natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This was a precedentsetting judgment on a par with earlier Court judgments on the primacy of Community law, the direct applicability ofprovisions of Community law and recognition of the Community’s own set offundamental rights. The judgment is evenreferred to by the Court itself as ‘thenecessary corollary of the direct effect ofthe Community provisions whose breachcausedthedamagesustained’,andconsiderably enhances the possibilities foran individual to force State bodies of allthree centres of power (i.e. legislative,executive and judiciary) to comply withand implement Community law.
Domstolen betecknarsjälv domen som en nödvändig komplettering av den direkta effekt, som bestämmelserna i gemenskapsrätten har, och varsöverträdelse resulterat i den uppkomnaskadan och stärker avsevärt den enskildesmöjligheter att kräva att såväl den verkställande, lagstiftande som den dömandenationella maktens organ skall efterlevaochtillämpagemenskapsrätten.Domstolen utvidgar den rättspraxis somden inledde i samband med domarna"Francovich" och "Bonifaci".
The judgment is a further development of its rulingsin ‘Francovich’and ‘Bonifaci’.
I de målenvar medlemsstaternas ansvar begränsat tillfall där den enskilde tillfogats skada till
Member States’liability for legal acts or failure to act
Ansvar till följd av normativt handlande eller underlåtelse frånmedlemsstaters sida
This form of liability is defined by threecriteria which are largely the same asthose applying to the Community in asimilar situation.
Detta ansvar präglas av tre förutsättningar,som i stora drag motsvarar de ansvarsförutsättningar, som gäller för gemenskapen i en jämförbar situation.
clearly be sufficiently serious if it haspersisted despite a judgment findingthe infringement in question to beestablished, or a preliminary ruling orsettled case-law of the Court on thematter from which it is clear that theconduct in question constituted aninfringement.’
nationella eller de gemenskapsrättsligamyndigheterna, det begångna fördragsbrottets eller den vållade skadans avsikt-ligaeller oavsiktligakaraktär, denursäktliga eller oursäktliga karaktären aven eventuell rättsvillfarelse, och denomständigheten att en av en gemenskapsinstitution intagen ståndpunkt harkunnat bidra till underlåtenheten, antagandet eller upprätthållandet av bestämmelser eller av nationell praxis somstridermotgemenskapsrätten.Enöverträdelse av gemenskapsrätten är ivilket fall som helst uppenbart klar dåden har fortsatt trots att det har avkunnats en dom i vilken det ifrågasattafördragsbrottet fastställs eller det finnsett förhandsavgörande eller en fasträttspraxis från domstolen i frågan, avvilka det framgår att agerandet i frågautgör en överträdelse."
The aim of the Community provisionwhich has been infringed must be to grantrights to the individual.
Den gemenskapsbestämmelse, som haröverträtts, skall syfta till att ge denenskilde rättigheter.
Adirect causal link must exist betweenthe infringement of the obligation of the Member State and the harm suffered bythe injured party. It is not necessary todemonstrate fault (intent or negligence)in addition to establishing that a sufficiently serious infringement of Community law has occurred.
Det skall föreligga ett direkt orsakssamband mellan överträdelsen och denskyldighet som åvilar medlemsstatenoch den skada som de enskilda har lidit.Något krav på att överträdelsen skettavsiktligt eller av vårdslöshet, somsträckersiglängreänvillkoretattöverträdelsen måste vara tillräckligt klar,föreligger inte.
The infringement must be sufficientlyserious,i.e.a Member State mustclearly have exceeded the limits of itsdiscretionary powers to a considerabledegree.
Överträdelsen måste vara tillräckligtklar, dvs. att medlemsstaten påtagligtochiavsevärdgradharöverträttgränserna för sin behörighet.
This must be decided by thenationalcourts, whichhavesoleresponsibility for ascertaining the factsand assessing the seriousness of theinfringements of Community law.
