natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Ar­ticle 49 EC) and Article 60 of the EC Treaty (now Ar­ticle 50 EC) do not preclude legislation of a Member State, such as that at issue in the main proceedings, which makes the assumption of the costs of treatment provided in a hospital located in another Member State subject to prior authorisation from the insured person's sickness insurance fund and the grant of such authori­sation subject to the condition that the treatment must be regarded as 'normal in the professional circles con­cerned', a criterion also applied in determining whether hospital treatment provided on national territory is cov­ered, and the insured person's medical treatment must require that treatment.
Artikel 59 i EG-fördraget (nu artikel 49 EG i ändrad lydelse) och artikel 60 i EG-fördraget (nu artikel 50 EG) utgör inte hinder för tillämpningen av en sådan lagstiftning i en medlemsstat som den som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, enligt vilken det är en förutsättning för att vård utförd vid en sjukvårdsinrättning i en annan medlemsstat skall ersättas att förhandstillstånd inhämtas från den sjukförsäkringskassa som personen är ansluten till och enligt vilken sådant tillstånd enbart beviljas om de två villkoren är uppfyllda att, för det för sta, behandlingen kan betraktas som "sedvanlig i de be rörda yrkeskretsarna", vilket är ett kriterium som även tillämpas när det är fråga om att avgöra huruvida sjukhusvård som utförs inom det nationella territoriet skall ersättas, och att, för det andra, den medicinska behandlingen av den försäkrade personen kräver detta.
However, that applies only in so far as:
Detta gäller emellertid enbart under förutsättning att
Where the request of an insured person for authorisa­tion on the basis of Article 22(1 )(c) of that regulation has been refused by the competent institution and it is subsequently established that such refusal was un­founded, the person concerned is entitled to be reim­bursed directly by the competent institution by an amount equivalent to that which would have been borne by the institution of the place of stay under the rules laid down by the legislation applied by the latter institution if authorisation had been properly granted in the first place.
Eftersom syftet med artikel 22 i denna förordning inte är att reglera en eventuell återbetalning till de taxor som gäller i den medlemsstat där personen är försäkrad var ken hindrar eller föreskriver artikeln en kompletterande återbetalning från denna stat som motsvarar skillnaden mellan den ersättning som föreskrivs i nämnda med lemsstat och den som tillämpas i vistelsemedlemsstaten, när den förstnämnda är mer förmånlig än den sistnämnda och en sådan återbetalning föreskrivs i lagstiftningen i den medlemsstat där personen är för säkrad.
G the requirement that the treatment must be regarded as 'normal' is construed to the effect that authorisation cannot be refused on that ground where it appears that the treatment concerned is sufficiently tried and tested by international medical science; and D authorisation can be refused on the ground of lack of medical necessity only if the same or equally effective treatment can be obtained without undue delay at an es­tablishment having a contractual arrangement with the insured person's sickness insurance fund.
D ansökan om tillstånd endast kan avslås med motiveringen att behandlingen inte är medicinskt nödvändig när en identisk behandling eller en behandling som är lika effektiv för patienten kan erhållas i tid vid en inrättning med vilken den sjukförsäkringskassa som den för säkrade personen tillhör har ingått ett avtal.
A directive cannot by itself, and independently of a na­tional law of a Member State adopted with a view to its application, have the effect of determining or aggravat­ing the criminal liability of persons who act in breach of its provisions.
Ett direktiv kan inte ges den verkan, självständigt och oberoende av en medlemsstats inhemska lagstiftning som är tillämplig, att det kan åberopas för att avgöra el­ler öka straffansvaret för dem som är ansvariga för en överträdelse av bestämmelserna.
Free movement of persons, companies and services
7.8.75 4.7.2001 ­ Mål C­447/99 ­ kommissionen mot Italien.
Decisions REM 26/96 and REM 27/96 of 5 June 1996 addressed to the Netherlands concerning applica­tions for remission of import duties were annulled.
8/96 och Ree. 9/96, daterade 24 april 1997, riktade till Republiken Frankrike avseende ansökan om befrielse och eftergift av import tullar, upphävs.
Article 242 and 243 of the EC Treaty
Artiklarna 242 och 243 i EG-fördraget
Decision REC 3/98 of 26 March 1999 addressed to Belgium concerning an application for non­recovery and remission of duties was annulled.
