natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Kingdom of the Netherlands, granted leave to intervene in support of the form of order sought by the Council by orders of the President of the Court of 27 April 2006 (Case C-402/05 P) and 15 May 2006 (Case C-415/05 P), contends in both cases that the Court should dismiss the appeal, with the proviso that there should be substitution of the grounds with regard to the scope of the review of legality or, alternatively, to the question whether norms of jus cogens have been infringed.
Konungariket Nederländerna, som har tillåtits intervenera till stöd för rådets yrkanden i mål C-402/05 P genom beslut av domstolens ordförande av den 27 april 2006 och i mål C-415/05 P genom beslut av domstolens ordförande av den 15 maj 2006, har i båda målen yrkat att överklagandena ska ogillas, förutsatt att domstolen fastställer att skälen i de överklagade domarna är felaktiga i de delar som avser legalitetskontrollens omfattning och, i andra hand, i delar som avser frågan huruvida jus cogens har åsidosatts.
The grounds of challenge to the judgments under appeal
De grunder som har åberopats till stöd för yrkandena om upphävande av de överklagade domarna
Mr Kadi puts forward two grounds of appeal, the first alleging lack of any legal basis for the contested regulation and the second concerning breach of several rules of international law by the Court of First Instance and the consequences of that breach as regards the assessment of his arguments relating to the infringement of certain of his fundamental rights which he pleaded before the Court of First Instance.
Han har som första grund gjort gällande att den omtvistade förordningen saknar rättslig grund. Han har som andra grund gjort gällande att förstainstansrätten åsidosatte flera folkrättsliga regler och att detta fått följder för dess bedömning av de grunder avseende ett åsidosättande av vissa av hans grundläggande rättigheter som han åberopade i förstainstansrätten.
In its cross-appeal the United Kingdom puts forward a single ground relating to the error of law allegedly committed by the Court of First Instance in concluding in the judgments under appeal that it was competent to consider whether the Security Council’s resolutions at issue were compatible with the rules of jus cogens.
Förenade kungariket har åberopat en enda grund till stöd för sitt anslutningsöverklagande. Förenade kungariket har gjort gällande att förstainstansrätten gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den i de överklagade domarna ansåg sig vara behörig att pröva huruvida de ifrågavarande resolutionerna från säkerhetsrådet var förenliga med jus cogens.
Concerning the appeals
Prövning av överklagandena
By order of 13 November 2007 the President of the Court ordered the name of Ahmed Ali Yusuf to be struck from the Court’s register in response to his abandonment of the appeal that he had brought jointly with Al Barakaat in Case C-415/05 P.
Domstolens ordförande beslutade den 13 november 2007 att avskriva mål C-415/05 P i den del som avser Ahmed Ali Yusuf, sedan denne återkallat det överklagande som han gett in tillsammans med Al Barakaat.
The parties and the Advocate General having been heard in this regard, it is appropriate, on account of the connection between them, to join the present cases for the purposes of the judgment, in accordance with Article 43 of the Rules of Procedure of the Court.
Efter att ha hört parterna och generaladvokaten, beslutar domstolen i enlighet med artikel 43 i domstolens rättegångsregler att de förevarande målen, på grund av sambandet dem emellan, ska förenas vad gäller domen.
Concerning the grounds of appeal relating to the legal basis of the contested regulation
Grunderna avseende den omtvistade förordningens rättsliga grund
By his first ground of appeal Mr Kadi claims that the Court of First Instance erred in law when it held, in paragraph 135 of Kadi, that it was possible for the contested regulation to be adopted on the joint basis of Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC.
Yassin Abdullah Kadi har som första grund gjort gällande att förstainstansrätten gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den, i punkt 135 i den överklagade domen i Kadimålet, fann att den omtvistade förordningen kunde antas med stöd av artiklarna 60 EG, 301 EG och 308 EG i förening.
That plea falls into three parts.
Denna grund består av tre delar.
In the first part Mr Kadi maintains that the Court of First Instance erred in law in ruling that Articles 60 EC and 301 EC could be regarded as constituting a partial legal basis for the contested regulation.
I den första delen har Yassin Abdullah Kadi gjort gällande att förstainstansrätten gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den fann att artiklarna 60 EG och 301 EG kunde utgöra en del av den rättsliga grunden för den omtvistade förordningen.
Furthermore, the Court of First Instance did not explain how those provisions, which can provide a basis only for measures against third countries, could be envisaged, together with Article 308 EC, as the legal basis of the contested regulation, when the latter contains only restrictive measures directed against individuals and non-State entities.