Dennabedömning skall göras av de nationelladomstolarna, som ensamma är behörigaatt fastställa sakförhållanden och kvalificera överträdelserna mot gemenskapsrätten.
The Court of Justice’s judgment nevertheless offers the national courts a numberof basic guidelines.
Trots detger domstolen denationella domstolarna vissa riktlinjer isin dom. I den sägs följande:
The European Court of Justice makes itquite clear that the principles establishedby it for determining liability also apply tothelast ofthethreecentral powers,namely the judiciary.
Ansvar för överträdelse av gemenskapsrätten från den dömandemaktens sida
Its judgments arenow not only subject to review at successive stages of appeal; if they were deliv-eredin disregard orinfringement of Community law, they may also be thesubject of an action for damages beforethecompetentcourtsinthe Member States.
1."Bland de omständigheter som denbehöriga domstolen kan behöva tahänsyn till i detta hänseende ingår denöverträdda regelns grad av klarhet ochprecision, omfattningen av det utrymmeför skönsmässig bedömning som genomden överträdda regeln lämnas åt de
the judgment of the specialised courtdealing with the case. The court to whichthe competent national courts have torefer questions of interpretation and/or thevalidity of Community provisions, and also the compatibility of national liabilityregimes with Community law, is the Courtof Justice, to which questions may bereferred under the preliminary rulingprocedure (Article 234 EC).
den dom som avkunnats av den domstolsom påstås ha överträtt gemenskapsrätten.Eventuella frågor från behöriga nationelladomstolar om tolkningen av tvistiga gemenskapsbestämmelser och/eller giltighet eller huruvida gemenskapsrätteninte strider mot nationella ansvarsbestämmelser ställs till EG-domstolen, som behandlar dessa inom ramen för ett förhandsavgörande (artikel 234 EG-fördraget).
THE POSITION OF COMMUNITY LAW IN RELATION TO THE LEGAL ORDER AS A WHOLE fter all that we have learnt about the
GEMENSKAPSRÄTTENS INORDNINGI RÄTTSSYSTEMET SOM HELHET ot bakgrund av allt som vi lärt oss
A structure of the Community and its legal set-up, it is not easy to assign Community law its rightful place in thelegal order as a whole and define theboundaries between it and other legalorders.
M om EU:s struktur och rättsordning är det inte lätt att inordna gemenskapsrätten irättssystemet som helhet och dra gränsertill andra rättsordningar.
Two possible approaches to classifying it must be rejected from the outset.Community law must not be conceived ofas a mere collection of internationalagreements, nor can it be viewed as a partof, or an appendage to, national legalsystems.
Två försök tillinordning kan förkastas redan från början:Gemenskapsrätten kan varken betraktassom en samling mellanstatliga överens-kommelserellersomen delellerettbihang till nationella rättsordningar.
• AUTONOMYOF THECOMMUNITYLEGALORDER
• GEMENSKAPSRÄTTEN — ENFRISTÅENDE RÄTTSORDNING
By establishing the Community, the Member States have limited their legislative sovereignty and in so doing havecreated a self-sufficient body of law that isbinding on them, their citizens and theircourts.
Vidgrundandetavgemenskapernainskränkte medlemsstaterna sin autonomipå lagstiftningsområdet och skapade enfristående rättsordning som är bindandeför såväl dem själva som deras medborgare och tillämpas av deras domstolar.
The autonomy of the Community legalorder is of fundamental significance forthe nature of the EC, for it is the only guarantee that Community law will not bewatered down by interaction with nationallaw,andthatit willapply uniformlythroughout the Community.
gemenskapens rättsordning är fristående,definieras alla rättsliga begrepp alltidutifrån gemenskapsrättens behov ochgemenskapens mål.
This is whythe concepts of Community law are interpreted in the light of the aims of the Community legal order and of the Community in general. This Communityspecific interpretation is indispensablesince particular rights are secured by Community law and without it they wouldbe endangered.