3/98, daterat 26 mars 1999, riktat till Konungariket Belgien avseende en ansökan om befrielse och eftergift av importavgifter, upphävs.
14.6.2001: Joined Cases T-357/99 and T-358/99 Telefon & Buch VerlagsgmbH \ OHIM. OJ C 259, 15.9.2001 However, the Court recalled that considerations relat­ing to financial balance and the maintenance of a hos­pital service accessible to all might justify a barrier to the fundamental freedom (judgment in Case C-158/96 Kohll (1998) ECR1-1931, paragraph 41), provided that the conditions for issuing the prior authorisation do not result in arbitrary refusals of treatment, treatment that has not been scientifically tried and tested at interna­tional level, or differences in the treatment patients re­ceive in another Member State.
Domstolen påminner emellertid om att överväganden om den ekonomiska balansen och vikten av att kunna upprätthålla en sjukvård tillgänglig för alla, kan motivera en inskränkning i en grundläggande frihet (dom av den 28 april 1998, Kohll, C-158/96, Ree. s. 1-1931, punkt 41), så länge förhandstillstånd inte vägras god tyckligt, utan grund i internationell vetenskap eller i skillnader i behandlingen av patienter som vårdas i en annan medlemsstat.
It followed that an authorisation can be refused on the ground of lack of medical necessity only if the same or equally effective treatment can be obtained without un­due delay at an establishment having a contractual ar­rangement with the insured person's sickness insurance fund (Geraets-Smits).
Det framgår att tillstånd endast kan vägras med motivering att behandlingen inte är medicinskt nödvändig, om samma eller lika effektiv behandling för patienten kan fås utan rimlig försening på en institution som har ett avtal med den sjukförsäkringskassa som den för säkrade tillhör (målet Geraets-Smits).
Analysis of judgments delivered between 1 July and 30 September
Analys av domstolens och förstainstansrättens rättspraxis från den 1 juli till den 30 september
Reference for a preliminary ruling; social secu­rity; sickness insurance; freedom to provide serv­ices; hospital costs incurred in another Member State.
Begäran om förhandsavgörande; social trygghet; sjukförsäkring; frihet att tillhandahålla tjänster; utgifter för sjukhusvård i en annan medlemsstat.
However, if an authorisation has been issued, the prin­ciple of freedom to provide services requires that the amount of the reimbursement should be at least identi­cal ('an amount equivalent') to that which would have been paid in the patient's Member State of residence.
I båda målen har vid domstolen anhängiggjorts en be gäran om förhandsavgörande avseende tolkning av D artiklarna 22 och 36 i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen samt av artikel 59 i EG-fördraget (nu artikel 49 EG i ändrad lydelse), i målet Vanbraekel,
The Court further laid down that Article 49 of the EC Treaty is to be interpreted as meaning that 'if the reim­bursement of costs incurred on hospital services pro­vided in a Member State of stay, calculated under the rules in force in that State, is less than the amount which application of the legislation in force in the Member State of registration would afford to a person receiving hospital treatment in that State, additional re­imbursement covering that difference must be granted to the insured person by the competent institution'.
Domstolen anför också att artikel 49 i EG-fördraget skall tolkas så, "att om den återbetalning av utgifter för sjukhustjänster som tillhandahålls i en vistelsemedlemsstat, en återbetalning som följer av tillämpningen av de regler som är i kraft i denna stat, uppgår till ett lägre belopp än vad som skulle följt av tillämpningen av den lagstiftning som är i kraft i den medlemsstat där personen är försäkrad i fall av sjukhusvård i den sistnämnda staten, skall en kompletterande återbetalning motsvarande denna skillnad beviljas socialförsäkringstagaren av den behöriga institutionen."
However, this right applies only if the additional reim­bursement is not liable to jeopardise the maintenance, in the Member State of registration, of a balanced med­ical and hospital service open to all or the maintenance of treatment capacity or medical competence on na­tional territory.
Detta är endast möjligt om den kompletterande återbetalningen inte är av sådan art att den äventyrar upprätthållandet av en väl avvägd lakar- och sjukhusvård tillgänglig för alla i den medlemsstat där sjukförsäkringskassan är registrerad, eller upprätthållandet av en vårdkapacitet el ler sjukvårdskompetens på det nationella territoriet.
