natgillin/translations-raw huggingface dataset:
3 Medical considerations on the type of cure to be followed
3 Medicinska överväganden i fråga om typen av behandling
Annex I Title XI of the Rules governing the reimbursement of medical expenses provides that cures at a health resort must be recognized as strictly necessary by the medical officer responsible for settling claims.
Enligt avdelning XI i bilaga I till reglerna för ersättning av sjuk vårdskostnader måste behandlingar på kurorter och vilohem ha bedömts som helt nödvändiga av den läkare som är ansvarig för regleringen av ersättningsanspråken.
In the present case the responsible medical officer, having reviewed the case, concluded that the cure did not meet the necessary medical requirements.
I förevarande ärende kom den ansvariga läkaren efter att ha granskat ärendet fram till att behandlingen inte motsvarade de nödvändiga medicinska kraven.
There was no evidence that in reaching this decision, the medical officer had not properly followed the relevant criteria.
Ingenting tydde på att läkaren inte på ett korrekt sätt hade tillämpat de gällande kriterierna när han kom fram till denna slutsats.
4 Reimbursement of expenses
4 Ersättning för kostnader
4.1 Although the Parliament refused to reimburse the whole cost of the cure for delicate children, it agreed to cover specific medical expenses.
4.1 Även om parlamentet vägrade att betala hela kostnaden för vistelsen och behandlingen för sjukliga barn gick det med på att täcka de egentliga sjukvårdskostnaderna.
However, the Parliament rejected the bill submitted by the complainant on the grounds that it did not identify these costs separately, but referred only to a general sum corresponding to the medical centre's daily charges.
Parlamentet godkände dock inte den räkning som lämnats in av klaganden med hänvisning till att dessa kostnader inte var redovisade separat på räkningen utan endast angavs som en totalsumma som motsvarade den medicinska klinikens dagsavgift.
4.2 The applicable Rules provide only for reimbursement of medical expenses.
Enligt tillämpliga regler skall ersättning endast utbetalas för sjuk vårdskostnader.
The Parliament therefore acted properly in requiring separate identification of medical expenses as a condition of reimbursement. bursement.
Parlamentet handlade alltså på ett korrekt sätt då det krävde en separat redovisning av sjukvårdskostnaderna som ett villkor för ersättning.
Article 2, paragraph 8, Statute of the European Ombudsman.
Artikel 2.8 i stadgan för ombudsmannens ämbetsutövning.
On the basis of the Ombudsman's inquiries into this complaint, there appeared to have been no maladministration by the European Parliament. The Ombudsman therefore closed the case.
Mot bakgrund av resultatet av undersökningarna föreföll det inte föreligga några administrativa missförhållanden och ombudsmannen beslöt därför att avsluta ärendet.
RULES FOR JOINING EUROPEAN PARLIAMENT PENSION SCHEME
BESTÄMMELSER OM ANSLUTNING TILL EUROPAPARLAMENTETS PENSIONSPLAN
Decision on joined complaints 74/97/PD and 85/97/PD against the European Parliament
Beslut i gemensamt behandlade klagomål 74/97/PD och 85/97/PD mot Europaparlamentet
In January 1997, Mr M., MEP, complained to the Ombudsman against the European Parliament, alleging maladministration in relation to the addition al pension scheme for Members of Parliament.
I januari 1997 framförde parlamentsledamoten M klagomål till ombuds mannen mot Europaparlamentet och gjorde gällande att det förelåg administrativa missförhållanden i fråga om tilläggspensionsplanen för parlamentsledamöter.
Also in January 1997 Mr B., a former MEP, informed the Ombudsman that he would like to associate himself with Mr M.'s complaint.
I januari 1997 meddelade också B, en tidigare parlamentsledamot, ombudsmannen att han anslöt sig till M:s klagomal.
The background to the complaints was that, by decision of 12 June 1990, the Bureau of the Parliament set up an additional (voluntary) pension scheme for Members.
Bakgrunden till klagomålen var att parlamentets presidium genom beslut av den 12 juni 1990 infört ytterligare en (frivillig) pensionsplan för ledamöterna.
The rules governing the pension scheme constitute Annex IX (formerly Annex X) to the Rules governing the payment of expenses and allowances to Members.
De bestämmelser som reglerar pensionsplanen utgör bilaga IX (tidigare bilaga X) till bestämmelserna om ersättning av omkostnader och andra ersättningar till ledamöterna.
In the autumn of 1992, a time limit of six months was laid down for joining the pension scheme.
