natgillin/translations-raw huggingface dataset:
BUILDING CAPACITY OF NGOS IN THE WIDER EUROPE...................................................16 UNION ACTORS TAKE UP THE LEGAL CHALLENGE............................................................18 ITALIAN LAWYERS LEARN ABOUT NEW LEGAL POWERS IN NON-DISCRIMINATION..................20
FACKLIGA AKTÖRER SVARAR UPP MOT DEN JURIDISKA UTMANINGEN................................18 ITALIENSKA JURISTER LÄR SIG OM NYA RÄTTSLIGA BEFOGENHETER I FRÅGA OM ICKE-DISKRIMI-
TAKING ACTION
GÅ TILL HANDLING
COMBATING DISCRIMINATION IN BELGIUM......................................................................25 AN INTEGRATED APPROACH TO IMPLEMENTING EQUALITY LEGISLATION.............................26
ETT INTEGRERAT ANGREPPSSÄTT VID GENOMFÖRANDE AV LIKABEHANDLINGSLAGSTIFTNING ...............................................................................................................................26
OUT TO VICTIMS OF DISCRIMINATION INTRODUCTION
FRAM TILL OFFREN FÖR DISKRIMINERING INLEDNING
The Article 13 Directives oblige Member States to ensure that victims of discrimination have accessto justice.
Enligt artikel 13-direktiven är medlemsstaterna skyldiga att säkerställa att offer för diskriminering har tillgång till rättsväsendet.
But legislation can only be effective if people are aware of their rights and know how toassert them.
Men lagstiftning kan bara bli effektiv om människor är medvetna om sina rättigheter och vet hur de ska hävda dem.
The Directives therefore contain several provisions that enable different stakeholdersto better inform and support victims of discrimination.
Därför finns flera bestämmelser i direktiven som ger olikaintressenter möjlighet att bättre upplysa och stödja offer för diskriminering.
Associations and organisations with a legitimate interest can now take legal action on behalf of, orin support of, victims of discrimination with their consent.
Föreningar och organisationer med ett legitimt intresse kan i dag med diskrimineringsoffers medgivandeföra talan för deras räkning eller stödja sådan talan.
Trade unions, NGOs and other relevantassociations can use this opportunity to further their goals of combating discrimination and promoting equality.
Fackförbund, ickestatliga organisationer och andrarelevanta föreningar kan använda denna möjlighet för att främja sina syften om att bekämpa diskriminering och främja likabehandling.
However, the level of experience among organisations in informing and supportingvictims of discrimination varies widely across Europe.
Men graden av erfarenhet av att informera och stödja offer för diskriminering varierar starkt mellan organisationer runt om i Europa.
For example, in Belgium some organisationshave many years of experience (see article on p.
I Belgien har till exempel några organisationer många års erfarenhet (se artikel på sid.
9-10) while in countries such as Spain, Italy or Poland, the new possibilities offered by the law have yet to be fully explored.
9-10), medan de nya möjligheter lagstiftningen erbjuderännu inte utforskats fullt ut i länder som Spanien, Italien och Polen.
NATIONAL AUTHORITIES TO RAISE AWARENESS
NATIONELLA MYNDIGHETER FÖR ATT ÖKA MEDVETENHETEN
The Directives require Member States to take measures to inform people about the legislation.While this has been done in some countries (see example of the Netherlands on p.
Enligt direktiven är medlemsstaterna skyldiga att vidta åtgärder för att informera människor om lagstiftningen.
6), public knowledge of national equality legislation across most of the EU is still very low.
Även om det gjorts i några länder (se exemplet från Nederländerna på sidan 6), är allmänhetenskunskap om lagstiftning om likabehandling fortfarande mycket begränsad inom största delen av EU.
NATIONAL EQUALITY BODIES ARE INSTRUMENTAL
NATIONELLA ORGAN FÖR FRÄMJANDE AV LIKABEHANDLING ÄR CENTRALA
So called 'national equality bodies' have been set up, or are in the process of being set up, in nearlyall EU Member States, as a requirement of the Racial Equality Directive.