In both cases, a reference was made to the Court for a preliminary ruling on the interpretation of: D Articles 22 and 36 of Council Regulation (EEC) No 1408/71 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed per­sons and to members of their families moving within the Community and Article 49 of the EC Treaty (for­merly Article 59 EC), in the Vanbraekel case; and D Articles 49 and 50 (formerly Article 60 EC) of the EC Treaty in the Geraets-Smits case.
Fakta i målen är nästan samma: Patienter som förvägrats återbetalning från sjukförsäkringskassa av utgifter för sjukhusvård i en annan medlemsstat.
The facts were very similar: sickness insurance funds refused to reimburse patients' hospitalisation costs in­curred in another Member State.
Syftet med artikel 36 i förordning (EEG) nr 1408/71 är inte att reglera en eventuell återbetalning enligt de taxor som gäller i den medlemsstat där personen är försäkrad, och den avses varken hindra eller föreskriva en kom pletterande återbetalning.
The issue was the following: are patients treated in a Member State other than their State of residence enti­tled to the reimbursement of hospitalisation costs even if prior authorisation for their hospitalisation has not been obtained from the Member State of residence?
Kan en patient som vårdas i en annan medlemsstat än den där han är bosatt, få utgifterna för sjukhusvård åter betalda även om förhandstillstånd för sjukhusvården inte hade begärts från den medlemsstat där han är bo satt?
As Article 36 of Regulation (EEC) No 1408/71 is not intended to regulate any reimbursement at the tariffs in force in the Member State of registration, it does not have the effect of preventing or prescribing payment by that State of an additional reimbursement.
Som svar på begäran om förhandsavgörande vidgår domstolen medlemsstatemas behörighet att styra sina socialförsäkringssystem själva, men understryker att
Lastly, the Court replied in its judgment in Vanbraekel that Article 36 of Regulation (EEC) No 1408/71 cannot be interpreted as meaning that a covered person who has requested authorisation on the basis of Article 22(1 )(c) ofthat regulation and been refused by the competent institution is entitled to reimbursement of all the medical costs which he incurred in the Mem­ber State in which he received treatment once it is es­tablished that the rejection of his request for authorisa­tion was unfounded.
Slutligen anförs i målet Vanbraekel att artikel 36 i för ordning nr 1408/71 inte kan tolkas så, att det skulle följa av denna bestämmelse att en socialförsäkringstagare har rätt till återbetalning av samtliga utgifter för läkarvård som han har haft i den medlemsstat där han fått
Reference for a preliminary ruling; agriculture; control of foot-and-mouth disease; prohibition of vaccination; principle of proportionality; taking into account of animal welfare.
Begäran om förhandsavgörande; jordbruk; be kämpning av mul- och klövsjuka; vaccineringsförbud; proportionalitetsprincipen; beaktande av djurens välbefinnande.
This judgment is interesting from two standpoints: substance and procedure.
Målet är av intresse både i sakfrågan och rörande förfarandet.
It has not been established that a preventive vaccination policy would have reduced the number of outbreaks of foot-and-mouth disease or reduced the need, upon the occurrence of outbreaks of the disease, to have recourse to sanitary slaughter and to restrict movements of animals, humans and goods.
Det är inte fastlagt att förebyggande vaccinering skulle medföra att antalet gårdar smittade av mul- och klövsjuka skulle minska, att sanitetsslakten vid utbrott av mul- och klövsjuka skulle minska eller att restriktioner för förflyttning av djur, människor och varor kan und vikas.
The risk of disruption to the economy and to society as a whole, as referred to by the national court, would not necessarily have been less great if a preventive vaccination policy had been adopted rather than a non-vaccination policy.
Risken för störningar i det ekonomiska och sociala livet som den nationella domstolen har gjort gällande skulle inte nödvändigtvis ha varit mindre med en politik grundad på förebyggande vaccinering än med en politik bestående i att inte vaccinera.
Regarding substance, the control and eradication of foot-and-mouth disease is based on the principle that general and compulsory vaccination is banned.
I sakfrågan grundar sig bekämpning av mul- och klövsjuka på principen att förbjuda en generell och obligatorisk vaccinering.
In this case a stockbreeder, who keeps animals as a hobby, requested the Netherlands authorities for an exemption from that ban since the animals (four sheep and two goats) were outside the vaccination zones specified by the Commission after outbreaks of the disease in the Netherlands.