Förstainstansrätten angav dessutom inte heller på vilket sätt dessa bestämmelser, som endast kan utgöra rättslig grund för åtgärder gentemot tredjeländer, i förening med artikel 308 EG, kan utgöra rättslig grund för den omtvistade förordningen, när denna förordning endast innehåller åtgärder riktade mot enskilda och ickestatliga enheter.
In the second part, Mr Kadi asserts that, if Articles 60 EC and 301 EC were nevertheless to be held to constitute a partial legal basis for the contested regulation, the Court of First Instance erred in law because it misconstrued Article 301 EC and its function as a ‘bridge’, for that article in no circumstances includes the power to take measures intended to attain an objective of the EU Treaty.
I den andra delen har Yassin Abdullah Kadi påstått att förstainstansrätten, för det fall artiklarna 60 EG och 301 EG trots detta ska anses utgöra en del av den rättsliga grunden för den omtvistade förordningen, gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att göra en felaktig tolkning av artikel 301 EG och av det ändamål som ”länk” som det föreskrivs att den artikeln ska tjäna. Artikel 301 EG inbegriper under inga omständigheter en behörighet att vidta åtgärder som syftar till att förverkliga ett mål i EU-fördraget.
In the third part, Mr Kadi argues that the Court of First Instance erred in law by interpreting Article 308 EC in such a way that that article might provide a legal basis for legislation for which the necessary powers have not been provided in the EC Treaty and which was not necessary in order to attain one of the Community’s objectives.
Dessa rättsordningar utgör integrerade, men separata, rättsordningar. Förstainstansrätten bortsåg på detta sätt från begränsningarna i artikel 308 EG.
Furthermore, such a view is, to his mind, incompatible with the principle of conferred powers laid down in Article 5 EC.
Ett sådant synsätt går dessutom inte att förena med den i artikel 5 EG föreskrivna principen om tilldelade befogenheter.
It follows from paragraphs 28 to 35 of Opinion 2/94 of 28 March 1996 (ECR I-1759) that the fact that an objective is mentioned in the Treaty on European Union cannot make good the lack of that objective in the list of the objectives of the EC Treaty.
Det framgår av punkterna 28–35 i yttrande 2/94 av den 28 mars 1996 (REG 1996, s. I-1759), att det förhållandet att ett mål nämns i EU-fördraget inte kan avhjälpa det förhållandet att detta mål inte räknas upp bland målen i EG-fördraget.
The Council and the French Republic contest the first part of Mr Kadi’s first ground of appeal, arguing inter alia that the reference to Articles 60 EC and 301 EC in the legal basis of the contested regulation is warranted by the fact that those provisions enact restrictive measures whose ambit was to be extended, by means of recourse to Article 308 EC, to persons or non-State entities that were not, therefore, covered by those two articles.
Rådet och Republiken Frankriken har bestritt den första delen av Yassin Abdullah Kadis första grund. De har i synnerhet gjort gällande att angivandet av artiklarna 60 EG och 301 EG i den rättsliga grunden för den omtvistade förordningen är motiverat av den omständigheten att det måste ske en utvidgning av tillämpningsområdet för de restriktiva åtgärder som föreskrivs i dessa artiklar – genom att artikel 308 EG används – så att det omfattar enskilda och ickestatliga enheter, vilka inte omfattas av de båda förstnämnda artiklarna.
For its part, the United Kingdom maintains that Article 308 EC was used as a means of supplementing the instrumental powers provided for by Articles 60 EC and 301 EC, those articles not constituting, therefore, a partial legal basis for the contested regulation.
Förenade kungariket har för sin del gjort gällande att artikel 308 EG har använts för att komplettera den instrumentella behörighet som föreskrivs i artiklarna 60 EG och 301 EG. De sistnämnda artiklarna utgör således inte en del av den rättsliga grunden för den omtvistade förordningen.
The Kingdom of Spain raises in essence the same line of argument.
Konungariket Spanien har i huvudsak anfört samma argument.
With regard to the second part of that ground of appeal, the Council maintains that the raison d’être of the bridge provided for in Article 301 EC is precisely to give it the power to adopt measures intended to attain an objective of the EU Treaty.
Rådet har beträffande den andra delen av grunden gjort gällande att länken i artikel 301 EG har införts just för att rådet ska ges behörighet att vidta åtgärder som syftar till att förverkliga ett mål i EU-fördraget.
