, in any event, that, although this head of claim could be regarded as admissible under Article 44(1) of the Rules of Procedure, it should be dismissed as clearly unfounded, as no evidence has been produced in support of it.
I vart fall finner förstainstansrätten att även om talan skulle kunna tas upp till sakprövning såvitt avser denna anmärkning med beaktande av artikel 44.1 i rättegångsreglerna, är det uppenbart att talan inte kan vinna bifall såvitt avser denna anmärkning eftersom det inte har framlagts någon som helst bevisning till stöd för densamma.
In the annex to the application, the applicant submitted neither the contract documents of France 2 and France 3, nor even its own contract documents.
Sökanden har nämligen i bilagor till ansökan varken framlagt uppdragsbeskrivningarna för France 2 och France 3 eller ens sin egen uppdragsbeskrivning.
As for the submission, at the reply stage, of a comparative analysis of these contract documents carried out by the applicant, it should be observed that such a submission, the lateness of which has in no way been validly justified, is inadmissible under Article 48(1) of the Rules of Procedure.
Sökanden har i sin replik gjort en jämförande analys av uppdragsbeskrivningarna. Förstainstansrätten konstaterar att sökanden inte har anfört något giltigt skäl till varför den har åberopat denna omständighet så sent och att denna omständighet därför inte kan upptas till sakprövning enligt artikel 48.1 i rättegångsreglerna.
Moreover, and for the sake of completeness, this comparative analysis proved, from the outset, to be irrelevant, since it relates to a period after the month of July 1996, whereas the period of inquiry covered by the contested decision is from 1988 to 1994.
För övrigt och för fullständighetens skull förefaller denna jämförande analys vid första anblicken sakna relevans, eftersom den avser perioden efter juli månad år 1996, medan den undersökningsperiod som berörs av det angripna beslutet avser åren 1988–1994.
It is apparent from the above considerations that the applicant’s first head of claim, concerning the classification as SGEI of the roles entrusted to France 2 and France 3, should be dismissed as inadmissible under Article 44(1) of the Rules of Procedure and, in any event, as being clearly without foundation.
Det följer av övervägandena ovan att talan inte kan tas upp till sakprövning såvitt avser sökandens första anmärkning avseende omständigheten att de uppdrag som France 2 och France 3 har anförtrotts ska kvalificeras som tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Denna anmärkning kan inte upptas till sakprövning enligt artikel 44.1 i rättegångsreglerna och det är i vilket fall som helst uppenbart att den saknar stöd.
In the first subparagraph of paragraph 39, the applicant declares, in what is presented as a second head of claim, that it disputes the analysis and the claims of the Commission with respect to the assessment, in accordance with the principle of proportionality, of the financial compensation granted by the French Republic to its public channels.
I punkt 39 första stycket i ansökan har sökanden gjort gällande, i det som förefaller vara en andra anmärkning, att bolaget ifrågasätter kommissionens analys och slutsats avseende bedömningen i förhållande till proportionalitetsprincipen av den ekonomiska kompensation som Republiken Frankrike har beviljat dessa offentliga TV-kanaler.
However, nothing in the following subparagraphs of that paragraph 39 makes it clear precisely what the applicant disputes in the analysis and the Commission’s claims.
Det finns emellertid inga uppgifter i de följande styckena i denna punkt 39 som gör det möjligt att förstå vad det är som sökanden närmare bestämt ifrågasätter i kommissionens analys och slutsats.
The second, sixth and seventh subparagraphs of that paragraph describe the applicable rules or the Commission’s approach, and do not, as a result, contain any precise reasoning.
I de andra, sjätte och sjunde styckena i denna punkt beskrivs nämligen bara de tillämpliga bestämmelserna och kommissionens inställning, och de innehåller därmed inte någon tydlig argumentation.
The third sub-paragraph, which is moreover unclear in its wording, seems to reiterate claims presented in the context of the first head of claim, which were ruled inadmissible or unfounded.
Det tredje stycket, vars ordalydelse för övrigt är otydlig, förefaller erinra om påståendena som framfördes inom ramen för den första anmärkningen, och förstainstansrätten har redan förklarat att det är uppenbart att denna anmärkning saknar stöd.
Regarding the fourth and fifth subparagraphs of that paragraph, the applicant is essentially arguing only that the figures presented in recital 86 (table 4) of the contested decision are both brief and incorrect.
Avseende de fjärde och femte styckena i denna punkt har sökanden nöjt sig med att framhålla att sifferuppgifterna i skäl 86 (tabell 4) i det angripna beslutet är både kortfattade och vaga.
The fact remains, however, that it is this criticism which lacks any explanation.
Förstainstansrätten konstaterar emellertid att det är kritiken som saknar någon som helst förklaring.
In the eighth and final subparagraph of paragraph 39, the applicant, moreover, recognises a lack in the application of any arguments serving to clarify its complaint, as it states that it ‘will shortly set out in writing the economic analysis necessary so as to rebut the Commission’s approach, which seems, in its opinion, to be highly questionable.’