Hösten 1992 fastställdes en tidsfrist på 6 månader för att få ansluta sig till pensionsplanen.
Neither Mr M. nor Mr B. joined the scheme at that time; they claimed that they were not informed about the introduction of the time limit.
Varken M eller B anslöt sig till planen inom den tiden; de hävdade att de inte underrättats om att tidsfristen införts.
Having been re-elected to the European Parliament in 1994, Mr M. was allowed to join for the period 19941999, but not for the previous period.
När han omvalts till Europaparlamentet 1994 fick M ansluta sig för perioden 1994-1999 men inte för föregående period.
As Mr B. was no longer an MEP, he could not apply to join for the period 19941999, and he was not allowed to join for the previous period.
Eftersom B inte längre var parlamentsledamot kunde han inte ansöka om att få ansluta sig för perioden 1994-1999, och han tilläts inte ansluta sig för föregående period.
Mr M. contacted different instances within the Parliament with a view to being allowed to join the scheme retroactively, for the period before 1994.
M tog kontakt med olika instanser inom parlamentet för att få tillstånd att ansluta sig till planen retroaktivt för perioden före 1994.
He argued that he had not been informed about the time limit introduced in 1992 and that Parliament had applied the time limit in an unfair and dis criminatory way.
Han hävdade att han inte underrättats om den tidsfrist som införts 1992 och att parlamentet hade tillämpat tidsfristen på ett orättvist och diskriminerande sätt.
On 24 July 1995, the Chairman of the Pension Fund set up under the scheme, who was also Member of the College of Quaestors of the Parliament, replied. The letter drew Mr M.'s attention to the cut-off date for joining the scheme, and informed him that the possibility of back dated contributions had been considered.
Ordföranden i planens pensionsfond, som ockå var ledamot av kvestorskollegiet, svarade den 24 juli 1995.1 brevet fästes M:s uppmärksamhet på det sista datum som fastställts för att få ansluta sig till planen och han fick veta att man hade övervägt möjligheten till retroaktiva inbetalningar.
It had been concluded, however, that such back dating was neither practical nor legal.
Man hade emellertid beslutat att sådan retroaktivitet varken vore praktisk eller laglig.
The letter added:
Vidare framfördes följande:
"May I also correct an error you have made concerning the College of Quaestors ' discussion on April 24th concerning Mr L. As you will see from the enclosed extract of the minutes of that meeting that matter con cerned the French and Italian pension schemes administered by the
"Jag ber också att få rätta till ett misstag som Ni gjort angående kvestorskollegiets diskussion den 24 april om L. Som framgår av bifogade protokollsutdrag från det sammanträdet, rörde ärendet de franska och italienska pensionsplaner som handläggs av Europaparlamentet på uppdrag av de franska och italienska regeringarna.
European Parliament on behalf of the French and Italian Governments.
BESLUT bestämmelserna om parlamentsledamöternas frivilliga tilläggspensionsplan.
In addition to this, the request by Mr L. was to receive a pension from, rather than join, that particular pension scheme. "
Dessutom gällde L:s begäran att få ut pension ur just denna pensionsplan snarare än att få ansluta sig. "
The above-mentioned extract of the minutes of the meeting of the College of Quaestors read:
Ovannämnda protokollsutdrag från kvestorskollegiets sammanträde lyder:
"... under the rules governing the pensions for Members of the French National Assembly, which applied by analogy to French Members of the European Parliament, applications to receive a pension must be made in writing within six months of the date on which a Member or former Member becomes eligible.
"... enligt bestämmelserna om pension forden franska nationalförsamlingens ledamöter, som analogt gäller för franska ledamöter av Europaparlamentet, skall ansökan om pension göras skriftligt inom sex månader från det datum då en ledamot eller tidigare ledamot blir berättigad att delta i pensionsplanen.
A former French Member, who was unaware of this provision, had made his application to the European Parliament seven months after becoming eligible.
En tidigare fransk ledamot som inte kände till denna bestämmelse hade lämnat in sin ansökan till Europaparlamentet sju månader efter det att han blev berättigad.
After a brief discussion, the College:
Efter en kort överläggning beslöt kollegiet följande:
Authorised an exception to the current Rules in favour of Mr L. in order to enable him to receive the pension notwithstanding his failure to apply within the six-month time limit;
Kollegiet beviljade undantag från de gällande bestämmelserna till L:s förmån för att göra det möjligt för honom att uppbära pensionen trots att han underlåtit att ansöka inom tidsfristen på sex månader;
Instructed the Administration to submit a draft amendment with the aim of clarifying the time limits applicable to Annex III to the Rules on Members' Expenses and Allowances. "
Kollegiet uppdrog åt administrationen att upprätta ett ändringsförslag med syfte att klargöra de tidsfrister som gäller enligt bilaga III till bestämmelserna om ersättning av omkostnader och andra ersättningar till ledamöterna".
