natgillin/translations-raw huggingface dataset:
• For consumers: without a precise definition of what an eco-label for fisheries products actually means, the development of serious and less serious labelswould result in confusion and, in time, in a loss ofconfidence.
• Utan någon exakt definition av vad miljömärkning av fiskeriprodukter omfattar kommer utvecklingen avmer eller mindre seriösa miljömärkningsprogram attvålla förvirring bland konsumenterna och på sikt ledatill att deras förtroende för märkningen minskar.
Sustainable fisheries and an adequate level of protection of the ecosystem Eco-labels, if based on clearly defined criteria andappropriate indicators, can assist in both monitoring progress and raising public awareness of sustainabilityissues.
Ett hållbart fiske och ett lämpligt skydd av ekosystemet Om miljömärkningsprogram baseras på klart fastställdakriterier och lämpliga måttstockar kan de bidra både till att ge en bild av de framsteg som görs för ett hållbartfiske och att öka allmänhetens medvetenhet omfrågorna om hållbart utnyttjande.
Transparent and objective information of consumers When the label concerns in part non-product-relatedcharacteristics such as production methods and environmental impacts, clear and verifiable informationmust be available.
• På den inre marknaden kan medlemsstaternas och de ekonomiska aktörernas varierande politikleda till hinder för den fria rörligheten för varor, genomatt vissa länders och aktörers miljömärkningsprogramförhindrar andras tillträde till följd av varierande kriterier.
The Union has applied this option to other industrial stapleproducts with the European eco-label. But that schemedoes not cover food (and consequently cannot be used for fisheries products), beverages or medicines.
• Inom världshandeln kan det bli omöjligt för den privatasektorn att stödja miljömärkningsåtgärder utan attmöta kritik för att man snedvrider konkurrensen.
Fair competition Labels cannot be misleading and should be morethan promotional tools for individual companies.
En harmoniserad modell för miljömärkningsprogrami hela gemenskapen Konsumenterna bör kunna vara säkra på att de miljömärkningsprogram som förekommer i gemenskapengrundar sig på likvärdiga riktlinjer och principer.
The Commission rejects this option for several reasons: standards for an eco-label, confusion could resultbetween legal standards and voluntary standards,leading to a loss of credibility for legal standards.
• Ekonomiska skäl: Att upprätthålla administrativa enheter för bedömning, certifiering och kontroll av ettmiljömärkningsprogram skulle medföra svårhanterligakostnader för en offentlig myndighet.
• For financial reasons: the administrative servicesresponsible for assessment, certification andcompliance verification would involve significant costsfor the public authorities.
Det andra alternativet är därför att Europeiska uni-onenutformar sitt eget miljömärkningsprogram för fis-keriprodukter.Enligt detta alternativ ska myndigheterna fastställa vilka normer som gäller och överlåta kontrollen till externa certifieringsorgan.
• For reasons of roles: the European Union's role is to protect resources by regulating fishing activity.
Unionen har valt denna strategi för andra vanliga industriprodukter, i form av gemenskapens program förtilldelning av miljömärke.
If the Union were to establish stricter management
Märkningen omfattar dock intelivsmedel, drycker eller läkemedel (och kan därmed intetillämpas på fiskeriprodukter).
• For reasons of policy coherence: by developing ecolabelling schemes for certain fisheries, the European Union would have to make choices on techniques,gears and types of fishing activity.
• Rollfördelningsskäl: Europeiska unionens roll är attskydda fiskeresurserna genom att reglera fisket.
This situation would end up creating a contradiction betweencomprehensive management policy and fieldarbitration.
Om EU upprättar strängare normer för fiskeriförvaltningeninom ramen för ett miljömärkningsprogram kan det ledatill förvirring mellan lagstadgade och frivilliga normer, vilket kan få till följd att trovärdigheten för de lagstadgadenormerna minskar.
The Commission backs a third option: the establishment of minimum requirementsfor all voluntary ecolabelling schemes authorisedon the European Union market.
Denna situation skulle förr ellersenare skapa en konflikt mellan den övergripandeförvaltningspolitiken och enskilda bedömningar.
Labels could thus develop freely through publicand/or private initiatives as long as they comply with the minimum requirements.
Kommissionen förordar istället ett tredje alternativ,som innebär att man upprättar en rad minimikravsom alla miljömärkningsmodeller måste uppfylla för att få tillträde till EU-marknaden.
If the European Union should decide to establish minimumrequirements, the Commission will propose a breakdown ofcriteria into 5 points, namely those it defended in the Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO) during thedevelopment of guidelines for ecolabelling programmes.Adopted in March 2005 worldwide, these guidelines are now thestandard reference for any new ecolabelling scheme.
