natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In its judgment of 5 April ('), the EFTA Court considered an applica­tion against Norway.
Den 5 april (2) meddelade Eftadomstolen dom i ett mål där Eftas över vakningsmyndighet väckt talan mot Norge.
It ruled that, by applying its legislation so as to prohibit the import and marketing in Norway of corn flakes fortified with iron and vita­mins which have been lawfully manufactured and marketed in other EEA States, Norway had failed to fulfil its obligations under Article 11 of the EEA Agreement, parallel to Article 28 of the EC Treaty.
Domstolen konstaterar att Norge, genom att behålla en lagstiftning som förbjuder import och saluföring av cornflakes berikade med järn och vitaminer - produkter som lagligen har saluförts i övriga EES-stater - har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 11 i EES-avtalet (motsvarande artikel 28 i EG-fördraget).
The application had been lodged by the EFTA Surveillance Authority following a complaint filed by a company which had been refused an authorisation by the Norwegian Food Control Authority to sell fortified corn flakes in Norway on the grounds that the addition of nutrients was authorised only if there was a nutritional need in the Norwegian population.
Talan hade väckts av Eftas övervakningsmyndighet efter ett klagomål från ett företag. Den norska myndigheten för livsmedelskontroll hade vägrat företaget tillstånd att saluföra berikade flingor med motiveringen att tillsättning av näringsämnen i livsmedel kunde tillåtas endast om det fanns ett behov av sådana tillsatser hos den norska befolkningen.
The Commission and the EFTA Surveillance Authority countered with the argument that the relevant requirement for justi­fication was that of public health and that nutritional need was at most only one of the relevant factors.
Kommissionen och Eftas övervakningsmyndighet ansåg däremot att endast farhågor rörande folkhälsan kunde tas i beaktande för ett beslut om att vägra saluföring.
In responding to the application, the Court referred to the Sandoz ruling of 14 July 1987, according to which Community law does not preclude national rules which prohibit, without prior authorisation, the mar­keting of food products to which vitamins have been added and which have been lawfully marketed in another Member State 'when the addition of vita­mins to foodstuffs meets a real need, especially a technical or nutritional one'.
Domstolen åberopade tolkningen i domen Sandoz av den 14 juli 1987, enligt vilken gemenskapsrätten inte innebär några hinder mot att nationella regler förbjuder saluföring av vitaminerade livsmedel om inte till stånd först erhållits, förutsatt att de tillåter saluföring när tillsatsen av vitaminer uppfyller ett verkligt behov av tekniskt eller näringsmässigt slag.
The Court summarised the status of the law regarding the marketing of food products as follows: 'In the absence of harmonisation of rules, when there is uncertainty as to the current state of scientific research, it is for the contracting parties to decide what degree of protection of human health they intend to assure, having regard to the fundamental requirements of EEA law, notably the free movement of goods [...]
Domstolen erinrar inledningsvis om gällande lagstiftning rörande saluföring av livsmedel. Om forskningsresultaten inte är entydiga och det saknas harmoniserade regler, är det upp till de avtalsslutande parterna att fastställa vid vilken nivå man vill lägga skyddet av folkhälsan, dock under beaktande av de grundläggande krav som uppställs genom EES-bestämmelserna, särskilt i fråga om fri rörlighet för varor.
Under those conditions, a Contracting Party may invoke the precautionary principle [...]
Inom dessa ramar kan en medlemsstat åberopa försiktighetsprincipen.
That measure of discretion must, how­ever, be exercised subject to judicial review.'
Även om hänsyn till folkhälsan utgör den viktigaste aspekten, får proportionalitetsprincipen inte åsidosättas.
Although the need to safeguard public health remains a primary concern, the principle of proportionality must
De åtgärder som vidtas av den enskilda staten skall vara grundade på veten-
(') Case E-3/00 EFTA ν Norway.
(2) Mål E-3/00, Eftas övervakningsmyndighet mot Konungariket Norge.
396 COMMUNITY LAW be respected.
GEMENSKAPSRÄTT
Measures taken by a contracting party must therefore be 'based on scientific evidence; they must be proportionate, non­discriminatory, trans­parent and consistent with similar measures already taken'.
VIII-2 skapliga rön, vara proportionerliga, icke-diskriminerande, öppna och förenliga med tidigare vidtagna, liknande åtgärder.
Moreover, the mere finding by a national authority of the absence of a nutritional need would not justify an import ban, which is an altogether more restrictive measure.
Att en nationell myndighet konstaterar att det inte föreligger något näringsbehov motiverar inte ett importförbud, vilket är en betydligt mer restriktiv åtgärd.
