natgillin/translations-raw huggingface dataset:
372 INSTITUTIONAL MATTERS non-legislative documents drafted by the Commission and the latter's tendency to make increasing use of framework directives and codes of conduct, with the danger of creating areas of legal uncertainty.
INSTITUTIONELLA FRAGOR och "uppförandekoder" som riskerar att leda till att det skapas rättsligt osäkra områden.
In 2000, the Commission started 1 317 infringement proceedings (1 075 in 1999), issued 460 reasoned opinions (469 in 1999), and referred 172 cases to the Court of Justice (165 in 1999).
Kommissionen inledde under 2000 1317 överträdelseförfaranden (1 075 under 1999), avgav 460 motiverade yttranden (469 under 1999), och anhängiggjorde 172 ärenden vid EG-domstolen (165 under 1999).
The breakdown by Member State of cases brought under Articles 226 and 228 of the EC Treaty is as follows: Belgium, 5; Denmark, 0; Germany, 11; Greece, 23; Spain, 8; France, 27; Ireland, 17; Italy, 24; Luxembourg, 16; Netherlands, 12; Austria, 8; Portugal, 10; Fin land, 4; Sweden, 3; United Kingdom, 4.
Fördel ningen per medlemsstat av anhängiggjorda ärenden enligt artikel 226 och 228 i EG-fördraget är följande: Belgien 5, Danmark 0, Tyskland 11, Grekland 23, Spanien 8, Frankrike 27, Irland 17, Italien 24, Luxemburg 16, Nederländerna 12, Österrike 8, Portugal 10, Finland 4, Sverige 3 och Förenade kungariket 4.
Detailed information on the infringement proceedings instituted during the year and on the situation regarding transposai of Community directives into the national laws of the Member States will be given in the 18th annual report on monitoring the application of Com munity law, to be published in 2001.
Närmare information om de överträdelseförfaranden som inletts under året samt om hur gemenskapsdirektiv överförts till nationell rätt kommer att åter finnas i den artonde årsrapporten om tillämpningen av gemenskafisrätten som kommer att publiceras under 2001.
On 23 June, the Commission adopted the 17th annual report on monitoring the application of Community law (1999)(1'.
Kommissionen antog den 23 juni den sjuttonde årsrapporten om tilllämpningen av gemenskapsrätten (1999) (').
In a resolution adopted on 16 June'2', the European Parliament expressed its views on the 16th annual report on monitoring the application of Community law (1998).
Europaparlamentet uttalade sig om den sextonde årsrapporten om tillämpningen av gemenskapsrätten (1998) i en resolution som antogs den 16 juni (2).
374 COMMUNITY LAW
GEMENSKAPSRÄTT
Decisions by the Court of Justice and the Court of First Instance(1)
Avgöranden i domstolen och förstainstansrätten ( ')
On 8 February, the Court issued an order in response to questions raised under Article 234 (former Article 177) of the EC Treaty concerning, on the one hand, the ACP/OCTs cumulation of origin for sugar imports and, on the other hand, the power of national courts to adopt interim measures pending the Court's judgment on the presumed invalidity of a Community act '2'. The order dealt solely with the plaintiff's request for authorisation to submit observations in response to the conclusions of the advocate­general.
Efter en begäran om förhandsavgörande (artikel 234, f.d. artikel 177 i EG-fördraget) dels i frågan om regeln om kumulation av ursprung mellan AVS och ULT och dels om de nationella domstolarnas behörighet att besluta om interimistiska åtgärder i avvaktan på domstolens beslut om huruvida gemen skapsbestämmelserna skulle vara ogiltiga, uttalade sig domstolen i sitt beslut från den 8 februari (2) uteslutande med anledning av sökandens begäran att fä inkomma med yttranden som svar på generaladvokatens förslag till avgörande.
The Court found that such a request could not be based on Article 6(1) of the European Convention on Human Rights (ECHR) since that article did not apply to the conclusions of the advocates­general, which constituted 'individual' opinions.
Domstolen fastslog att parternas yrkande saknade grund i artikel 6.1 i Europe iska konventionen om de mänskliga rättigheterna och menade att denna artikel inte är tillämplig på generaladvokaternas slutsatser som utgör "personliga" uppfattningar.
Unlike the opin­ion of the prosecuting authorities in the Belgian Court of Appeal '3', the conclu­sions of the advocates­general were not expressed by an authority external to the Court or on the authority of a government ministry.
Till skillnad från yttrandet från den allmänna åklagarmyndigheten vid den belgiska kassationsdomstolen (3) härrör dessa inte från en myndighet utanför domstolen och befogenheten överläts därmed inte till en allmän åklagarmyndighet.
