natgillin/translations-raw huggingface dataset:
APPLICATION OF THE COMPETITION RULES IN THE EUROPEAN UNION objective of establishing a single market’ but, on the other hand, ‘the fulfilment of that objective is in no wayjeopardised by the mere fact of a proprietor using his exclusive right in order to prevent the goods bearingthe trade mark being imported from third countries into a Member State or being marketed within the EEA.In so doing, the proprietor is merely claiming the absolute territorial protection conferred on him by thetrade mark against imports into the EEA from third countries.
I sitt beslut av den 8 maj 2002 (registernummer 2001/AR/1127, Beauté Prestige/Delhaize Frère)konstaterade appellationsdomstolen i Bryssel att det ”enligt gemenskapens konkurrensregler inte ärtillåtet för en innehavare av ett varumärke att åberopa rätten till det registrerade varumärket för attmotivera ett förbud mot sina godkända distributörer i en medlemsstat att återförsälja de produkter somomfattas av deras avtal till en annan godkänd distributör i en annan medlemsstat eftersom ett sådantuppträdande motverkar målet att förverkliga en gemensam marknad”. ”Förverkligandet av detta måläventyras däremot inte på något sätt av det faktum att en innehavare av ett varumärke åberopar sinexklusiva rättighet för att hindra import från tredje land till en medlemsstat av produkter av dennesvarumärke eller för att hindra att dessa säljs inom EES. I detta fall kräver innehavaren av varumärket baraatt få åtnjuta det absoluta geografiska skydd som dennes varumärke ger mot import till EES från tredjeland.
Such an attitude does not in itself have theeffect of conferring on authorised distributors protection of the national market on which they are active’.
Detta ger dock i sig inte de godkända distributörerna något skydd av den nationella marknad som deverkar på.”
A summary follows of decisions by German civil courts in which Community law was applied and aboutwhich the Federal Cartel Office was informed in 2002.
En sammanställning bifogas av beslut som de tyska civildomstolarna fattat under tillämpning avgemenskapsrätten, beslut som den tyska kartellmyndigheten Bundeskartellamt fick kännedom om 2002.
The Federal Cartel Office cannot guarantee that ithas been informed by the courts of all relevant cases.
Inga garantier lämnas för att domstolarna har informerat Bundeskartellamt om alla relevanta fall.
Mannesmann Arcor AG & Co., Eschborn v Deutsche Telekom AG, Bonn No abusive pricing by the defendant as regards the fees charged in the years 1996–99 and approved,pre-1998, by the State, for CN and CUG services, since the defendant was not free to set the fee amountsat its own discretion (Article 82 EC; first sentence of Section 4(1) of the Post and Telecommunications Regulation Act; Section 13(3) of the Telecommunications Customer Protection Regulation 1995;Section 29(1) of the Telecommunications Act)
Mannesmann Arcor AG & Co., Eschborn mot Deutsche Telekom AG, Bonn Inget prismissbruk från svarandenas sida beträffande de statligt beviljade avgifterna före 1998 för CN-och CUG-tjänster som uppbars mellan 1996 och 1999, eftersom svarandena inte hade möjlighet attpåverka avgifternas storlek (artikel 82 i EG-fördraget, § 4.1 första meningen i PTRegG, § 13.3 i TKV1995 och § 29.1 i TKG).
No abusive pricing by the defendant as regards the fees charged in the years 1996–99 and approved,pre-1998, by the State, for CN and CUG services, since the defendant was not free to set the fee amountsat its own discretion (Article 82 EC; first sentence of Section 4(1) of the Post and Telecommunications Regulation Act; Section 13(3) of the Telecommunications Customer Protection Regulation 1995;Section 29(1) of the Telecommunications Act).
Inget prismissbruk från svarandenas sida beträffande de statligt beviljade avgifterna före 1998 för CN-och CUG-tjänster som uppbars mellan 1996 och 1999, eftersom svarandena inte hade möjlighet attpåverka avgifternas storlek (artikel 82 i EG-fördraget, § 4.1 första meningen i PTRegG, § 13.3 i TKV1995 och § 29.1 i TKG).