Målet gällde en uppfödare som be driver verksamheten för nöjes skull, och som hade ansökt hos de nederländska myndigheterna om undantag från detta förbud eftersom hans bestånd (fyra får och två getter) befann sig utanför den vaccineringszon som lagts fast av kommissionen som en följd av före komsten av smittade gårdar i Nederländerna.
It followed that, when instituting the policy of non-vaccination, the Council carried out a global assessment of the advantages and drawbacks of the system to be es tablished and that that policy was not manifestly inappropriate in the light of the objective of controlling foot-and-mouth disease.
Domstolen slår fast att denna politik, som stöds av rekommendationer och internationell praxis, inte kan an ses vara oproportionerlig i förhållande till det eftersträvade syftet att förbättra hälsotillståndet hos hela kreatursbeståndet genom att skydda djuren mot en särskilt fruktad sjukdom.
The Court concluded that it was not correct to claim that such a policy failed to take into account the protection and health of animals.
Den nationella domstolen frågar i sak om förbudet mot att vaccinera mot mul- och klövsjuka, i enlighet med ar tikel 13 i direktiv 85/511/EEG, är ogiltigt på grund av att det strider mot gemenskapsrätten och proportionalitetsprincipen. tetsprincipen.
The Court ruled that that policy, which was based on international recommendations and practice, was not disproportionate with regard to the objective in view, which was to improve the health of all animals concerned by safeguarding them against a particularly frightening disease.
Inledningsvis påminner domstolen om att "djurskydd inte i sig utgör ett av gemenskapens mål" (rådets beslut 78/923/EEG).
With regard to procedure, the Court, in accordance with the request of the national court, which considered that the questions needed to be answered as a matter of ex ceptional urgency in view of the rapidity of the spread of the disease, applied the accelerated procedure under the new Article 104a of its Rules of Procedure for the first time, thereby allowing the judgment to be delivered in eleven weeks.
Vad gäller förfarandet har domstolen, i enlighet med nationella domstolens begäran, beaktat att frågorna krävde en exceptionellt brådskande behandling med hänsyn till den snabbhet med vilken en epizooti sprider sig, och har därför för första gången tillämpat det accelererade förfarandet enligt den nya artikeln 104a i dom stolens arbetsordning, vilken har inneburit att dom av kunnats på 11 veckor.
Rules governing languages at the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trademarks and Designs); plea of illegality; principle of non-discrimination.
Likväl skall gemenskapen "fullt ut ta hänsyn till" kraven på djurskydd (protokollet om djurskydd och djurens välfärd antaget samtidigt med Amsterdamfördraget och som fogats till EG-fördraget).
The applicant, a lawyer and trademark agent in the Netherlands in a firm specialising in intellectual property work, had submitted an application for a Community word trademark to the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trademarks and Designs).
Språkreglerna vid Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller); invändning om rättsstridighet; icke-diskrimineringsprincipen.
The national court was in fact asking whether the ban on vaccination against foot-and-mouth disease im posed by Article 13 of Directive 85/511/EEC was invalid on the ground that it was contrary to Community law, in particular the principle of proportionality.
Sökanden är advokat och varumärkesombud i Nederländerna vid en byrå specialiserad på industriell äganderätt och har ingett en ansökan om registrering av ett gemenskapsordmärke till varumärkesbyrån.
The Court of Justice pointed out first of all that 'the protection of animals is not in itself one of the objectives of the Community' (Council Decision 78/923/EEC).
Språkreglerna vid varumärkesbyrån föreskriver att an sökningar skall ges in på ett av Europeiska gemenskapens officiella språk. Sökanden skall ange ett andra språk, som skall vara ett av byråns språk (spanska,
However, the Court stated that this does not lay down any well-defined general principle of Community law which is binding on the Community institutions; it is limited to four specific spheres of Community activity and provides that the legislative or administrative provisions and customs of the Member States must be respected as regards, in particular, religious rites, cultural traditions and regional heritage.
Men enligt domstolen är det inte en tydligt bestämd ge menskapsrättslig princip som institutionerna har att följa, utan skyldigheten är begränsad till fyra av ge menskapens verksamhetsområden, och innebär ett krav att följa medlemsstatemas lagar och andra författningar samt respektera sedvänjor, särskilt i fråga om religiösa riter, kulturella traditioner och regionalt arv.
Lastly, the Court recognised that the Council could lay down the policy to be adopted in terms of its economic effects, particularly the consequences of a systematic vaccination policy, on trade with third countries.