I enlighet med kravet i direktivet om likabehandling mellan raser har så kallade "nationella organ förfrämjande av likabehandling" inrättats eller håller på att inrättas i nästan alla EU:s medlemsstater.
Their main tasks are toprovide independent assistance to victims of discrimination, conduct independent surveys and studies and publish independent reports and recommendations.
Deras huvuduppgifter är att erbjuda oberoende bistånd till offer för diskriminering, genomföra oberoendeenkäter och studier och publicera oberoende rapporter och rekommendationer.
But in many countries their rolegoes beyond the requirements of the Directive, with some covering additional grounds of discrimination (such as in Austria, Belgium, Netherlands, Cyprus, Estonia, Lithuania or Ireland).
Men i många ländersträcker sig deras roll längre än bestämmelserna i direktivet och några omfattar fler grunder för diskriminering (som i Österrike, Belgien, Nederländerna, Cypern, Estland, Litauen och Irland).
Severalbodies existed even before transposition of the Directives and have proven to be instrumental ininforming, raising awareness and supporting victims of discrimination in their respective countries.It is hoped that the new bodies will have the appropriate means and resources to do the same.
Flera organ fannsredan före införlivandet av direktivet och de har visat sig vara centrala när det gäller att informera, öka medvetenheten och stödja offer för diskriminering i sina respektive länder. Man hoppas att de nyaorganen får lämpliga medel och resurser för att göra samma sak.
DIALOGUE WITH CIVIL SOCIETY
DIALOG MED DET CIVILA SAMHÄLLET
The Directives oblige Member States to encourage dialogue with relevant NGOs which have alegitimate interest in contributing to the fight against discrimination.
Direktiven ålägger medlemsstaterna att uppmuntra dialog med relevanta ickestatliga organisationer somhar ett legitimt intresse av att bidra till att bekämpa diskriminering.
NGOs have a key role to playin making the anti-discrimination rights effective, via advocacy as well as awareness raising activities.
Ickestatliga organisationer spelar ennyckelroll för att göra rättigheterna till icke-diskriminering verkningsfulla, både genom befrämjande ochgenom verksamhet för att öka medvetenheten.
Dialogue between social partners is equally important in order to promote the principle ofequal treatment.
Dialogen mellan arbetsmarknadens parter är lika viktigför att främja principen om likabehandling.
But the extent to which trade unions and employers' organisations work towardscombating discrimination varies considerably across the EU.
Men i vilken utsträckning fackförbund och arbetsgivarorganisationer arbetar för att bekämpa diskriminering varierar mycket runt om i EU.
An Action Plan adopted by the European Trade Union Confederation (ETUC) is encouraging members to exchange ideas andexperience on implementation of the Directives and awareness-raising activities.
Enligt en handlingsplansom antagits av Europeiska fackliga samorganisationen (EFS) uppmuntras medlemmarna att utbytaidéer och erfarenhet kring genomförandet av direktiven och medvetandehöjande verksamhet.
Collaboration between national authorities, equality bodies, trade unions, employers' organisations, NGOs and representatives of potential victims of discrimination is essential for effectiveenforcement of equality legislation.
Samarbete mellan nationella myndigheter, organ för likabehandling, fackförbund, arbetsgivarorganisationer, ickestatliga organisationer och företrädare för potentiella offer för diskriminering är avgörande för attpå ett effektivt sätt genomföra lagstiftningen om likabehandling.
Each has a specific expertise and plays a critical role in informing, raising awareness and promoting equality.
Var och en har sitt specifika kunnandeoch spelar en avgörande roll för att upplysa, öka medvetandet och främja likabehandling.
Astrid Kortenbach is policy adviser at the Dutch Ministry of Social Affairs and Employment in the department responsible for developing legislation and policies on equal treatment and non-discrimination.
