natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Depending on the subject, the Council decides either by qualified majority or unanimity.
Beroende på vilken typ av fråga det gäller beslutar rådet antingen med kvalificerad majoritet eller enhälligt.
Composition: the ministers responsible for the subject up for discussion, representing each of the 1 5 Member States.
Sammansättning: Beroende på det ämnesområde som diskuteras företräder de berörda ministrarna de 15 medlemsstaterna.
Presidency: from 1 July 1996, it rotates at six-monthly intervals in the following sequence: Ireland, the Netherlands, Luxembourg, the United Kingdom, Austri a, Germany, Finland, Portugal, France, Sweden, Belgium, Spain, Denmark, Greece and Italy.
Ordförandeskap: Sedan den 1 juli 1996 utövas det enligt följande ordning: Irland, Nederländerna, Luxemburg, Förenade kungariket, Österrike, Tyskland, Finland, Portugal, Frankrike, Sverige, Belgien, Spanien, Danmark, Grekland, Italien.
Weighting of the Member States' votes in the Council
Viktning av medlemsstaternas röster i rådet
The way the qualified majority works is that each Member State of the European Union is allocated a certain number of votes by the Treaties, depending on its relative size: for example, Germany, France, . the United Kingdom and Italy each have 10 votes, compared with 2 for Luxembourg.
För att beräkna den "kvalificerade majoriteten" måste man veta att varje medlemsstat i EU genom fördragen tilldelats ett visst antal röster beroende på sin relativa vikt. T.ex. har Tyskland, Frankrike, Förenade kungariket och Italien 10 röster var, jämfört med Luxemburg som har 2.
For a decision to be adopted, it needs at least 62 votes.
För att ett beslut skall kunna antas måste det ha fått minst 62 ja-röster.
confidence between those with the highest level of responsibility in the governments of the Union.
per rådet till att skapa en atmosfär av solidaritet och gemensamt förtroende mellan de politiskt huvudansvariga för regeringarna i EU.
The Commission's role is threefold: it initiates Community action, it ensures that the Treaties are correctly implemented, and it is the executive body for Community rules and programmes.
Kommissionen har en tredelad roll. Den tar initiativ till gemenskapsinsatser, den ser till att fördragen tillämpas på ett riktigt sätt, och slutligen verkställer den gemenskapens regler och program.
In other words, the Council and Parliament must wait for a Commission proposal before they can legislate, and it generally falls to the Commission to apply or enforce the decisions taken and Community law.
Det betyder att rådet och Europaparlamentet måste invänta ett förslag från kommissionen innan de kan stifta lagar, och det är i allmänhet kommissionens ansvar att se till att gemenskapsrätten och de beslut som fattats tillämpas eller respekteras.
The European forum par excellence, Parliament represents the direct expression of the political sympathies of the citizens of the Union.
Europaparlamentet är EU:s stora diskussionsforum, det direkta uttrycket för medborgarnas politiska vilja.
All tendencies are represented and brought together in European political groups: Socialists, Christian Democrats, Liberals, Radicals, Communists, Greens, Regionalists, the Far Right, etc.
Alla åsiktsriktningar finns företrädda och ledamöterna har delats in i europeiska politiska grupper: socialister, kristdemokrater, liberaler, radikaler, kommunister, gröna, regionalister, extremhögern m.m.
Every meeting of the Council brings together the 15 ministers responsible for the subject under discussion.
Under rådets sammanträden träffas de femton nationella ministrar som berörs av det ämnesområde som diskuteras.
They negotiate Community legislation with their European counterparts, on behalf of their Member State.
På uppdrag från den egna staten överlägger de med varandra om gemenskapens lagtexter.
By meeting frequently, the Council creates an atmosphere of solidarity and mutual
Eftersom sammanträdena äger rum så ofta hjäl
Not to be confused!
Risk för förvirring
There are many different organisations in Europe which have similar names, which is often a source of confusion.
Det finns många organisationer i Europa med liknande benämningar, och det är lätt att blanda ihop dem med varandra.
(i) the Council of the European Union or Council of Ministers and the European Council both belong to the European Union (see boxes pp. 9 and 12); however, the Council of Europe is a separate organisation with 40 member States, whose principal aim is the defence of human rights and the democratic rule of law across the whole continent;
— Europeiska unionens råd (eller ministerrådet) och Europeiska rådet tillhör EU. Europarådet däremot är en separat organisation med 40 medlemsstater, vars huvudsakliga uppgift är att försvara mänskliga rättigheter och rättsstatens demokratiska regler på hela den europeiska kontinenten.