I det åttonde och sista stycket i punkt 39 har sökanden i övrigt medgett att ansökan inte innehåller någon utveckling av anmärkningen, eftersom sökanden anför att den ”i senare skrivelser kommer att utveckla de ekonomiska analyser som krävs för att visa att kommissionens inställning, vilken förefaller sökanden i högsta grad diskutabel, är felaktig”.
This second head of claim must therefore be dismissed as inadmissible under Article 44(1) of the Rules of Procedure.
Under dessa förhållanden kan denna andra anmärkning inte upptas till sakprövning enligt artikel 44.1 i rättegångsreglerna.
In paragraph 40 of the application, which appears to constitute a third head of claim, the applicant states that ‘the Commission … took the view that the prices charged by France 2 and France 3 for advertising slots between 1990 and 1994 did not appear to be significantly lower than those charged by TF1 and M6, their private competitors.’
I punkt 40 i ansökan, som förefaller utgöra en tredje anmärkning, har sökanden framhållit att ”kommissionen har … fastslagit att den prissättning som France 2 och France 3 tillämpade under åren 1990–1994 avseende reklaminslag inte förefaller markant lägre än den prissättning som deras privatägda konkurrenter tillämpade”.
It goes on to say that ‘the Commission based this conclusion on a sole criterion: the average cost of GRP (defined in recital 93 … of the contested decision).’
Sökanden har tillagt att ”kommissionen grundade sig på ett enda kriterium för att komma till denna slutsats: genomsnittskostnaden GRP (definierad i skäl 93 … i det angripna beslutet)”.
The applicant then declares that it ‘disputes this analysis and the resulting conclusion.’
Sökanden har sedan uttalat att den ”ifrågasätter denna analys och slutsatsen som följer av den”.
Nevertheless, after paragraph 40, the applicant, despite this declaration, in no way disputes the Commission’s detailed findings in recitals 90 to 100 of the contested decision.
Trots detta uttalande har sökanden i fortsättningen av punkt 40 ändå inte ifrågasatt kommissionens bedömningar i skälen 90–100 i det angripna beslutet, som ändå är utförliga.
In particular, it in no way makes clear why the Commission’s use, in its
Sökanden har på intet sätt förtydligat på vilket sätt det skulle vara
TF1 v COMMISSION analysis, of data expressed in terms of GRP (Gross Rating Point (indicator of media intensity)) should be regarded as inadequate.
TF1 MOT KOMMISSIONEN otillräckligt att kommissionen i sin analys använde sig av uppgifter som uttrycktes i GRP-termer (Gross Rating Point (ett mått på mediernas räckvidd)).
It merely states that ‘it questions the lack of analysis concerning the simple fact that the public channels, made up of two networks, France 2 and France 3, offer a broader range than that offered by the applicant, which could explain the differences in price complained of, beside the fact that the public channels, being extensively supported by the contested state aids, are not subjected to the same profit constraints as are the private channels.’
Sökanden har nöjt sig med att uppge att den ”frågar sig hur det kommer sig att det saknas en bedömning av den enkla omständigheten att de offentliga TV-kanalerna, som förfogar över två nätverk, erbjuder en utökad framställning i förhållande till det som sökanden erbjuder. Detta kan förklara skillnaderna i de utpekade prissättningarna, förutom att de offentliga TV-kanalerna som till stor del understöds av det omtvistade statliga stödet inte har samma krav på lönsamhet som de privata kanalerna har.”
The Court notes that the applicant, being, moreover, unclear about the effects of the ‘broader range’ it refers to, does not supply any explanation of how such an expression should be understood.
Förstainstansrätten konstaterar att sökanden, som dessutom endast i vaga ordalag har uttalat sig om följderna av den ”utökade framställningen”, inte lämnar någon förklaring till hur detta uttryck ska förstås.
Given the obvious fact that any given television viewer only watches one channel at a time, the expression ‘broader range’ used by the applicant and, consequently, the possible reasoning that could lie behind it are, in the absence of any explanation in the application, particularly vague.
Med beaktande av den, vid första anblicken självklara, omständigheten att en viss TV-tittare endast tittar på en enda kanal åt gången är sökandens uttryck ”utökad framställning” och det eventuella resonemang som detta uttryck bygger på emellertid synnerligen oklart, eftersom ansökan inte innehåller någon som helst förklaring.
The attempt to rephrase this expression, in order to try and understand it, whereby it refers to the SGEI potential of French broadcasting to increase the range of its programmes by virtue of its organisation into two channels, which the private channels would not be able to do, does not provide any clarification due again to the fact that a given television viewer only watches one programme at a time.
Att försöka omformulera detta uttryck så, att det avser den franska radio- och TV-sändningens potential, vad avser tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, att öka framställningen av sina program genom att den är uppdelad i två kanaler, vilket privata radio- och TV-kanaler inte kan göra, gör inte resonemanget tydligare, eftersom det återigen är så, att en viss TV-tittare endast tittar på ett program åt gången.
In any event, the reference by the applicant to the ambiguous expression ‘broader range’ is not combined with any reasoning calling into doubt, in a precise and detailed way, the concrete findings of the Commission in the contested decision.