On 11 January, the Court had to rule on an appeal '4' against the Court of First Instance (CFI) judgment of 19 March 1998 '5' which related to an appli­ cation for the annulment of a Commission decision of 29 March 1996 whereby the plaintiff had been refused access to documents on cooperation between the Commission and the national courts on applying the competition rules.
I en dom av den 11 januari (4) hade domstolen att besluta om ett över klagande av förstainstansrättens dom av den 19 mars 1998 (') angående ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 29 mars 1996 om att vägra sökanden tillgång till handlingar gällande samarbetet mellan kommissionen och de nationella domstolarna avseende tillämpningen av konkurrensbestämmelserna.
The application had been based on Commission Decision 94/90/ECSC, EC, Euratom on public access to Commission documents'6'.
Begäran gjordes med stöd av beslut 94/90/EKSG, EG, Euratom om all mänhetens tillgång till kommissionens handlingar (ft).
The importance of this judgment on appeal resides in the fact that it was the Court's first decision on the applica­tion of the decision.
Betydelsen av denna dom sammanhänger med det faktum att den utgör den första domen från EG-domstolen som avser tillämpningen av detta beslut.
The Court pointed out that the general Community princi­ple concerning the right to a fair hearing derived from Article 6 of the ECHR
Domstolen erinrade först och främst om att den gemenskapsrättsliga principen om att envar har rätt till en opartisk rättegång (som grundar sig på artikel 6 i Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna) också innefattar rätten till prövning i en oavhängig domstol.
'" Statistics concerning the activities of the Court of Justice and the Court of First Instance in 2000 will be published in the Court's annual report (2000 edition forthcoming) and on the Internet: http://curia.eu.int/fr/pei/rapan.htm. m Case C­17/98 Emesa Sugar ν Aruba [2000] ECR 1­675; Bull.
(') Statistiska uppgifter om EG-domstolens och förstainstansrättens verksamhet under 2000 finns offentlig gjorda i domstolens årsrapport (2000 ars upplaga som ännu inte utkommit) samt pa Europa-servern på Internet http://curia.eu.int/en/pei/rapan.htm.
131 Judgment of the European Court of Human Rights of 20 February 1996 in Vermeulen ν Belgium (published in ECHR Reports 1996­1 and on the Internet: http://wvvTV.echr.coe.int). '
1-675 och Bull. 3-2000, punkt 1.8.57). (l) Dom frän Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna "Vermeulen/Belgien" av åen 20.2.1996 (REG
Joined Cases C­174/98 Ρ and C­189/98 Ρ Netherlands ν Commission and Van der Wal [2000] ECR 1­1; Bull.
C) Förenade målen C-174/98 1' och C-189/98 P, Nederländerna mor kommissionen och Ci. van der Wal (RIX. 2000, s.
3­2000, point 1.8.58. 's' Case T­83/96 Van der Wal ν Commission [1998] ECR Π­545; Bull.
3-2000, punkt 1.8.58). (") Mål T-83/96 Gerard van der Wal mot Europeiska gemenskapernas kommission (REG 1998, s. 11-545 och Bull.
3­2000, point 1.8.8. «¡ > OJ L46, 18.2.1994; 1994 General Report, point 10. GEN. REP. EU 2000
3-2000, punkt 1.8.8). (") EGT L 46, 18.2.1994 och Allmänna rapporren 1994, punkt 10.
However, it was not possible to deduce from that right that the court hearing a dispute was the only body empowered to grant access to the documents in the proceedings in question.
387 anhängig är den enda instans som har rätt att besluta om tillgång till handling arna i ett rättsligt förfarande.
Moreover, the risks that the independence of the court might be undermined were sufficiently taken into account by Decision 94/90/ECSC, EC, Euratom and by the protection afforded by the courts at Community level.
Domstolen framhöll dessutom att risken för att domstolarnas oavhängighet skall inskränkas tillräckligt har avvärjts genom be slut 94/90/EKSG, F,G, Fluratom och genom det rättsliga skydd som finns på gemenskapsnivå.
The Court drew attention to the requirements laid down in the code of conduct annexed to the decision and placed on the Commission an additional obligation to act consistently with the requirements of good administration.
Domstolen åberopar de krav som uppställs i den uppförandekodex som antagits i ovannämnda beslut och framhåller att kommissionen har ytterligare en skyldighet med hänsyn till "kraven på god förvaltning".
The decision provided for the widest possible access to documents of public interest held by the Commission and any exception to that right of access must therefore be interpreted and applied strictly.
