natgillin/translations-raw huggingface dataset:
18 That is borne grounds for such a decision’.
PARLAMENTET MOT RÅDET och att ett sådant beslut skall motiveras utförligt”.
out by Article 1(1) of the second ‘Comitology’ Decision, 19 which provides that ‘[o]ther than of the ground of ‘the political importance’ of such an operation ‘in particular in view of the implications of an assessment of the human rights situation in a country of origin and its implications for the policies of the European Union in the field of external relations’ and, second, in respect of the designation of European safe third countries, on the ground of ‘the potential consequences for the applicant of a restricted or omitted examination’.
18 Detta bekräftas i artikel 1.1 i det andra kommittéförfarandebeslutet 19, i vilken vid fastställande eller ändring av förteckningarna över säkra länder, mot bakgrund av den ”politiska vikt” som präglar en sådan åtgärd och ”särskilt med tanke på följderna av en bedömning av människorättssituationen i ett ursprungsland och dess följder för Europeiska unionens politik när det gäller yttre förbindelser”, dels vid utnämnande av europeiska säkra tredje länder med tanke på ”de eventuella följderna för sökanden av en begränsad eller utelämnad prövning”.
16 in specific and substantiated cases where the basic instrument reserves to the Council the right to exercise directly certain implementing powers itself, such powers shall be conferred on the Commission in accordance with the relevant provisions in the basic instrument’.
16 föreskrivs att ”[u]tom i särskilda vederbörligen motiverade fall, då en grundläggande rättsakt ger rådet egen rätt att direkt utöva vissa genomförandebefogenheter, skall dessa befogenheter tilldelas kommissionen enligt tillämpliga bestämmelser i den grundläggande rättsakten”.
In other words, the Council ‘must properly explain’ the reservation of implementing power ‘by reference to the nature and content of the basic instrument to be implemented or amended’.
Rådet är med andra ord ”skyldigt att, med hänsyn till arten av den grundläggande rättsakt som skall genomföras eller ändras och innehållet i denna, i vederbörlig ordning motivera undantag från regeln”.
20It must therefore show that the nature and content of the implementing power are specific in character, so that it may reserve the right to exercise that power as an exception to the principle that the Commission has the relevant competence. 21
20Rådet måste således visa att genomförandebefogenheterna är av sådan karaktär och sådan omfattning att de ger rådet rätt att förbehålla sig dessa genom undantag från kommissionens principiella befogenheter på området. 21
It is true that, in view of Case C-257/01 Commission v Council, one may well wonder whether the designation of safe countries as far as asylum is concerned constitutes a specific case which may be the subject of a reservation of implementing powers.
Man skulle visserligen, mot bakgrund av domen av den 18 januari 2005 i målet kommissionen mot rådet, kunna fråga sig huruvida fastställande av säkra länder i asylhänseende utgör en särskild situation av sådan art att verkställigheten bör förbehållas rådet.
If, in fact, the contested provisions should be regarded as a reservation of implementing powers, it would be evident that there was
För det fall ett sådant förbehåll faktiskt
It is, however, not necessary to resolve that question in the present case.
Det är emellertid i förevarande mål inte nödvändigt att avgöra denna fråga.
Even if the naming of safe countries were not to constitute part of the ‘basic elements of the matter to be dealt with’ and the contested provisions were to be regarded as a reservation of implementing powers, it must be agreed that they do not comply with the conditions governing legality.
Om det antas att fastställande av säkra länder inte omfattas av de ”viktigaste grunddragen på det område som skall regleras” och att de omtvistade bestämmelserna skall ses som ett förbehåll avseende genomförandebefogenheter, är det dock tydligt att det inte uppfyller kraven för lagenlighet.
Since the amendments made to Article 145 EC (now Article 202 EC) by the Single European Act, under the third indent of Article 202 EC, read in conjunction with the fourth indent of Article 211 EC, there is a ‘rule that, under the system established by the Treaty, when measures implementing a basic instrument need to be taken at Community level, it is the Commission which, in the normal course of events, is responsible for exercising that power’.
Det skall erinras om att av de ändringar som gjordes i artikel 145 EG (nu artikel 202 EG) genom Europeiska enhetsakten, följer, av artikel 202 tredje strecksatsen i kombination med artikel 211 fjärde strecksatsen EG, ”regeln att det enligt fördragets systematik normalt sett är kommissionen som är behörig när en grundläggande rättsakt skall genomföras på gemenskapsnivå” 17.
