natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The European Parliament, the Council andthe Commission agree that the agenciesand similar bodies created by the legislator should have rules on access to theirdocuments which conform to those of thisregulation. To this effect, the European Parliament and the Council welcome the Commission’s intention to propose, assoon as possible, amendments to the actsestablishing the existing agencies and bodies and to include provisions in future pro-
Europaparlamentet, rådet och kommissionen är eniga om att myndigheter ochliknande organ som inrättas av lagstiftarenbör ha bestämmelser om tillgång till sinahandlingar som överensstämmer medbestämmelserna i denna förordning.Europaparlamentet och rådet välkomnardärför kommissionens avsikt att så snartsom möjligt föreslå ändringar i de rättsakter genom vilka de befintliga myndigheterna och organen inrättats, och att införabestämmelser i kommande förslag om
The European Parliament, the Council andthe Commission call on the institutionsand bodies not covered by paragraph 1 toadopt internal rules on public access todocuments which take account of theprinciples and limits in this regulation.
Europaparlamentet, rådet och kommissionen uppmanar de institutioner och organsom inte omfattas av punkt 1 ovan att antainterna bestämmelser om allmänhetenstillgång till handlingar som tar hänsyn tillde principer och gränser som anges idenna förordning.
Other regulatory texts governing right of access
Andra praktiska anvisningar om tillgång till handlingar
• European Parliament decisions of 13 November 2001 (Official Journal C 140 E, 13.6.2002, p.116)and of 14 May 2002 amending Parliament’s Rules of Procedure.
• Europaparlamentets beslut av den 13 november 2001 (EGT C 140 E, 13.6.2002, s. 20)och den14 maj 2002 om ändring av parlamentets arbetsordning
• Bureau Decision on public access to European Parliament documents.Official Journal C 374, 29.12.2001, p. 1
• Presidiets beslut om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets handlingar EGT C 374, 29.12.2001, s. 1
Council Decision of 29 November 2001 amending the Council’s Rules of Procedure(2001/840/CE).
Rådets beslut av den 29 november 2001 om ändring av rådets arbetsordning, EGT L313,30.11.2001, s. 40
Commission Decision of 5 December 2001 amending its rules of procedure (notified under document number C(2001)3714) Official Journal L345, 29.12.2001, p. 94
Kommissionens beslut av den 5 december 2001 om ändring av dess arbetsordning (delgivetmed nr K(2001) 3714)
Access to European Parliament, Council and Commission documents
Tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar
Auser's guide
Praktiska anvisningar
Framework and instruments of the European Union in the field of drugs
Aktörer och instrument på narkotikaområdet i Europeiska unionen
Luxembourg: Office for Official Publications of the European Communities, 2002
Luxemburg: Byrån för Europeiska gemenskapemas officiella publikationer, 2002
Introduction I. The legal framework A. The European sources B. The international sources II.
Inledning I. Den rättsliga ramen A. Europeiska källtexter B. Internationella källtexter II. Den organisatoriska ramen
A. The distribution of powers in the Union institutional set-up (a) General (b) Commission (c) Council (d) Parliament (e) European Monitoring Centre for Daigs and Drug Addiction (EMCDDA) (0 Europol
A. Behörighetsfördelningen mellan unionens institutioner a) Allmänt b) Kommissionen c) Rådet d) Europaparlamentet e) Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN) f) Europol
The European Union's partners (a) Commission on Narcotic Drugs (b) International Narcotics Control Board (INCB) (c) Office for Drug Control and Crime Prevention (ODCCP) (d) World Health Organisation (WHO) (e) International Criminal Police Organisation (ICPO) — Interpol (f) World Customs Organisation (WCO) (g) Financial Action Task Force on Money Laundering (FATF) (h) Inter-American Dnig Abuse Control Commission (IDAC)
B. Europeiska unionens partner a) FN:s narkotikakommission b) Internationella narkotikakontrollstyrelsen (INCB) c) FN:s organ för narkotikakontroll och brottsbekämpning (ODCCP) d) Världshälsoorganisationen (WHO) e) Internationella kriminalpolisorganisationen (ICPO) — Interpol 0 Världstullorganisationen g) Internationella finansiella aktionsgruppen mot penningtvätt (FATF) h) Interamerikanska kommissionen för kontroll av narkotika missbruk
The European institutions pay great attention to the problems of drugs.
Europeiska unionens institutioner fäster stor vikt vid narkotikaproblematiken.
In this they reflect the general concern expressed at all levels, from the general public to specialised international organisations.