Om EU väljer att ställa upp minimikrav kommer kommissionen attföreslå att kriterierna indelas i fem punkter, som är desamma somde punkter kommissionen förespråkade i FN:s livsmedels- ochjordbruksorganisation (FAO) i samband med utarbetandet avriktlinjerna om miljömärkningsprogrammen. Dessa riktlinjer antogspå internationell nivå 2005 och utgör nu en ofrånkomlig referensramvid utformningen av alla nya miljömärkningsprogram.
The involvement of public authorities would be limitedto the registration of ecolabelling schemes, and theverification of their compliance with the minimumrequirements.
Myndigheternas inblandning skulle begränsas till attregistrera programmen och kontrollera att de uppfyllerminimikraven.
Such requirements should covertechnical as well as procedural and institutionalaspects (see box).
Dessa krav skulle också omfatta tekniska,formella och institutionella aspekter (se faktaruta).
Consumers should be able tomonitor and measure whether the promise is being kept. Vaguepromises of sustainable fishery practices, for example, are notenough.
Att dessalöften uppfylls ska kunna kontrolleras och mätas av konsumenterna.Det räcker till exempel inte att i vaga ordalag garantera ett hållbartfiske.
Concrete sustainability criteria have to be defined: management plan, taking of adult fish only, selective gears, etc.
Det är nödvändigt att även definiera konkreta kriterier för etthållbart fiske: förvaltningsplaner, uttag av vuxna individer, selektivafiskeredskap osv.
An independent third-party accreditation process –In accordance with the ISO 14024 guidance standard, the different partiesinvolved in the award of an eco-label must be independent from oneanother.
Ackrediteringsförfarande som genomförs av en oberoendetredje part – Det går inte att samtidigt vara domare och part i målet.I enlighet med standarden ISO 14024 ska parter som medverkar isamband med att en produkt tilldelas miljömärke vara oberoende av varandra.
The accreditation body establishes label criteria; it grantsaccreditation to certification bodies that check whether the productconforms to the criteria and grants certification, in other words, theright to bear the logo.
Ackrediteringsorganet ska fastställa tilldelningskriterieroch ackreditera certifieringsorgan, som kontrollerar att producentenuppfyller kriterierna på ett tillfredsställande sätt och beviljar certifiering,det vill säga rätten att bära logotypen.
This “safety net” of compulsory criteria would do awaywith the risk of distorting competition and would offereach operator the flexibility needed to find or create aneco-label adapted to each one's type of fisheries orfinancial means – an advantage for small and mediumsized enterprises and for operators from the developingcountries. In addition, the seriousness of eco-labels on the market would be guaranteed.
Dessa obligatoriska kriterier skulle undanröja risken för konkurrenssnedvridning och ge alla aktörer det handlingsutrymme som krävs för att hitta eller skapa enmiljömärkning som bäst lämpar sig för det egna fisketoch de egna ekonomiska resurserna – en fördel för småoch medelstora företag och aktörer i utvecklingsländerna.Dessutom skulle det innebära en garanti för att alla miljömärkningsprogram på marknaden är seriösa.
They would havecredibility in the eyes of the public and could play to thefull their role of offering a commercial incentive for moreresponsible fisheries practices.
Härigenomskulle allmänheten kunna vara säkra på deras trovärdighet,och programmen skulle fullt ut kunna spela sin roll somkommersiellt incitament för ansvarsfulla fiskerimetoder.
What will happen now?
Vad kommer att hända nu?
Open access –An ecolabelling scheme must be open to alloperators, without discrimination, to avoid creating barriers to thefree movement of goods.
Fritt tillträde – Ett miljömärkningsprogram ska stå öppet för allaaktörer utan diskriminering, så att det inte hämmar den fria rörlighetenför varor.
This is an obligation under internationaltrading rules. The aim of this requirement is to keep fromexcluding the developing countries and small and medium-sizedenterprises.
Detta är nödvändigt med tanke på den internationella handeln.Syftet med detta krav är att inte utestänga små och medelstoraföretag eller utvecklingsländer.
Strict controls –In addition to accreditation/certificationprocedures, ecolabelling schemes must be properly controlled to ensure that they comply with the minimum requirements, that certificationis satisfactory and that the information provided to consumers is accurate.
Noggrann kontroll – Vid sidan av ackrediterings- och certifierings-förfarandenaska miljömärkningsprocedurerna omfatta en kontroll avatt minimikraven är uppfyllda, att certifieringssystemet fungerar väloch att konsumentinformationen är korrekt.
