natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Thesearerulesreflectingtheelementaryconcepts of law and justice that must berespected by any legal system.
Existensen av en sådangemenskapssedvanerätt hari principerkänts.
Written Community law for the most part dealsonly with economic and social matters,and is only to a limited extent capable oflaying down rules of this kind, whichmeans that the general principles of lawform one of the most important sources oflaw in the Community.
Sedvanerätten på gemenskapsnivåkan dock i praktiken endast växa fram påett ytterst begränsat sätt.
They allow gaps tobe filled and questions of the interpretation of existing laws to be settled in thefairest way.
En första begränsning utgörs av det särskilda förfarandet för fördragsändringar (artikel 48 i EU-fördraget).
These principles are given effect when thelaw is applied, particularly in the judg-
Därigenom utesluts visserligeninte framväxten av en sedvanerätt, mendet skärper kraven på att påvisa att den
This is understood tomean a practice which has been followedand accepted and thus become legallyestablished, and which adds to or modifiesprimary or secondary legislation.
Källorna för oskriven gemenskapsrätt utgörs främst av de allmänna rättsprinciperna.
Thepossible establishment of legal custom in Community law is acknowledged in principle.
Det är bestämmelser somger uttryck för grundläggande uppfattningar omrätt ochrättvisasomallarättsordningar måste följa.
There are considerable limitationson its becoming established in the contextof Community law, however. The firsthurdle is the existence of a special procedure for the amendment of the Treaties(Article 48 EU).
Den skrivnagemenskapsrätten som i huvudsak endastreglerarekonomiskaochsocialasakförhållanden kan endast delvis uppfylladetta krav, vilket innebär att de allmännarättsprinciperna utgörenavgemen-skapens viktigaste rättskällor.
This does not rule out thepossible emergence of legal custom, but itdoes make the criteria according to whichapracticeisdeemedtohavebeen
De gör detmöjligt att fylla de befintliga luckorna ellerutveckla befintlig rätt genom en tolkningav rättviseprincipen.
followed and accepted for a substantialperiod much harder to meet. Anotherhurdletotheestablishmentoflegalcustom in the Community institutions is the fact that any action by an institutionmay derive its validity only from the Treaties, and not from that institution’sactual conduct or any intention on its part
tillämpats under lång tid och att det finnsen motsvaranderättsuppfattning.Enytterligare begränsning för framväxten aven sedvanerätt hos gemenskapsinstitutio- nerna utgör det faktum att institutionernaendast kan agera på grundval av fördragenoch inte med utgångspunkt i sitt faktiskahandlande och motsvarande vilja att
companies and legal persons (1968), theconvention on the elimination of doubletaxation in connection with the adjustment of transfers of profits between associated enterprises (1990), the convention onthe law applicable to contractual obligations (1980) and the convention on the Community patent (1989).
av inkomst mellan företag i intressege-menskap(1990),konventionenomtillämplig lag för avtalsförpliktelser (1980)samt avtalet om gemenskapspatent (1989).
• THE COMMUNITY’S RANGEOF TOOLS to create legal relations.
• EG:s RÄTTSAKTSSYSTEM skapa bindanderätt.
This means that,at the level of the Treaties, legal customcan under no circumstances be established by the Community institutions; atmost, only the Member States can do this— and then only subject to the stringentconditions mentioned above.
Därav följer att sedvanerätt aldrig kan tillämpas av gemenskapsinstitutionerna på fördragsrättsnivå, utan på sin höjd avmedlemsstaterna inom de ovan beskrivnagränserna.
Practicesfollowed and accepted as part of the lawby Community institutions may, however,be drawn on when interpreting the legalrules laid down by them, which mightalter the legal implications and scope ofthe legal act concerned. However, theconditions and limitations arising fromprimary Community legislation must alsobe borne in mind here.
Gemenskapsinstitutionernastillämpning och rättsuppfattning kan dockligga till grund för tolkning av de rättsligabestämmelser som dessa institutioner skapat, varigenom under vissa omständigheter den berörda rättsaktensrättsliga och faktiska räckvidd kan ändras.Men även i detta fall måste de villkor ochgränser som ställs upp av den primäragemenskapsrätten följas.
Agreements between the Member States
Överenskommelser mellanmedlemsstaterna
The system of legislative acts had to bedevised afresh when the Community wasset up.
Systemetmedgemenskapsrättsakterbehövde"uppfinnas" på nytt när EG bildades.
It had to be decided first and foremost what forms Community legislationshould take and what effects these shouldhave.