Domstolen erinrar om att allmänheten i hög utsträckning bör få ta del av kommissionshandlingar som är av allmänt intresse och anser att varje undantag från denna rätt skall tolkas och tillämpas restriktivt.
Social legislation
Sociallagstiftning
On 11 January, the Court gave a preliminary ruling on a provision of German law concerning the status of soldiers whereby women who have en­listed as volunteers may be employed solely in the medical and military-music services and are barred from serving in positions involving the use of arms'1'.
I en dom från den 11 januari (') besvarade domstolen en begäran om förhandsavgörande gällande en bestämmelse i tysk lagstiftning om militärers ställning, enligt vilken kvinnor som anmäler sig till frivillig tjänstgöring inte får tilldelas andra befattningar än sådana som gäller sjukvård eller militärmusikundervisning och att de under alla omständigheter är uteslutna från anställningar som inbegriper bruk av vapen.
The question was whether this national law was in breach of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on equal treatment for men and women, and, in particular, Article 2(2) thereof'2'.
Frågan gällde huruvida denna nationella bestämmelse bryter mot rådets direktiv 76/207/EEG av den 9 februari 1976 om likabehandling av män och kvinnor (2), och i synnerhet dess artikel 2.2.
The Court reaffirmed its recent judgment in Sirdar '3), holding that Germany's general prohibition on women serving in a military position involving the use of arms contravened the principle of propor­tionality.
Dom stolen bekräftade därvid ett av sina nyligen avkunnade utslag (') genom att fastslå det oproportionerliga i att kvinnor i Tyskland generellt utestängs från bruk av vapen.
On 28 March, the Court gave a preliminary ruling '4' on the compatibil­ity with Directive 76/207/EEC of German national legislation whereby posts in the public service for which the male and female applicants are equally qualified are to be filled by women where the latter are under-represented in the category concerned and where this is necessary because of the binding nature of the tar­gets set under a plan for the advancement of women.
I en dom frän den 28 mars (4) skulle domstolen besluta om tolkningen av direktiv 76/207/FTG när det gäller en tysk lag där det fastslås att om de manliga och kvinnliga sökandena har likvärdiga meriter, skall kvinnliga sökande ges företräde till tjänster inom de delar av den offentliga sektorn där kvinnor är underrepresenterade, när del är nödvändigt för att uppnå målsättningarna i en befordringsplan för kvinnor.
In particular, the Court was asked to rule whether the various measures of positive discrimination adop­ted by the Land Hessen were compatible with Article 2(1) and (4) of the direc­tive.
Tolkningsfrågan gällde huruvida olika former av positiv särbehandling av kvinnor som lagstiftaren i delstaten Hessen har vidtagit var förenliga med artikel 2.1 och 2.4 i direktivet.
Having examined the measures in question with a view to determining whether they were absolute and unconditional in nature (and therefore prohib­ited), the Court found that they were neither, and therefore compatible with the Community rules.
Efter att ha granskat de omtvistade bestämmelserna för att avgöra om de var tvingande och ovillkorliga och följaktligen förbjudna ansåg domstolen att de inte upp fyllde detta dubbla kriterium och därför överensstämde med EG-rätten.
Case C-273/97 Sirdar ν The Army Board and Secretary of State for Defence [1999] ECR 1-7403. w Case C-158/97 Badeck [2000] ECR 1-1875; Bull.
1-7403). (') Mal C-158/97, Georg Badeck (REG 2000, s. 1-1875 och Bull. 5-2000, punkt 1.8.62).
376 COMMUNITY LAW
GEMENSKAPSRÀ1
Internal market: general principles
Inre marknaden: allmänna principer
On 5 October, the Court once again drew a distinction between the powers of the Community and those of the Member States'1'. On 6 July 1998,
I en dom från den 5 oktober (') fick domstolen åter definiera gränsen mellan gemenskapens och medlemsstaterna respektive behörigheter.
Parliament and the Council had adopted Directive 98/43/EC on the approxima­tion of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States relating to the advertising and sponsorship of tobacco products '2'.
Europaparlamentet och rådet antog den 6 juli 1998 direktiv 98/43/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror (2).
This directive places a general prohibition on advertising and sponsorship of the said products and was adopted with a view to removing those obstacles to the operation of the internal market which arise from barriers to the free movement of goods and services or from distortions of competition created by differences in the national rules governing this matter.
Direktivet föreskriver ett allmänt förbud mot tobaksreklam och tobakssponsring och antogs i syfte att undanröja hinder inom den inre marknaden som härrör från omständigheter som hämmar varornas rörlighet och det fria tillhandahållandet av tjänster samt från en snedvridning av konkurrensen som skapas av skillnader i de nationella författningarna på detta område.