With its adoption of this communication, the European Commission wishes to promote a debate on the question with the Europeaninstitutions, Member States, the fisheries sector as a whole, environmental protection associations and consumer groups. The first discussions have revealed the many different views on the subject.
Genom att anta detta meddelande vill Europeiska kommissionen få igång en debatt om frågan med EU:sinstitutioner, medlemsstaterna, fiskerisektorn i stort, miljöskyddsorganisationer och konsumentorganisationer.De första diskussionerna har visat att det finns vitt skildauppfattningar.
That is precisely what makes the debate so important. While the Commission prefersthe “minimum requirements” option, the other twooptions have not been ruled out.
Just därför är denna debatt så viktig, för även om kommissionen förordar alternativet med”minimikrav” har de båda andra alternativen inte avfärdats.
Transparency – Consumers should know what criteria arecovered by an eco-label and should thus have easy access toinformation on the certification standard.
Öppenhet –Konsumenten ska känna till vilka kriterier som miljömärkningen omfattar.
Product information at thepoint of sale should also reflect the certification criteria, to keep frommisleading consumers.
Han eller hon ska med andra ord enkelt kunnata del av dessa.
What is more, while debate reveals the need for Community action, whatever form it may take, manyquestions will still need to be answered before suchaction can materialise as legislative proposals:
Informationen på försäljningsstället ska dessutomutgå från dessa kriterier, så att de inte är missvisande för konsumenten.
• Next, there is a need to work out how an eco-labelcan define its objectives: these must obviously be realistic and applicable while going beyond mere compliance with regulations.
Även om diskussionerna har visat att det krävs engemenskapsåtgärd av något slag återstår det fortfarandemånga frågor att lösa innan denna åtgärd kan ta konkretform i ett lagstiftningsförslag.
• First, the scope of an ecolabelling scheme needs to be defined: should eco-labels cover an entire stock being fished under optimal conditions or cancertification be issued to a few operators using selective techniques (even on an over-exploited stock)?
• Därefter är det nödvändigt att närmare ange hur målenför ett miljömärkningsprogram kan definieras. Målenmåste självklart vara realistiska och möjliga att tillämpai praktiken, samtidigt som de måste vara mer långtgåendeän att de enbart följer befintlig lagstiftning.
•Is it possible to consider the use of eco-labellingschemes for over-exploited stocks?
• Först måste man fastställa räckvidden för ett miljömärkningsprogram.
• Relations between the different links in the productionchain, from fishermen to consumers, also have to beorganised in such a way as to result in a fair distributionof the advantages of an eco-label.
• Det är också nödvändigt att organisera förbindelsernamellan samtliga länkar i produktionskedjan, från fiskare till konsument, så att fördelarna med miljömärkningsprogrammet fördelas rättvist.
• Finally, agreement will need to be reached on assessment criteria for eco-labels: should these refer to thetechnical means used by a fleet or to the real resultsof the type of fishing practices?
• Slutligen måste man enas om bedömningskriteriernaför miljömärkningsprogram. Ska de avse de tekniskaresurser som används av en fiskeflotta eller till de faktiska resultaten av den fisketyp som används?
All these questions will be debated at meetings betweenthe sector's different political and economic actors.
Alla dessa frågor kommer att diskuteras under mötenmellan olika politiska och ekonomiska aktörer inom fiskerisektorn.
The two main eco-labels for fisheries products
De två viktigaste befintliga miljömärkningsprogrammen för fiskeriprodukter
Eco-labels specific to fisheries products began being developed around a decade ago.
Särskilda miljömärkningsprogram för fiskeriprodukter har funnits i ett tiotal år.
The two labels described below are the most widely known:
Nedan följer en kortfattad beskrivning av de båda mest kända.
The MSC label was created in 1997 on a joint initiative by Unilever(which markets brands such as Iglo, Findus and Birds Eye) and the WWF.
Marine Stewardship Council (MSC) bildades 1997 av företagsgruppen Unilever (som saluför märken som Iglo, Findus och Birds Eye) och WWF.
It aims to guarantee consumers that the product comes fromwell managed fisheries and has not contributed to the environmentalproblem of over-fishing.
Syftet med märkningen är att garantera konsumenterna attprodukten kommer från ett väl förvaltat fiske och inte har bidragit tilldet miljöproblem som överfiskning utgör.
This definition – which is not exactly an ecolabelling one – has beenlaunched in the 90s by an US NGO, Earth Island Institute (EII).