Det gällde att fastställa rättsakternas art och deras effekt.
The institutions had to be able toalign the disparate economic, social andnot least environmental conditions in thevarious Member States, and do so effectively, i.e. without depending on the goodwill of the Member States, so that the bestpossiblelivingconditionscouldbecreated for all the citizens of the Community.
Institutionernaskulle ha möjlighet att på ett effektivt sätt,dvs.utanattbehövaförlitasigpåmedlemsstaternas goda vilja, utjämna deolika ekonomiska, sociala och inte minst miljömässiga förutsättningarna i medlemsstaterna, så att bästa möjligalevnadsvillkor skulle kunna skapas förgemenskapens medborgare.
On the other hand, they were not tointerfere in the domestic systems of lawany more than necessary.
Å andra sidanskulle man inte göra större ingrepp ännödvändigtidenationellarättsord-ningarna.
The Communitylegislative system is therefore based on theprinciple that where the same arrangement, even on points of detail, must applyin all Member States, national arrangements must be replaced by Communitylegislation, but where this is not necessarydue account must be taken of the existinglegal orders in the Member States.
Hela EG:s rättsakts- och lagstiftningssystem präglas därför av principen attdär det behövs en även i detalj gemensambestämmelse för alla medlemsstater skallde nationella bestämmelserna ersättas avgemenskapsakter, men där dettaintebehövs skall vederbörlig hänsyn tas tillmedlemsstaternas befintliga rättsordning.
The final source of Community law comprises agreements between the Member States. Agreements of this kindmay be concluded for the settlement ofissues closely linked to the Community’sactivities, but no powers have been transferred to the Community institutions; thereare also full-scale international agreements (treaties and conventions) betweenthe Member States aimed especially atovercoming the drawbacks of territoriallylimited arrangements and creating lawthat applies uniformly throughout the Community (Article 293EC).
Som gemenskapens sista rättskälla kanavtalen mellan medlemsstaterna nämnas.Det rör sig å ena sidan om avtal som slutsförattreglerafrågorsomharnärasamband med gemenskapens verksamhet,men för vilka ingen behörighet tilldelatsgemenskapsinstitutionerna, och å andrasidan om regelrätta folkrättsliga avtalmellan medlemsstaterna, som särskiltsyftar till att undanröja de nationellabestämmelsernas territoriella begränsningoch skapa en enhetlig lagstiftning på gemenskapsnivå (artikel 293 i EG-fördraget).
Thisisimportant primarily in the field of privateinternationallaw.
Detta har framför allt betydelseinom den internationella privaträtten.
Theseagreementsinclude: the convention on jurisdictionand the enforcement of judgments in civilandcommercial matters(1968),theconvention on the mutual recognition of
Somexempel kan här nämnas konventionenom domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område(1968),konventionen om ömsesidigterkännandeavföretag ochjuridiskapersoner (1968), konventionen om undanröjande av dubbelbeskattning vid justering
Against this background a range of toolswas developed that allowed the Commu-
Den starkaste formen är därvidatt gemenskapsbestämmelser ersätternationella bestämmelser.
and Euratom Treaties provide for fiveforms: regulations, directives, decisions,recommendations and opinions (Article249 EC and Article 161 Euratom).
fördraget, artikel 161 i Euratomfördraget).Anledningen till detta var att de typer avrättsakter som utvecklats för EKSG inte itillräckligt stor utsträckning tillgodosåg EG:s och Euratoms behov.
Thechanges in the pattern arose because itwas recognised that the forms developedfor the ECSC would not adequately meetthe needs of the EC and Euratom.
Samtidigt villeman genom att införa nya benämningarundvika de begreppsmässiga komplikationer som rättsakterna i EKSG-fördragetuppvisar.
It wasfelt that the distinctions between the twosets of concepts would simply have to betolerated until the merger of the three Communities, which was to take place ata later date.
De olika begreppsapparaternaaccepterades i avvaktan på att problemetskulle lösas vid en senare sammansmältning av de tre gemenskaperna.
Thereare also Community rules by which the Community institutions act on the Member States’legal systems only indirectly. Measures may also be taken thataffect onlya defined oridentifiableaddressee, in order to deal with a particular case.
åtgärder gentemot en fastställd adressat förattregleraettkonkretfall.Slutligenföreskrivs också rättsakter som inte är bindande för medlemsstaterna eller unionsmedborgarna.
These basic categories of legal act are to be found in allthree Community Treaties.
Dessa grundläggande former för rättsakter finns i alla tregemenskapsfördragen.