Applicant is not entitled to be supplied since the termination of the agency agreement with one year’snotice by the opposing party as part of a legitimate and non-arbitrary restructuring of the distributionsystem is valid (Article 5(1)(1) and (3) and Article 6(1)(5) of Regulation 1475/95).
Minskningen av provisionen vid förmedling av flygresor från 9 till 5 % med hot om uppsägning om intede ändrade villkoren godtogs äger giltighet, eftersom svaranden inte dominerar marknaden förförmedling av flygresetjänster till slutkonsumenter och företagskunder och uppsägningen inte var oskälig(§ 26.2 i GWB (tidigare lydelse), § 20.1 och 20.2 i GWB (ändrad lydelse) samt artikel 81 i EG-fördraget).
Judgment based on the defendant’s admission in respect of the invalidity of a demarcation agreement(gas supply areas); part judgment on an appeal against the finding that a total requirements coverageclause (gas) is invalid: the total purchase obligation infringes Section 1 of the Act Prohibiting Restraintsof Competition and Article 81 EC; the infringement of antitrust law by the total requirements coverageclause does not ultimately invalidate the agreement, as the clause can be replaced, if necessary byreference to safeguard clauses.
Dom som medger att ett demarkationsavtal (gasförsörjningsområden) saknar rättslig giltighet; del avdom beträffande genkäromål mot fastställandet att en klausul om täckning av det totala (gas)behovetsaknar rättslig giltighet: skyldigheten till totalköp strider mot § 1 i GWB och artikel 81 i EG-fördraget;att klausulen strider mot kartellagstiftningen innebär inte att den saknar definitiv rättslig giltighet,eftersom en ersättning av klausulen är möjlig, till exempel genom tillgripandet av ”salvatorische Klauseln”.
Steinbock Gabelstapler-Center GmbH & Co.KG, Kamen v Steinbock GmbH, Moosburg Invalidity of the non-compete clause in the exclusive dealing agreement between the parties while theagreement, on which notice has been given to terminate, runs its course (Article 81(1) EC; Regulation No 1475/95 on motor vehicle distribution and servicing agreements; Regulation No 2790/99 on verticalagreements; Regulation No 1983/83); however, replacement by a lawful restriction of parallel sales to theeffect that they may be transacted on the same premises with the same staff, but under a different firm andmanagement (Section 242 of the Civil Code).
Steinbock Gabelstapler-Center GmbH & Co. KG, Kamen mot Steinbock GmbH, Moosburg Konkurrensförbudet i avtalet om exklusiv handel mellan parterna saknar rättslig giltighet underupplösningen av det uppsagda avtalet (artikel 81.1 i EG-fördraget, förordning nr (EG) 1475/95 omtillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper av försäljnings- och serviceavtal för motorfordon,förordning (EG) nr 2790/1999 om gruppundantag och förordning (EEG) nr 1983/83). Detta ersätts dockmed begränsningar av parallellhandeln i enlighet med kartellagstiftningen, visserligen i samma lokalermed samma personal men under annat firmanamn och annan ledning (§ 242 i BGB).
Plaintiff not entitled to claim from the defendant general participation in the supply of the defendant’smembers with orthopaedic appliances (Sections 33, 20(1) and (2); Articles 81 and 82 EC; Section 1 ofthe Unfair Competition Act; second sentence of Section 124(5) and second sentence of Section 127(2) of Book V of the Social Security Code).
Klaganden reser inga krav på att generellt få ta del av svarandens tillhandahållande av ortopediskahjälpmedel till dess medlemmar (§§ 33, 20.1–2, artiklarna 81–82 i EG-fördraget, § 1 i UWG samt §§124.5 andra meningen och 127.2 andra meningen i SGB V).
Invalidity of the defendant’s routine notice to terminate the Chrysler dealer agreement for31 December 2002; plaintiff not entitled to delivery (Article 81 EC; Regulation (EEC) No 123/85;Section 9 of the Standard Terms of Business Act).
Svarandens planenliga uppsägning av Chryslers handelsavtal den 31 december 2002 saknar rättsliggiltighet; klaganden reser inga leveranskrav (artikel 81 i EG-fördraget, förordning (EEG) nr 123/85 och§ 9 i AGBG).