Accord­ing to the Court, a proper application of the precautionary principle and the principle of proportionality 'presupposes, firstly, an identification of potentially negative health consequences and, secondly, a comprehensive evaluation of the risk to health based on the most recent scientific information'.
Enligt domstolen innebär en korrekt tillämpning av försiktighetsprincipen och proportionalitetsprincipen att man dels fastställer potentiella negativa hälsoeffekter, dels gör en fullständig utvärdering av hälsoriskerna utifrån de senaste vetenskapliga rönen.
However, 'when the insufficiency, or the inconclusiveness, or the imprecise nature of the conclu­sions to be drawn from those consideration makes it impossible to determine with certainty the risk or hazard, but the likelihood of considerable harm still persists were the negative eventuality to occur, the precautionary principle would justify the taking of restrictive measures'.
Om de slutsatser man kan dra av dessa analyser är otillräckliga eller osäkra och man inte med säkerhet kan fastställa den eventuella risken eller faran, men att omfattande skador är sannolika under olyckliga omständigheter, är det enligt försiktighetsprincipen motiverat att vidta restriktiva åtgärder.
As the information available failed to show that the Norwegian authorities had carried out a comprehensive risk analysis, the Court found that the administrative procedure did not comply with EEA law.
Av de upplysningar som dom stolen hade tillgång till framgick inte att den norska myndigheten hade gjort någon komplett riskbedömning, varför myndighetspraxis ansågs bryta mot EES-lagstiftningen.
In its judgment of 25 January ('), the Court delivered a preliminary rul­ing on the application of Council Directive 77/187/EEC on the safeguarding of employees' rights in the event of the transfer of a business (2).
Den 25 januari (') meddelade EG-domstolen ett förhandsavgörande om tillämpningen av rådets direktiv 77/187/EEG om skydd av arbetstagares rättigheter (2), särskilt vid överlåtelse av företag.
The transfer in question resulted from a procedure for the award of a public contract under Council Directive 92/50/EEC, which was intended to improve the access of service providers to such procedures and thus promote competition, particu­larly between undertakings from different Member States (■').
I detta fall har överlåtelsen sitt upphov i ett offentligt upphandlingsförfarande enligt rådets direktiv 92/50/ EEG (3), vilket har till syfte att förbättra tjänsteleverantörernas tillträde till an budsförfaranden och därigenom främja konkurrensen, särskilt mellan företag från olika medlemsstater.
Directive 77/187/EEC applies, as stated in Article 1(1) thereof, to the transfer of an undertaking, business or part of a business as a result of a legal transfer or merger.
Enligt artikel 1.1 i direktiv 77/187/EEG skall direktivet tillämpas på överlåtelse av ett företag, en verksamhet eller del av en verk samhet till en annan arbetsgivare genom lagenlig överlåtelse eller fusion.
The Court confirmed its broad interpretation of the directive, holding that its scope extended to a transfer between two undertakings which had been successively awarded contracts for public transport services under a tendering procedure held by a public body.
Dom stolen bekräftade en tidigare vid tolkning av direktivet och låter dess tillämp ningsområde även täcka en överlåtelse mellan två företag som efter varandra tilldelats uppdraget att tillhandahålla offentliga transporter efter ett nytt öppet anbudsförfarande som utlysts av en offentlig enhet.
The Court upheld this interpretation even where there was no direct contractual link since the undertaking, being defined as a 'stable economic entity', retained its identity, as indicated inter alia by the fact that the service provided was actually continued or resumed ?).
Domstolen håller fast vid denna syn även när ett direkt avtalsförhållande saknas, eftersom det företag som definieras som "en varaktigt organiserad ekonomisk enhet" behåller sin identitet, vilket är fallet i synnerhet när driften faktiskt fortsätter eller återupptas (4).
To ensure the uniform application of Community law in a complicated case, the Court applied a ideological interpretation of the role conferred on it by Article 234 of the EC Treaty, providing the national court with guidance on how to assess
För att se till att gemenskapsrätten tillämpas på ett enhetligt sätt i ett komplicerat fall stöder sig domstolen på en teleologisk tolkning av domstolens uppgift enligt artikel 234 i EG-fördraget och vägleder den nationella domstolen i hur villkoren för en överlåtelse av en ekonomisk enhet skall fastställas i det enskilda fallet.
3­2001, poinr 1.8.34.
1-745 och Bull. 3-2001, punkt 1.8.34).