Therearedifferences in the actual form they take,and in their titles, between the ECSCTreaty on the one hand and the EC and the Euratom Treaties on the other.
Däremot finns detskillnader mellan EKSG-fördraget å enasidan och EG-fördraget och Euratomfördraget å andra sidan i de enskilda rättsakternas konkreta utformning och i hur debenämns.
The ECSCTreaty makes provision for only three typesof legal act: decisions, recommendationsand opinions (Article 14 ECSC); the EC
Medan EKSG-fördraget endastinnehåller tre slag av rättsakter – beslut,rekommendation och yttrande (artikel 14 i EKSG-fördraget) – har EG- och Euratomfördraget infört fem slag av rättsakter:förordning, direktiv, beslut, rekommendation och yttrande (artikel 249 i EG-
If we look at the range of Community legalinstruments in terms of the person towhom they are addressed and their practical effects in the Member States, they canbe broken down as follows:
Ser man dock på EG:s rättsakter utifrånvem de riktar sig till och vilken effekt defår i medlemsstaterna, kan EG:s rättsaktssystem beskrivas på följande sätt:
Decisions (general)
Allmänt beslut
Decision (individual)
Beslut (individuellt)
Regulations and ECSC general decisions procedure — see next section), they maybe described as ‘European legislation’.Parliament has no responsibility for regulations and general decisions, which are only enacted by the Council or the Commission and thus, from a proceduralpoint of view at least, they lack the essential characteristics of legislation of thiskind.
Förordningar och allmänna EKSG-beslut som "gemenskapslagar"
The legal acts that enable the Communityinstitutions to encroach furthest on thedomestic legal systems are regulations inthe EC and Euratom Treaties, and generaldecisions in the ECSC Treaty.
De rättsakter som ger gemenskapsinstitutionerna störst befogenhet att gripa in i denationella rättsordningarna är förordningarna i EG-fördraget och Euratomfördraget samt allmänna beslut i EKSG-fördraget.
Two featuresvery unusual in international law markthem out.
Dessa kännetecknas av tvåegenskaper som är ovanliga i internationell rätt:
• Their Community character, whichmeans that they lay down the same lawthroughout the Community, regardless ofinternational borders, and apply in full inall Member States.
Om deantagitsgenom medbestämmande av Europaparlamentet (inom ramen för dets.k. medbeslutandeförfarandet – mer omdetinästakapitel),kandekallas"Europalagar".
AMember State has nopower to apply a regulation incompletelyor to select only those provisions of whichit approves as a means of ensuring that aninstrument which it opposed at the time ofits adoption or which runs counter to itsperceived national interest is not giveneffect.
Förordningar och allmännabeslut, som endast kan antas av rådet ellerkommissionen, bärs inte upp av dettaparlamentariska medansvar, vilket innebäratt de, åtminstone ur formell synpunkt,inteuppvisarallagrundläggandekännetecken på en lag.
Nor can it set up provisions or practices of domestic law to preclude themandatory application of a regulation.
Direktiv och EKSG-rekommenda-tioner
• Direct applicability, which means thatthe legal acts do not have to be transposedinto national law but confer rights orimpose duties on the Community citizenin the same way as national law.
• Rättsakternas direkta tillämplighet, somär ett uttryck för att förordningar utansärskilda nationella genomförandebestämmelser inför samma lagstiftning och attunionsmedborgarna ges direkta rättigheter och åläggs direkta skyldigheter.
The Member States and their governing institutions and courts are bound directly by Community law and have to comply withit in the same way as with national law.
Medlemsstaterna och deras institutioner,domstolar och myndigheter, samt allapersoner som omfattas av förordningen,binds direkt av gemenskapsrätten och
Adirective is binding on the Member States as regards the objectiveto beachieved but leaves it to the nationalauthorities to decide on how the agreed Community objective is to be incorporated into their domestic legal systems.The reasoning behind this form of legisla-
Direktivet är ett uttryck för strävanatt uppnå den nödvändiga enhetligheten igemenskapsrätten och samtidigt bevaramångfalden i de nationella särarterna. Detfrämsta syftet med direktivet är därför, tillskillnad från förordningen, inte att skapaen enhetlig rätt utan att uppnå en rättsharmonisering.
The similarities between these legal actsandstatutelaw passed in individual Member States are unmistakable.
Genom rättsharmoniseringenskall motsättningar mellan nationella rättsoch förvaltningsbestämmelser undanröjasoch skillnader utjämnas stegvis, så att imöjligaste mån lika villkor gäller i allamedlemsstater.