Inadmissibility of the complaint regarding the application at 1; otherwise, no cessation of the exemptionof the prohibition on sales to commercial resellers as part of the defendant’s selective distribution systemfollowing the European Commission’s decision imposing a fine (Article 81 EC, Article 3(6) of Regulation No 1475/95, Sections 33, 20(1) and 2 of the Act Prohibiting Restraints of Competition).
Klagomålet beträffande förslaget är otillåtligt; i övrigt inget bortfall av undantaget för svarandens förbudmot försäljning till professionella återförsäljare inom ramen för det selektiva distributionssystemetutifrån Europeiska kommissionens beslut om böter (artikel 81 i EG-fördraget, artiklarna 3 och 6 iförordning (EG) nr 1475/95 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper av försäljningsoch serviceavtal för motorfordon samt §§ 33, 20.1 och 20.2 i GWB).
Decision of principle on electronic press reviews: transmission of electronic press reviews admissible inprinciple (Sections 49 and 97 of the Copyright Act; Directive 2001/29/EC).
Principbeslut om elektroniska pressammanfattningar: förmedling av pressammanfattningar påelektronisk väg är i princip tillåtlig (§§ 49, 97 i UrhG och direktiv 2001/29/EG).
Timmermann GmbH & Co. KG, Hamburg v Tricon Int. Ltd., London/GB and others. Validity of the franchise agreement (‘Pizza-Hut’), since the law of the state of Kansas/United Statesapplies to all claims asserted by the plaintiff (Articles 11, 27, 29, 31 and 34 of the Civil Code Introductory Law; Sections 15, 18, 34 and 98 of the Act Prohibiting Restraints of Competition beforeamendment; Article 85 EC before amendment).
Timmermann GmbH & Co. KG, Hamburg mot Tricon Int. Ltd, London/UK m.fl. Franchiseavtalet (”Pizza-Hut”) äger rättslig giltighet, eftersom lagstiftningen i delstaten Kansas, Förentastaterna är tillämplig på alla krav som klaganden gör gällande (artiklarna 11, 27, 29, 31 och 34 i EGBGB,§§ 15, 18, 34 och 98 i GWB (tidigare lydelse) samt artikel 85 i EG-fördraget (tidigare lydelse)).
Plaintiff entitled to information on the supply of tobacco products to the defendant’s petrol station shop;petrol station partner agreement valid under antitrust law (Article 81 EC; Sections 14, 16, and 20 of the Act Prohibiting Restraints of Competition; Section 139 of the Civil Code).
Klaganden kräver information om intäkter från tobaksprodukter från svarandens bensinstationsförsäljning; bensinstationsavtalet mellan parterna äger giltighet enligt kartellagstiftningen (§ 81 i EG-fördraget, §§ 14, 16 och 20 i GWB samt § 139 i BGB).
The electricity supply agreement concluded by the parties in January 1999 is valid under antitrust law,since it contains no territorial demarcation or total requirements coverage obligation, its duration is notunacceptably long and there is no abuse in terms of conditions or payment (Sections 1, 16, 19 and 20 ofthe Act Prohibiting Restraints of Competition; Articles 81 and 82 EC).
Det elleveransavtal som ingicks mellan parterna i januari 1999 äger giltighet enligt kartellagstiftningen,eftersom där inte föreskrivs någon områdesbegränsning, skyldighet att täcka det totala behovet ellerotillbörligt lång löptid och för att inget missbruk av avtalsvillkor och ersättning föreligger (§§ 1, 16, 19och 20 i GWB samt artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget).
Validity of the franchise agreement (‘Pizza-Hut’), since the law of the state of Kansas/United Statesapplies to all claims asserted by the plaintiff; no compensation for breach of the FTC Franchise Regulations (Articles 11, 27, 29, 31 and 34 of the Civil Code Introductory Law; Sections 15, 18, 34 and98 of the Act Prohibiting Restraints of Competition before amendment; Article 85 EC beforeamendment; Article 3 of Regulation No 4087/88).