(ii) the Court of Justice of the European Communities (in Luxembourg) is one of the institutions of the European Union, while the European Court of Human Rights (in Strasbourg), created to ensure that the convention of the same name is respected, and the International Court of Justice (in The Hague) are judicial authorities with no direct connection with the Union;
— EC-domstolen (i Luxemburg) är en av EU:s institutioner, men Europadomstolen för mänskliga rättigheter (i Strasbourg) som inrättats för att upprätthålla konventionen med samma namn, och Internationella domstolen (i Haag) är rättsinstanser utan direkt samband med EU.
(iii) the Western European Union (WEU) is a defence organisation, like NATO, whose origins lie outside the European Union framework.
— Västeuropeiska unionen (VEU) är liksom Nato en försvarsorganisation, som kom till utanför Europeiska unionens ramar.
However, the Maastricht Treaty's pillar on common foreign and security policy for the first time established a link between the EU and this organisation; the WEU is now considered the Union's defence arm.
Ändå har Maastrichtfordragets "pelare" med gemensam utrikes- och säkerhetspolitik för första gången upprättat en länk mellan EU och denna organisation. Idag anses alltså VEU vara "en försvarsgren för EU".
The Single European Act, in force since July 1987, was the first major review of the Community Treaties.
Europeiska enhetsakten trädde i kraft i juli 1987, och är den första stora omarbetningen av gemenskapsfördragen.
It was the culmination of several years of intense debate looking at how the process of European integration could be relaunched and improved follow­ing enlargement of the European Communities to include Greece, Spain and Portugal in the 1980s.
Den var slutresultatet av flera års intensiv debatt om hur integrationsprocessen mellan EG-länderna skulle kunna ges ny fart efter det att Europeiska gemenskaperna utökats med Grekland, Spanien och Portugal under 1980-talet.
The result was a detailed legal frame­work establishing, by 1992, a single market in goods, capital and services, and the guarantee of the free move­ment of people.
I den rättsliga ram som blev resultatet fastställdes att en enhetlig marknad för varor, kapital och tjänster och med fri rörlighet för personer skulle inrättas till 1992.
It also called for closer cooperation on the environ­ment and on research and develop­ment and placed European political cooperation on a firm legal footing.
Den innehöll också bestämmelser för närmare samarbete mellan medlemsstaterna i miljöfrågor, forskning och teknisk utveckling, samt en konvention om europeiskt politiskt samarbete.
Finally, the Maastricht Treaty intro­duced two new pillars, essentially intergovernmental, with the aim of enabling better cooperation between the Member States of the Union on foreign policy, security and defence, and in justice and home affairs.
Mer än något annat tidigare fördrag utsattes Maastrichtfordraget för kritik från allmänheten och politikerna. Kritiken yttrade sig på skilda sätt i olika länder: genom folkomröstningar i Danmark och Frankrike, i underhuset i Förenade kungariket och i konstitutionsdomstolen i Tyskland.
The Maastricht Treaty, more than any of the previous Treaties, generated a certain amount of criticism from the public and politicians. This was expressed in different ways in different countries: through referendums in Denmark and France, within the House of Commons in the United Kingdom and by the Constitutional Court in Germany.
Kritik är något naturligt i den demokratiska debatt som åtföljer ratificeringen av ett nytt fördrag, och är egentligen ett slags avslutning på den långa och svåra förhandlingsprocess som påbörjats flera månader tidigare.
The Treaty on European Union, signed at Maastricht in February 1992, took the process of European integration one step further.
Fördraget om Europeiska unionen, som undertecknades i Maastricht i februari 1992, innebar en ny fas i den europeiska integrationsprocessen.
It laid down a timetable for the introduction of a sin­gle currency (the euro), the logical completion of a frontier-free market.
Det innehöll en tidsplan för införandet av euron, den gemensamma valutan — en naturlig konsekvens av en inre marknad där gränserna avskaffats.
It broadened the notion of citizenship for nationals of the European Union by creating new rights (right to vote and stand for election in local and European elections, right of petition and right of appeal to a European Ombudsman).
Unionsmedborgarskapet utvidgades som begrepp genom att nya rättigheter tillfördes det (rösträtt och valbarhet till lokalval och EU-val, rätt att göra fram ställningar inför Europaparlamentet, rätt att vända sig till den europeiska ombudsmannen).