De återspeglar i detta sammanhang en allmän oro som alla, från den enskilda medborgaren till specialiserade internationella organisationer, delar.
To supply effective solutions to this scourge, the institutions have opted for a comprehensive multidisciplinary approach tackling the question from every angle: demand reduction, supply reduction, repression of illicit trafficking and international action.
Institutionerna har valt en sektorsövergripande strategi för att från ett helhetsperspektiv angripa samtliga aspekter av problemet: minskning av efterfrågan, minskning av utbudet, bekämpning av den olagliga handeln, internationella åtgärder.
This strategy obviously integrates at various complementary levels: within the framework of Community powers (public health, precursor control, money laundering, development aid for non-member countries), within the framework of close cooperation between Member States (foreign policy, justice and home affairs), or within the framework of partnership with numerous international organisations.
Denna strategi består naturligtvis av många olika nivåer som kompletterar varandra, såväl inom ramen för gemenskapens befogenheter (folkhälsa, kontroll av prekursorer, penningtvätt, utvecklingsbistånd till tredje länder) som inom ramen för ett nära samarbete mellan medlemsstaterna (utrikespolitik, rättsliga och inrikes frågor) eller i partnerskap med många internationella organisationer.
I. The legal framework
I. Den rättsliga ramen
A. The European sources
A. Europeiska källtexter
The 195" Treaty of Rome (as amended by the Single European Act) already made it possible to tackle the question of drugs within the framework of Community powers.
Redan Romfördraget från 1957 (ändrat genom Enhetsakten) möjliggjorde att narkotikafrågan togs upp inom ramen för gemenskapens befogenheter.
Certain articles of the Treaty provided the EC (then, the EEC) with a legal basis for action in the context of. for example, public health protection (Article 152). the common commercial policy as regards chemical precursors (Article 133) and development cooperation (Article 179)·
När man läser texten märker man att vissa artiklar faktiskt gav EEG en rättslig grund för sina åtgärder inom detta område: till exempel inom ramen för skyddet av folkhälsan (artikel 152), den gemensamma handelspolitiken eller utvecklingssamarbetet (artikel 179).
But the Union's commitment to closer, structured cooperation in com bating drug abuse found its expression in the Treaty on European Union, the entry into force of which created new significant opportunities for the implementation of effective overall strategies.
Men engagemanget på unionsnivå för ett strukturerat och förstärkt samarbete för att bekämpa narkotikan finns framför allt i Fördraget om Europeiska unionen. När det trädde i kraft skapades betydande möjligheter att förverkliga övergripande effektiva strategier.
The Union Treaty was the first instrument allowing the drugs problem to be addressed in an overall fashion at European level.
I kraft av Fördraget om Europeiska unionen kan narkotikaproblematiken för första gången angripas på ett övergripande sätt på unionsnivå.
The point is no longer to implement specific projects concerning specific policies (public health, commercial policy, development aid) but to approach the phenomenon in a much broader and more comprehensive way. in particular under the common foreign and security policy and by way of cooperation in justice and home affairs.
Det handlar inte längre om enstaka insatser inom vissa politikområden (folkhälsa, den gemensamma handelspolitiken, utvecklingssamarbete). I stället beaktas narkotikaproblemet mer generellt över hela linjen, framför allt inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) och samarbetet inom rättsliga och inrikes frågor.
Here we see the beginning of institutionalised cooperation in the fight against drugs — the Maastricht Treaty introduced complementarity between Community and intergovernmental projects in the Union context.
Här ser vi början på ett institutionaliserat samarbete inom narkotikabekämpningen. Genom Maastrichtfordraget införs inom unionens ramar en komplementaritet mellan gemenskapens åtgärder och mellanstatliga åtgärder.
The legal framework of the Union Treaty gave the Cannes European Council a basis for adopting the European Union action plan for the control of drug abuse for 1995-99.
Den rättsliga ramen för Fördraget om Europeiska unionen tillät att Europeiska rådet i Cannes antog EU:s handlingsplan för narkotikabekämpning för perioden 1995—1999. Den nuvarande handlingsplanen (2000-2004) antogs av Europeiska rådet i Feira i juni 2000.
Today, the provisions implemented by the Maastricht Treaty represent an undeniable asset which the new Treaty of Amsterdam (outlined below ) seeks to extend and deepen.
I dag utgör de bestämmelser som införts genom Maastrichtfordraget en obestridlig tillgång, som man med det nya Amsterdamfördraget (se nedan) vill utöka och fördjupa.