The Kingdom of Spain, the French Republic and the United Kingdom maintain that it is Article 308 EC, and not Articles 60 EC and 301 EC, that enabled the adoption of restrictive measures aimed at individuals and non-State entities, so enlarging the ambit of those two articles.
Konungariket Spanien, Republiken Frankrike och Förenade kungariket har gjort gällande att antagandet av restriktiva åtgärder riktade mot enskilda och ickestatliga enheter möjliggjordes av artikel 308 EG och inte av artiklarna 60 EG och 301 EG. Genom artikel 308 EG kompletterades de sistnämnda artiklarnas tillämpningsområde.
So far as the third part of Mr Kadi’s first ground of appeal is concerned, the Council argues that the whole point of the bridge provided by Article 301 EC is, exceptionally, to use those powers conferred on the Community to impose economic and financial sanctions for the purpose of attaining an objective of the CFSP, and so of the Union, rather than a Community objective.
Rådet har beträffande den tredje delen av Yassin Abdullah Kadis första grund gjort gällande att länken i artikel 301 EG har införts just för att göra det möjligt att, i undantagsfall, använda sig av gemenskapens behörighet att införa ekonomiska och finansiella sanktioner för att förverkliga ett mål enligt den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, det vill säga ett av unionens mål snarare än ett av gemenskapens mål.
The United Kingdom and the Member States intervening in the appeal broadly support that position.
Förenade kungariket och de medlemsstater som har intervenerat i andra instans delar i huvudsak denna uppfattning.
The United Kingdom clarifies its position by stating that, in its view, the action provided for by the contested regulation can be regarded as contributing to the attainment, not of an objective of the Union but of an objective of the Community, namely, the implicit and purely instrumental objective underlying Articles 60 EC and 301 EC of providing effective means of giving effect, exclusively by way of coercive economic measures, to acts adopted under the power conferred upon the Union by Title V of the EU Treaty.
Förenade kungariket har preciserat sin uppfattning och angett att den åtgärd som föreskrivs i den omtvistade förordningen kan anses bidra till att förverkliga ett av gemenskapens mål, och inte ett av unionens mål. Det är fråga om det underförstådda och uteslutande instrumentella mål som underligger artiklarna 60 EG och 301 EG, nämligen att tillhandahålla effektiva medel för att, uteslutande genom ekonomiska tvångsåtgärder, genomföra rättsakter som antagits med stöd av unionens behörighet enligt avdelning V i EU-fördraget.
According to that Member State, when attainment of that instrumental objective requires forms of economic coercion going beyond the powers specifically conferred on the Council by Articles 60 EC and 301 EC, it is appropriate to have recourse to Article 308 EC to supplement those powers.
Enligt Förenade kungariket är det korrekt att använda sig av artikel 308 EG för att komplettera den särskilda behörighet som rådet har enligt artiklarna 60 EG och 301 EG, när det krävs en form av ekonomiskt tvång som inte omfattas av denna särskilda behörighet för att uppnå detta instrumentella mål.
The Commission, having declared that it had reconsidered its point of view, argues, primarily, that Articles 60 EC and 301 EC, having regard to their wording and context, constituted in themselves appropriate and sufficient legal bases for the adoption of the contested regulation.
Kommissionen har förklarat att den har ändrat uppfattning och gör i första hand gällande att artiklarna 60 EG och 301 EG, med hänsyn till deras lydelse och det sammanhang i vilket de ingår, ensamma utgör en korrekt och tillräcklig rättslig grund för att anta den omtvistade förordningen.
In this connection the Commission raises the following arguments:
Kommissionen har anfört följande argument till stöd för denna uppfattning:
— the wording of Article 301 EC is sufficiently broad to cover economic sanctions against individuals — provided that they are present in or otherwise associated with a third country.
— Ekonomiska sanktioner som vidtas mot enskilda täcks av lydelsen i artikel 301 EG, såvitt de enskilda befinner sig i ett tredjeland eller på annat sätt har anknytning till tredjeland.
The expression ‘economic relations’ covers a vast range of activities.
Uttrycket ”ekonomiska förbindelser” inbegriper ett stort antal verksamheter.
Any economic sanction, even directed at a third country, such as an embargo, directly affects the individuals concerned and the country only
Varje ekonomisk sanktion, även om den riktas mot ett tredjeland, såsom ett embargo, påverkar direkt de enskilda som berörs. Den
The wording of Article 301 EC, especially the term ‘in part’, does not call for a partial measure to be directed against a particular section of the countries in question, such as the government.