Astrid Kortenbach är politisk rådgivare vid ministeriet för socialpolitik och sysselsättning, på den avdelning som ansvarar för att utveckla lagstiftning och politik rörande likabehandling och icke-diskriminering.
Radio stations, particularly one run by youth ofdifferent ethnic backgrounds, have widely publicisedthe campaign.
drivs av ungdomar med olika etniska ursprung, har gettkampanjen omfattande publicitet.
But other media channels have proved more difficult to tap into.
Men det har visat sigsvårare att komma in på andra mediekanaler.
The Netherlands already has a comprehensive infrastructure designed to combat discrimination.
Nederländerna har redan en omfattande infrastruktur somutformats för att bekämpa diskriminering.
Local andregional offices across the country provide advice anddeal with complaints across all grounds of discrimination.Then there are five national expertise centres that specialise on one or two discrimination grounds.
Lokala ochregionala kontor runt om i landet ger råd och sysslar medklagomål som rör alla grunder för diskriminering. Sedanfinns det fem nationella kunskapscentra som är specialiserade på en eller ett par grunder för diskriminering.
And lastlythere is the Equal Treatment Commission, the nationalequality body that deals withformal complaints, gives formal opinions on all discrimination grounds and providesinformation to the widerpublic.
Ochtill sist finns kommissionen för likabehandling, det nationella organet för likabehandling, som sysslar med formella klagomål, avger formella yttranden över allagrunder för diskriminering ochtillhandahåller information tillallmänheten.
Calls through the hotline are automatically directed tothe local and regional offices.
Samtal till hjälptelefonnumret dirigeras automatiskt till delokala och regionala kontoren.
Although the total number of calls they receive hasnot increased dramatically,use of the hotline and website has climbed steadilysince their launch.
Även om antalet samtal detar emot inte ökat dramatiskt, har användningen av hjälptelefonnumret och webbplatsen stadigt ökat sedande startades.
Between June and December 2004,the offices received almost600 calls through the hotline and the website registered over 13,000 visits.
Mellan juni ochdecember 2004 tog kontorenemot närmare 600 samtal tillhjälptelefonnumret och webbplatsen noterade över 13 000besök.
BETTER
NYCKELN ÄR BÄTTRE
However, not everybody inthe Netherlands is awarethat this network of organisations exists or knowshow to contact them.
Om hjälptelefonnumret fortsatt ska bli en framgång kommer att bero både på merpublicitet och den bakomliggande infrastrukturens förmåga att hantera inkommande förfrågningar och klagomål.
The Dutch government, together with several NGOs,decided to launch an information campaign to reachout to potential victims orwitnesses of discrimination.The campaign receivedsupport from the Community Action Programme tocombat discrimination.
Kampanjen har inneburit en stimulans till attstärka samarbetet mellan deorganisationer som är engagerade i att förebygga ochbekämpa diskriminering.
The continued success ofthe hotline will depend bothon increased publicity andthe ability of the underlyinginfrastructure to deal withincoming requests and Anational billboard campaign began in October 2004complaints.
Den holländska regeringen beslutadeatt tillsammans med ett flertalicke-statliga organisationerstarta en informationskampanj för att nå ut till potentiellaoffer för eller vittnen till diskriminering. Kampanjen fickstöd från gemenskapenshandlingsprogram mot diskriminering.
This campaignhas provided a positiveimpulse to strengthen cooperation between the organisations involved in preventing and combating dis- crimination.
Kampanjen samordnas ochgenomförs av kontoret för icke-diskriminering RADAR(Rotterdam), på beställning av den nationella federationen av icke-diskrimineringsbyråer.
At the heart of the campaign is the national hotline (0900-BelGelijk or 0900-2 354 354) and website(www.belgelijk.nl).
I centrum för kampanjen finns det nationella hjälptelefonnumret (0900-BelGelijk eller 0900-2 354 354) och enwebbplats (www.belgelijk.nl). De startades i juni 2004,med slogan "Discriminatie? Bel gelijk!” (Diskriminering?Ring direkt!).