The Amsterdam Treaty amends certain aspects of the Union Treaty to redistribute powers to pursue new objectives.
Amsterdamfördraget lägger grunden för en ny fördelning av befogenheter för förverkligandet av nya mål genom att vissa aspekter i Fördraget om Europeiska unionen ändras.
Establishment of the area of freedom, safety and justice enjoys extremely high priority in the Union.
Skapandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa är en ytterst viktig prioritering för Europeiska unionen.
It remains to be seen what fields will be brought within Community jurisdiction and what fields will be confined to intergovernmental cooperation.
Det återstår att se vilka fält som kommer att omfattas av gemenskapsbehörighet och vilka som endast kommer att omfattas av mellanstatligt samarbete.
The interest of the Treaty of Amsterdam, in its approach to drugs, is that it seeks to reconcile an integrated and coordinated approach for the attainment of objectives which primarily affect sovereignty and the domain reserved for action by States.
Amsterdamfördraget är intressant för narkotikaproblematiken i och med att det försöker skapa en integrerad och samordnad metod för att förverkliga målsättningar som huvudsakligen ligger inom medlemsstaternas behörighetsområde och suveränitet. nitet.
Regarding the protection and improvement of public health. Article 152 of the EC Treaty, as amended at Amsterdam, stipulates that 'The Community shall complement the Member States' action in reducing drugs-related health damage, including information and prevention.'
Vad gäller skydd och förbättring av folkhälsan anges i Amsterdamfördragets artikel 152: "Gemenskapens insatser skall komplettera medlemsstaternas insatser för att minska narkotikarelaterade hälsoskador, inklusive upplysning och förebyggande verksamhet".
The subsidiarity principle is fully applicable and there is no scope for harmonising the Member States' health policies.
På detta område är det subsidiaritetsprincipen som gäller, vilket utesluter alla möjligheter till harmonisering av medlemsstaternas hälso- och sjukvårdspolitik.
But the new Treaty generally strengthens the possibilities for Community projects in the field by adding improvement to the public health prevention aspect.
Ändå ger det nya fördraget förstärkta möjligheter till gemensamma åtgärder på området, i och med att man förutom den förebyggande verk-
The Treaty of Amsterdam and drugs
Bestämmelser i Amsterdamfördraget som rör narkotika
First pillar
Första pelaren
Second pillar
Andra pelaren
Public health, commercial cooperation Drug addiction, precursor trade and
Gemensam utrikesoch säkerhetspolitik
Common foreign and security policy
Område med frihet, säkerhet
Area of freedom, security and justice money laundering Development cooperation Aid for the developing country General information on drugs EMCDDA
— Att förebygga narkotikamissbruk och minska narkotikarelaterade hälsoskador.
Judicial, police and customs
Prioriterade mål
Priority objectives cooperation to fight drug trafficking
Samarbete mellan rättsliga myndigheter, polis och tull för att bekämpa
— Prevent drug addiction and reduce the harmful effects of drugs on health — Include the prevention of the use of drugs in the priorities of development aid — Monitor the situation and policies as regards drugs and trade in legal drugs
— Att införa förebyggande av narkotika missbruk bland prioriteringarna för utvecklingsstöd.
EC Treaty Article 95 and Article 14 Article 133 Article 152 Article 179
95 & art. 14 EU-fördraget Avdelning V artikel 29-30
Common positions Joint actions
Gemensamma ståndpunkter
Common positions Framework decisions Decisions Conventions Resolutions Declarations Recommendations
Förordning Beslut, direktiv Rekommendationer Förklaringar
Commission
Gemensamma åtgärder
Member States Commission
Slutsatser Resolutioner
Unanimity unless decided otherwise
Medlemsstaterna Kommissionen
Decision making
Beslutssätt
Qualified majority Qualified majority and co-decision
Kvalificerad majoritet Enhällighet om inte Kvalificerad majoritet och medbeslutande något annat beslutas beslutas
These sources are of two verv different legal natures. First, there are those based on mandatory United Nations instalments.
Det finns två typer av internationella källtexter som är mycket olika i rättsligt hänseende.
These include the Single Convention on Narcotics.
Den första typen härrör från rättsakter som är rättsligt bindande och som ingåtts inom ramen för Förenta nationerna.
1961. as amended by the 1972 protocol, the Vienna Convention on Psychotropic Substances.