Domstolen påpekar slutligen att rådet har rätt att ange en politik som beaktar de ekonomiska återverkningarna, i synnerhet konsekvenserna för handeln med tredje land av en politik med systematisk vaccinering.
An applicant must indicate from the languages of the Office (Spanish, German, English,
Dessutom visade kommissionens undersökning att en
Decisions by the Court of Justice and the Court of First Instance
Domstolens och förstainstansrättens rättspraxis tyska, engelska, franska eller italienska), som används vid eventuella invändnings-, upphävande- eller ogiltighetsförfaranden.
French and Italian) a second language for certain procedures (opposition, revocation or invalidity).
Sökanden hade i sin. på nederländska formulerade an sökan, angeli nederländska som andra språk.
In her application, which was in Dutch, the applicant indicated Dutch as a second language.
Granskaren beslutade avslå ansökan om registrering med motiveringen att det andra språket inte var ett av varumärkesbyråns språk.
The Court upheld those aspects of the rules on languages.
Sökanden överklagade beslutet.
It observed that the procedures for which they were established presupposed the intervention of an other party whose national language cannot be known in advance.
Överklagandet lämnades in till varumärkesbyråns överklagandenämnd och ogillades med motiveringen att sökanden som andra språk hade ansett samma språk som det språk på vilket registreringsansökan hade ingetts.
Moreover, the applicant's language is in variably used as the language in which procedural documents of a decisional nature may be drawn up and may be used throughout the proceedings by agreement of the two parties.
Överklagandenämnden angav att den är tvungen att tillämpa förordningen även om den skulle anse att förordningen är oförenlig med gemenskapens pri märrätt.
The examiner dismissed the application on the ground that the language indicated as a second language was not a language of the Office.
etablerade i nämnda stater kan fullfölja förfarandet vid varumärkesbyrån på sitt modersmål. Förstainstansrätten håller med om dessa aspekter på språkreglerna.
The applicant brought an appeal against that decision.
Den noterar att förfaranden för vilka den är inrättad förutsätter intervention från en annan part vars nationella språk inte kan vara känt i förväg.
The appeal was remitted to the Office's Board of Appeal, which dismissed it on the ground that the applicant had indicated as second language the language used for filing the application for registration.
Dess utom används alltid sökandens språk för handlingar av beslutskaraktär och kan behållas för hela förfarandet om båda parter är överens om det.
The Board stated that it could not do other than apply the relevant regulation even if it considered it was not compatible with primary Community law.
Det bör dock påpekas "att rådet gjorde ett lämpligt och proportionerligt val när det strävade efter att ange handläggningsspråket i de fall när parter som inte före drar samma språk inte kan enas, även om rådet därigenom behandlade gemenskapens officiella språk olika".
The Court therefore considered that 'in pursuing the objective of determining the language of the proceedings where parties who do not share the same language fail to agree, the Council must be considered to have made an appropriate and proportionate choice, even if the official languages of the Community were treated differently'.
Genom att begränsa denna valmöjlighet till de språk som är vanligast förekommande i Europeiska gemenskapen och samtidigt därigenom undvika att handläggningsspråket skiljer sig alltför mycket från den andra partens språkkunskaper, har rådet hållit sig inom gränserna för vad som är nödvändigt för att uppnå det eftersträvade målet (domstolens dom av den 15 maj 1986 i mål 222/84, Johnston, REG 1986, s. 1651, punkt 38, svensk specialutgåva, volym 8, s.
Lastly, by limiting that choice to the languages which are the most widely known in the European Community, and thus avoiding the possibility of the language of proceedings being particularly remote in relation to the linguistic knowledge of the other party to the proceedings, the Council remained within the limits of what is necessary for achieving the aim in view (judgment of the Court in Case 222/84 Johnston ( 1986) ECR 1651, paragraph 38, and Case C-285/98 Kreil (2000) ECR 169, paragraph 23).
Sökanden överklagade till förstainstansrätten och yrkade att språkreglerna som inrättats av rådet för varumärkesbyrån var rättsstridiga.
The action was based on a single plea, namely infringement of the principle of non-discrimination in Article 6 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 12 EC).
Till stöd för sin talan har sökanden enbart åberopat en grund, nämligen att icke-diskrimineringsprincipen i ar tikel 6 i EG-fördraget (nu artikel 12 EG i ändrad lydelse) har åsidosatts.