Denna definition avbegrepp,somärspecifikförgemen-skapen, är absolut nödvändig eftersom derättigheter som garanteras av gemenskapens rättsordning skulle hotas om varjemedlemsstat själv skulle kunna fatta detslutliga beslutet om tillämpningsområdetför de friheter som garanteras av gemen-skapen.Somexempelpådettakannämnas begreppet "arbetstagare", sombestämmer räckvidden av rätten till frirörlighet.
Each Member State couldthen, by interpreting provisions in differentways,decideindividuallyonthesubstance of the freedoms that Community law is supposed to generate. As anexample, consider the concept of theworker, on which the scope of the conceptof freedom of movement is based.
Med sitt gemenskapsspecifikainnehåll kan begreppet arbetstagare igemenskapsrätten definieras på ett heltannatsättochavvikafrånvälkändabegrepp i medlemsstaternas rättsordningar.
Thespecific Community concept of the workeris quite capable of deviating from theconcepts that are known and applied inthe legal orders of the Member States.Furthermore, the only standard by which Community legal instruments are measured is Community law itself, and notnational legislation or constitutional law.
Det är också bara gemenskapsrätten själv som ligger till grund för gemenskapens rättsakter, inte nationellalagar och författningar.
One of the best-known cases heard in the Court of Justice was ‘Costa v ENEL’in1964, in which Mr Costa filed an actionagainst the nationalisation of electricitygeneration and distribution in Italy, andthe consequent vesting of the business ofthe former electricity companies in ENEL,the new public corporation. The implications of this case are discussed below.
Hur beskriver man, mot bakgrund av attgemenskapens rättsordning är fristående,förhållandet mellan gemenskapsrätten ochden nationella rätten?
Against the backdrop of this concept ofthe autonomy of the Community legalorder, what is the relationship between Community law and national law?
Detta konstaterades av EG-domstolenredan 1964 i den berömda och ovanbeskrivna domen i "Costa/ENEL"-fallet, ivilket Costa motsatte sig förstatligandet avdenitalienskaelproduktionenochelförsörjningen och det därmed sammanhängande elverket ENEL:s utövande av ettantal elbolags verksamheter.
Secondly, such an approach disregards thefact that Community law can becomeoperational only if it forms part of the legalorders of the Member States.
•SAMVERKAN MELLANGEMENSKAPSRÄTTEN OCHNATIONELLRÄTT både är stats- och unionsmedborgare i enoch samma person, för det andra måsteman inse att gemenskapsrätten inte kanexisterautanattdeninförlivasimedlemsstaternas rättsordningar.
The truth isthat the Community legal order and thenational legal orders are interlocked andinterdependent.
Faktumär att gemenskapens rättsordning ochmedlemsstaternas är intimt sammanflätadeoch påverkar varandra ömsesidigt.
The fact that they are applicable to the same people, who thus simultaneously become citizens of a national State and of the EU, negates such a rigiddemarcationoftheselegalorders.
Förhållandet mellan gemenskapsrättenoch nationell rätt omfattar de relationersom etablerats mellan gemenskapsrättenoch den nationella rätten för att de skallkunna komplettera varandra.
The interaction between Community lawand national law covers those areas wherethe two systems complement each other.Article 10 of the EC Treaty is clear enough.
I artikel 10 i EG-fördraget beskrivs dettaförhållande mycket åskådligt: förtydligas med hjälp av ett par viktigaexempel:
‘Member States shall take all appropriatemeasures, whether general or particular, toensure fulfilment of the obligations arisingout of this Treaty or resulting from actiontaken by the institutions of the Community.
"Medlemsstaterna skall vidta alla lämpligaåtgärder, både allmänna och särskilda, föratt säkerställa att de skyldigheter fullgörssomföljeravdettafördragelleravåtgärder som vidtagits av gemenskapensinstitutioner.
They shall facilitate the achievementof the Community’s tasks. They shallabstain from any measure which couldjeopardise the attainment of the objectivesof this Treaty’.