In its judgment, the Court annulled the entire directive on the grounds that the Community legislature had not been empowered to adopt it under the provi­sions governing the establishment of the internal market, the right of establish­ment or the free movement of services.
I sin dom ogiltigförklarar EG-domstolen direktivet i sin helhet med motiveringen att gemen skapslagstiftaren inte hade behörighet att anta det pä grundval av bestämmelserna om införandet av den inre marknaden, etableringsrätten och det fria till handahållandet av tjänster.
Firstly, it pointed out that the first indent of former Article 129(4) of the EC Treaty ruled out any harmonisation of laws and regulations of the Member States designed to protect and improve public health but added that such provision did not mean that harmonisation measures adopted on the basis of other provisions of the Treaty could not have any impact on the protection of human health, provided that the purpose of recourse to other articles of the Treaty was not to circumvent the first indent of former Arti­cle 129(4).
Till att börja med erinrar domstolen om att en har monisering av medlemsstaternas bestämmelser som avser att skydda och förbättra människors hälsa är undantagna harmoniseringar genom f.d. artikel 129.4 första strecksatsen i EG-fördraget. Domstolen anser dock att detta inte hindrar "att harmoniseringsåtgärder som vidtas med stöd av andra bestämmelser i fördraget kan påverka skyddet för människors hälsa" pä villkor att dessa andra artiklar i EG-fördraget inte används för att kringgå det uttryckliga un dantagandet i f.d. artikel 129.4 första strecksatsen.
Secondly, the Court found that if former Articles 100a, 3b and 7a of the EC Treaty were read in combination, it was clear that the purpose of any measures adopted must be to improve the conditions for the establishment and functioning of the internal market.
EG-domstolen konstaterar därefter att det framgår vid en jämförelse mellan f.d. artiklarna 100a, 3b och 7a i EG-fördraget att de antagna bestämmelserna "faktiskt" måste "ha till syfte att förbättra villkoren för upprättandet av den inre marknaden och dess funktion.
To interpret former Article 100a as giving the Community legislature general powers to regulate the internal market would be not only contrary to the wording of the abovementioned provisions but also incompatible with the principle enshrined in former Article 3b that the powers of the Community are limited to those specifically conferred on it.
Om denna artikel skulle tolkas så att gemenskapslagstiftaren ges en generell befogenhet att reglera den inre marknaden, skulle det inte bara strida mot själva lydelsen i ovannämnda bestämmelser, utan även vara oförenligt med principen i f.d. artikel 3b i EG-fördraget (nu artikel 5 EG), enligt vilken gemenskapen tilldelas sina befogenheter".
Thirdly, the Court considered whether the measure in question was indeed intended to improve the internal market, that is to say, to ascertain whether the purpose of the measure was to remove obstacles to the free movement of goods and services and to eliminate distortions of competition.
Domstolen fortsätter med att kontrollera hu ruvida bestämmelsen i fråga faktiskt syftar till att förbättra den inre markna den, dvs. om den avser att undanröja hinder för den fria rörligheten för varor och friheten att tillhandahälla tjänster samt till att undanröja snedvridningar av konkurrensen.
It concluded that essentially the directive was not in fact intended to improve the functioning of the market.
Domstolen kommer till slutsatsen att direktivet i huvudsak inte faktiskt syftade till att förbättra marknaden.
"' Cases C-376/98 and C-74/99 Germany ν Parliament and Council. '2'OJL 213, 30.7.1998.
( ') Målen C-376/98 och C-74/99, Tyskland mot Europaparlamentet och rådet. i1) EGT L 213, 30.7.1998.
DECISIONS BY THE COURT OF JUSTICE AND THE COURT OF FIRST INSTANCE
AVGÖRANDEN I IM IMS ΙΟΙ.EN OCH FÖRSTAINSTANSRÄTTEN
Free movement for workers
Fri rörlighet för personer
On 13 April, the Court gave a preliminary ruling on the interpretation of former Articles 6,48, 85 and 86 of the EC Treaty as applied to the rules of a sports federation '".
I en dom frän den 13 april ( ') besvarade domstolen en begäran om för­handsavgörande om tolkningen av f.d. artiklarna 6, 48, 85 och 86 i EG­fördra­get med avseende pä regler för idrottsförbund.
The rules in question lay down the periods within which profession­al basketball players must be transferred if they are to be fielded during the cham­pionship season, the aim being to prevent any distortion of competition.
I dessa regler fastställs över­gängsperioder då professionella spelare som får användas under mästerskapspe­rioden kan anställas. Syftet med dessa regler är att undvika att tävlingarna päverkas.