Enligt lydelsen i artikel 301 EG, i synnerhet på grund av ordet ”delvis”, krävs det inte att en åtgärd som delvis avbryter eller begränsar de ekonomiska förbindelserna är riktad mot ett visst skikt i de aktuella länderna, såsom regeringen.
Allowing, as it does, the Community to break off completely economic relations with all countries, that provision must also authorise it to interrupt economic relations with a limited number of individuals in a limited number of countries;
Bestämmelsen gör det möjligt för gemenskapen att helt avbryta de ekonomiska förbindelserna med samtliga länder och det måste därför enligt denna vara tillåtet för gemenskapen att även avbryta de ekonomiska förbindelserna med ett begränsat antal enskilda i ett begränsat antal länder.
— the fact that similar words are used in Article 41 of the Charter of the United Nations and in Article 301 EC shows that the authors of that latter provision clearly intended to provide a platform for the implementation by the Community of all measures adopted by the Security Council that call for action by the Community;
— Den terminologiska samstämmigheten mellan artikel 41 i Förenta nationernas stadga och artikel 301 EG visar på den tydliga avsikten hos upphovsmännen till sistnämnda bestämmelse att ge gemenskapen en grund som ger den möjlighet att genomföra samtliga åtgärder som beslutas av säkerhetsrådet som kräver ett handlande från dess sida.
— Article 301 EC puts in place a procedural bridge between the Community and the Union, but seeks neither to increase nor to reduce the ambit of Community competence.
— Genom artikel 301 EG skapas en länk mellan gemenskapen och unionen som avser förfarandet.
As a result, that provision has to be interpreted as broadly as the relevant Community powers.
Denna länk har emellertid inte till syfte att utöka eller inskränka gemenskapens behörighet.
The Commission maintains that the measures at issue fall within the ambit of the common commercial policy, having regard to the effect on trade of measures prohibiting the movement of economic resources, and even that those measures constitute provisions relating to the free movement of capital, since they involve the prohibition of transferring economic resources to individuals in third countries.
Kommissionen har hävdat att de aktuella åtgärderna omfattas av den gemensamma handelspolitiken på grund av den inverkan på handeln som åtgärder som förbjuder förflyttningen av ekonomiska tillgångar har. De aktuella åtgärderna kan även utgöra bestämmelser om den fria rörligheten för kapital, eftersom de innefattar ett förbud mot att överföra ekonomiska tillgångar till enskilda i tredjeländer.
The Commission also argues that it is clear from Article 56(1) and (2) EC that movements of capital and payments between the Community and third countries fall within
Kommissionen har även gjort gällande att det framgår av artikel 56.1 och 56.2 EG att kapitalrörelser och betalningar mellan gemenskapen och tredjeländer omfattas
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION
KADI OCH AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION MOT RÅDET OCH KOMMISSIONEN av gemenskapens behörighet.
Community competence, the Member States being able to adopt sanction measures only within the framework of Article 60(2) EC and not of Article 58(l)(b) EC.
Medlemsstaterna kan endast vidta sanktionsåtgärder på detta område med stöd av artikel 60.2 EG och inte med stöd av artikel 58.1 b EG.
In consequence, the Commission believes that recourse may not be had to Article 308 EC for the adoption of the contested regulation, since power to act is provided for in Articles 60 EC and 301 EC.
Kommissionen anser följaktligen att artikel 308 EG inte kan användas för att anta den omtvistade förordningen, eftersom det föreskrivs behörighet enligt artiklarna 60 EG och 301 EG.
Alternatively, the Commission contends that, before resorting to Article 308 EC, it is necessary to examine the applicability of the articles of the EC Treaty dealing with the common commercial policy and the free movement of capital and payments.
Kommissionen har i andra hand gjort gällande att man först måste undersöka huruvida EG-fördragets artiklar om den gemensamma handelspolitiken och den fria rörligheten för kapital och betalningar är tillämpliga, innan artikel 308 EG kan användas.
In the further alternative, it maintains that, if Article 308 EC were to be held to be the legal basis of the contested regulation, it would be the sole legal basis, for recourse to that provision must be based on the consideration that action by the Community is necessary in order to attain one of the objectives of the Community and not, as the Court of First Instance held, the objectives of the EU Treaty in the sphere of external relations, in this case the CFSP.
