natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nevertheless, the negotiators showedtheir readiness to respond by touching on a wide range of issues reflecting people’s values and aspirations— and even dealing with some practical aspects — in a series of accompanying protocols or declarations.
Förutom de ovan nämnda problemenhar medborgarna andra frågeställningar som står i direkt relation tillderas tänkesätt, värderingar, åsikteroch världssyn.
Thesedo not necessarily amount to bindingobligations, but they do representpolitical commitments.
Medborgaren är den viktigaste politiska aktören i varje demokratisktsamhälle.
Among thosethat deserve particular mention are:
Europeiska unionen bestårav stater som i kraft av sin författning(och numera också i kraft av fördraget) är demokratier.
•abolition of the death penalty;
Det centrala i Amsterdamfördraget:medborgarnas rättigheter, önskemåloch inflytande.
•recognition of the role of voluntaryservices;
•avskaffande av dödsstraffet,
At the heart of the Treaty of Amsterdam: rights, aspirations and citizens’ powers.
•erkännande av det frivilliga arbetets roll, personers
•the role of the churches and nondenominational organisations;
•kyrkors och konfessionslösa organisationers ställning,
•the special problems of islandregions;
•öars och ögruppers särskilda situation,
•the social function of sport;
•idrotten och dess sociala betydelse,
•freedom of the press and freedomof expression in the other media;
•tryckfrihet och yttrandefrihet iandra medier,
•public service radio and televisionbroadcasting;
•radio och TV i allmänhetens tjänst,
•the role of public credit institutionsand certain forms of savings institutions (in Germany, Austria and Luxembourg, for instance);
•offentligrättsliga kreditinstitut ochvissa andra kreditinstitut (t.ex. i Tyskland, Österrike och Luxemburg),
Citizens’ politicalinfluence giving national parliaments muchwider scope for influencing thecourse of events, as we shall see later.In addition, the Treaty:
• EU-medborgarnas och andra imedlemsstaterna bosatta personersrätt att få tillgång till handlingar från EU-institutionerna befästs enligtvissa regler som fastställs av Europaparlamentet och rådet på förslag frånkommissionen.
• confirms and clarifies the principleof subsidiarity, under which decisionshave to be taken as closely as possible to the citizen;
Denna rättighet är enhörnsten i den öppenhet och insynsom medborgarna med all rättförväntar sig av institutionerna.
The citizen is the main driving force ofpolitical action in any democraticsociety.
Det är av den anledningen Europaparlamentets makt successivt ökat iomfång sedan Europeiska enhetsakten 1986.
Both by virtue of their constitutions and under the Treaty itself,the Member States must be democracies.
Samtidigt har de nationellaparlamentens betydelse för EU:sarbete betonats alltmer.
Likewise the European Unionmust, as its responsibilities increase,make itself more firmly democratic.
Parallelltmed detta har man ansträngt sig attutvidga medborgarnas rösträtt, särskilt utanför den egna staten. Medborgarnas möjligheter att överklagahar också utvidgats genom att det vidsidan av de nationella domstolarnaoch EG-domstolen inrättats en europeisk ombudsman.
• recognises people’s right to haveaccess to documents from the European institutions (the rules will bedecided by Parliament and the Council, on a proposal from the Commission).
• Bekämpningen av bedrägerier somriktar sig mot unionens finansiellaintressen förstärks.
The European Court of Justice had already recognised the needto guarantee such access, and it wastherefore only reasonable that the Treaty should take this into account;
Det är framför allt OLAF, den nya europeiska byrån förbedrägeribekämpning, som skall setill att skattemedlen inte missbrukas.
This is the reason behind the gradual,and quite substantial extension ofthe European Parliament’s powerssince the Single European Act in1986 and behind the growingemphasis on the national parliaments’ role in European affairs.
Amsterdamfördraget fortsätter isamma riktning, bland annat genomatt de nationella parlamenten gesstörre möjligheter att vidta åtgärder(se nedan).
At thesame time, an effort was made tobroaden citizens’ electoral rights,above all for those living in other Member States.
Andra viktiga nyheter ifördraget på det här området:
• guarantees stronger action to combat fraud against the EU budget. Thenew European anti-fraud office(OLAF) should ensure that less taxpayers’ money is wasted.
• Subsidiaritetsprincipen (dvs. principen om att alla beslut skall fattas sånära medborgarna som möjligt)stadfästs och definieras mer noggrant.
The common foreign andsecurity policy
Den gemensammautrikes- och säkerhetspolitiken
From the earliest days, the advocatesof European integration dreamt of a European foreign policy.