17Together with the general obligation to state reasons laid down by Article 253 EC, this means that the Council ‘may reserve the right to exercise implementing powers directly only in specific cases, and it must state in detail the
Detta jämte den allmänna motiveringsskyldighet som föreskrivs i artikel 253 EG, innebär att rådet ”endast i särskilda fall förbehålla sig rätten att direkt utöva genomförandebefogenheter,
19 — Council Decision 1999/468/EC of 28 June 1999 laying down the procedures for the exercise of implementing powers conferred on the Commission (OJ 1999 L 184, p. 23).
19 — Rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (EGT L 184, s. 23).
20 — Commission v Council, paragraph 51.
20 — Domen i det ovan i fotnot 17 nämnda målet C-257/01, kommissionen mot rådet, punkt 51.
16 — Recitals 19 and 24 in the preamble to Directive 2005/85.
16 — Skälen 19 och 24 i direktiv 2005/85.
21 — As Advocate General Léger has pointed out, the statement of reasons must state ‘why it is important that it is the Council rather than the Commission which, exceptionally is to exercise’ the implementing power in question (Opinion in Commission v Council, point 54).
21 — Som generaladvokaten Léger har påpekat skall det i motiveringen anges ”varför det är rådet och inte kommissionen som undantagsvis” skall utöva befogenheterna i fråga (förslag till avgörande i det ovan i fotnot 17 nämnda målet C-257/01, kommissionen mot rådet, punkt 54).
17 — Case C-257/01 Commission v Council [2005] ECR I-345, paragraph 51.
17 — Dom av den 18 januari 2005 i mål C-257/01, kommissionen mot rådet (REG 2005, s. I-345), punkt 51.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 the contested provisions as an expression of the Council’s wish to deal with the question of the designation of safe countries, albeit following a simplified procedure, by way of legislation, one has to wonder whether it is lawful to have recourse to a secondary legal basis in order to adopt legislative measures.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-133/06 rätten tillåter att lagstiftaren inkräktar på verkställighetsområdet. Om det antas att de ifrågasatta bestämmelserna skall betraktas som ett uttryck för rådets avsikt att behandla frågan om fastställande av säkra länder, men enligt ett förenklat förfarande, genom lagstiftning, leder detta till frågan huruvida rättsliga grunder i sekundärrätten för lagstiftningsåtgärder är förenliga med gemenskapsrätten.
a clear failure to provide any justification.
skall utläsas av de ifrågasatta bestämmelserna, skall det dock påpekas att det saknas motivering för detta.
Recitals 19 and 24 in the preamble to the contested directive are not conducive in any way to justifying such a reservation, but on the contrary, as I stated above, 22give grounds for consultation of the Parliament in respect of the establishment of the lists and the amendments to be made to them.
De grunder som anges i skälen 19 och 24 i det omtvistade direktivet utgör på intet sätt något stöd för ett sådant förbehåll, utan syftar, som jag redan har påpekat, 22 i stället till att redogöra för skälen till varför parlamentet skall höras avseende fastställandet av förteckningarna och de ändringar som skall göras i dessa.
The question of the legality of secondary legal bases
Huruvida rättsliga grunder som föreskrivs i sekundärrätten är lagenliga
Is it possible to adopt legislative measures on a legal basis which is provided for, not in the original legislation, but in secondary legislation, following a procedure laid down by the latter which is simplified in relation to that provided for by the former?
Är det möjligt att anta lagstiftningsakter med stöd av en rättslig grund som inte instiftats i primärrätten utan i sekundärrätten, genom ett i denna föreskrivet förenklat förfarande i förhållande till det som föreskrivs i primärrätten?
That is the fundamental legal issue in this case.
Detta är den rättsliga huvudfrågan i förevarande mål.
The issue is none other than that of the permissibility, under the Community institutional system, of delegations of legislative power.
Denna fråga avser huruvida det enligt gemenskapens institutionella system är tillåtet att delegera lagstiftningsmakt.
That question is not entirely without precedent.
Denna fråga är inte helt ny.
The legality of recourse to a secondary legal basis in order to carry out a legislative activity has already been brought
Frågan huruvida det vid lagstiftning är lagenligt att använda en rättslig grund som föreskrivs i sekundärrätten har redan tagits upp vid domstolen. 23I rådets förordning (EG)
22 — See above, point 19 of this Opinion.
22 — Se punkt 19 i detta förslag.