Denna märkning – som inte är en regelrätt miljömärkning – lanseradespå 90-talet av en icke-statlig organisation i Förenta staterna, Earth Island Institute (EII).
It identifiestuna caught without any encirclement of dolphins.
Märkningen intygar att tonfisk har fångats utanatt ringa in delfiner.
To date, 10 fisheries have been certified, among which four Europeanfisheries. Over 180 products around the world carry the MSC label.Twelve fisheries are currently undergoing assessment.
Till dags dato har tio fisken fått miljömärket, varav fyra europeiska.Mer än 180 produkter runt om i världen har MSC:s märkning. Tolvfisken håller för närvarande på att utvärderas.
The large-scale MSC initiative is nonetheless open to criticism because thecertification process is carried out by the label owner rather than byan independent third party.
MSC är ett ambitiöstprojekt, men viss kritik kan vara befogad eftersom ackrediteringsförfarandet genomförs av märkesinnehavaren och inte av en oberoende tredje part.
The process of developing the MSCprinciples also has shown that there are reserves on the side ofdeveloping countries, which fear that their products may be excludedfrom developed country markets.
Under utarbetandet av MSC-principerna hardet också framkommit att utvecklingsländerna har vissa reservationer,eftersom de befarar att deras produkter kan komma att stängas utefrån industriländernas marknader.
Along with eco-labels of multinational scale, private initiatives are alsobeing taken by commercial brands or distributors, the credibility ofwhich is not always easy to establish.
Vid sidan om dessa miljömärkningsprogram på multinationell nivåfinns det även enskilda initiativ som lanserats av varumärken ochdistributörsmärken, vars trovärdighet kan vara svåra att bedöma.
The European Union is in the process of becoming a full Member of the AIDCP and it takes part in the proceedings of this Agreement togetherwith the other Contracting Parties, including the US.
EU är på väg att bli fullvärdig medlem av AIDCP och deltar i förhandling-arnaom detta avtal tillsammans med övriga avtalsparter, inklusive Förenta staterna.
The AIDCPCertification Scheme and Label is a voluntary system within the AIDCPand the EU Council of Ministers is currently examining if the schemeshould be implemented in the European Union.
AIDCP:s certifierings- och miljömärkningsprogramär ett frivilligt system inom AIDCP och EU:s ministerråd undersökerför närvarande om detta program bör genomföras i EU.
(1) The regional tuna fisheries organisation active in the eastern Pacific (US side).
(1) Den regionala organisationen för tonfiskfiske i östra Stilla havet (på den amerikanska sidan).
An Agency to improve fisheries control
Ett organ för bättre kontroll av fisket
The Fisheries Control Agencywill have the job of coordinating Member States' surveillanceactivities, ashore and at sea, by organising the jointdeployment of multinationalteams, for example.
Gemenskapens kontrollorganför fiske får till uppgift attsamordna medlemsstaternasnationella kontroller på landoch till havs, exempelvis genomatt organisera gemensamtutnyttjande av multinationellateam.
o p e an Commission
op ei ska kommissionen
© Eu r guaranteeing effective implementation of CFPmeasures.
© Eu r inspektionsstruktur skulle inrättas inför reformen av dengemensamma fiskeripolitiken, så att åtgärderna inomdenna politik skulle kunna genomföras effektivt.
The Community Fisheries Control Agency (1)wasestablished in April 2005.
Gemenskapens kontrollorgan för fiske(1)inrättades i april 2005.
Its role: to coordinate Member States' control and inspection activities.Its objective: to guarantee effective and uniformapplication of the rules of the common fisheriespolicy wherever the European fleet is active. Itsseat: Vigo, Spain.
Dess uppgift är attsamordna medlemsstaternas kontroll- och inspektionsresurser. Målet är att se till att dengemensamma fiskeripolitikens bestämmelsertillämpas effektivt och enhetligt överallt där EU:sfiskeflotta är verksam.
The introduction of harmonised rules for the applicationof regulations constitutes one of the pillars of thereform of the CFP adopted in 2002.
Införandet av harmoniserade villkor för att tillämpa regelverket är i själva verket en av grundpelarna i denreform av den gemensamma fiskeripolitiken som antogs2002.
Simultaneously,the Council of Fisheries Ministers called on the Commission to work on “creating a commoninspection structure”.
Samtidigt som ministerrådet (jordbruk och fiske)antog dessa åtgärder uppmanade det kommissionen att utarbeta en ”gemensam inspektionsstruktur”.
The Agency's mission
Kontrollorganets uppdrag
The objective of the Agency is to organise operationalcoordination of fisheries control and inspection activitiesby the Member States in accordance with the Community's control and inspection obligations.