Sedan Europeiska gemenskapen förstsåg dagens ljus har dess initiativtagare och formgivare drömt om engemensam utrikespolitik.
Butalthough the original Treaties gavethe Community a fairly wide remit onforeign trade and development aid,they were completely silent on diplomacy and defence.
Visserligengav de första fördragen gemenskapen betydande befogenheter inomutrikeshandel och utvecklingsbistånd, och senare tillkom utrikesdelen av de inre politikområdena, mendet fanns inte ett ord om diplomatiska förbindelser eller försvarspolitik.
Faced with the prospect of a freshwave of new members, which onlyhighlights even more clearly the needfor a common foreign and securitypolicy, the Amsterdam negotiatorswanted to extend the arrangementsagreed since Maastricht, while
Med ytterligare en utvidgning avunionen i sikte blir det ännu viktigareatt ha en gemensam utrikes- ochsäkerhetspolitik. Därför ville Amsterdamfördragets förhandlare vidareutveckla bestämmelserna i
Attempts to fill these gaps in 1954and 1961 ended in failure.
Försök att träda in på det områdetgjordes 1954 och 1961, men misslyckades.
In 1970the first ‘Davignon report’ led to the Member States launching a form offoreign-policy consultation (‘European Political Cooperation’),although it was not formally enshrined in the Treaties until 1986,under the Single Act.
Efter den första "Davignonrapporten" 1970 inledde medlemsstaterna ett politiskt samarbete, somdock inte skrevs in i fördragen förrän1986 när Enhetsakten antogs.
With the international situation transformed by theend of the cold war, the Maastricht Treaty introduced a single set of rulesfor a common foreign and securitypolicy (CFSP), including, in time, acommon defence policy.
I ettinternationellt klimat präglat avöst–västblockens upplösning kodifierades i Maastrichtfördraget en samling regler för en gemensam utrikesoch säkerhetspolitik, GUSP, däriblandregler för en framtida gemensam försvarspolitik.
‘The tragedy of Kosovo dramatically highlights the increasinglyimportant part the European Union has to play in guaranteeing security and democracy in areas vital to our future’
"Tragedin i Kosovo visar på ettdramatiskt sätt att Europeiska unionenmåste spela en allt viktigare roll för attgarantera säkerheten och demokratin ide områden som spelar en avgöranderoll för vår framtid."
(Romano Prodi, President of the European Commission, addressing Parliament on 13 April 1999).
(Europeiska kommissionens ordförande Romano Prodi inför Europaparlamentet den 13 april 1999)
Decision-making procedures making them more consistent withthe Community’s traditional externalactivities.
Maastrichtfördraget och samtidigtförstärka deras samstämmighet medgemenskapens traditionella utrikespolitik.
The Treaty of Amsterdam sets out theguiding principles underlying the EU’s foreign and security policy:
I Amsterdamfördraget fastställs förstoch främst de principer som skallligga till grund för unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik:
A genuine common foreign policyrequires effective procedures.
Det behövs effektiva förfaranden omman skall kunna föra en verkliggemensam utrikespolitik.
The Treaty of Amsterdam took intoaccount some of the criticisms levelled at the Maastricht Treaty.
I Amsterdamfördraget har delar av den kritiksom riktades mot bestämmelserna i Maastrichtfördraget beaktats.
Basically decisions are taken in twostages:
Besluten fattas i huvudsak på två nivåer:
• first, to safeguard the commonvalues, fundamental interests, independence, integrity and security ofthe Union;
• Skydd av gemensamma värden ochgrundläggande intressen, unionensoavhängighet, integritet och säkerhet.
• the European Council (the Headsof State or Government plus the President of the Commission) decidescommon strategies and guidelines byconsensus;
• Europeiska rådet, bestående avstats- och regeringscheferna samtkommissionens ordförande, beslutar isamförstånd om gemensamma strategier och allmänna riktlinjer.
• second, to preserve peace andstrengthen international security andcooperation, and to consolidatedemocracy, the rule of law and fundamental rights.
• Bevarande av freden, förstärkningav den internationella säkerheten ochdet internationella samarbetet,demokratin, rättsstatsprincipen ochde grundläggande rättigheterna.
In pursuing these goals it must act inaccordance with the principles set outin the United Nations Charter and inthe European peace and securityaccords.
Dessa principer skall upprätthållas iöverensstämmelse med Förentanationernas stadga och europeiskaavtal om fred och säkerhet.
This implies commitments onthe part of the Member States and,above all, obligations of loyalty andmutual solidarity.
Deinnebär åtaganden från medlemsstaternas sida, och framför allt förpliktelser i fråga om lojalitet och ömsesidigsolidaritet.
• the Council (made up of theforeign ministers) decides jointactions and common positions.
• Ministerrådet i sin sammansättning med utrikesministrarna beslutarom gemensamma åtgärder ochgemensamma ståndpunkter.
Decisions putting into practice a commonstrategy already agreed by the European Council are taken by qualifiedmajority.
Det fattar beslut med kvalificerad majoritetnär det gäller operativt genomförande av en gemensam strategi sombeslutats av Europeiska rådet.
However, if a Member Statehas major reservations, it can ask forthe decision to be referred back to the Heads of State or Government.
Enmedlemsstat som motsätter sig beslutet kan begära att frågan skallföras över till stats- och regeringschefsnivå.
Otherwise the Council normally takes decisions unanimously, although it canignore ‘constructive’ abstentions ifthe countries abstaining do notaccount for more than one third ofthe votes.
I annat fall fattar rådetnormalt sett sina beslut med enhällighet, men kan välja att inte beakta s.k. "konstruktiva röstnedläggelser" sålänge de inte omfattar mer än entredjedel av rösterna.
To put these principles into practice,the Treaty of Amsterdam reinforcesthe decision-making procedures andstructures, before going on to addressthe defence issues.
Nu stärks beslutsförfarandena ochbehörighetsstrukturerna i fråga omovannämnda principer, innan problemen med ett gemensamt försvarbehandlas.
The European Commission and Parliament also play their part in thedecision-making process. The Commission has to make sure that Community activities are consistent withthe CFSP, while Parliament deliversopinions and has to approve thenecessary budget appropriations.
I beslutsprocessen deltar också Europeiska kommissionen, som särskiltskall garantera att det råder överensstämmelse mellan gemenskapensåtgärder och den gemensammautrikes- och säkerhetspolitiken, samt Europaparlamentet, som skall avgeyttranden och godkänna nödvändigabudgetanslag.
To implement a common policy effectively there have to be the properpolitical and administrative structures. The Treaty of Amsterdam givesa human face to the common foreignand security policy in the shape of a High Representative (a ‘Mr or Ms CFSP’), who will direct the actiondecided by the Council, working in athree-person team (‘troika’) withrepresentatives of the Council Presidency and the Commission.
En effektivt genomförd gemensampolitik förutsätter effektiva politiskastrukturer och förvaltningsstrukturer.Genom Amsterdamfördraget ges dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken ett ansikte, genom att enhög representant utses ("herr eller fru GUSP") som leder unionens insatserpå området, efter beslut i rådet ochinom ramen för en "trojka" som inbegriper representanter för ordförandelandet och för kommissionen.
The WEU has 28 member countries and is a valuable forum fordialogue and cooperation on security and defence.
VEU har 28 medlemsländer.
It includes 10 EUmembers who are also members of NATO.
VEUutgör en ram för dialog och samarbete för sina medlemmar i frågorsom gäller säkerhet och försvar.
The five other EU countrieshave observer status; they are Denmark and the four EU Member States outside NATO (Ireland, Austria, Finland and Sweden).
Tioav länderna är EU-medlemmar ochhar undertecknat både EU-fördra-gen och Nato-fördragen.
The WEU also includes — as associatemembers or partners — the European members of NATO who arenot in the EU, plus the countries ofcentral and eastern Europe thathave concluded Europe Agreements with the EU.
De femåterstående EU-länderna harobservatörsstatus, nämligen Danmark och de fyra andra EU-ländersom står utanför Nato: Irland,Österrike, Finland och Sverige.Europeiska Nato-länder som inteär med i EU samt de länder i Cen-tral- och Östeuropa som slutit Europaavtal med EU finns ocksåmed i VEU som associerade medlemmar eller associerade partner.
The High Representative — who isalso Secretary-General of the Council— is assisted by a policy planning andearly warning unit, responsible in particular for centralising and analysinginformation from the Member States,from the European Commission andfrom the WEU (Western European Union).
Den höga representanten är generalsekreterare i rådet, och skall biträdasav en enhet för politisk planering ochtidig förvarning, som särskilt har iuppdrag att samla in och studerainformation från medlemsstaterna,Europeiska kommissionen och VEU,Västeuropeiska unionen.
Recent international crises haveclearly shown up the need for foreignpolicy to be backed by military capability.
De senaste internationella krisernavisar att en utrikespolitik också krävermilitär kapacitet.
This is especially true when itcomes to humanitarian and peacekeeping or peacemaking missions,which are explicitly covered by theforeign and security policy under the Treaty of Amsterdam.
Det gäller särskiltvissa humanitära insatser och fredsbevarande eller fredsskapande åtgärder, vilka uttryckligen omfattas avutrikes- och säkerhetspolitiken somden definieras i Amsterdamfördraget.
Javier Solana, Secretary-General of the Counciland the EU’s first High Representative for theforeign and commonsecurity policy.
Javier Solana, rådetsgeneralsekreterare och EU:s första höga representant för dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.
Four Member States are neutral (either traditionally or by virtue of their constitutions) and so are not members ofany military alliance, whilst the other11 belong to NATO.
Fyra av staterna är av tradition ellerförfattningsenligt neutrala och deltaralltså inte i några militärallianser,medan de elva andra är medlemmar i Nato.
In addition, manyof the Member States have developedbilateral or multilateral militarycooperation with one another.
Dessutom har flera av EU-län-derna mellan sig utvecklat ett bilateralt eller multilateralt militärtsamarbete.
Nonetheless, the Treaty of Amsterdamenvisages the emergence, in time, ofa genuine common defence policy.
I Amsterdamfördragettalas det inte om något mindre än engradvis utformning av en gemensamförsvarspolitik.
To meet any immediate operationalmilitary needs, the European Unioncan already call on the WEU.Although the membership of the twoorganisations is not entirely the same,the Treaty of Amsterdam explicitlystates that the WEU is an integralpart of the development of the Unionand allows for its eventual full integration into the European Union.
Europeiska unionen har redan nutillgång till operativ militär kapacitetgenom VEU. Även om de två organisationerna inte har exakt sammamedlemmar föreskrivs i Amsterdamfördraget att VEU är en integrerad del av Europeiska unionensutveckling och kan införlivas fullständigt i Europeiska unionen.
From the very outset the European Union has had responsibility for formulating a common policy on foreigntrade.
Ända sedan sin tillkomst har Europeiska unionen haft en gemensamhandelspolitik.
Decisions are taken by the Council by qualified majority, avoiding the need for unanimous agreement.
Besluten fattas medkvalificerad majoritet i rådet. Enhällighet behövs inte.
But the Treaty rules were drawnup in the 1950s and have since beenovertaken by economic developmentsand the expansion of internationaltrade in new sectors.
Bestämmelserna ifördraget är från femtiotalet, och harblivit mer eller mindre inaktuella pågrund av den ekonomiska utvecklingen och den internationella handelnsexpansion inom sektorer som tidigareinte ansågs intressanta.
The result hasbeen to blur the lines of responsibilityin some areas — notably intellectualproperty, services and investments.That does not prevent the EU fromplaying an active part in the work ofthe World Trade Organisation, but itdoes mean that it has to work alongside the individual Member States.And since they have to agree unanimously, this makes negotiations morecomplex and sometimes less effective.
Därför råderviss osäkerhet i fråga om immaterialrätt, tjänster och investeringar, vilket visserligen inte hindrar unionenfrån att delta till fullo i förhandlingarna inom Världshandelsorganisationen (WTO), men besluten måstefattas enhälligt av alla medlemsstater, vilket gör förhandlingarna merkomplicerade och ibland mindreeffektiva.
In concrete terms, the Treaty laysdown the ground rules on how thetwo organisations will cooperate fromnow on.
Konkret inrättas genom fördraget ettförfarande genom vilket de två organisationerna redan nu kan samarbeta:
• The European Council can lay downguidelines for joint action involving recourse to the WEU.
• Europeiska rådet kan lägga fastriktlinjer för en gemensam åtgärdsom innebär att man måste anlita VEU.
The Treaty does, in fact,open the way for the Council todecide unanimously that the common commercial policy includes intellectual property and services. Thiswould enable the EU to negotiateinternational agreements by qualified majority in these areas too.
• De medlemsstater som inte är medlemmar av VEU men som deltar i dengemensamma åtgärden medverkar iså fall fullt ut i beslutsfattandet inom VEU.
• EU Member States not belongingto the WEU but taking part in anysuch joint action will then have a fullsay in any decisions taken under the WEU.
Ett sådant beslut skulle göradet möjligt för unionen att även pådetta område förhandla fram internationella avtal på grundval av internaförfaranden som i sin tur bygger påröstning med kvalificerad majoritet.
A number of protocols and WEU decisions spell out the detailed procedures for EU–WEU cooperation.
Närmare bestämmelser för dettaslags samarbete fastställs i flera protokoll samt i beslut från VEU.
•the Commission’s legitimacy andeffectiveness have been enhanced;
•Kommissionens ställning ocheffektivitet har förstärkts.
•the Committee of the Regions andthe Economic and Social Committee have been given a wider role;
•Regionkommitténs och Ekonomiska och sociala kommitténs rollhar utvidgats.
Europe’s wider responsibilitiesalso meant that the EU needed tomake its decision-making proceduresmore effective.
•Vissa förfaranden har förbättrats.
•various other procedures havebeen improved;
Samtidigt innebär ökningen av EU:s befogenheter att beslutsprocesserna måste göras mereffektiva.
•the door has been opened to closercooperation where a majority of Member States are in favour.
•Det finns möjlighet att upprättaett närmare samarbete på vissaområden om en majoritet av medlemsstaterna önskar detta.
The new Treaty has introducedchanges on both these fronts, building on the achievements of the Single Act and the Maastricht Treaty:
Amsterdamfördraget bygger vidarepå Enhetsakten och Maastrichtfördraget och inför nyheter på bådadessa områden:
•the role of the European Parliament has been strengthened;
Europaparlamentet roll har
•national parliaments can exercisebetter control;
Reformerna av Europaparlamentetrör följande fyra punkter:
The reforms affecting Parliamentcover four areas:
•De nationella parlamentens kontroll har förbättrats.
• Parliament has been granted thepower to set its own rules for its mem-
•De områden där rådet beslutarmed kvalificerad majoritet har blivit fler.
•the areas where the Councildecides by a qualified majorityhave been extended;
• Dess befogenhet att fastställaregler och allmänna villkor för hurdess ledamöter skall utföra sina åligganden.
Parliament in session.
Europaparlamentet sammanträder.
It can now lay down rules afterobtaining the Commission’s opinionand the unanimous approval of the Council. This will help to reduce disputes arising from the fact that therules governing MEPs are still largelybased on differing national rules.
De nationella parlamenten der att Europaparlamentet kanminska de skillnader som orsakas avatt reglerna för dess ledamöter fortfarande till stor del fastställs nationellt.
EU decisions are taken by the Councilor by Parliament and the Counciltogether.
Unionens beslut fattas av rådet ellerav Europaparlamentet och rådet tillsammans.
Since the late 1980s, national parliaments have pressed for theopportunity to state their viewsbefore their governments do so in the Council.
Sedan slutet av 80-talethar de nationella parlamenten krävtatt få yttra sig innan respektive regering uttalar sig inom rådet.
They also want a bettergeneral overview of the workings ofthe EU.
De villockså ha allmän insyn i unionens sättatt fungera.
A declaration accompanyingthe Maastricht Treaty had alreadytouched on these issues and now aprotocol to the Treaty of Amsterdamhas set out some important rules, asfollows.
Dessa problem togs uppi en förklaring redan i samband med Maastrichtfördraget. I ett protokollsom utgör bilaga till Amsterdamfördraget fastställs regler som är av storvikt härvidlag:
Now it has toapprove the nomination first.
• Dess befogenhet att delta i nomineringen av kommissionen.
Subsequently Parliament approves theappointment of the Commission as awhole (a right it already enjoyedunder the Maastricht Treaty).
Enligtdet nya fördraget skall kommissionens ordförande utses efter godkännande från Europaparlamentet.
•The European Parliament andnational parliaments are urged todevelop closer cooperation.
Detär ett steg längre än den befogenhetparlamentet redan hade i kraft av Maastrichtfördraget: att godkännanomineringen av kommissionen somhelhet.
• Its legislative powers under the codecision procedure have been simplified and extended, as we shall seelater.
• Europaparlamentet och de nationella parlamenten uppmanas attutveckla sitt samarbete.
• Its powers of budgetary controlhave been extended to include the CFSP.
• Dess lagstiftande befogenheter.Medbeslutandeförfarandet harförenklats och utvidgats (se nedan).Rådet kan inte längre anta en rättsakt enligt medbeslutandeförfarandetutan godkännande från Europaparlamentet.
• All Commission preparatory documents (communications, Green Papers, White Papers, etc.) and proposals for legislation must be forwarded to the national parliaments.
• Samtliga kommissionens samrådsdokument (grön- och vitböcker ochmeddelanden) och förslag till lagstiftning skall tillställas de nationellaparlamenten.
Theythen have a six-week time limit togive their views before the Councilproceeds to a vote.
Dessa har då sex veckorpå sig för att yttra sig innan rådetskrider till omröstning.
All in all, Parliament’s authority hasbeen strengthened and this, in turn,strengthens the democratic foundations of the Union.
• Dess befogenhet att granska budgeten som utvidgats till att ävenomfatta den gemensamma utrikesoch säkerhetspolitiken.
• In certain fields (freedom, securityand justice) the views expressed bynational parliaments will carry special weight.
• På vissa områden (frihet, säkerhetoch rättvisa) läggs särskilt stor viktvid synpunkterna från de nationellaparlamenten.