In their complaints to the Ombudsman, the complainants alleged in substance that
I sina klagomål till ombudsmannen hävdade klagandena i huvudsak att
(¡) the time limit for joining the pension scheme was not properly advertised
(i) tidsfristen för att få ansluta sig till pensionsplanen inte tillkännagivits på ett korrekt sätt
(ii) it was unfair and discriminatory not to allow the complainants to join the scheme with retroactive effect.
(ii) det var orättvist och diskriminerande att inte låta klagandena ansluta sig till planen med retroaktiv verkan.
THE INQUIRY The European Parliament's opinion
UNDERSÖKNINGEN Europaparlamentets yttrande
The complaints were forwarded to the European Parliament.
Klagomålen vidarebefordrades till Europaparlamentet.
In its opinion, the Parliament stated that it had examined the complaints on the basis of an opinion from its Legal Service, and adopted a decision which rejected the complainants' allegations.
I sitt yttrande anförde parlamentet att det hade undersökt klagomålen på grundval av ett yttrande från sin juridiska avdelning och att det beslutat avvisa klagan denas påståenden.
It enclosed a copy of the opinion from its Legal Service.
Parlamentet bifogade en kopia av den juridiska avdelningens yttrande.
In substance, the opinion from the Legal Service concluded that the com plainants' claim not to have been properly informed of the changes was unfounded.
I huvudsak innebar den juridiska avdelningens yttrande att klagandenas påstående att de inte på ett korrekt sätt underrättats om ändringarna var utan grund.
Mr M. had been given written notice at the Parliament and his home address.
M hade fått ett skriftligt meddelande i parlamentet och till sin hemadress.
In addition, the minutes of the decisions by the Bureau were circulated to all MEPs who, moreover, again had six months to join the pension scheme following their re-election.
Dessutom skickades protokoll om presidiets beslut till samtliga parlamentsledamöter, som dessutom hade ytterligare sex månader på sig att ansluta sig till pensionsplanen efter sitt återval.
As for Mr B., the Legal Service had not been given any evidence to prove that he had not been aware of the
Vad gällde B hade det inte kommit in något till den juridiska avdelningen som visade att han inte varit medveten om den tidsfrist som gällde för att få ansluta sig till planen.
DECISIONS time limit for joining the scheme.
BESLUT
As for the decision of 28 October to fix a time limit of six months, the Legal Service considered that the College was bound to respect a general rule set up by itself.
I fråga om beslutet av den 28 oktober om att fastställa en tidsfrist på sex månader ansåg den juridiska avdelningen att kollegiet var skyldigt att respektera en allmän bestämmelse som det själv hade fastställt.
To do otherwise would infringe the principle of equal treat ment.
Att förfara på något annat sätt skulle innebära en överträdelse av principen om lika behandling.
Accordingly, membership was refused to all MEPs who applied after 15 December 1992, with one exception.
Följaktligen hade deltagande nekats alla ledamöter som ansökte etter den 15 december 1992, med ett undantag.
That exception, however, was specific.
Detta undantag var emellertid av särskild art.
It had been based on an agreement of the College of Quaestors made before the question arose of limiting membership of the pension scheme in the middle of a parliamentary term of office.
Det hade grundats på en överenskommelse inom kvestorskollegiet och gjorts innan frågan kom upp om att begränsa deltagande i pensionsplanen mitt under en parlamentsperiod.
It could not, therefore, be applied, in the present case, as a general exception to the rule.
I det aktuella ärendet kunde det därför inte tillämpas som ett generellt undantag.
Finally, the opinion of the Legal Service put forward the following addition al three points as basis for their conclusion that the contested decision was not arbitrary:
Slutligen framförde den juridiska avdelningen följande tre skäl till slutsatsen att det ifrågasatta beslutet inte var godtyckligt:
(1) to ensure a healthy financial management and restore a financial balance in the pension fund which according to a report by Coopers and Lybrand of 4 August 1992 was deficient at that moment;
(1) att säkerställa en sund ekonomisk förvaltning och återupprätta en ekonomisk balans i pensionsfonden, som enligt en rapport från Coopers & Lybrand av den 4 augusti 1992 var bristfällig vid detta tillfälle; (2) att ge revisorerna tillfälle att genomföra tillförlitliga räkenskapskontroller, vilket krävs inom den ekonomiska förvaltningen, och att göra det möjligt för den budgetansvariga myndigheten att ta fram mera detaljerade budgetprognoser;
not to discriminate the members who had joined the scheme at its very beginnings and whose financial situation would in fact be less favourable than the 'new members' who would be able to make back payments.