DECISIONS BY THE COURT OF JUSTICE AND THE COURT OF FIRST INSTANCE
AVGÖRANDEN I EG-DOMSTOLEN OCH FÖRSTAINSTANSRÄTTEN
For the Court, 'the mere fact that the service provided by the old and the new contrac­tors is similar does not justify the conclusion that there has been a transfer of an economic entity'. The 'transferred economic entity' referred to an organised grouping of persons and assets facilitating the exercise of an economic activity in pursuit of a specific objective (').
411 tillhandahölls av den nye innehavaren av kontraktet är likartad kan inte leda till slutsatsen att det rör sig om överlåtelse av en ekonomisk enhet", eftersom begreppet enhet avser en sådan organisation av personer och tillgångar som kan bedriva en ekonomisk verksamhet genom vilken ett särskilt syfte eftersträvas t1).
The Court held that, 'in a sector such as scheduled public transport by bus, where the tangible assets contribute signifi­cantly to the performance of the activity, the absence of a transfer to a signifi­cant extent from the old to the new contractor of such assets, which are neces­sary for the proper functioning of the entity, must lead to the conclusion that the entity does not retain its identity'.
Slutligen anser domstolen att "inom en sådan sektor som kollektivtrafik med buss, där materiella tillgångar utgör en viktig del i utövandet av verk samheten, måste den omständigheten att sådana tillgångar, vilka är absolut nödvändiga för att enheten skall kunna fungera väl, inte i betydande utsträckning har övergått från den tidigare till den nya innehavaren av kontraktet leda till att denna enhet inte anses ha bevarat sin identitet".
The mere takeover of a proportion (even a substantial proportion) of the predecessor's staff was not sufficient reason to describe the transaction as the transfer of a business within the meaning of Directive 77/187/EEC, since 'bus transport cannot be regarded as an activity based essentially on manpower, as it requires substantial plant and equipment'.
Det faktum att en del -till och med en betydande del - av arbetsstyrkan tagits över från föregångaren räcker inte för att beteckna denna operation som överlåtelse av verksamhet enligt direktiv 77/187/EEG, då "busstrafik (...) inte kan anses som en verksam het som i huvudsak baserar sig på arbetskraft, eftersom den förutsätter omfattande materiel och anläggningar".
In judgments delivered on 12 July (2), the Court of Justice ruled on the right of patients who have been treated in a Member State other than that of their State of residence to obtain the reimbursement of the costs of hospital treatment even though the Member State of residence has not authorised the treatment in advance.
Den 12 juli(2) meddelade EG-domstolen två förhandsavgöranden rö rande möjligheten för patienter som vårdas i en annan medlemsstat än den i vilken de är bosatta att erhålla återbetalning av utgifterna för sjukhustjänster, även om vården inte godkänts på förhand i den medlemsstat där de är bosatta.
A reference for a preliminary ruling was made to the Court, which pointed out that, while Member States were entitled to organise their social security systems, they must comply with the fundamental freedom to provide services, including hospital services.
I förhandsavgörandet bekräftar domstolen medlemsstaternas behörighet att styra sina socialförsäkringssystem själva, men understryker att de måste respektera den grundläggande friheten att tillhandahålla tjänster, som innefattar sjukhusvård.
A system of prior authorisations is therefore liable to hinder European citizens in exercising their right to obtain medical services in another Member State.
Ett system som kräver förhandstillstånd från sjukförsäkringskassa som inrättats av en medlemsstat för vård i en annan medlemsstat kan sålunda utgöra hinder för EU-medborgarna att få tillgång till sjukvård i en annan medlemsstat.
However, the Court pointed out that considerations concerning the maintenance of financial balance and a hospital service open to all may justify a barrier to the fundamental freedom provided that the conditions for obtaining the prior authorisation do not result in arbi­trary refusals of treatment, the provision of treatment that is not tried and tested scientifically at international level or differences in the treatment of patients cared for in another Member State.
Domstolen påminner emellertid om att överväganden såsom den ekonomiska balansen och vikten av att kunna upprätthålla en sjukvård tillgänglig för alla kan motivera en inskränkning i en grundläggande frihet, så länge förhandstillstånd inte vägras godtyckligt och utan grund i internationell vetenskap eller leder till skillnader i behandlingen av patienter som vårdas i en annan medlemsstat.
If an authorisation has been issued, compli­ance with the principle of freedom to provide services requires that the amount of the reimbursement should be at least the same as that paid in the Member State of the patient's residence.