I sista hand har kommissionen gjort gällande att för det fall artikel 308 EG ska användas som rättslig grund för den omtvistade förordningen, är den artikeln den enda rättsliga grunden för denna. Användningen av den artikeln måste grundas på att ett handlande från gemenskapens sida är nödvändigt för att uppnå något av gemenskapens mål och inte, såsom förstainstansrätten funnit, för att uppnå något av målen i EU-fördraget, i det förevarande fallet målen enligt den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.
The Community objectives involved in this instance are the common commercial policy, mentioned in Article 3(1)(b) EC, and the free movement of capital, referred to by implication in Article 3(1)(c) EC, read in conjunction with the relevant provisions of the EC Treaty, namely those contained in Article 56 EC relating to the free movement of capital to and from third countries.
Det är i det förevarande fallet fråga om de mål för gemenskapen som utgörs av den gemensamma handelspolitiken, vilket anges i artikel 3.1 b EG, och av den fria rörligheten för kapital, vilket underförstått anges i artikel 3.1 c EG jämförd med de relevanta bestämmelserna i EG-fördraget, det vill säga artikel 56 EG om den fria rörligheten för kapital i förhållande till tredjeländer.
The measures at issue, producing effects
De aktuella åtgärderna omfattas av dessa mål för gemenskapen, eftersom de påverkar handeln.
Mr Kadi, the Kingdom of Spain, the French Republic and the United Kingdom, contest the view principally put forward by the Commission, objecting as follows:
Yassin Abdullah Kadi, Konungariket Spanien, Republiken Frankrike och Förenade kungariket anser att det resonemang som kommissionen för i första hand är felaktigt och har invänt följande:
— it is an extensive interpretation of Articles 60 EC and 301 EC misconstruing the radically different and new nature of what are known as the ‘smart’ sanctions in question, in that they are no longer linked to any third country, and a hazardous interpretation, for those articles were introduced at a time when such a link was a feature of sanctions;
— En extensiv tolkning av artiklarna 60 EG och 301 EG innebär att det bortses från att så kallade smarta sanktioner är av ett nytt och helt annorlunda slag, eftersom de inte har något samband med ett tredjeland. En sådan tolkning skulle vara riskabel, eftersom dessa artiklar infördes vid en tidpunkt när sanktioner hade ett sådant samband.
— unlike Article 41 of the Charter of the United Nations, Article 301 EC is specifically concerned with the interruption of economic relations ‘with one or more third countries’, with the result that no argument can be drawn from the similarity of the wording of those two provisions;
— Artikel 301 EG avser, till skillnad från artikel 41 i Förenta nationernas stadga, särskilt avbrytandet av de ekonomiska förbindelserna ”med ett eller flera tredjeländer”. Det finns därför inte stöd för något argument som grundar sig på likheter i lydelserna mellan dessa två bestämmelser.
— Article 301 EC is not just a procedural provision.
— Artikel 301 EG är inte enbart en förfarandebestämmelse.
It institutes a specific legal basis and procedure and clearly confers material competence upon the Community;
Det är därför uppenbart att gemenskapen genom denna bestämmelse ges en materiell behörighet.
— the measures imposed by the contested regulation do not concern commercial relations between the Community and third countries, and cannot, therefore, rely on the objective of the common commercial policy;
— De åtgärder som införs genom den omtvistade förordningen rör inte gemenskapens handelsförbindelser med tredjeländer. De kan därför inte omfattas av det mål som utgörs av den gemensamma handelspolitiken.
— the Court of First Instance correctly held that those measures do not help to avoid the risk of obstacles to the free movement of capital and that Article 60(2) EC cannot be used as the basis for restrictive measures aimed at individuals or entities.
— Förstainstansrätten gjorde en riktig bedömning när den fann att dessa åtgärder inte bidrar till att förebygga risken för hinder för den fria rörligheten för kapital och att artikel 60.2 EG inte kan ligga till grund för restriktiva åtgärder mot enskilda eller enheter.
That provision concerning only measures against third countries, the measures at issue could have been adopted only pursuant to Article 58(1)(b) EC.
Eftersom artikel 60.2 EG endast avser åtgärder gentemot tredjeländer kunde de aktuella åtgärderna endast antas med stöd av artikel 58.1 b EG.
The Commission’s alternative argument is also challenged by both Mr Kadi and the Kingdom of Spain and the French Republic.
Yassin Abdullah Kadi, Konungariket Spanien och Republiken Frankrike anser även att det resonemang som förs av kommissionen i andra hand är felaktigt.