Parliament also gained new powers, notably that of codecision with the Council.
Europaparlamentet gavs också nya befogenheter, främst inom ramen för medbeslutandeförfarandet med rådet.
This criticism, which is a natural part of the democratic debate which accompanies the ratification of a new treaty, in fact closed a long and diffi­cult negotiation process which began several months earlier.
Slutligen infördes med Maastrichtfordraget två nya "pelare" av huvudsakligen mellanstatlig natur: samarbete mellan medlemsstaterna i utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik, samt inom rättsliga och inrikes frågor.
At the Maastricht Summit, the debates focused on the achievement of economic and monetary union, Denmark and the United Kingdom reserving the possibility of not participating.
På toppmötet i Maastricht gällde debatten främst den ekonomiska och monetära unionen. Danmark och För enade kungariket förbehöll sig rätten att ställa sig utanför.
The introduction of a social chapter (for which the United Kingdom also obtained an opt-out clause, which it has now given up) and the chapter aiming in the long term to create a common defence were also hotly debated.
Införandet av en "social stadga" (där Förenade kungariket också fick en särskild undantagsklausul man numer avstått från), och kapitlet om ett möjligt framtida gemensamt försvar debatterades också intensivt.
Each new revision of the Treaties is decided on if the majority of the Member States deem it useful.
För att man skall kunna ändra i fördragen måste en majoritet av medlemsstaterna anse att det är nödvändigt.
An intergovernmental conference (IGC) is then opened, lasting for many months, in which the representatives of the governments negotiate, article by article, the amendments to be made to the Treaties.
Om så är fallet påbörjas en "regeringskonferens", där regeringar nas företrädare under många månader, artikel för artikel, debatterar vilka ändringar som skall tillföras fördragen.
At the end of this negotiation, the Heads of State or Government hold a summit meeting at which the final difficulties, the most politically sensitive, are resolved.
När förhandlingarna är slutförda träffas stats- och regeringscheferna på ett "toppmöte" där de sista, och politiskt mest känsliga, svårigheterna löses.
One crucial point remains: any amendment must be accepted unanimously.
En väsentlig punkt kvarstår: varje ändring av fördragen måste antas enhälligt.
The European Council or summit of the Heads of State or Government of the European Union
Europeiska rådet eller "toppmötet" mellan Europeiska unionens stats- och regeringschefer
As stated in the Treaty on European Union, the European Council 'shall provide the Union with the necessary impetus for its development and shall define the general political guidelines thereof'.
Enligt Fördraget om Europeiska unionen skall Europeiska rådet "ge unionen de impulser som behövs för dess utveckling och fastställa allmänna politiska riktlinjer för denna utveckling".
At these summits — held at least twice a year — the leaders of the Member States discuss issues of prime importance for the Union directly with each other; the conclusions which they reach must then be followed by all the Community institutions.
Under toppmötena — som äger rum minst två gånger om året — diskuterar medlemsstaternas ledare tillsammans frågor av primär betydelse för unionen. Deras beslut gäller sedan för gemenskapens samtliga institutioner.
Composition: the Heads of State or Government of the Member States of the Union and the President of the European Union; they are assisted by Member States' Ministers for Foreign Affairs and by one other member of the Commission.
Sammansättning: Stats- eller regeringscheferna i unionens medlemsstater och Europeiska kommissionens ordförande. De biträds av de femton medlemsstaternas utrikesministrar och ytterligare en ledamot av kommissionen.
The Presidency of the Council of Ministers rotates between the Member States every six months: from January to June and from July to December.
Ordförandeskapet i ministerrådet roterar mellan medlemsstaterna var sjätte månad: januari till juni och juli till december.
The same goes for the Presidency of the European Council.
Samma sak gäller för ordförandeskapet i Europeiska rådet.
The role of the Presidency has become increasingly important as the responsibilities of the Union have broadened.
Ordförandeskapets roll har ökat i betydelse allt eftersom unionens befogenheter ökat.
The country holding the Presidency must organise and chair all the meetings of the European Council and the Council of Ministers.
Det land som innehar ordförandeskapet skall anordna och leda alla sammanträden i Europeiska rådet och ministerrådet.
Frequently, it falls to the current Presidency to draft acceptable compromises and find a pragmatic solution to problems raised by the other Member States; it must also ensure consistency and continuity in decision-making.