The number has beenpublished in all telephone and municipal directories
Numret har publicerats i alla telefon- ochkommunkataloger och i oktober 2004 inleddes en nationell affischkampanj.
- National Expertise Centres:
ANDRAKAMPANJPARTNERFINNS:Nationella kunskapscentra:
LBL(Age): www.leeftijd.nl LBR (Race/ethnicity/religion): www.lbr.nl E-Quality (Gender and etnicity): www.e-quality.nl CG-Raad (Disability): www.cg-raad.nl KLHE (Sexual orientation): www.homo-emancipatiebeleid.nl Equal Treatment Commission: www.cgb.nl
LBL(ålder): www.leeftijd.nl LBR (ras/etniskt ursprung/religion): www.lbr.nl E-Quality (kön och etniskt ursprung): www.e-quality.nl CG-Raad (funktionshinder): www.cg-raad.nl KLHE (sexuell läggning): www.homo-emancipatiebeleid.nl Kommissionen för likabehandling: www.cgb.nl
The campaign is coordinated by anti-discrimina-tion agency RADAR:www.radar.nl, www.belgelijk.nl
En del av dessa klagomål kan föras vidare av juridiska experter som arbetarinom tjänsten.
Number of telephone enquiries by month
S.Tomé och Principe 1%
GIVING OLDER PEOPLE THEIR SAY
LÅT DE ÄLDRE FÅ ORDET
The Employment Equality Directive extends newrights to protect those discriminated against on thegrounds of their age.
I direktivet om likabehandling i arbetslivet utsträcksnya rättigheter för att skydda dem som blir utsattaför diskriminering på grund av sin ålder.
But how are the people affectedbeing informed of their rights?
Men hurinformeras de som berörs om sina rättigheter?
And what can they dowhen they are unfairly treated?
Och vad kan de göra om de blir ojämlikt behandlade?
'Equal rights in practice' talks to Hanne Schweitzer, chair of the 'Officeagainst age-discrimination' in Cologne, Germany.
"Lika rättigheter i praktiken" talar med Hanne Schweitzer, ordförande för kontoret mot åldersdiskriminering i Köln i Tyskland.
It is the only national-level organisation in Germanycampaigning against age discrimination.
Det är den enda organisationen på nationell nivå i Tyskland som driverkampanjer mot åldersdiskriminering.
What is your approach to tackling agediscrimination?
Vilket är ert angreppssätt för att ta itumed åldersdiskriminering?
The next highest number of complaints (19%) referred to image - how older people are portrayed inthe media.
Det näst högsta antalet klagomål (19 %) gällde bilden aväldre - hur dessa framställdes i media.
But we also identified other situationswhere older people regularly face discrimination suchas accessing health insurance, financial services,public areas, care services, further education andvolunteer work.
Men vi identifierade även andra situationer där äldre regelbundet utsättsför diskriminering, som tillgång till sjukförsäkring, finansiella tjänster, allmänna platser, vårdtjänster, vidareutbildning och frivilligt arbete.
Back in 1999 we heard politicians in Germany sayingthat age discrimination didn't exist.
1999 kunde vi höra politiker i Tyskland tala om att det inteförekom någon åldersdiskriminering.
We wanted togather the evidence to prove this wrong, and also toencourage people to think more openly about agediscrimination.
Vi ville samla bevisför att de hade fel och även för att uppmuntra människoratt fundera kring åldersdiskriminering med lite mer öppnasinnen.
We decided upon a nationwide complaint day - that took place on 21st November 2001.
Vi bestämde oss för en landsomfattande klagomålsdag och den ägde rum den 21 november 2001.
Of course the national complaint day was veryresource intensive - but it helped to raise public awareness of the issue.
Den nationella klagomålsdagen var naturligtvis mycketresurskrävande, men den bidrog till att öka allmänhetensmedvetenhet om frågan.
In 2002 we set up a websitewhich people can refer to and use to send in their complaints electronically.