Medlemsstaterna skall underlätta att gemenskapens uppgifter fullgörs.De skall avstå från varje åtgärd som kanäventyra att fördragets mål uppnås."
This general principle was inspired by anawareness that the Community legal orderon its own is not able to fully achieve theobjectives pursued by the establishment ofthe EC.
Då direktivet i sig endastförpliktar medlemsstaterna att uppnå ettvisst resultat, har de frihet att välja hur ochmed vilka medel det skall göras.
Unlike a national legal order, the Community legal orderis notaself-contained system but relies on the supportof the national systems for its operation.All three branches of government — legislature, executive and judiciary — therefore need to acknowledge that the Community legal order is not a ‘foreign’system and that the Member States and the Community institutions have establishedindissoluble links between themselves soas to achieve their common objectives.The EC is not just a community of interests; it is a community based on solidarity.It follows that national authorities arerequired not only to observe the Commu-
Vad avserdomstolarna skapas en nära bindninginom ramen för förfarandet för förhandsavgöranden i enlighet med artikel 234 i EG-fördraget. I detta förfarande kan (måste) en nationell domstol lägga fram enfråga rörande giltigheten och tolkningenav gemenskapsrätten, om den anser att ettbeslut i en sådan fråga är nödvändigt föratt döma i saken, till EG-domstolen för ett förhandsavgörande.
The first illustration of how the Community and national legal orders mesh withand complement each other is the directive, already considered in the chapter onlegislation.
Förfarandet för förhandsavgöranden visar å ena sidan attmedlemsstaternas domstolar också måsteefterleva och tillämpa gemenskapsrätten och å andra sidan att endast EG-domstolen är behörig att tolka och bedöma gemenskapsrättens giltighet.
All the directive itself fixes inbinding terms is the result to be achievedby the Member State; it is for nationalauthorities, via domestic law, to decidehow and by what means the result is actually brought about.
Detömsesidiga beroendet mellan gemenskapens rättsordning och de nationellarättsordningarna visar sig slutligen ävennär det rör sig om att fylla vissa luckor igemenskapens rättsordning.
In the judicial field,the two systems mesh through the preliminary ruling procedure of Article 234 of the EC Treaty, whereby national courts may, orsometimes must, refer questions on theinterpretation and validity of Communitylaw to the European Court of Justice,whose ruling may well be decisive insettling the dispute before them.
Det sker t.ex. genom att gemenskapsrätten för att komplettera sina egna bestämmelserhänvisar till befintliga bestämmelser i medlemsstaternas rättsordningar.
Twothings are clear: firstly, the courts in the Member States are required to observeand apply Community law; and secondly,the interpretation of Community law anddeclarations as to its validity are the solepreserve of the Court of Justice.
En gemenskapsrättslig bestämmelses ödebestäms därmed av en viss paragraf i ennationell rättsordning.
The interdependence of Community and nationallaw is further illustrated by what happenswhen gaps in Community law need to befilled: Community law refers back toexisting rules of national law to completethe rules it itself determines.
Denna allmänna princip formulerades dåman visste att gemenskapens rättsordninginte ensam kunde uppnå de mål somsattes upp i samband med att EG bildades.Till skillnad från nationella rättsordningarutgör gemenskapens rättsordning ingetslutet system i sig, utan behöver stöd frånnationella rättsordningar för att kunnatillämpas.
This principleapplies to the full range of obligationsunder Community law unless the latter haslaid down rules for its own enforcement.In any such case, national authorities
Av detta följer att medlemsstaterna inte bara måste efterleva gemenskapsfördragen och de rättsligabestämmelser som antagits av gemenskapsinstitutionerna för att genomföra demutan även tillämpa dem och ge dem liv.Denna samverkan mellan gemenskapsrätten och den nationella rätten är såmångfacetterad att den här endast kan
But the principle is subject to one proviso: the uniformapplication of Community law must bepreserved, for it would be wholly unac-ceptablefor citizens andfirms to be Judged by different criteria — and therefore be treated unjustly.