Franchiseavtalet (”Pizza-Hut”) äger rättslig giltighet, eftersom lagstiftningen i delstaten Kansas, Förentastaterna är tillämplig på alla krav som klaganden gör gällande; inget skadestånd på grund av brott mot FTC-Franchise Regulations (artiklarna 11, 27, 29, 31, 34 i EGBGB, §§ 15, 18, 34 och 98 i GWB (tidigarelydelse), artikel 85 i EG-fördraget (tidigare lydelse) samt artikel 3 i förordning (EEG) nr 4087/88).
Validity of the franchise agreement (‘Pizza-Hut’), since the law of the state of Kansas/United Statesapplies to all claims asserted by the plaintiff; no compensation for breach of the FTC Franchise Regulations (Articles 11, 27, 29, 31 and 34 of the Civil Code Introductory Law; Sections 15, 18, 34 and
Franchiseavtalet (”Pizza-Hut”) äger rättslig giltighet, eftersom lagstiftningen i delstaten Kansas, Förentastaterna är tillämplig på alla krav som klaganden gör gällande. Inget skadestånd på grund av brott mot FTC-Franchise Regulations (artiklarna 11, 27, 29, 31, 34 i EGBGB, §§ 15, 18, 34, 98 i GWB (tidigarelydelse), artikel 85 i EG-fördraget (tidigare lydelse) samt artikel 3 i förordning (EEG) nr 4087/88).
98 of the Act Prohibiting Restraints of Competition, before amendment; Article 85 EC beforeamendment; Article 3 of Regulation No 4087/88).
Klaganden reser inga kontraktsenliga, kompensatoriska eller kartellrättsliga krav på en EPA-certifieringav den grävskopa som klaganden köpt genom svaranden (§§ 16, 19.4, nr 1 och 33 i GWB, artikel 81 i EG-fördraget samt § 823 i BGB).
HPGS Gastronomiebetriebe G.B.R., Düren v Tricon International Ltd., London/UK and others
Den skulle också strida mot artikel L 420-2 i handelslagen.
The Council of State upheld its case-law on the inclusion of the competition rules in the body of lawguaranteed by the administrative courts.
TILLÄMPNINGEN AV KONKURRENSREGLERNA I EUROPEISKA UNIONEN
Supreme Court, 25 January 2002, Etos BV v Parfums Christian Dior SA[Benelux Trademark Act; Directive 89/104/EEC; Article 81 EC]
Nederländernas högsta domstol (Hoge Raad der Nederland), dom av den 25 januari 2002 i mål Etos BV mot Parfums Christian Dior SA (Beneluxländernas lagstiftning rörande varumärken, direktiv89/104/EEG, artikel 81 EG)
The exercise of a trademark that has not yet expired is not in itself grounds for concluding that the actionis in breach of Article 81 of the EC Treaty. Etos’s complaint about the Court’s rejection of its appeal onthe grounds of Article 81 EC is unfounded, in that the Court understandably held that Etos failed to arguethis point adequately in the lower courts where the questions of fact were considered.
Utövandet av en ännu inte konsumerad varumärkesrätt kan inte i sig leda till slutsatsen att det handlar omen överträdelse av artikel 81 i EU-fördraget, och så länge Etos anför ett överklagande av överrättensogillande av talan beträffande artikel 81 EG så får inte klagomålet önskad effekt, förutsatt att överrättenhar dömt sakligt och att Etos i detta avseende har åsidosatt sina skyldigheter i de faktiska instanserna.
Supreme Court, 15 February 2002, Jack Daniel’s Properties Inc. v Kamstra International BV et al.,Kamstra International BV v Jack Daniel’s Properties Inc. and Willem Adriaan Blijdorp v Jack Daniel’s Properties Inc.[Benelux Trademark Act; Directive 89/104/EEC; Article 81 EC]
Högsta domstolen, dom av den 15 februari 2002 i mål Jack Daniel’s Properties mot Kamstra International BV m.fl., Kamstra International BV mot Jack Daniel’s Properties Inc. och Willem Adriaan Blijdorp mot Jack Daniel’s Properties Inc. (Beneluxländernas lagstiftning rörandevarumärken, direktiv 89/104/EEG,
Referring to its judgment in the Etos Case of 25 January 2002, the Supreme Court held that the exerciseof a trademark that has not yet expired is not in itself grounds for concluding that the action is in breachof Article 81 of the EC Treaty.