PARLIAMENT v COUNCIL before the Court. 23 Council Regulation (EC) No 820/97 of 21 April 1997 establishing a system for the identification and registration of bovine animals and regarding the labelling of beef and beef products, 24adopted by the to confer on itself competence to adopt, by means of a decision taken by a qualified majority on a proposal of the Commission, the general rules for a compulsory beef labelling system’.
PARLAMENTET MOT RÅDET institutionernas behörighet kunde tilldela sig självt behörighet att på kommissionens förslag och med kvalificerad majoritet anta de allmänna bestämmelserna för ett system för obligatorisk märkning av nötkött”.
26 As we see, the issue remains open.
26Frågan förblir alltså öppen.
Some national legal systems sanction the possibility of delegating legislative power.
I vissa nationella rättsordningar föreskrivs möjligheten att delegera lagstiftarens makt.
Such is, for example, the case of France with Article 38 of the Constitution of 4 October 1958 27or of Italy with Article 76 of the Constitution of 27 December 1947.
Detta är exempelvis fallet beträffande Frankrike, enligt artikel 38 i konstitutionen av den 4 oktober 1958, 27och Italien, enligt artikel 76 i konstitutionen av den 27 december 1947.
It must, however, be emphasised that very often such delegation can relate only to certain legislative matters, as is illustrated by Article 82 of the Spanish Constitution of 27 December 1978 or Articles 164 and 165 of the Portuguese Constitution of 2 April 1976.
Det skall emellertid påpekas att sådana delegeringar ofta endast kan avse vissa lagstiftningsområden, såsom illustreras i artikel 82 i Spaniens konstitution av den 27 december 1978 och i artiklarna 164–165 i Portugals konstitution av den 2 april 1976.
The Treaty on European Union does not provide expressly for the delegation of legislative power, only the delegation of implementing powers is provided for in Article 202 EC.
I Unionsfördraget föreskrivs inte uttryckligen någon delegering av lagstiftarens makt, utan endast en delegering av genomförandebefogenheterna genom artikel 202 EG.
It must therefore be ascertained whether Community law authorises by implication, or at least does not preclude, the Community legislature from introducing, in an act which
Det som skall fastställas är följaktligen huruvida gemenskapsrätten underförstått tillåter eller åtminstone inte utgör hinder för att gemenskapslagstiftaren, i stället för att fullständigt nr 820/97 av den 21 april 1997 om upprättande av ett system för identifiering och registrering av nötkreatur och om märkning av nötkött och nötköttsprodukter, 24som antogs av rådet på grundval av artikel 43 i EG-fördraget (nu artikel 37 EG i ändrad lydelse), föreskrevs i artikel 19 en behörighet för rådet att med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen besluta om allmänna bestämmelser för ett system för obligatorisk märkning av nötkött från den 1 januari 2000.
Council on the basis of Article 43 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 37 EC), provided in Article 19 thereof for the adoption by the Council by a qualified majority, on a proposal from the Commission, of the general rules for a beef-labelling system to apply as from 1 January 2000.
Rådet hade på grundval härav antagit en förordning som parlamentet motsatte sig då det ansåg att den åberopade rättsliga grunden i sekundärrätten var rättsstridig.
On that basis, the Council had adopted a regulation, which was challenged by the Parliament on the ground of the illegality of the secondary legal basis; this the Council claimed, permitted the adoption, by means of a simplified decision-making procedure which did not provide for consultation of the European Parliament, not of an implementing measure, but of a legislative act within the context of the common agricultural policy, ignoring Article 37 EC.
Den valda rättsliga grunden medgav nämligen antagande, genom ett förenklat beslutsförfarande i vilket det inte föreskrevs något samråd med parlamentet, inte av en verkställighetsåtgärd utan av en lagstiftningsakt inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, i strid med artikel 37 EG.
Pointing out that the contested regulation did not contain general rules for a compulsory beef-labelling system but aimed to prolong the optional labelling system beyond 31 December 1999, the Court concluded that this was not covered by the powers conferred by the basic regulation and that the regulation sought in fact to amend that basic regulation.
Domstolen påpekade att den ifrågasatta förordningen inte omfattade de allmänna bestämmelserna för ett system för obligatorisk märkning av nötkött utan hade till syfte att förlänga det frivilliga märkningssystemet utöver den 31 december 1999 och drog slutsatsen att förordningen inte omfattades av de befogenheter som föreskrevs i grundförordningen, utan i själva verket hade till syfte att ändra den sistnämnda.