Kontrollorganet ska samordna den kontroll- och inspektionsverksamhet som medlemsstaterna bedriver, i enlighet med gemenskapens kontroll- och inspektionsskyldigheter.
It will also, in its area of competence, help the Member States carry out their tasks and obligations under CFPrules and harmonise implementation of the commonfisheries policy throughout the Community.
Organet ska också, inom ramen för sitt behörighetsområde,hjälpa medlemsstaterna att fullgöra deras uppgifter ochskyldigheter enligt den gemensamma fiskeripolitiken ochatt harmonisera politikens tillämpning i hela gemenskapen.
Another of its tasks will be to help Member States to report information on fishing activities and control and inspection activities to the Commission and thirdparties.
En annan uppgift är att bistå medlemsstaterna i rapporteringen till kommissionen och tredje part av information om fiskeverksamhet samt kontroll- ochinspektionsverksamhet.
The basic principle is that the Member States areresponsible for applying the rules of the common fisheriespolicy.
Grundprincipen är att medlemsstaterna ansvarar för tillämpningen avden gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser.
They must do so on their territory, in the watersunder their sovereignty and for fishing vessels flying their flag, regardless of their zone of activity.
Ochdetta gör de på sitt eget territorium, inom de vatten somfaller under deras ansvar och för de fartyg som för derasflagg,oavsett fångstområde.
Until now,however, there has been no systematic coordination of Member States' inspection and surveillance activitiesand their practical arrangements, frequency and strictnessvary from one State to the next.
Hittills har dock kontrolloch inspektionsverksamheten i medlemsstaterna intesamordnats på något systematiskt sätt och villkor, frekvensoch noggrannhet kan variera mellan medlemsstaterna.Dessutom har flertalet medlemsstater överlåtit ansvaretför kontroll och genomförande av den gemensamma fiskeripolitiken på olika behöriga myndigheter på nationelloch regional nivå (fiskerikontrollmyndigheter, kustbevakning,flotta, tull, polis osv.).
What is more, most ofthe Member States have placed monitoring and implementation of the CFP under the responsibility of severalauthorities, with either national or regional competence(fisheries inspection services, coastguard, navy, customs,police, etc.); many of these authorities have other responsibilities not related exclusively to fisheries.
Många av dessa myndigheter ansvarar även för uppgifter som inte enbart är relateradetill fiskeri.
This situationfurther complicates the coordination of fishing inspectionactivities.
Denna situation gör samordningen av fiskerikontrollverksamheten än mer komplicerad.
Finally, the Agency will coordinate operations to combatillegal, unreported and unregulated fishing inaccordance with Community rules.
Kontrollorganet ska slutligen samordna insatserna för att bekämpa olaglig, orapporterad och oreglerad fiskeriverksamhet i enlighet med gemenskapsbestämmelserna.
As a result, the consistent and harmonised application of CFP rules on the ground is even more difficult and the fisheries sector complains of patchy control activitiesand a lack of uniformity from one zone to the next.
Resultatet är att det i praktiken har blivit svårare att få till stånd en enhetlig och harmoniserad tillämpning avden gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser, ochfiskerisektorn klagar över att kontrollverksamheten ärsplittrad och skiljer sig så kraftigt mellan olika fiskezoner.
The culmination of strategic analysis
Operativ samordning
Analysis of and action on the subject are nothing new.
Diskussionerna kring och arbetet med denna fråga är för övrigt inte något nytt.
The harmonisation and coordination of controlstrategies was one of the major pillars of the 2001Green Paper, which, with a view to the reform of the common fisheries policy, proposed the creation of a joint inspection structure as a way of
Att harmonisera och samordnakontrollstrategierna var en av huvudlinjerna i 2001 års grönbok. Redan då föreslogs att en gemensam
One of the Agency's main tasks will be to organiseoperational coordination between Member States.
En av kontrollorganets viktigaste uppgifter är attorganisera den operativa samordningen mellanmedlemsstaterna.
Inconcrete terms, it will have to coordinate the jointdeployment of Member States' inspectors and meansof action.
Konkret innebär det att kontrollorganetska samordna hur medlemsstaternas inspektörer ochresurser kan utnyttjas gemensamt.
September 2005
Enligt den strategisom fastställts på EU-nivå eller internationell nivå ska september 2005
(1) Established by Council Regulation 768/2005.
(1) Inrättat genom rådets förordning 768/2005.
Structure and functioning of the Agency
Kontrollorganets organisation och verksamhet