Med hänvisning till domen i Etos-ärendet av den 25 januari 2002 anser Högsta domstolen att utövandetav en ännu inte konsumerad varumärkesrätt inte i sig kan leda till slutsatsen att det strider mot artikel 81 i EU-fördraget har åsidosatts.
The Court held that the termination of a car dealership agreement was not, in this case, incompatible withthe application of Regulation No 1475/95, nor with the principles of reasonableness and fairness.
Överrätten anser att upphävandet av ett bilhandlaravtal i detta fall inte strider mot tillämpligheten iförordning (EG) nr 1475/95, utan är befogat.
Thedeferments of the date of termination in the course of this period were not unauthorised.
Det är tillåtet att förlänga tidsfristen mot vilkenuppsägningstiden löper ut efter halva tiden.
Citing thejudgment of 21 January 1999 in Riviera ([1999] ECR II-3), the Court also ruled that the old regulation ondealerships (Regulation (EEC) No 123/85 of 12 December 1984, OJ L 15, p.
Vidare finner överrätten med hänvisning till Riviera-domenav den 21 januari 1999 (REG 1999, s. II-0093) att den gamla förordningen rörande bilhandlaravtal (EEG)nr 123/85 av den 12 december 1984, EGT L 15, s.
16) contained no mandatoryprovisions that affect the validity of the clauses in a distribution contract.
16) inte innehåller tvingande regler som direkt berörklausulernas giltlighet i ett bilhandlaravtal.
The old regulation does notdiffer materially from Regulation No 1475/95.
Den gamla förordningen avviker inte i materiellt hänseendefrån förordning (EG) nr 1475/95.
Consequently, the Court of Appeal provisionally takes theview that a new distribution agreement did not come into existence under any clause in the regulation asa result of one or more deferments of the date of termination after notice had been given.
Det har därför inte tillkommit något nytt bilhandlaravtal genom (enbartupprepad(e)) förlängning(ar) av uppsägningstiden efter upphävandet enligt överrättens preliminärabedömning med stöd av bestämmelsen i förordningen.
[Article 5 of Regulation (EC) No 2790/1999]
TILLÄMPNINGEN AV KONKURRENSREGLERNA I MEDLEMSSTATERNA
The case concerns an exclusive purchase agreement between ASVA and BP Direct whereby ASVApurchases the fuel it needs for its petrol station exclusively from BP Direct for a period of 10 years. The Court annulled the relevant articles of the fuel resale agreement insofar as they related to a period of morethan five years.
Detta ärende avser en exklusiv inköpsskyldighet mellan ASVA och BP Direct där det bränsle som ASVAbehöver för sina bensinstationer uteslutande skall köpas från BP Direct under en period av tio år.Domstolen förklarar relevanta artiklar i avtalet om återförsäljning av bränsle för ogiltliga då en längreperiod än fem år avses.
The dispute concerned the issue of whether purchase clauses in the lease agreement, the statement of debtand the loan agreement are incompatible with competition law.
Tvisten handlar om huruvida de inköpsavtal som ingår i arrendeavtalet, skuldförklaringen och låneavtaletstrider mot konkurrenslagstiftningen.
The Court refers to the judgment of28 February 1991 in Delimitis ([1991] ECR I-935) which describes the conditions under which a beersupply contract will be prohibited by Article 81(1) of the EC Treaty.
Domstolen hänvisar till Delimitis-domen av den 28 februari 1991(Rec.1991, s. I-935) där de villkor tas upp som avgör när ett bryggerikontrakt faller under artikel 81.1 i EG-fördraget.
The Court held that the Stichting and Sociëteit had failed to establish that it was difficult for competitors to gain access to the market and thatthe clauses made a significant contribution to sealing off the market.
Domstolen fastställer att de bevis som Stichting Onroerend Goed Lanx och Stichting Sociëteit Lanx’91 har lagt fram inte räcker för att visa att det är svårt för konkurrenterna att få tillträde tillmarknaden och att denna situation är en bidragande orsak till att marknaden är avskärmad.