Ofta är det ordförandelandets uppgift att utarbeta godtagbara kompromisser och finna pragmatiska lösningar på de problem de andra medlemsstaterna tar upp. Det skall också garantera konsekvens och kontinuitet i beslutsfattandet.
Once the agreement is concluded, the debate goes on in each country: a new treaty cannot come into force until it has been ratified by each of the Member States, following a constitutional decision made either by the national parliament or in a referendum. dum.
När en överenskommelse väl har nåtts fortsätter debatten ute i de enskilda medlemsstaterna. Ett nytt fördrag kan inte träda i kraft förrän det har ratificerats av alla medlemsstater efter ett konstitutionsenligt beslut, antingen genom omröstning i riksdagen eller genom folkomröstning.
The last revision of the Treaties to date, concluded by the Amsterdam Summit in June 1997, was at precisely this stage at the time of writing: the governments' agreement on the new text was formally signed on 2 October 1997 but it still had to be ratified by each of the Member States of the European Union.
1 skrivande stund hade den senaste ändringen av fördragen, som antogs under toppmötet i Amsterdam i juni 1997, kommit till just det stadiet. Regeringarnas formella godkännande av den nya texten undertecknades den 2 oktober 1997, och ratificeringen i medlemsstaterna återstod att slutföra.
The signing ceremony of the Amsterdam Treaty on 2 October 1997.
Amsterdamfördraget undertecknas den 2 oktober 1997.
The new Treaty asserts the need to coordinate actions to promote employment.
I det nya fördraget bekräftas vikten av att samordna åtgärder som främjar sysselsättningen.
It strengthens Community policy in the fields of social affairs, the environment and public health.
Gemenskapens politik förstärks på områden som social politik, miljö och folkhälsa.
The Intergovernmental Conference which led to the Amsterdam Treaty was held from 29 March 1996 to 1 7 June 1997.
Den regeringskonferens som utmynnade i Amsterdamfördraget löpte från den 29 mars till den 17 juni 1996.
Its aim was to review some of the provisions of the existing Treaties to increase efficiency and better fulfil citizens' expectations; the Treaty known as the Amsterdam Treaty is thus the fruit of long negotiations between Member States' representatives, united by a common European project but each with its own priorities. ties.
Målet var att se över och ändra ett fler tal bestämmelser i de befintliga fördragen för att de skulle bli mer effektiva och bättre svara mot medborgarnas förväntningar. Det fördrag som kallas Amsterdamfördraget är resultatet av långa förhandlingar mellan medlemsstaternas företrädare, förenade av ett gemensamt europeiskt projekt men var och en med sina egna prioriteringar. ar.
The new Treaty meets the following objectives to a greater or lesser degree:
Det nya fördraget uppfyller följande målsättningar mer eller mindre väl:
With regard to home affairs, the 15 Member States also decided at Amsterdam to step up their cooperation on combating terrorism, drugs and crime.
Vad gäller inrikespolitik bestämde medlemsstaterna i Amsterdam att också förstärka sitt samarbete inom kampen mot terrorism, narkotika och brottslighet.
They chose to harmonise immigration and visa policies in order gradually to create a European area of freedom, security and justice.
De gick med på att har monisera sin visum- och invandringspolitik för att så småningom skapa ett fritt område för frihet, säkerhet och rättvisa i Europa.
With regard to foreign affairs, they wanted to give more consistency and force to their common foreign and security policy, by devising a system of common strategies designed to guide the Union's action.
Den gemensamma utrikes- och säkerhets_BAR_3olitiken gavs bättre stadga och genomslagskraft genom inrättande av ett system med gemensamma strategier som skall vara vägledande för unionens insatser.
(i) to be closer to citizens, their expectations and their concerns, and to assert their rights; (¡i) to remove obstacles to free move ment while making Europe an area of security; (iii) to enable Europe to make its voice better heard in the world; (iv) to make the Union's institutions more efficient for its next enlargement. ment.
— Att föra EU närmare medborgarna, deras förväntningar och problem, och bekräfta deras rättigheter.
Over the last few years, intergovernmental conferences (IGCs) have been more and more frequently convened to revise the European Treaties.
Regeringskonferenser har under de senaste åren sammankallats allt oftare för ändringar i fördragen.
The Amsterdam IGC was the fourth in the space of 11 years, but only the sixth in the 45 years of the history of European integration.
1996 års regeringskonferens var den fjärde på elva år, men bara den sjätte i unionens 45-åriga historia.