Det rör sig om konventioner, i detta fall 1961 års allmänna narkotikakonvention efter ändring genom 1972 års protokoll, 1971 års Wienkonvention om psykotropa ämnen och FN:s konvention mot olaglig hantering av narkotika och psykotropa ämnen från 1988.
1971. and the United Nations Convention against Illicit Traffic in Narcotic Drugs and Psychotropic Substances. 1988.
Genom dessa tre instrument åläggs med lemsstaterna ett flertal förpliktelser inom de ramar som föreskrivs i lag stiftningen.
These three instruments impose numerous obligations on States, within the limits provided for by law, including the control of lawful dnig-related activities, criminalisation of the various phases of trafficking and criminalisation of money laundering.
Förpliktelserna rör bl.a. kontroll av laglig verksamhet som har samband med droger, kriminalisering av de olika leden i smugglingen och kriminalisering av penningtvätt.
The United Nations has also encouraged the approval of multilateral measures that were not convention-based — and legally not mandatory — which have had the merit of reminding the Member States of the obligations they have accepted and setting new priorities for action (measures to be taken to combat the effects of money generated by illicit drug trafficking, strengthening of judicial and legal cooperation, etc.) as the drugs phe­nomenon has intensified.
FN har samtidigt stött undertecknande av multilaterala rättsakter som inte är konventioner - och därmed inte juridiskt bindande - som påminner medlemsstaterna om deras för pliktelser och fastställer nya prioriteringar för verksamheten (åtgärder för att motarbeta effekterna av pengar som genereras av olaglig narkotika handel, förstärkning av det rättsliga samarbetet etc.) i takt med att narkotikaproblemet brett ut sig.
The 1987 Vienna Conference saw the signing of the comprehensive multidisciplinary outline of future activities (CMO), and in 1990 the UN General Assembly adopted the world action programme, along with a policy statement by the Member States that they intended to sustain their efforts to prevent drug abuse and combat illicit trafficking and its side effects.
1987 års Wienkonferens utmynnade således i antagande av en omfattande tvärvetenskaplig översikt, och 1990 antog Förenta nationernas generalförsamling ett globalt åtgärdsprogram som åtföljdes av en politisk förklaring, där medlemsländerna uttryckte sin vilja att arbeta för narkotikaprevention och bekämpa den olagliga narkotikahandeln och dess bieffekter.
Coordination Ixrth at Union level and at international level is an essential component of the policy of combating drug abuse.
Samordning, såväl inom unionen som på det internationella planet, är en nyckelfaktor för narkotikabekämpningen.
In addition, under successive Treaties, the Community institutions have seen their powers developing as drugs problems have taken on new dimensions.
Med varje nytt fördrag har gemenskapens institutioner fått allt större befogenheter i takt med att narkotikaproblemet växt i betydelse.
All this interinstitutional activity, both international and Community, is what we propose to describe here, though of course the Commission's role will be highlighted.
Nedan följer en beskrivning av institutionernas roll såväl inom som utanför unionen. Kommissionen innehar givetvis en särställning.
The distribution of powers in the Union institutional set-up
A. Behörighetsfördelningen mellan unionens institutioner a) Allmänt
In institutional terms, it was in the 1990s that the FU truly manifested its wish to get involved in drugs problems, including prevention, projects to reduce illicit trafficking and international development cooperation.
Under 1990-talet började EU:s institutioner sysselsätta sig alltmer aktivt med narkotikaproblemet, både i fråga om förebyggande verksamhet, åtgärder i syfte att minska den olagliga handeln och internationellt utvecklingssamarbete.
In addition to the three traditional institutions - Council, Commission, Parliament - which have powers to address this question, new bodies were set up to respond to specific needs.
Utanför de tre "tunga" parter som har behörighet på området, rådet, kommissionen och Europaparlamentet, har nya organ inrättats som fått särskilda uppgifter.
They are the European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction (EMCDDA) and Europol.
Det rör sig om Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN) samt Europol.
And it should not be forgotten that beside the Union, the Council of Europe has also been concerned with these issues, particular ly drug abuse.
Man får inte heller glömma att Europarådet vid sidan av EU också intresserat sig för narkotikaproblemet, framför allt ur ett missbruksperspektiv.
The Pompidou Group, set up informally in 1971 and institutionalised in the Council of Europe from 1980 onwards, was the first basis for European cooperation.
Pompidougruppen, som startades informellt 1971 och blev en formell samarbetsgrupp inom Europarådet år 1980, var det första europeiska forumet för samarbete på narkotikaområdet. Kommissionen är en av Pompidougruppens s.k. permanenta korrespondenter.