I fall där tillstånd erhållits förutsätts principen om frihet att tillhandahålla tjänster medföra att återbetalningsbeloppet skall vara åtminstone lika stort som det som skulle ha betalats ut i den medlemsstat där den försäkrade är bosatt.
On 20 September, the Court delivered a preliminary ruling (') in a matter referred to it by a Belgian court concerning the legal situation of Mr Grzelczyk, a French national studying at Louvain-La-Neuve, who had been refused the 'minimex' (minimum subsistence allowance) when a Belgian student in identical circumstances would have received a favourable reply.
Den 20 september (3) meddelade EG-domstolen ett förhandsavgörande rörande den rättsliga ställningen för Rudy Grzelczyk, en student av fransk na tionalitet i Louvain-la-Neuve, Belgien, som nekats ett existensminimumbidrag, så kallat minimex, samtidigt som en belgisk studerande i exakt samma situation som Grzelczyk beviljats bidrag.
(') Case C-13/95 Siizen ν Zehnacker— judgment of 11.3.1997 11997] ECR I -1259, paragraph 11. (;) Cases C-368/98, Vanbraekel and C-157/99 Geraets-Smits [2001] ECR; Bull.
(') Mål C-13/95, Süzen mot Zehnacker, dom av den 11 mars 1997 (REG 1997, s. 1-1259, punkt 11).
92001, point 1.8.31.
(2) Mål C-368/98, Vanbraekel, och C-157/99, Geraets-Smits (REG 2001 och Bull. 9-2001, punkt 1.8.31) (') Mål C-184/99, Grzelczyk (REG 2001).
398 COMMUNITY LAW condemned such discrimination between citizens of the Union.
GEMENSKAPSRÄTT ning av artikel 12 i EG-fördraget om förbud mot all diskriminering på grund av nationalitet och artikel 17 i EG-fördraget om införande av unionsmedborgarskapet.
It based its argument on the application of Article 12 of the EC Treaty, prohibiting any discrimination on grounds of nationality, and Article 17 of the EC Treaty, establishing citizenship of the Union, stating in particular that 'Union citizenship is destined to be the fundamental status of nationals of the Member States'.
Domstolen understryker särskilt att ställningen som unionsmedborgare "är (...) avsedd att vara den grundläggande ställningen för medlemsstater nas medborgare".
It pointed out, however, that, under Article 18 of the Treaty, these rights are 'subject to the limitations and conditions' laid down by Community law.
Den erinrar dock om att dessa erkända rättigheter enligt artikel 18 i EG-fördraget endast gäller "om inte annat följer av de begränsningar och villkor" som föreskrivs i gemenskapsrätten.
Thus, the Court interprets the directive on the right of residence for students as offer ing the Member States the possibility of terminating the residence of students who are unable to provide evidence that they have sufficient resources.
Enligt domstolen skall således direktivet om rätt till bosättning för studerande tolkas så att det ger möjlighet för medlemsstaterna att vidta åtgärder för avbryta vistelsen för en studerande som inte längre kan visa att han har tillräckliga tillgångar för att försörja sig.
Nevertheless, the Court stresses that this possibility, intended to ensure that the student does not become an unreasonable burden on the public finances of the host Member State, must not be the automatic consequence of an application for the minimex, particularly where the student's problems are of a temporary nature.
Domstolen betonade dock att denna möjlighet, som motiveras av en önskan att undvika att den studerande blir en orimlig börda för värdmedlemsstatens finanser, inte får bli den automatiska följden av en ansökan om existensminimumbidrag (minimex), särskilt om den studerandes ekonomiska svårigheter är av tillfällig natur.
Agriculture — Veterinary legislation
Jordbrukslagstiftning — veterinärlagstiftning
On 12 July, the Court gave judgment in a case (') concerning the application of veterinary legislation.
Genom ett förhandsavgörande av den 12 juli (1), som är av intresse både i materiellt och processuellt hänseende, avgjorde EG-domstolen en fråga rörande tillämpningen av veterinärlagstiftningen.
This judgment is interesting from the standpoint both of substance and of procedure. Regarding substance, the con trol and eradication of foot-and-mouth disease is based on the principle that general and compulsory vaccination is banned.
Vad gäller sakfrågan omfattas bekämpning och utrotning av mul- och klövsjuka av principen om förbud mot en generell och obligatorisk vaccinering.
In this case, the applicant requested the Netherlands authorities to grant an exemption from that ban since her stock was outside the vaccination zones the Commission specified after foci of the disease appeared in the Netherlands.
Målet gällde en uppfödare som hade ansökt hos de nederländska myndigheterna om undantag från detta förbud eftersom hans bestånd befann sig utanför den vaccineringszon som lagts fast av kommissionen som en följd av förekomsten av smittade gårdar i Nederländerna.