It held that the basic regulation ‘could only be amended on a legal basis equivalent to that on which it had been adopted, that is to say, on the basis of the Treaty itself, and in conformity with the decision-making process provided for by the Treaty’.
Domstolen ansåg att ändringen av grundförordningen ”endast [kunde] göras på grundval av en rättslig grund som är likvärdig den rättsliga grund på vilken förordningen antagits, det vill säga på grundval av själva fördraget och med iakttagande av det beslutsförfarande som föreskrivs i detta”.
25 Consequently, it ordered that the regulation be annulled for infringement of the parallelism of competences and procedures, without there being any ‘need to rule on the question whether the Council was able, without infringing the rules regarding the powers of the institutions,
25 Domstolen ogiltigförklarade följaktligen förordningen på grund av åsidosättande av parallellismen mellan behörighet och förfarande, utan att anse det ”nödvändigt att avgöra frågan huruvida rådet utan att bryta mot fördragsbestämmelserna om
27 — It must be stated again that that provision does not strictly speaking provide for a delegation of legislative power but more precisely an extension of the government’s regulatory power in the area of the law.
27 — Det skall emellertid preciseras att det inte i denna bestämmelse föreskrivs någon egentlig delegering av lagstiftarens makt utan närmare bestämt en utvidgning av regeringens behörighet på lagstiftningsområdet.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-133/06 writers 29have shown themselves in favour of the acknowledgment by the Community legal order of the existence of Community customs where the conditions necessary for their emergence are met.
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT POIARES MADURO — MÅL C-133/06 reglera ett rättsområde enligt det förfarande som föreskrivs i fördraget, i den rättsakt som den antagit med beaktande av detta förfarande, instiftar en rättslig grund i sekundärrätten för behandling av vissa aspekter av detta rättsområde enligt ett förenklat förfarande.
it adopts in compliance with the procedure provided for by the Treaty, a secondary legal basis empowering it to deal with certain aspects of a legislative matter by following a simplified procedure, rather than regulating the legislative matter in its entirety according to the procedure provided for by the Treaty.
faktor (repetitio) som utgörs av en allmän och utdragen praxis, i en följd av överensstämmande tidigare händelser. Vidare krävs en psykologisk faktor (opinio juris necessitatis) i form av en övertygelse hos dem som rättar sig efter denna praxis att de genom att göra detta följer en obligatorisk regel.
The Court itself has not yet formally ruled on that issue. Nevertheless, it has not appeared to manifest hostility thereto in principle.
Domstolen å sin sida har ännu inte formellt tagit ställning men synes inte ha gett uttryck för något principiellt motstånd.
Although it has refused to take into account certain practices, or to go even further and detect in them a custom, that is because they do not satisfy the necessary constitutive conditions.
Den har vägrat att beakta viss praxis, a fortiori att betrakta denna som sedvänja, eftersom den inte uppfyllde de nödvändiga villkoren härför.
30 Furthermore, whilst it has not expressly categorised the practices referred to as customs, the Court has acknowledged the legality of a resolution of the Parliament to hold meetings of its committees and political groups in Brus-
30Domstolen har dessutom, även om den inte uttryckligen har kvalificerat den praxis som åsyftas som sedvänja, erkänt att parlamentets resolution att hålla sina
In her Opinion in Parliament v Council of 13 December 2001, Advocate General Stix-Hackl replied in the affirmative, taking the view, without however giving any further explanation, that a secondary legal basis ‘is, in principle, permissible provided that certain requirements are fulfilled’.
Generaladvokaten Stix-Hackl hade i sitt förslag till avgörande i målet parlamentet mot rådet av den 13 december 2001, besvarat frågan jakande, eftersom hon ansåg, dock utan vidare förklaring, att en rättslig grund som föreskrivs i sekundärrätten ”under beaktande av vissa förutsättningar, principiellt [är] tillåten”.
28In support of the legality of recourse to secondary legal bases, the Council for its part, submits that there is a practice which has developed to that effect.
28 Rådet å sin sida har till stöd för att rättsliga grunder i sekundärrätten är förenliga med gemenskapsrätten gjort gällande att en praxis har utvecklats i denna riktning.
It refers to a series of measures which were adopted before the contested directive and already contained secondary legal bases.
Det har angett ett antal rättsakter som antagits före det omtvistade direktivet och som redan omfattade rättsliga grunder i sekundärrätten.