2002 upprättade vi en webbplatsdit människor kan vända sig och använda för att skicka insina klagomål.
Between January and December2004, we had some 46,000 visitors to the site.
Mellan januari och december 2004 hade viomkring 46 000 besökare på webbplatsen.
We arebecoming increasingly known as the point of referenceon age discrimination.
Vi håller på attbli allt mer kända som en referenskälla för information omåldersdiskriminering.
We publicised the day through local grassroots organisations, and set up a special hotline for people to call inwith their complaints.
Vi spred budskapet om dagen genom lokala gräsrotsorganisationer och upprättade ett särskilt hjälptelefonnummer,dit människor kunde ringa in sina klagomål.
During that one day we registered some 4029 calls - far more than our team of 260volunteers and 20 phone lines could cope with.
Under dennaenda dag registrerade vi omkring 4 029 samtal - mycketfler än vad vårt team av 260 frivilliga och 20 telefonlinjerkunde klara av.
But wesucceeded in recording almost 1,600 complaints,giving us plenty of evidence that age discriminationdoes take place in many aspects of our daily lives.
Men vi lyckades spela in närmare 1 600klagomål, vilket gav oss rikligt med belägg för att åldersdiskriminering verkligen förekommer inom många aspekter av vår vardag.
And what support or advice do youoffer to complainants?
Och vad erbjuder ni de klagande förstöd eller råd?
Around 30% of complaints referred to workplace situations.
Omkring 30 % av klagomålen rörde situationer på arbetsplatser.
For example we found out that even positions offered within the Federal Authority sometimes put an age limit of 'up to 40' years.
Vi upptäckte till exempel att till och med för tjänster som utlystes inom den federala myndigheten ställdesibland upp en åldersgräns på högst 40 års ålder.
Men were farmore likely to complain of discrimination in the workplace than women (43% compared to 26% of callsfrom men and women respectively).
Det varmycket mer vanligt förekommande att män klagade överdiskriminering på arbetet än kvinnor (43 % samtal från
What changes do you anticipate in thefuture?
Fler män än kvinnor klagade över diskriminering påarbetsplatsen
More men complained of discrimination in the workplacethan women
Vilka förändringar räknar ni med i framtiden?
In January 2005 the Federal government organisedthe first hearing of the new law to prohibit discrimination on a number of grounds including age.
I januari 2005 anordnade den federala regeringen denförsta hearingen om den nya lagen för att förbjuda diskriminering på ett antal grunder, bland annat ålder.
We wereinvolved in advising on the content of the first draft.We hope that the new law will extend further than the EU directives, and prohibit discrimination in access togoods and services as well as in employment.
Vi varinblandade i att ge råd om innehållet i det första utkastet.Vi hoppas att den nya lagen ska gå längre än EU-direkti-ven och förbjuda diskriminering såväl i fråga om tillgångtill varor och tjänster som inom arbetslivet.
But itis still early days.
Men det är fortfarande långt dit.
We hope the law will pass throughgovernment quickly and be adopted before summer2005.
Vi hoppas att lagen snabbt ska gå igenom regeringen och kunna antas före sommaren 2005.
FOR
MER
FURTHER INFORMATION ON THE NATIONAL COMPLAINT DAY SEE: www.altersdiskriminierung.de
INFORMATION OM DEN NATIONELLA KLAGOMÅLSDAGEN FINNS PÅ: www.altersdiskriminierung.de
FIGHTING DAY-TO-DAY DISCRIMINATION
BEKÄMPA VARDAGSDISKRIMINERING
Maria Miguel Sierra ran the complaint bureau of the Movement against Racism,Anti-semitism and Xenophobia (MRAX)for several years and later became deputy director of the European Network Against Racism (ENAR).
Maria Miguel Sierra drev under flera år rörelsens mot rasism, antisemitism och främlingsfientlighet (MRAX) kontor för att ta emot klagomål och blev senare biträdande chef för europeiska nätverket mot rasism (ENAR).