Gemenskapsrättens direkta tillämplighetinnebär först och främst att den gentemot gemenskapsinstitutionerna och medlemsstaterna samt unionsmedborgarna beviljar direkta rättigheter ochålägger direkta skyldigheter.
Firstly, the direct applicability principlesimply means that Community law confersrights and imposes obligations directly notonly on the Community institutions and the Member States but also on the Community’s citizens.
I alla dessa fall följer de nationella myndigheterna vid genomförandet avgemenskapsbestämmelserna bestämmelserna i den nationella lagstiftningen.Denna princip tillämpas bara om den inteifrågasätter gemenskapsrättens giltighet och när man även tagit hänsyn till nödvändigheten att gemenskapsrättentillämpas enhetligt, eftersom man i alla fallmåste undvika att de ekonomiska aktörerna behandlas enligt olika och därmedorättvisa kriterier.
•CONFLICT BETWEENCOMMUNITYLAW ANDNATIONALLAW
•KONFLIKT MELLAN GEMEN-SKAPSRÄTT OCH NATIONELLRÄTT
However, the relationship between Community law and national law is alsocharacterised by an occasional ‘clash’orconflict between the Community legalorder and the national legal orders.
Förhållandet mellan gemenskapsrättenoch den nationella rätten kännetecknasdock även av att gemenskapsrätten och denationella rättsordningarna ibland "står påolika sidor".
One of the outstanding achievements ofthe Court of Justice of the European Communities is that is has enforced thedirect applicability of Community lawdespite the initial resistance of certain Member States, and has thus guaranteedthe existence of the Community legalorder.
En av EG-domstolens främsta prestationerär att den, trots ett motstånd i början frånvissa medlemsstater, genomdrev gemenskapsbestämmelsernas direkta tillämplighet, och därmed säkerställde gemenskapsrättens existens.
Its case-law on this point startedwith a case already mentioned, that of the Dutch transport firm Van Gend & Loos,which brought an action in a Dutch courtagainst the Dutch customs authorities,who hadchargedincreasedcustomsduties on a chemical product importedfrom the Federal Republic of Germany. Inthe final analysis, the outcome of theseproceedings depended on the question ofwhetherindividualstoo mayrely on Article 12 of the EEC Treaty (now Article25 EC), which specifically prohibits theintroduction of new customs duties andthe increase of existing duties in thecommon market. Despite the advice ofnumerous governments and its Advocate General, the Court ruled that, in view ofthe nature and objective of the Community, provisions of Community law were inallcasesdirectlyapplicable.Inthegrounds for its judgment, the Court statedthat ‘the Community constitutes a newlegal order...thesubjects of which 97
Utgångspunkten fördenna dom var det redan beskrivna falletmed det nederländska transportföretaget"Van Gend & Loos", som i en nederländskdomstol överklagade en åtgärd som hadevidtagits av den nederländska tullen. Deninnebar att tullen tagit ut en högre tullsatsför import av en kemisk produkt från Väst-Tyskland. Lösningen av tvisten hängdeytterst på frågan om den enskilde kanstödja sig på f.d. artikel 12 i EEG-fördraget(nu artikel 25 i EG-fördraget) när en tullsats tas ut i strid med detta fördrag, somuttryckligen förbjuder medlemsstaterna attinföra nya eller höja befintliga tullar pådengemensammamarknaden.EG-domstolen beslutade i strid med fleraregeringarsochgeneraladvokatensuppfattning, under åberopande av gemen-skapensnaturoch mål,attsamtligabestämmelser i gemenskapsrätten direktskall kunna tillämpas. Som motiveringanförde domstolen följande: 97
ments that are especially noteworthy hereconcern the direct applicability of provisionson freedom of movement (Article 39 EC),freedom of establishment (Article 43 EC) andfreedom to provide services (Article 49 EC).