If theyareenacted withtheinvolvement of Parliament (as part of the co-decision
Direktivet visar sig därmedvara ett av de grundläggande instrumentenför förverkligandet av den inre marknaden.
be recognised with sufficient clarity andcertainty to enable the Community citizento rely on or, if appropriate, challengethem in the national courts.
Direktivet är bindande för medlemsstaterna endast med avseende på det resultatsom skall uppnås, men överlåter åt denationellamyndigheternaattsjälvabestämma form och tillvägagångssätt föratt uppnå de fastlagda målen inom ramenför den nationella rättsordningen.
This normallyinvolves enacting mandatory provisions ofnational law or repealing or amendingexisting rules.
Attmedlemsstaterna görs delaktiga på dettasätt är ett uttryck för avsikten att åstadkomma en mildare form av ingrepp i denationella rätts- och förvaltningssystemen.Därigenom får medlemsstaterna möjlighetatt ta hänsyn till nationella särdrag vidgenomförandet av de gemenskapsrättsligamålen.
Administrative custom on itsown is not enough since it can, by its verynature, be changed at will by the authorities concerned; nor does it have a sufficiently high profile.
Detta sker inte genom att bestämmelserna i ett direktiv automatiskt ersätterde nationella rättsliga föreskrifterna, utanmedlemsstaterna förpliktas att anpassa sinnationella lagstiftning till gemenskapsbestämmelserna.
What happensis that the directive does not supersede thelaws of the Member States but places the Member States under an obligation toadapttheir nationallawinline with Community rules. The result is a two-stagelaw-making process.
En rent administrativ tillämpningär inte tillräcklig, eftersom insynen är otillräcklig och eftersom den är sådan till sinnatur att den kan ändras av förvaltningenefter dess eget godtycke.
First, at the Community stage, the directivelays down the objective that is to beachieved by any or all Member State(s) —or even by an individual Member State inthe case of ECSC recommendations — towhich it is addressed within a specifiedtime-frame.
På den första gemenskapsrättsliga nivånskall det resultat som skall uppnås genomdirektivet vara bindande för de (några elleralla) medlemsstater, eller för EKSG-rekom-mendationer för den enskilda medlemsstatsom det riktar sig till, och det måstegenomföras inom en bestämd tid.
The Community institutionscan actually spell out the objective in suchdetailed terms as to leave the Member States with scant room for manoeuvre, andthis has in fact been done in directives ontechnical standards and environmentalprotection.
Gemenskapsinstitutionerna kan fastställa dettaresultat i detalj, så att medlemsstaterna inte har något utrymme för en egen utformning i sak. Denna möjlighet utnyttjas framför allt för tekniska standardersamt inom miljöskydd.
Second, at the national stage, the objective set at Community level is translatedinto actual legal or administrative provisions in the Member States.
På den andra, dvs. på den nationellanivån, överlåter man åt medlemsstaternaattsjälva bestämmaform ochtillvä-gagångssätt för att uppnå de resultat somföreskrivs.
Thegeneral principle is that a legal situationmust be generated in which the rights andobligations arising from the directive can
Även om medlemsstaterna i
Apart from cases where ECSC recommendations are specifically addressed to afirm, directives and ECSC recommendations addressed to one or more Member States do not as a rule directly confer rights or impose obligations on the Community citizen.
Med undantag för det fall när en EKSG-rekommendation riktar sig direkt till ettföretag i Europeiska gemenskaperna angeri regel varken direktiven eller de EKSG-rekommendationer som riktar sig till medlemsstaterna vilka direkta rättigheteroch skyldigheter de medför för unionsmedborgarna.
But there are disadvantages for the Community citizen where a Member Statedoes not take the requisite implementingmeasures to achieve an objective set in adirective or recommendation that wouldbenefit him, or where the measures takenare inadequate.
Unionsmedborgaren erhåller sina rättigheter ochskyldigheter först genom medlemsstatensgenomförandebestämmelser för direktiveteller EKSG-rekommendationen.
rights conferred by it. Direct effect isdefined by the Court as follows:
av målen i direktivet eller EKSG-rekom-mendationen hade inneburit fördelar fördem, men medlemsstaten inte antar ellerantar bristfälliga nationella genomförandebestämmelser.
• the provisions of the directive or ECSCrecommendation must lay down therights of the EU citizen/firm with sufficient clarity and precision;
• Bestämmelserna i direktiven eller EKSG-rekommendationerna måste vara tillräckligt tydliga och entydigt lägga fastunionsmedborgarnas/företagensrättigheter.