The Dublin Group, as an informal framework for coordinating international assistance in drug abuse control, is another body within which the Commission is active.
Dublingruppen är ett annat forum för informell samordning av internationella bidragsgivares narkotikabekämpning, där kommissionen deltar.
It takes part in meetings of the Group, which are held in Brussels every six months.
Gruppen samlas i Bryssel två gånger om året, och kommissionen deltar i sammanträdena.
The Dublin Group, set up in 1990 on the initiative of the United States, regularly reviews the main develop ments in production, consumption and trafficking in the various producing and transit regions.
Dublingruppen inrättades 1990 på initiativ från USA.
It is structured as a set of regional formations known as 'Dublin mini-groups'.
Den granskar regelbundet den senaste utvecklingen i fråga om narkoti kaproduktion, -konsumtion och -handel i de olika producentregionerna samt transitering.
Its members, alongside the 15 Member States and the Commission, are Canada, the United States, Japan.
Den är uppdelad i flera regionala undergrupper.
Australia and Norway.
Förutom de femton EU-medlemsstaterna och kommissionen deltar Kanada, USA, Japan, Australien och Norge. FN:s program för narkotika kontroll (UNDCP) deltar i Dublingruppen som observatör.
Numerous Commission directorates-general have to deal with the problems of drugs (justice and home affairs, health and consumer protection, external relations, development, the EuropAid Cooperation Office, enlargement, internal market, enterprise, taxation and customs union, OLAF, employment and social affairs, energy and transport, research, education and culture. Eurostat).
Flera av kommissionens generaldirektorat verkar i anknytning till narkotikaproblemet (GD Rättsliga och inrikes frågor, GD Hälsa och konsumentskydd, GD Yttre förbindelser, GD Bistånd, EuropeAid - byrån för utvecklingssamarbete, GD Utvidgning, GD Inre marknaden, GD Näringsliv, GD Skatter och tullar, OLAF, GD Sysselsättning och socialpolitik, GD Energi och transport, GD Forskning, GD Utbildning och kultur, Eurostat).
To coordinate their activities, a dmgs coordination unit has been set up in the Directorate-General for Justice
En enhet för samordning av kampen mot narkotika som skall
and Home Affairs.
samordna de olika generaldirektoratens verksamhet har inrättats inom Generaldirektoratet för rättsliga och inrikes frågor.
This unit is supported by the interdepartmental ■working party on drugs, involving representatives of the various directorates­general affected by the drugs phenomenon.
Enheten får stöd från "Groupe Inter-services Drogue" (gemensamma narkotikagruppen) med företrädare för de olika generaldirektorat som är involverade i kampen mot narkotika.
The jurisdiction of the various directorates­general as regards drug abuse control is outlined below.
Nedan beskrivs översiktligt de olika generaldirektoratens behörighet vad gäller kampen mot narkotika.
Under Title VI of the Union Treaty, cooperation between police and judi­cial authorities is an essential element in preventing and combating drug trafficking.
I enlighet med avdelning VI i EU-fördraget är insatser på områdena polissamarbete och straffrättsligt samarbete en oundgänglig beståndsdel i förebyggande och bekämpande av olaglig narkotikahandel.
The Directorate­General for Justice and Home Affairs accord­ingly operates the Falcone, OISIN and Grotius programmes on the fight against organised crime, police and customs cooperation and judicial cooperation respectively.
Generaldirektoratet för rättsliga och inrikes frågor har programmen Falcone, Oisin och Grotius till sin hjälp för att bekämpa organiserad brottslighet, främja polis- och tullsamarbete respektive rättsligt samarbete.
Beside its purely third­pillar activities, the Directorate­General for Justice and Home Affairs houses the drug coordi­nation unit.
Utöver den verksamhet som uteslutande rör tredje pelaren har Generaldirektoratet för rättsliga och inrikes frågor också en enhet för samordning av kampen mot narkotika.
One of the functions of Directorate G of the Directorate­General for Health and Consumer Protection is to support the action taken by the Member States to reduce the harmful effects of drugs on health (Article 152(1)).
Direktorat G i Generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd ansvarar särskilt för att komplettera medlemsstaternas insatser för att minska narkotikarelaterade hälsoskador (artikel 152.1).
It is responsible for implementing the drug addiction prevention programme soon to be incorporated in the public health programme.
Direktoratet har hand om genomförandet av programmet för förebyggande av narkotikamissbruk, som kommer att integreras i det nya programmet för folkhälsa.