When the applicant challenged the lawfulness of those rules before the national court, it made a refer ence for a preliminary ruling to the Court of Justice, which confirmed that the general ban was well founded.
Domstolen bekräftade i målet, som väckts av den domstol vid vilken uppfödaren bestridit giltigheten av regeln, att det finns sakliga skäl för ett generellt förbud.
The Court of Justice held that that policy, which is based on international recommendations and practice, is not disproportionate to the objective in view, the improvement of health of stock as a whole.
Enligt domstolen kan denna politik, som stöds av rekommendationer och internationell praxis, inte anses vara oproportionerlig i förhållande till det eftersträvade syftet att förbättra hälsotillståndet hos hela kreatursbeståndet.
The Community, in pursuing this objective, is also having regard to the requirement of the protection of animals.
Domstolen beaktar även kravet på djurskydd.
Lastly, the Court found that the Council was entitled to define the policy to be followed on the basis of its economic effects, including the consequences of a systematic vaccination policy on trade with third countries.
Domstolen påpekar att rådet har rätt att lägga fast en politik som beaktar de ekonomiska återverkningarna, i synnerhet konsekvenserna för handeln med tredje land, av en politik med systematisk vaccinering.
In this case, the Court has applied for the first time the accelerated procedure provided for the new Article 104a of the Rules of Procedure of the Court of Justice of the European Communities, which enabled it to deliver its judgment in 11 weeks.
Vad gäller förfarandet har domstolen för första gången tillämpat det påskyndade förfarandet enligt den nya artikeln 104a i domstolens arbetsordning, varför dom har kunnat meddelas inom 11 veckor.
(') Case C-189/01, Jtppes [2001] ECR; Bull.
(') Mål C-189/01,Jippes (REG 2001 och Bull. 9-2001, punkt 1.8.32).
DECISIONS BY THE COURT OF JUSTICE AND THE COURT OF FIRST INSTANCE
AVGÖRANDEN I EG­DOMSTOLEN OCH FÖRSTAINSTANSRÄTTEN
In its judgment of 12 July ('), the Court of First Instance delivered a rul­ing in an action brought by a lawyer and trade mark agent in the Netherlands against the rules governing languages at the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs).
Det 12 juli {α ) meddelade förstainstansrätten beslut i ett överklagande­ärende. En advokat i Nederländerna, som fungerade som varumärkesombud, invände mot gällande språkregler vid Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller).
Under those rules, applications must be filed in one of the official languages of the European Community.
Dessa regler föreskriver att ansökningar skall ges in på ett av Europeiska gemenskapens officiella språk.
From the languages of the Office (English, French, German, Italian and Spanish), the applicant must indicate a second language as a possible language of proceedings in certain proceedings (opposition, revocation or invalidity).
Sökanden skall ange ett andra språk, som skall vara ett av byråns språk (engel­ska, franska, italienska, spanska och tyska,), som används vid eventuella in­vändnings­, upphävande­ eller ogiltighetsförfaranden.
The Court upheld those aspects of the rules governing languages.
Förstainstansrätten be­kräftade språkreglernas giltighet i detta avseende.
It pointed out that the pro­cedures for which those rules were adopted presuppose the intervention of another party whose national language cannot be known in advance.
Den noterar att byrån har att pröva ärenden där den ena partens språk inte kan vara känt i förväg.
It also pointed out that the applicant's second language is always used in the drafting of documents of a decisional character and may be adopted for all procedures by agreement of the parties.
Dessutom används alltid sökandens språk för handlingar av beslutskaraktär och kan an­vändas under hela förfarandet om båda parter är överens om det.
The applicant has appealed to the Court of Justice.
Sökanden har överklagat till EG­domstolen.
In three judgments delivered on 27 September (2), relating to Polish, Czech and Bulgarian nationals, the Court recognised the direct applicability of the clause governing the right of establishment contained in the Europe agree­ments, since the principle of the treatment of nationals is guaranteed by these agreements in a way which is sufficiently clear, precise and unconditional to be directly applicable to the situation of individuals.
Genom tre domar av den 27 september (2), rörande polska, tjeckiska och bulgariska medborgare, tillerkänns bestämmelsen om etableringsrätt i de europeiska associeringsavtalen direkt effekt av EG­domstolen. Principen om "nationell behandling" garanteras genom dessa avtal tillräckligt klart, precist och ovillkorligt för att anses direkt reglera situationen för enskilda.