Här bör nämnas dedomar, som handlat om den direkta tillämpligheten av den fria rörligheten (artikel 39 i EG-fördraget), etableringsfriheten (artikel 43i EG-fördraget) samt av den fria rörlighetenför tjänster (artikel 49 EG-fördraget).
Independently of thelegislation of Member States, Communitylaw not only imposes obligations on individuals but is also intended to confer uponthem rights.
Oberoende av medlemsstaternas lagstiftning ålägger således gemenskapsrätten enskilda inte bara skyldigheter,denär ocksåavseddatttilldela demrättighetersomblirendelavderasrättsliga arv.
These rights arise not onlywhere they are expressly granted by the Treaty, but also by reason of obligationswhich the Treaty imposes in a clearlydefined way upon individuals as well asupon the Member States and upon theinstitutions of the Community’.
Dessa rättigheter uppstår intebara när fördraget uttryckligen säger detutan också på grund av skyldigheter somfördraget på ett tydligt angivet sätt åläggerenskilda såväl som medlemsstaterna ochgemenskapens institutioner".
That bald statement does not, however,get us very far, since the question remainsas to which provisions of Community laware directly applicable.
Detta uttalande i sig bidrar inte medmycket, eftersom det inte lägger fast vilkabestämmelser i gemenskapsrätten som skallvara direkt tillämpliga.
The Court first ofall looked at this question in relation to primary Community legislation and declared that individuals may be directlysubjecttoalltheprovisionsofthefounding Treaties which (i) set out absoluteconditions, (ii) are complete in themselvesand selfcontained in legal terms andtherefore (iii) do not require any furtheraction on the part of the Member States orthe Community institutions in order to becomplied with or acquire legal effect.
EG-domstolenbehandlade denna fråga först vad gällerbestämmelserna i den primära gemenskapsrätten och konstaterade, att alla bestämmelserna i grundfördragen kan vara direkttillämpliga för den enskilde som för detförsta är entydigt formulerade, för det andraär i sig fullständiga och rättsligt fullkomligaoch därför för det tredje inte kräver ytterligare åtgärder från medlemsstaterna ellergemenskapens institutioner för sitt genomförande eller effekt.
With regard to the guarantees concerningfreedom of movement, the Court of Justicedelivered a judgment declaring them directlyapplicable in the ‘Van Duyn’case.
För garantierna om fri rörlighet beslutadedomstolen om direkt tillämplighet i målet"van Duyn".
The factsof this case were as follows: Miss van Duyn,a Dutch national, was in May 1973 refusedpermission to enter the United Kingdom inorder to take up employment as a secretarywith the Church of Scientology, an organisation considered by the Home Office to be‘socially harmful’.
I detta mål förelåg följandesakförhållanden:dennederländskamedborgaren van Duyn nekades i maj 1973 tillstånd att resa in i Förenade kungariket, eftersom hon ville arbeta somsekreterareförscientologikyrkan,enorganisation som det brittiska inrikesministeriet betraktade som samhällsfarlig.Under åberopande av föreskrifterna igemenskapsrätten om fri rörlighet förarbetstagare väckte van Duyn talan vid High Court i Förenade kungariket.
Relying on the Communityrules on freedom of movement for workers,Miss van Duyn brought an action before the High Court, seeking a ruling that she wasentitled to stay in the United Kingdom for thepurpose of employment and be given leaveto enter the United Kingdom.
Honbad domstolen att fastställa att hon haderätt att vistas i landet för att utöva ettavlönat arbete och därför skulle tillåtasresa in i landet.
In answer to aquestion referred by the High Court, the Court of Justice held that Article 39 wasdirectly applicable and hence conferred onindividuals rights that are enforceable beforethe courts of a Member State.
På begäran om förhandsavgörande från High Court svarade domstolen att artikel 39 i EG-fördraget ärdirekt tillämplig och därmed även gerenskilda en rätt som de kan göra gällandevid medlemsstaternas domstolar.