The clauses are not, therefore,prohibited by Article 81 of the EC Treaty.
Inköpsavtalenfaller därför inte under artikel 81 i EG-fördraget.
The question at issue in this case was whether the municipality (Gemeente) had abused its dominantposition by setting excessively high charges for oil tankers using the port of Rotterdam and bysubsequently applying and continuing to apply these charges.
Frågan som måste avgöras i detta ärende är om kommunen har missbrukat sin ekonomiska maktställningvid användandet av oljetankrar från Rotterdams hamn och bestämt för höga taxor och sedan tillämpatdessa och fortfarande gör det.
The fact that in this matter the municipalityis not acting as a government body but as an undertaking is not in dispute, so its actions are not beyondthe scope of competition law.
Det är ostridigt att kommunen inte handlar i egenskap av myndighet, utansom företag och att kommunens handlande därmed inte faller utanför konkurrensrättens område.Domstolen utgår ifrån att den marknad som den konkurrensrättsliga bedömningen av kommunenshandlande riktar sig mot är handelstjänster som gäller fartyg som angör Rotterdams hamn.
The Court assumes that the market in which the municipality’s actionsshould be subject to assessment in the light of competition law is the market for handling services formaritime ships using the port of Rotterdam.
Med hänsyntill fast rättspraxis fastställer domstolen att kommunen har en monopolställning på marknaden i fråga.Det är därmed helt klart att kommunen har en ekonomisk maktställning på marknaden.
Citing established case law, the court ruled that themunicipality — de facto at least — occupies a monopoly position in the relevant market. An undertakingmay be said to abuse its dominant position if, for example, it charges prices that are not in reasonableproportion to the economic value of the service provided (excessive pricing).
Det talas vidareom missbruk av ekonomisk maktställning i det fall det berörda företaget sätter priser som inte är rimliga iförhållande till (det ekonomiska) värdet av den levererade tjänsten (förbud mot ”excessive pricing”).
It is for the national court todecide whether the prices are excessive in a particular case.
Detär den nationelle domaren som avgör huruvida det i detta fall rör sig om orimligt höga priser.
The Court held that it cannot be assumed thatprices are excessive simply because the charges in a monopoly or monopoly-like market are not costoriented, i.e. the charges are not made up of actual costs plus a reasonable mark-up for profit. In the viewof the Court, the assumption should be that a price that is considerably higher than the costs of actual use(and thus yields an excessive profit), without any practical or objective justification on economicgrounds, should be regarded as abuse of dominant position.
Domstolenanser att man inte kan utgå ifrån att det handlar om orimligt höga priser, om det – på en monopolistiskmarknad eller på en marknad med monopolistiska tendenser – inte talas om taxor som återspeglarkostnaderna, det vill säga taxor som bygger på faktiska kostnader som höjts med ett skäligt vinstpåslag.Enligt domstolens dom skall utgångspunkten vara att ett pris som, utan att det finns ett sakligt – ur ettekonomiskt perspektiv – och objektivt försvar för det, är betydligt högre än kostnaderna för det faktiskaanvändandet (och som således ger en orimlig lönsamhet) måste betraktas som missbruk.
An important issue here is how the costs ofactual use are calculated.
Det är därförviktigt att veta hur kostnaderna för det faktiska användandet fastställs.
In this connection the Court held that an undertaking with a dominant position— and certainly a monopoly — could legitimately be expected to keep transparent accounts, and thatfailure to do so must count as evidence against that undertaking. Furthermore, the Court held that the coststructure and method of allocating costs should be decided using current, generally accepted economicand accounting methods and techniques and should produce a reasonable outcome.
Domstolen anser således att manav ett företag med en ekonomisk maktställning, och särskilt med en monopolställning, kan kräva att detfinns en tydlig bokföring och att brister i detta avseende måste betraktas som en nackdel för företaget.Vidare anser domstolen att kostnadsstruktur och åtgärder för att fördela kostnader enligt aktuella, allmäntgodkända metoder och tekniker om företagsdrift och bokföring bör fastställas och leda till ett rimligtresultat.