She is currentlyworking as a consultant and is involved in a number of different projects in the new EU Member States.
Hon arbetar förnärvarande som konsult och är engagerad i en rad olika projekt i de nya EU-medlemsstaterna.
The experience of the 'Movement against Racism,Anti-semitism and Xenophobia' (MRAX) - a Belgiannon-profit-making organisation - provides a goodexample.
Rörelsens mot rasism, antisemitism och främlingsfientlighet(MRAX) erfarenheter - en belgisk ideell organisation -utgör ett bra exempel.
MRAX has been running a complaintbureau since 1974, providing a service to peoplewho have been a victim of, or who have witnessed,acts of racism or discrimination.
MRAX har sedan 1974 drivit ettkontor för att ta emot klagomål och erbjudit sina tjänstertill människor som utsatts för eller varit vittnen till rasistiska eller diskriminerande handlingar.
One of the innovations introduced by the Directivesis the right for associations and organisations to support or represent victims of discrimination in a legalprocedure.
Ett av de nya grepp som infördes genom direktiven är rätten för föreningar och organisationer att stödja ellerföreträda offer för diskriminering inom ramen för ett rättsligt förfarande.
Because of their close connections to the'vulnerable groups', civil society organisations arewell placed to help enforce the anti-discriminationlegislation.
På grund av deras nära anknytning till"sårbara grupper" är det civila samhällets organisationerväl lämpade för att bidra till att genomföra lagstiftningenom icke-diskriminering.
CHOOSING APPROPRIATE ACTION
ATT VÄLJA LÄMPLIG ÅTGÄRD
Within the complaint bureau, a team of two legaladvisors provides free information and guidance onthe following options open to the complainant.
På kontoret för att ta emot klagomål ger ett team med tvåjuridiska rådgivare gratis råd och vägledning kring följande möjligheter som står öppna för den klagande:
Where appropriate, their hierarchy is invited to investigate the facts and to take appropriate action.
I förekommande fall uppmanas personernas överordnade att utreda fakta och att vidta lämpliga åtgärder.
Dissuasion and prevention are the main objectives of this kind of action.
Huvudsyftet med den här typen av åtgärder är att avskräcka och förebygga.
It involves establishing a dialogue with the accused party with the aim of reaching a settlement or an apology.
Det handlar om att få en dialog till stånd med den som anklagas, i syfte att nå fram till en uppgörelse eller en ursäkt.
In cases of racist acts perpetrated by a public official and more specifically by the police, most victims tend to lodge a complaint. In cases of a serious or exemplary nature, MRAX may take part in legal action.
Anföra klagomål.I fall då en offentlig tjänsteman och närmare bestämt polisen begått en rasistisk handling tenderar de flesta offer att anföra klagomål.I fall av allvarligt eller typiskt slag kan MRAX delta i en talan i domstol.
The 1981 Act (on the punishment of certain acts motivated by racism or xenophobia) authorises MRAX to do this.
Enligt 1981 års lag (om straff för vissa handlingar grundade på rasism eller främlingsfientlighet) är MRAX behörigt att göra det.
RAISING PUBLIC AWARENESS
HÖJA ALLMÄNHETENS MEDVETENHET
MRAX also offers expertise on issues related toimmigration and asylum, a documentation centre,training sessions for different audiences and amonthly newsletter “MRAX-Info”. Based on its wideexperience, MRAX is able to provide inputs to legislation and policy development and challenge administrative, judicial and political authorities to actagainst racial discrimination.
MRAX erbjuder också kunnande om frågor som rör invandring och asyl, ett dokumentationscenter, kurser för olikamålgrupper och ett månatligt nyhetsbrev, "MRAX-Info".MRAX kan på grundval av sin breda erfarenhet erbjudabidrag till utveckling av lagstiftning och politik och stå uppmot administrativa, rättsliga och politiska myndigheter föratt dessa ska agera mot rasdiskriminering.
FOR FURTHER INFORMATION:
FÖR YTTERLIGARE INFORMATION: