natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The 1998 figure for gross expenditure on social protection in the EU is equivalentto spending per head ofpopulation of about 5600 Ecu (Ecu was changed to Euroin 1999).
Tills dess att statistik över nettoutgifter blir tillgängliga för EU-15 måste vi dock förlita oss till statistiken över bruttoutgifter när det gäller rapporteringen om hur utgifternautvecklats.
Taking accountofdifferences in price levelsbetween countries – i.e. measuring spending in terms ofpurchasing power standards (PPS) – expenditure variedfrom 8,600 PPS per head in Luxembourg and 7,100 PPSin Denmark to 3,100 PPS per head in Greece and Portugal.
Bruttoutgifterna för det sociala skyddeti EU 1998 motsvarar 5 600 ecu (övergång från ecu till euro 1999) per person.Om man justerar resultatetefter de skillnader i prisnivåsom finns mellan länderna och istället mäter utgifterna perperson i PPS, varierar de från 8 600 i Luxemburg och 7 100i Danmark till 3 100 i Grekland och Portugal.
The EU average was about 5,500 PPS per head.
Genomsnittetför EU var cirka 5 500 PPS per person.
Change in gross social expenditure, 1990-98
Förändring av bruttoutgifterna för detsociala skyddet1990-1998
Thus, differences in social protection expenditure measured as PPS per head are still very wide among Member
Förändringarna av bruttoutgifterna för det sociala skyddeti procentav BNP under detsenaste årtiondetavspeglarcykliska förändringar och visar att vissa medlemsstater håller på att komma ifatt.
Movements in gross social protection expenditure as ashare of GDP over the last decade reflect cyclical developments and a catching up effect on the part of some Member States.
Även mätt på detta sätt varierar de sociala utgifterna kraftigt mellan medlemsstaterna.
relationship between expenditure on social protectionand GDP per head.
Som framgår av förra åretsrapport4finns det ett relativt nära samband mellan utgifterför det sociala skyddet och BNP per capita.
The main source is the data compiled by Eurostat in the European System of integrated Social Protection Statistics (ESSPROS).European Community Household Panel 1997.The Social Situation in the European Union, 2001: Section 2, pp 50-54.Willem Adema, Net social expenditure, Labour Market and Social Policy Occasional Papers, No.39, OECD, 1999.
Huvudsaklig källa är uppgifter sammanställda av Eurostat i Esspros, det europeiska systemet för integrerad statistik över social trygghet.Europeiska hushållsundersökningen 1997.Den sociala situationen i Europeiska unionen, 2001: del 2, s. 50-54.Willem Adema, Net social expenditure, Labour Market and Social Policy Occasional Papers, No.39, OECD, 1999.
The Redistributive effect of Social Protection Transfers
Denna minskning av utgifterna för det sociala skyddet i för-
The decline in social spending relative to GDP has been a common feature of most Member States over the period 1994 to 1998, just as the rise, which occurred overthe preceding four years, was equally widespread.
Alla medlemsstater använder sina trygghets- och skattesys- perioden 19941998, på samma sätt som ökningarna underde föregående fyra åren var allmänt förekommande.
Changes in gross social protection expenditure by function 1990-1998
Förändring av bruttoutgifterna för detsociala skyddetefter förmånsslag 1990-1998
All Member States use their systems ofsocial securityand taxation7to apply a correction to the income distribution created by the market.
Med en årlig ökning på nära 5 %i köpkraftstermer var detunder denna åttaårsperiod blandannat bostadsbidragen som stod för den största ökningen i EU.
Looking atthe redistributive effect of social protection and taxation , the findings are quite interesting.
Ökningen skedde till största delen i början av perioden,vilket kan förklaras av att arbetslösheten då var högre.
The contribution from socialtransfers (and taxes) to the reduction of market incomeinequality at household level appears to be substantialin all Member States despite the variations.
Dessa variationer hänger inte bara samman med den totala mängden sociala transfereringar, utanberor också på i vilken utsträckning transfereringarna ärmålinriktade.
These variations are related not only to the volume of social transfers but also to the degree to which they are targeted.The reduction of market inequality ranges from around40%in Sweden, Finland and France to about 20% in Portugal.
Transfereringarnas effektnär detgäller attminska de inkomstskillnader som marknaden ger upphovtill varierar från omkring 40 %i Sverige, Finland och Frankrike till omkring 20 % i Portugal.
Moreover, we also find that the contributionfrom social protection benefits to the reduction of mar-ketinequality8is significantly larger than the contribution from taxation and thatthis applies to all Member States.
I alla medlemsstaterbidrar de sociala förmånerna mer till att minska inkomstskillnaderna än skatterna8.
From 1990-1998 one of the highest rates of expendituregrowth occurred not in old-age pensions or health care,but in housing benefits.With a yearly growth rate at the EU level of nearly 5%in purchasing power terms overthe 8-year period housing benefits stood out as the itemwith one ofthe largestincreases.
Familjeförmåner (inbegripetmoderskapsförmåner) hadeockså ökat kraftigt med cirka 3,5 % per år i köpkraftstermer.
Growth was concentrated in the early part ofthe period and may reflectthe increase in unemployment at the time.
I fyra länder (Nederländerna, Österrike, Finland och Sverige) minskade dessa utgifter under perioden 19941998, medan de ökade med över 6 % om åreti Tyskland,Spanien, Irland och Luxemburg.
Family benefits (including maternity allowances) wasanother high growth item with an increase ofsome3.5% a year in purchasing power terms.
Utgifterna för handikappförmåner ökade också med cirka3,5 %. Även här skedde ökningen till största delen i börjanav perioden, utom i Grekland och Irland.
Nevertheless, infour countries (the Netherlands, Austria, Finland and Sweden), spending on this item declined over the fouryears 1994 to 1998, in contrast to the growth of over 6%a year in Germany, Spain, Ireland and Luxembourg.
I Nederländernaminskade dock dessa utgifter med 6 %om åretunderfyraårsperioden från 1994 på grund av attsystemetstra-mades åt och att ansvaret för utbetalning övergick från staten till arbetsgivarna.
Across Member States social protection is organised indifferent mixes ofpublic and private and formal andinformal provisions.
I hela EU gäller att det sociala skyddet består av olika kombinationer av den offentliga, privata, formella och informella sektorn.
Under the challenge of an ageingsociety the balance between these four components inthe mixes is likely to change.
Förhållandet mellan dessa fyra inslag kommer sannoliktattförändras, eftersom vi står inför en nyutmaning, nämligen ett åldrande samhälle.
As households are becoming smaller and both men and women are workingthe caring capacities of families will shrink and a largerproportion of welfare services will have to be deliveredandfinanced in the formal sector.
När hushållenblir allt mindre och både män och kvinnor arbetar, minskarfamiljens möjligheter till omvårdnad och en större andel avomsorgen måste tillhandahållas och finansieras av den formella sektorn.
Similarly, as governments are trying to rebalance social insurance systemsrelated to such items as pensions, invalidity and sicknessbenefit there is likely to be a certain move of tasks andcosts from public systems to occupational and individualschemes.
Medlemsstaternas regeringar försöker ocksåskapa jämvikt i socialförsäkringssystemen när det gäller tillexempel pensioner och förmåner vid invaliditetoch sjukdom, och detta kommer sannolikt att leda till att vissa uppgifter och utgifter överförs från de offentliga systemen tillyrkesbaserade och individuella system.
Expenditure on disability benefits also grew by around3.5%. Again the increase was concentrated in the earlypartofthe period, apartfrom in Greece and Ireland.Yet, in the Netherlands, itfell by 6%a year over thefour years from 1994, reflecting the tightening ofthesystem and the shiftin responsibility for payment fromthe State to employers.
Vi kan därför förvänta oss att utgiftsstatistiken i framtidenkommer attomfatta en större andel av välfärdstjänster.Samtidigtblir detnödvändigtattalla formella utgifter,oavsett om det gäller offentliga, yrkesbaserade eller privata system, ingår i statistiken.
In the future we can therefore expect expenditure datato cover a larger share of welfare services.
Utgifterna för förmåner vid ålderdom och hälso- och sjukvård ökade med cirka 2,5 %om åreti köpkraftstermerunder åttaårsperioden.
At the sametime itbecomes crucial thatall formal costs whetherpublic, occupational or private are included in theexpenditure data.
I båda fallen ökade utgifterna intelika mycket under den andra hälften av perioden.
Spending on old-age benefits and health care/sicknessboth rose by around 2.5% a year in purchasing powerterms over the 8-year period.
I sju avde femton medlemsstaterna ökade dock utgifterna medminst3 %om åretunder fyraårsperioden från 1994.
In both cases, the growthrate was lower in the second halfofthe period.Nevertheless, in 7 of the 15 Member States expenditurerose by 3% a year or more in the four years from 1994and in Greece and Portugal old-age benefits grewbymore than 7% a year.
IGrekland och Portugal ökade förmånerna vid ålderdommed över 7 % om året.
Finally, growth of spending on unemployment benefitsin the Union averaged less than 1.5% a year.
Utgiftsökningen för arbetslöshetsförmåner i EU varigenomsnitt mindre än 1,5 % per år.
It is important to keep in mind that changes in the share of social protection spending in GDP do not necessarily reflect policy changes. To a large extent they may just mirror changes in the business cycle: When GDP expands the relative share drops though expenditure may be the same or to some degree even growing - and vice versa.
Det är viktigt att hålla i minnet att förändringar av socialskyddsutgifternas andel av BNP inte nödvändigtvis innebär att nya riktlinjer har införts.Orsaken kan helt enkelt vara konjunktursvängningar: När BNP ökar, minskar den relativa andelen trots att utgifterna kan vara lika stora eller till och med större – och tvärtom.
Attention is limited to income replacement and income supplementing social security benefits and to direct taxes and social insurance contributions.
Man har enbart undersökt socialförsäkringsförmåner som ersätter och kompletterar inkomst samt direkta skatter och socialförsäkringsavgifter.
For reasons of of data limitations indirect taxes (such as VAT and excise duty) and benefits, which are paid as reimbursementfor specific costs (e.g. medical expenses) are left out of consideration.
På grund av bristfälliga uppgifter utelämnas indirekta skatter (t.ex. moms och punktskatter) och förmåner som betalas ut som ersättning för särskilda kostnader (t.ex. utgifter för hälso- och sjukvård).
Based on the calculation of the Gini coefficient.
Baserat på beräkningarna av Gini-koefficienten.
The main two categories of geographical mobility examined in this section are migratory flows of EU citizensas well as those of third country nationals entering the EU.
De två främsta slag av geografisk rörlighet som behandlas i detta avsnitt är migration inom EU samt inflödet avtredjelandsmedborgare till EU.
The rightto free movementis a fundamental rightunder the EC Treaty.
gastatt man flyttar till ettannathus på samma ort–regeln är ju längre avstånd, desto mindre rörlighet.
European citizens have access toemploymentin any Member State, with an accompanying right of residence for themselves and their familymembers, and they mustnotbe discriminated againston grounds ofnationality.
Avdem som flyttade minsten gång under de senaste tioåren flyttade 68 % inom samma ort, medan mindre än 5%flyttade till en annan EU-medlemstat och en ungefärlika stor andel till ett land utanför EU.
Free movementcan meanmoving to another Member State, or commuting dailyor weekly across a national border.
Huvudmotivet förflyttning är familjeskäl eller personliga skäl (54 %), följtav boende (18 %) och arbete (15 %).
States, with a clear North-South (plus Ireland) divide.Moving to another house in the same city or village isthe mostcommon type of mobility, with other movesbeing less common as distance increases.
Rätten till fri rörlighetär en grundläggande rättighetenligt EG-fördraget.
Of all the people who changed residence at least once during the lastten years, 68%ofthem moved within the same city,town or village, but during these ten years less than 5%to another country within the European Union andaround the same proportion to another country outsidethe EU.
Unionsmedborgarna har tillgång tillarbetsmarknaden i alla medlemsstater och har i sambandmed detta rätt att tillsammans med sin familj bosätta sigi det land de väljer.
The main motive for moving house is for family/personal reasons (54%), followed by housing (18%)and work related reasons (15%).
Diskriminering på grund av medborgarskap är förbjuden.
Research in the USA10has reached similar conclusions when considering reasons to move, although mobility in the USA is substantially higher than in the EU.
Fri rörlighet kan innebära att manflyttar till en annan medlemsstat eller pendlar varje dageller varje vecka över en nationsgräns.
Several reasons explain this decline ofintra-Europeanmobility over the last 3 decades.
Det finns flera orsaker till att rörligheten inom EU minskat under de senaste trettio åren.
The southern regions,which were heavily affected by serious economic andsocial problems during the early post-war years, havesince made spectacular progress in reducing the gapwith their more prosperous European partners.
De sydliga regionerna,som i början av efterkrigstiden hade stora ekonomiskaoch sociala problem, har gjort enorma framsteg med attminska klyftan till sina rikare partner inom gemenskapen.
Today,they offer their citizens relatively high standards ofliving conditions and social welfare.
Idag erbjuder de medborgarna en relativt hög standard i fråga om levnadsvillkor och social trygghet.
Mobility is often examined within the contextofemploymentpolicy, as one ofthe key elements forincreasing flexibility and managing imbalances in thelabour market.