(3) att inte diskriminera de ledamöter som hade anslutit sig till planen när den infördes och vilkas ekonomiska situation faktiskt skulle bli mindre förmånlig än "de nya medlemmarnas", vilka skulle kunna göra retroaktiva inbetalningar.
In their observations the complainants maintained their complaints.
Klagandenas kommentarer I sina kommentarer vidhöll klagandena sina klagomål.
1 The allegation that the deadline for joining the pension scheme was not properly advertised
1 Anklagelsen om att tidsfristen för att få ansluta sig till pensions planen Inte var korrekt tillkännagiven
It appears that there are no regulatory rules governing the question of what should be considered to be proper advertisement to MEPs.
Det förefaller inte finnas några bestämmelser som reglerar vad som skall anses vara korrekt tillkännagivande till parlamentsledamöterna.
In particular, the European Parliament's Rules of Procedure do not contain any relevant rules.
Framför allt så innehåller inte Europaparlamentets arbetsordning några relevanta bestämmelser.
In relation to Art 173 of the Treaty and Articles 90 and 91 of the Staff Regulations, the Community Courts have ruled that the notification of a measure normally occurs when the measure is com municated to the addressee and he is able to take knowledge of
Med hänsyn till artikel 173 i fördraget och artiklarna 90 och 91 i tjänsteföreskrifterna har gemenskapsdomstolarna fastställt att till kännagivandet av en åtgärd normalt äger rum när meddelande om åtgärden lämnas till adressaten och han har möjlghet att ta del av det.1 Domstolarna har också fastställt att bevisbördan i fråga om
DECISIONS it.1 The Courts have also ruled that the burden of proof of due noti­fication lies with the administration.
BESLUT tillkännagivande vilar på administrationen.
However, this case law does not appear to be transposable to this case.
Denna rättspraxis tycks dock inte kunna överföras till det aktuella ärendet.
The case law concerns individual acts which adversely affect the addressee, where the exact definition of the moment of notification is of utmost impor­tance for the calculation of the time limit within which judicial pro­ceedings can be brought.
Rättspraxis gäller enskilda förfaranden som på ett negativt sätt påverkar adressaten och där det är ytterst viktigt att exakt kunna fastställa när tillkännagivandet ägde rum för att kunna beräkna den tidsfrist inom vilken rättsligt förfarande kan tillgripas.
This case concerns communication of general information concerning an offer, of which the addressee can choose to make use or not.
Det aktuella fallet gäller att lämna allmän information om ett erbjudande, som det står adressaten fritt att utnyttja.
In case the addressee applies and his application is refused, it is that refusal to which the time limit for bringing judicial proceedings applies.2
Om adressaten ansöker och hans ansökan avslås, så är det på grundval av detta avslag som tidsfristen för att vidta rättsliga åtgärder skall tillämpas.1
As for the Community institutions' administrative practices, it appears that frequent use is made of general communications to make possible rights known to servants for which they may have to apply.3
När det gäller gemenskapsinstitutionernas administrativa förfa randen förefaller allmänna meddelanden ofta användas för att informera funktionärerna om förmåner som de kan behöva ansöka om.2
On this basis, it must be concluded that the question of proper communication of information to MEPs is a question that lies with­in the Parliament's powers of internal organisation.
Mot denna bakgrund måste man dra slutsatsen att frågan om korrekt information till parlamentsledamöterna ligger ¡nom parlamentets befogenheter i den interna organisationen.
In exercising these powers, the Parliament shall, according to the case law of the Community Courts, act in conformity with the interests of good administration.4The question is thus whether Parliament acted accordingly.
När det utövar sina befogenheter skall parlamentet enligt gemenskapsdomstolarnas rättspraxis handla i enlighet med god förvaltningssed.3 Frågan är således om parlamentet gjort detta.
It appeared that in this case, the Parliament sent out a communi­cation to the Members concerning the time limit introduced in the pension scheme through the internal distribution system of Parliament.
Det framgick att parlamentet i detta ärende via det interna distributionssystemet skickat ett meddelande till ledamöterna om den tidsfrist som införts i pensionsplanen.