I vart fall åtföljs inte sökandens oklara hänvisning till en ”utökad framställning” av något resonemang som på ett klart och tydligt sätt ifrågasätter de konkreta bedömningar som kommissionen har gjort i det angripna beslutet.
In these circumstances, the third head of claim, set out in paragraph 40 of the application, is also inadmissible.
Under dessa förhållanden kan den tredje anmärkningen som ges uttryck för i punkt 40 i ansökan inte heller upptas till sakprövning.
It follows from all of the foregoing that the first ground for annulment is inadmissible in each of its three heads of claim and, in any event, with regard to the first of them, clearly unfounded.
Av det ovan anförda följer att den första grunden för ogiltigförklaring inte kan tas upp till sakprövning såvitt avser någon av de tre anmärkningarna och att det är uppenbart att åtminstone den första av anmärkningarna saknar stöd.
In paragraph 42 of the application, the applicant contends that ‘the Commission wrongly applied Directive (80/723 as amended), particularly by deciding that it was not applicable to public broadcasting prior to the year 2000 (recital 81 of the contested decision)’.
I punkt 42 i ansökan har sökanden hävdat att ”kommissionen har gjort en felaktig rättslig bedömning av direktivet [80/723 i ändrad lydelse] då den bland annat fastslagit att direktivet inte är tillämpligt avseende offentliga kanalers radio- och televisionssändningsverksamhet före år 2000 (skäl 81 i det angripna beslutet)”.
The applicant adds that ‘this same reasoning leads to an incorrect application of the (Amsterdam Protocol)’.
Sökanden har tillagt att ”[d]etta resonemang leder till en oriktig tillämpning av [Amsterdam-protokollet]”.
The Commission replies that it does not know which recital of the contested decision contains this claim, which is attributed to it by the applicant.
Kommissionen har svarat att den inte kan identifiera vilket skäl i det angripna beslutet som innehåller detta påstående som sökanden tillskriver kommissionen.
Regardless of its inadmissibility, this plea would, in any event, clearly lack any foundation in law.
Oberoende huruvida denna grund kan tas upp till sakprövning är det uppenbart att denna grund i vilket fall som helst helt saknar rättsligt stöd.
The Court notes, once again, that the applicant expresses its position in a way which is vague and incomplete.
Förstainstansrätten konstaterar att sökanden även i detta avseende har uttryckt sin inställning i oklara och bristfälliga ordalag.
It does not in any way clarify how the allegedly incorrect application of Directive 80/723, as amended, should cause the contested decision to be annulled.
Sökanden har nämligen inte förklarat på vilket sätt den påstådda felaktiga tillämpningen av direktiv 80/723 i ändrad lydelse skulle leda till att det angripna beslutet ska ogiltigförklaras.
The reference to the Amsterdam Protocol likewise lacks any explanation.
På samma sätt åtföljs hänvisningen till Amsterdamprotokollet inte av någon förklaring.
This being the case, and as in the context of the first plea for annulment, the applicant reduces both the defendant and the Court to speculating about the reasoning and precise observations, both in fact and law, that could lie behind its claims.
Sökanden tvingar på detta sätt, vilket även gäller den första grunden för ogiltigförklaring, såväl svarandeinstitutionen som förstainstansrätten att göra antaganden om de resonemang och de precisa såväl juridiska som faktiska överväganden som skulle kunna underbygga dessa ifrågasättanden.
It is precisely such a situation, creating legal uncertainty and anathema to a sound administration of justice, that Article 44(1) of the Rules of Procedure is designed to avoid.
Syftet med artikel 44.1 i rättegångsreglerna är emellertid just att förhindra en sådan situation, vilken ger upphov till ett oklart rättsläge och är oförenlig med en god rättskipning.
It follows that the present plea must be dismissed as inadmissible in the light of this provision.
Av detta följer att talan inte kan tas upp till sakprövning på förevarande grund med beaktande av denna bestämmelse.
In any event, the claim that Directive 80/723, as amended, has been incorrectly applied is clearly unfounded.
Det är i vart fall uppenbart att påståendet att direktiv 80/723 i ändrad lydelse har tillämpats felaktigt saknar stöd.
In recital 81 of the contested decision, the Commission in no way suggested that this directive was not effective before the year 2000.
I skäl 81 i det angripna beslutet har kommissionen inte på något sätt angivit att detta direktiv inte var tillämpligt före år 2000.
It explained that the requirement to maintain separate accounts created by this directive did not apply to the television sector during the period covered by the contested decision.
Kommissionen har förklarat att kravet på separat redovisning som infördes genom detta direktiv inte gällde sektorn för TV-sändningar under den period som det angripna beslutet gäller.
That claim of the Commission is correct.
Kommissionens påstående är riktigt.
The requirement to maintain separate accounts was included in the amended Directive 80/723 only by Commission Directive 2000/52/EC of 26 July 2000 (OJ 2000 L 193, p.
Kravet på separat redovisning infördes inte i direktiv 80/723 i ändrad lydelse förrän genom kommissionens direktiv 2000/52/EG av den 26 juli 2000 (EGT L 193, s. 75).