Rörligheten behandlas ofta inom ramen för sysselsättningspolitiken, där den betraktas som ett centraltinslagför att skapa ökad flexibilitet och hantera obalanser påarbetsmarknaden.
Continued job creation and fast changesin the demand for labour, particularly since 1997, haveaccentuated the need for labour mobility.
Fortsatt skapande av nya arbetstillfällen och snabba förändringar när detgäller efterfråganpå arbetskraft, särskilt sedan 1997, har gjort behovet aven rörlig arbetskraft ännu mer markant.
At EU levelthe debate has been particularly relevant in the contextof the European Employment Strategy.
På EU-nivå hardebatten varit särskilt relevant inom ramen för den europeiska sysselsättningsstrategin.
Labour mobilityhas both an occupational and a geographical dimension.
Arbetskraftens rörlighethar en yrkesmässig och en geografisk dimension.
While occupational job-to-job mobility and lifelong training are by far the mostimportantfactors forthe adjustment ofthe workforce to the new economicconditions, improved geographical mobility could playan importantrole in addressing labour marketshor-tages and furthering economic development.
Medanyrkesmässig rörlighet mellan olika arbeten och livslångtlärande är de viktigaste faktorerna för att arbetskraftenska kunna anpassa sig till nya ekonomiska förhållanden,kan geografisk rörlighet spela en viktig roll när det gäller att åtgärda en brist på arbetskraft och främja ekonomisk utveckling.
The gradual transition from the early post-war paradigm of low skill, labour intensive production to today'sknowledge based economy, beginning in the early '70s,may also have contributed to this drop in overall mobility and to a new focus on the migration of high skilledpeople.
Språk är fortfarande ett av de största hindren för att flytta till ettannatland.
Other important factors affecting EU mobility
Hela 47 %av EU-medborgarnaanger att de bara kan tala sitt modersmål.
In addition to employment, geographical mobility hasimportantsocial and cultural implications.
Den geografiska rörligheten påverkar inte bara sysselsättningen, utan har även viktiga sociala och kulturellaföljder.
In thiscontext, migration deserves particular attention.
Det gäller särskilt migration.
Thegrowing number ofimmigrants from third countriesface a variety of socio-economic conditions which bringsabout newchallenges for the hostsocieties.
Det ökande antaletinvandrare från länder utanför EU upplever en rad olikasocioekonomiska förhållanden, vilketinnebär nya utmaningar för värdländerna.
However,immigrants also bring together different cultural backgrounds providing new opportunities for sharing knowledge and cross-fertilization of different cultures.
Men invandringen innebärockså ett möte mellan olika kulturer, vilket ger nya möjligheter att dela med sig av kunskaper och låta sig berikas av andra kulturer.
3.1 Mobility of EU Citizens
EU-medborgarnas rörlighet
Language continues to be one ofthe mostimportantbarriers for moving to another country.
Den potentiella förlusten av sociala nätverk är också etthinder för migration.
Forty seven percent of Europeans claim to know only their mother tongue while a recent Eurobarometer survey reported thatonly 29% of European citizens would be willing to livein another EU country where the language is differentfrom their native tongue.
Frånvaron av familjenätverk kantillsammans med sociala och kulturella skillnader göradetsvårtför invandrare attåteruppbygga sina socialanätverk i det nya landet.
The likelihood that Europeansknowa foreign language diminishes with age andincreases with the level of education.
Vanligtvis, uppfattas det lättareför människor med hög utbildningsnivå att göra detta.
The absence of family networks, aswell as social and cultural differences may be importantobstacles for rebuilding those networks in the host community. Usually, people with higher education levelsfind it easier to rebuild their social networks.
Kvinnors ökade deltagande på arbetsmarknaden betraktas ofta som en annan faktor som begränsar den geografiska rörligheten, eftersom detofta innebär attmanmåste hitta arbete för två människor med olika yrken närfamiljen flyttar.
The increasing participation of women in the labour market is often seen as another factor restricting geographical mobility, as moving often means having to find newjobs for two people with different professional careers.
Tillgången till bostäder av god kvalitetoch till rimligkostnad är en annan viktig faktor som påverkar flyttbeslut. Bostadsförhållandena har i allmänhetförbättrats ihela EU under de senaste årtiondena.
Despite the important progress made in removing obstacles to the free movementofpeople over the lastdecades in the EU, present levels of geographical mobility are very lowcompared to those observed in the1950's and 60's.
Trots de betydande framsteg som gjorts i EU under desenaste årtiondena med attundanröja hindren för denfria rörligheten för personer, är den geografiska rörligheten mycket låg jämfört med hur den var på 1950- och1960-talet.