In its ruling, the Court clarified its judgment in Bosman '2' as regards the sport­related reasons which might justify obstacles to the free movement of persons and as regards the status of top­level amateur sport as an economic activity.
Domstolen har sålunda i detta mål varit tvungen att precisera Bos­ man­domen (2) när det gäller om hindren för den fria rörligheten för personer är berättigade av idrottsliga skäl och när det gäller den ekonomiska verksam­ hetens karaktär när det rör sig om amatöridrott på hög nivå.
The Court held that Mr Lehtonen, the basketball player concerned, should indeed be regard­ed as a worker within the meaning of Article 48 of the EC Treaty since he was a paid professional player and the exercise of his sport therefore constituted an eco­nomic activity.
Domstolen fast­slog härvid att basketbollspelaren Jyri Lehtonen bör anses som arbetstagare i den mening som avses i artikel 48 i FXi­fördraget eftersom han var en avlönad professionell spelare och att utövandet av hans idrott följaktligen utgjorde en ekonomisk verksamhet.
This being the case, the rules governing the sport had to be in line with Community law.
Mot denna bakgrund skall idrottens regler följa gemen­skapsrätten.
In as much as participation in matches was the essential purpose of a player's activity, a rule which restricted that participation obviously also restricted the chances of employment of the player concerned and, conse­quently, constituted an obstacle to the free movement of workers.
Eftersom deltagandet i dessa matcher utgör det väsentliga syftet med en professionell spelares verksamhet, är det uppenbart att en regel genom vilken deltagandet begränsas även inskränker den berörde spelarens anställ­ningsmöjligheter och utgör ett hinder för arbetstagarnas fria rörlighet.
In this particu­lar case, the transfer rules laid down by FIBA (Fédération internationale de basket ­ball) set different deadlines for players inside and outside the European zone and thus constituted an obstacle to Mr Lehtonen's freedom of movement.
De över­gängsregler som utfärdats av Fiba (Internationella basketbollförbundet) om att låta olika datum gälla för spelare från den europeiska zonen och spelare utan­för den europeiska zonen utgör ett hinder för Jyri Lehtonens fria rörlighet.
The Court held that such rules were illegal unless they could be justified on objective grounds concerning only sport as such or relating to differences between the position of players from a federation in the European zone and that of players from a federa­tion outside that zone.
Domstolen ansåg att dylika regler är lagstridiga såvitt de inte går att motivera av objektiva skäl som endast berör idrotten som sådan eller som beror på skill­nader mellan spelarnas situation.
The Court pointed out that no such justification had been shown to exist.
I det aktuella fall betonade domstolen att någon sådan motivering inte kunnat fastställas.
It noted, however, that the fixing of deadlines to ensure the proper conduct of sporting competitions could be justified provided that the measures taken did not go beyond what was necessary to achieve that objective and provi­ded that they applied in the same manner to all players, irrespective of where they came from.
Domstolen erinrar dock om att frister som kan tjäna syftet att säkerställa att idrottstävlingar äger rum på ett korrekt sätt, om de inte går längre än vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål, kan vara motiverade såvitt de tillämpas på samma sätt på alla spe­lare, oberoende av deras ursprung.
On 7 November, the Court ruled on an application '3' brought by Luxembourg, on the basis of former Article 173 of the EC Treaty, for the annul­ment of Directive 98/5/EC to facilitate practice of the profession of lawyer on a permanent basis in a Member State other than that in which the qualification was obtained'4'.
Luxemburg inlämnade på grundval av f.d. artikel 173 i EG­fördraget en begäran till F.G­domstolcn om ogiltigförklaring av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5/EG ( ') om underlättande av stadigvarande utövande av ad­vokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls.
Luxembourg claimed that there had been a breach of former Article 52 of the EC Treaty in that this particular directive introduced a differ­ence in treatment between national and non­national lawyers, thus going against the general interest, the protection of consumers and the proper
Lux­emburg anförde att direktivet bröt mot f.d. artikel 52 EG­fördraget eftersom den ifrågasatta texten inför olika behandling av inhemska advokater och mi­grerande advokater och att detta är oförenligt med allmänintresset, skyddet av konsumenterna och en god rättskipning.
Firstly, it pointed out that under the directive any lawyer had the right to practise permanently in another Member State on the strength of his original professional qualification and that this included the right to give legal advice on the law of the host Member State.
Domstolen börjar med att erinra om att direktivet föreskriver att alla advokater har rätt att stadigvarande utöva verksamhet i en annan medlemsstat under sitt hemlands yrkestitel, inklusive juridisk rådgivning angående värdlandets rätt.