This is difficult to forecast, although it is quite clear that a large number of neighbouring countries hope to join in the not too distant future, or at least develop much closer ties. These are Poland, the Czech Republic, Slovakia, Hungary, Bulgaria, Romania, Slovenia, the Baltic States of Estonia, Latvia and Lithuania, and Cyprus.
Den har för övrigt inte avslutats ännu, eftersom Amsterdamfördraget, om det ratificeras, innehåller bestämmelser om att man minst ert år innan Europeiska unionen kommer att ha fler än tjugo medlemsstater måste sammankalla en ny regeringskonferens, för att behandla de institutionella frågorna i samband med en sådan utvidgning.
It is not yet over either, because, if it is ratified, the new text of the Amsterdam Treaty provides that, at least one year before the Union has more than 20 Member States, a new intergovernmental conference must be convened to look at related institutional issues.
Det är svårt att svara på, men det är uppenbart att ett stort antal angränsande länder hoppas kunna bli medlem mar ¡nom en inte alltför avlägsen framtid, eller åtminstone utveckla mycket närmare band med EU. Det gäller särskilt Polen, Tjeckien, Slovakien, Ungern, Bulgarien, Rumänien, Slovenien, de baltiska staterna Estland, Lettland och Litauen, samt Cypern.
The Union wants to ensure stability and lasting peace in the whole of Europe and its purpose is to gather all the European democracies under one roof.
Unionen strävar mot stabilitet och bestående fred i hela Europa och vill att alla dess demokratier skall kunna föras samman under ett enda tak.
First it sought to strengthen the already solid ties established with all these countries — essentially by granting preferential trade arrangements and through various forms of economic assistance.
Den har i första hand försökt att fördjupa de redan starka band som finns med alla dessa länder — huvudsakligen genom förmånsavtal ¡nom handeln och ekonomiskt stöd av olika slag.
In the interinstitutional field, the extension of the scope of the codecision procedure increases the Euro pean Parliament's involvement in the Community decision-making procedure and constitutes another success of the Intergovernmental Conference, which also reaffirmed the authority and legitimacy of the Commission President and consolidated his role.
Ytterligare två positiva resultat av regeringskonferensen, denna gång på institutionsnivå, är den ökade användningen av meclbeslutandeförfarandet, som låter Europaparlamentet delta i mycket högre grad i gemenskapens beslutsprocess, och kommissionens ordförandes stärkta roll, vilket befäster dennes auktoritet och legitimitet.
However, the results of the Conference were more limited in terms of the extension of majority voting in the Council.
Resultaten vad gäller utökad majoritetsomröstning i rådet var mindre lyckade.
The Member States also had to postpone their decision on setting the maximum number of European Commissioners in an enlarged Union and on a revision of the weighting system for the votes of the Member States within the Council.
Man sköt också upp beslutet om maximalt antal kommissionsledamöter i en utvidgad union och översynen av systemet för hur medlemsstaternas röster viktas i rådet.
The European Union then committed itself to entering into negotiations with the applicant countries of central and eastern Europe and Cyprus, starting in the first half of 1998.
Utöver detta har Europeiska unionen åtagit sig att påbörja förhandlingarna med kandidatländerna i Central- och Östeuropa, samt Cypern, från och med första halvåret 1998. Den 15 juli 1997 offentliggjorde kommissionen ett viktigt dokument kallat "Agenda 2000", där man beskriver problemen i samband med utvidgningen och de politiska reformerna samt de ekonomiska konsekvenserna.
When they are concluded, the various accession treaties will be submitted for ratification by both sides.
När de olika anslutningsfördragen väl har slutits skall de ratificeras av båda parter.
Only in the next decade will these new countries effectively be able to join.
De nya länderna kan inte räkna med att kunna bli riktiga medlemmar förrän under nästa årtionde.
They will probably not all do so at the same time.
Förmodligen kan inte samtliga kandidatländer bli medlemmar samtidigt.
The document entitled 'Agenda 2000' presents three challenges which the European Union is going to face by the beginning of the next century:
I dokumentet Agenda 2000 presenteras tre utmaningar som unionen kommer att ställas inför i början av nästa århundrade.
(i) Strengthening and reforming Community policies to adapt them to an enlarged Union.
— Förstärkning och reform av gemenskapens politik för att anpassa den till en utvidgad union.
This is particularly necessary for the common agricultural policy and for policies on economic and social cohesion.
Detta gäller särskilt den gemensamma jordbrukspolitiken och politik för ekonomisk och social sammanhållning.