Today geographical mobility between Member States is estimated to range between 0.1 and0.2 per cent of the total population per year.
Idag ligger den geografiska rörligheten mellan medlemsstaterna på mellan 0,1 och 0,2 procentavden totala befolkningen per år.
Moreover,itis only partly linked to employment.
Dessutom hänger detendastdelvis samman med sysselsättningen.
According to a Eurobarometer survey9, EU citizens do not change residence very often; 38 %ofthem, on average, havemoved within the last ten years.
Enligt en Eurobarometer-undersökning flyttar inte EU-medbor-garna särskilt ofta – i genomsnitt har 38 % flyttat underde senaste tio åren.
But this European average maskssignificant differences between the Member
Men detta genomsnitt för EU döljerstora skillnader mellan medlemsstaterna, med en tydligskiljelinje mellan nord och syd (samt Irland). Det är vanli-
Mobility and regional concerns
Rörlighet och regional hänsyn
Measures for regional developmentare particularlyimportant both to prevent excesses in regional polarisation and to maximise the potential ofgeographicalmobility.
Åtgärder för regional utveckling är särskilt viktiga, bådeför att förhindra en alltför stark regional polarisering ochför att utnyttja potentialen för geografisk rörlighet maximalt.
Over the lastdecades, there has been animportant flow of people mainly moving from rural tourban areas. This has contributed to a process of regional polarisation.
Under de senaste årtiondena har inflyttningenfrämstfrån landsbygdsområden till stadsområden varitstor och detta har bidragit till den regionala polariseringen.
These 70 regions makeup 14.7% ofthe total territory of EU-15, and comprise45.2 % of the EU-15 population.
I 70 regioner i EU (dvs. nästan var tredje region) bor över50 % av befolkningen i områden med hög befolknings- bostad.
The availability of affordable and good quality housingis another critical factor in decisions to move. Housingconditions across Europe have generally improved inrecentdecades.
Boendekostnaderna har dock ökat betydligt i deflesta medlemsstater, särskiltför mindre rika hushåll.Trots omfattande bostadsbyggande tenderar utbudet attsläpa efter den ökade efterfrågan.
Mostpeople even in the less wealthy Member States enjoy reasonable quality housing.However, housing expenditure has grown substantiallyin most Member States particularly for the less wealthyhouseholds. Moreover, despite massive construction ofnew housing the supply has tended to lag behind thegrowth in demand.
Högre standarder ochen trend av krympande hushåll har också gjortdetalltsvårare att skapa jämvikt mellan utbud och efterfrågan.Bostadsbristen är markant i de flesta stadsområden, särskilt när det gäller adekvata bostäder till rimlig kostnad.Svårigheten att hitta en lämplig bostad till rimlig kostnadi en annan region eller i ett annat land kan inverka nega-tivtpå människors flyttbeslut.
Rising standards and the trendtowards more butsmaller households are among thefactors which have made itincreasingly difficulttobalance supply and demand.
Enligten nyligen utförd Eurobarometer-undersökning finns det ett klart sambandmellan människors ovillighet att flytta och den osäkerhetoch bristsituation som råder på bostadsmarknaden på deflesta håll i EU.
The reluctance of people to move house as evi-dentfrom a recent Eurobarometer is clearly linked tosome ofthe uncertainties and shortages which characterise the housing market in most of Europe.
I storstadsområdena ökar befolkningen samtidigt som den blir alltyngre, medan avlägsna landsbygdsområden står införproblemet med en åldrande befolkning och ekonomisknedgång.
Future trends affecting mobility
Framtida utvecklingstendenser som påverkar rörligheten
Currentdemographic projections indicate thatthisdivergence between regions will keep growing, particularly inrelationtothe workingage population.Between 2000 and 2015, atregional (Nuts2) level, theworking age population in the 10 worst offregions isprojected to decrease by 12%, while in the 10 better off,it would increase by 15 %.
Dagens befolkningsprognoser visar attklyftan mellanregionerna även fortsättningsviskommer att vidgas, särs-kilti förhållande till befolkningen i arbetsför ålder. Påregional (Nuts 2) nivå förväntas befolkningen i arbetsförålder minska med 12 % i de tio sämst ställda regionernamellan 2000 och 2015, jämfört med en ökning på 15 % ide tio bäst ställda regionerna.
Further to the implications for economic activity, thisregional polarisation has affected the quality oflivingconditions.
Denna regionala polarisering påverkar inte bara ekonomin, utan också levnadsvillkoren.