Even if those precedents were actually relevant, the question is whether a practice constitutes merely the temporary result of circumstances and political compromises which lose their cogency once the balance of power changes, or whether it may give rise to a rule of law following a process of consolidation through custom.
Om det antas att dessa prejudikat verkligen är relevanta, uppkommer frågan huruvida praxis inte enbart utgör en tillfällig följd av omständigheter och politiska kompromisser som förlorar sin betydelse så snart maktpositionerna förändras eller om den kan ge upphov till en rättsregel genom sedvanerättslig konsolidering.
In other words, there was no opinio juris.
Med andra ord saknades opinio juris.
28 — Case C-93/00, point 41.
28 — Förslag till avgörande i det ovan i fotnot 23 nämnda målet C-93/00, punkt 41.
PARLIAMENT v COUNCIL precedents from both the institutions 36and the Member States, 37on the ground that a practice cannot derogate from or override the rules of the Treaty.
PARLAMENTET MOT RÅDET medlemsstaterna eller institutionerna själva fritt att bestämma dessa”.
Consequently, I cannot share the view of the Council, supported by the French Government, that nothing in the Treaty precludes a measure which is adopted on the basis of a Treaty provision and under the procedure provided for therein from referring to the adoption of supplementary legislative measures under a simplified procedure.
Jag delar således inte rådets uppfattning, vilken fått stöd av den franska regeringen, enligt vilken ingenting i fördraget hindrar att det i en rättsakt som antagits på grundval av en av fördragets bestämmelser och inom ramen för det förfarande som föreskrivs i denna föreskrivs ett antagande av komplementerande lagstiftningsåtgärder enligt ett förenklat förfarande.
Recourse to secondary legal bases is precluded by the principle, laid down by Article 7 EC, that the institutions must act within the limits of their powers; ‘[e]ach institution shall act within the limits of the powers conferred upon it by this Treaty’.
Att använda rättsliga grunder i sekundärrätten strider mot principen om maktfördelning som stadgas i artikel 7 EG, enligt vilken ”[v]arje institution skall handla inom ramen för de befogenheter som den har tilldelats genom detta fördrag”.
38 It is the Treaties that lay down the procedures culminating in the adoption of legislative measures.
38Det är alltså i fördragen som förfarandena för antagande av lagstiftningsakter föreskrivs. En
Nevertheless, the possible acknowledgment of the legal value of practices emanating either from the institutions or the Member States must in any event be strictly delimited.
Om institutionernas eller medlemsstaternas praxis eventuellt skall tillkännas något juridiskt värde skall detta ske under strikt reglerade former.
The status of rules of law may be conferred on practices which, combining the elements which go to make up a custom, have the effect of mitigating the terseness of the Treaties or helping to fill their lacunae in order to ensure the effectiveness of the decision-making process.
Egenskapen av rättsregel kan ges praxis som, när den uppfyller de villkor som krävs för att utgöra sedvänja, syftar till att kompensera fördragens ordknapphet eller luckor för att säkerställa beslutsförfarandets effektivitet.
While extra-statutory customs may thus be sanctioned, practices which run counter to the Treaties cannot under any circumstances be accepted.
Även om rättsstridig sedvänja således kan införas, får praxis som står i strid med fördragen under inga omständigheter antas.
To accept customs contrary to the law would be to disregard the rigid nature of the founding Treaties, which may be revised only in accordance with the formal procedure laid down for that purpose.
Att godta sedvänja contra legem skulle strida mot stelheten i grundfördragen, eftersom ändringar i dessa enbart kan göras i enlighet med det formella förfarande som föreskrivs i detta syfte. 33Domstolen betraktar grundför-
34That reinforced legitimacy implies that the rules laid down by the Treaties ‘are not at the disposal of the Member States or of the institutions themselves’. 35
dragen som en konstitutionell urkund genom vilken en ny rättsordning som gemenskapens medborgare lyder under har införts. 34
Thus, the Court has rejected the validity of
Denna förstärkta legitimitet innebär att reglerna för beslutsprocessen har fastställts genom fördraget och att ”det … varken [står]
However, the Court rejected that argument on the ground that the power to conclude agreements had been conferred on the Council by Article 228 EC and that ‘a mere practice cannot override the provisions of the Treaty’ (paragraph 36).
Men domstolen ogillade detta argument, med motiveringen att behörigheten att ingå avtal har tilldelats rådet genom artikel 228 EG och att ”enbart praxis i varje fall inte [kan] väga tyngre än bestämmelserna i fördraget” (punkt 36).