As a supplementary way of ensuring the communica­tion to MEPs, the Parliament also sent it by ordinary mail to each MEP's home address.
För att ytterligare säkerställa att informationen nådde fram till ledamöterna skickade parlamentet det också med vanlig post till varje ledamots hemadress.
Thus, the individual Member had at least two occasions to get knowledge of the time limit introduced.
Alltså hade den enskilde ledamoten minst två möjligheter att få kännedom om den tidsfrist som införts.
This did not appear to constitute an instance of maladministration.
Detta föreföll inte utgöra något administrativt missförhållande.
2 Unfair and discriminatory treatment
2 Orättvis och diskriminerande behandling
See for instance, the Commission's comments to the Ombudsman on joined complaints 669/17.6.96/ND/L/VK, 670/27.6.96/KM/L/VK and 679/1.7.96/CS/UVK, as reported in the Ombudsman's Annual Report for 1997, p.
Se exempelvis kommissionens kommentarer till ombudsmannen om de gemensamt behandlade klagomålen 669/17.6.96/ND/L/VK, 670/27.6.96/KM/L/VK och 679/1.7.96/CS/L/VK som återges i ombudsmannens årsrapport 1997, s.
See judgment of 30 April 1996 in case C-58/94, Netherlands, supported by the Parliament, ν Council, supported by the Commission and France, [1996] ECR 1-2169, at paragraph 37.
Se dom av den 30 april 1996 i mål C-58/94, Nederländerna, med stöd av parlamentet, mot rådet, med stöd av kommissionen och Frankrike, REG 1996, s. 1-2169, punkt 37.
Thus, it was clear that if the first question was answered to the effect that there should be a general possibility for joining with retroactive effect, the second question was made redundant.
BESLUT första aspekten av frågan besvarades med att det borde finnas en allmän möjlighet att ansluta sig med retroaktiv verkan, så blev den andra aspekten överflödig.
2.2 As concerned the first question, it was common ground between the complainants and Parliament that the regulation did not con tain any provision to the effect that the scheme could be joined retroactively.
När det gällde den första frågan var klagandena och parlamentet överens om att bestämmelserna inte medgav att man kunde ansluta sig till planen retroaktivt.
The question was thus whether it was fair that Parliament had not introduced such a provision.
Frågan var således om det var rättvist att parlamentet inte hade infört en sådan bestämmelse.
It appeared that Parliament had not done so for reasons of sound financial management of the scheme.
Det framgick att parlamentet inte hade gjort detta med hänsyn till sund ekonomisk förvaltning av planen.
Furthermore, it shall be noticed that it was within Parliament's powers not to set up a scheme at all.
Det bör vidare noteras att parlamentet inte hade behövt införa planen överhuvudtaget.
Thus, the Parliament must also be entitled to lay down limitations on the scheme for the said reasons.
Alltså måste parlamentet också ha rätt att av nämnda skäl besluta om begränsningar i planen.
Therefore, the Ombudsman found that the fact that the Parliament . had not provided for a general possibility for joining the scheme with retroactive effect did not constitute an instance of maladministration. istration.
Ombudsmannen fann därför att det faktum, att parlamentet inte hade infört en generell möjlighet att ansluta sig till planen med retroaktiv verkan, inte innebar något administrativt missförhål lande.
2.3 As concerned the question whether the time limit for joining the scheme in the complainants' case should have been waived, the examination of this question fell into various parts.
När det gällde frågan om man i klagandenas fall borde ha medgett ett undantag från tidsfristen för att få ansluta sig till planen, kunde undersökningen delas upp i olika delar.
Firstly it had to be examined whether the refusal to waive the time limit was unfair and subsequently whether it was discriminatory.
För det första måste man pröva om vägran att medge ett undantag från tidsfristen var orättvis och därefter om den var diskriminerande.
2.4 As for the fairness, it shall firstly be observed that the regulation governing the pension scheme does not contain any provision allowing for waiving the time limit on grounds of equity.
I fråga om rättvisa bör det för det första framhållas att bestämmelserna om pensionsplanen inte medger att man kan bortse från tidsfristen med hänvisning till jämlikhet.
The relevant provision of the regulation simply provides that Members shall have a "maximum period of six months following their election or re-election" for joining the scheme.
Den relevanta bestämmelsen anger helt enkelt att ledamöterna har en "maximal tidsfrist på sex månader efter det att de valts eller omvalts" för att ansluta sig till planen.