• the alleged rights are not conditional;
• Åberopandet av rättigheten får inte varakopplat till villkor eller skyldigheter.
• the national authorities may not begivenanyroomformanoeuvreregarding the content of the rules to beenacted; of directives/ECSC recommendations inrelations between citizens themselves(‘horizontal direct effect’) has not beenaccepted by the Court of Justice.
• Den nationella myndigheten får inte halämnat något handlingsutrymme vid deninnehållsliga utformningen av rätten.
The Court concludes from the punitive natureof the principle that it is not applicable torelations between private individuals sincethey cannot be held liable for the consequences of the State’s failure to act.
medlemsstat från att dra fördel av att brytamot gemenskapsrätten.
Whatthe citizen needs to rely on is certainty inthe law and the protection of legitimateexpectations.
På detta sätt fårdirektivens direkta effekt en sanktionskaraktär.
The citizen must be able tocount on the effect of a directive beingachieved by national implementationmeasures.
En konsekvens av denna definition är att domstolen hittills endast harbekräftat direktivens direkta effekt i förhållandet mellan den enskilde och medlemsstaten, och detta närmare bestämt endast i de fall där den direktaeffekten varit till fördel för unionsmedborgaren, dvs. endast i de fall där gemenskapsrätten erbjuder unionsmedborgaren merfördelaktiga bestämmelser än den ickeharmoniserade nationella rätten (s.k.vertikal direkt effekt).
• the time allowed for implementation ofthe directive/ECSC recommendation hasexpired.
Direkt effekt avdirektiv/EKSG-rekommendationer i förhållandet mellan unionsmedborgare (s.k.horisontell direkt effekt) har däremot intebekräftats av domstolen.
Nevertheless, once the period allowed fortransposition has expired, the directivesacquire full legal force and effect in thatall State bodies are obliged to interpretand apply national law in accordancewith the directives (‘interpretation in linewith Community law’).
På grund av sanktionskaraktären hos den direkta effektenhar domstolen lagt fast att den inte gällerför enskilda, eftersom dessa inte kanställastillansvarför medlemsstatersförsummelser.
The decisions of the Court of Justiceconcerning direct effect are based on thegeneral view that the Member State isacting equivocally and unlawfully if itapplies its old law without adapting it totherequirementsofthedirectiveorrecommendation.
De skyddas tvärtom avprinciperna om rättssäkerhet och skydd förberättigade förväntningar.
This is an abuse ofrights by the State and the recognition ofdirect effect of the directive seeks tocombatit by ensuring that the State derives no benefit from its violation of Community law.
Unionsmedborgarna måste kunna förlita sig på att ettdirektivs effekt endast berör dem i enlighetmed de nationella genomförandebestämmelserna.
Direct effect thus has theeffect of penalising the offending Member State.
• Tidsfristen för genomförandet av direk-tivet/EKSG-rekommendationen måste halöpt ut.
In that context it is significant thatthe Court of Justice has applied the principle solely in cases between a citizen anda Member State, and then only when thedirective was for the citizen’s benefit andnot to his detriment — in other wordswhen the citizen’s position under the lawas amended under the directive was morefavourable than under the old law (knownas ‘vertical direct effect’). The direct effect
Samtidigt medför direktiven, efter det atttidsfristen för genomförandet löpt ut,objektivrättslig effekt, i den meningen attalla nationella organ och myndigheter ärskyldigaatttolkaochtillämpadennationella rätten i enlighet med direktivet(s.k. gemenskapsrättskonform tolkning).
In its judgments in Francovich and Bonifaci in 1991, the European Court of Justicewent further, holding that Member Statesare liable to pay damages where loss issustained by reason of failure to transposea directive in whole or in part.
Dessutom bekräftade domstolen 1991 idomarna i målen "Francovich" och "Boni-
Both caseswere brought against Italy for failure totranspose Directive 80/987/EEC on theprotection of employees in the event ofthe employer’s insolvency, which soughtto protect the employee’s rights to remuneration in the period preceding insolvency and dismissal on grounds of insolvency.
Denna rättspraxis från domstolens sidavad gäller direktivs och EKSG-rekommen-dationers direkta effekt härrör främst frånkonstaterandet att en medlemsstat handlarrättsstridigt, när den inte har anpassat sinlagstiftning till direktivet.
To that end, guarantee funds wereto be established with protection fromcreditors; they were to be funded byemployers, the public authorities, or both.
Denna otillåtnarättsutövning från en medlemsstats sidamotverkas av att ett direktiv har direkteffekt, och därigenomförhindrasen