natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These can include justice andhome affairs when, for example, cooperation between policeforces is involved, or environmental legislation if a particulardisaster is likely to have a serious impact on the environment.This is particularly relevant in the case of catastrophes likefactory explosions and chemical spills.
Det kan till exempel röra sig om rättsliga ochinrikes affärer när exempelvis polisstyrkor skall samarbeta,eller miljölagstiftning om en katastrof kan få allvarligamiljökonsekvenser. Det sistnämnda gäller i synnerhetkatastrofer som fabriksexplosioner och utsläpp av kemikalier.
When disasters affect ‘at risk’ sites of this sort, civil protectionexperts must be fully aware of the EU’s Seveso directive,which lays down rules for the management of potentiallydangerous installations.
När det gäller riskutsatta anläggningar av den här typen,måste räddningstjänstexperterna vara mycket väl insatta i EU:s Sevesodirektiv som innehåller regler för förvaltning avpotentiellt farliga anläggningar.
In 1976, part of a chemical plant at Seveso in northern Italy exploded, releasing a cloud containing highlydangerous tetrachlorodibenzoparadioxin (TCDD),commonly known as dioxin, into the atmosphere.
1976 exploderade delar av en kemifabrik i Seveso i norra Italien. En av följderna blev att ett moln som innehöll detmycket giftiga ämnet tetraklorodibensoparadioxin, allmäntkänt som dioxin, spreds i luften.
Morethan 600 people had to be evacuated from their homesand as many as 2 000 were treated for dioxin poisoning.
Fler än 600 personermåste evakueras från sina hem, och hela 2 000 personerbehandlades för dioxinförgiftning.
Six years later, EU governments approved the so-called Seveso directive, which aimed at the prevention of major industrial accidents and the limitation of theirconsequences. The directive laid down strict safety andsecurity procedures to be carried out at all sitesconsidered to be at risk from a Seveso-type accident.
Sex år senare godkände EU:s regeringar det så kallade Sevesodirektivet som syftar till att förhindra storaindustriolyckor och begränsa följderna av sådana olyckor.I direktivet fastställs stränga säkerhetsåtgärder som skallinföras i alla anläggningar som bedöms kunna råka ut fören olycka som liknar den som inträffade i Seveso.
The directive was updated on a number of occasionsuntil, in 1996, it was completely overhauled and replacedby the much more stringent Seveso II directive.
Direktivet har uppdaterats vid flera tillfällen, tills det 1996var dags för efterträdaren: Seveso II-direktivet sominnehåller kraftigt skärpta regler.
From 3 February 1999, the obligations of the directive havebecome mandatory for industry as well as the publicauthorities of the Member States responsible for theimplementation and enforcement of the legislation.
Sedan den 3 februari 1999är kraven i direktivet obligatoriska för både industrin och de offentliga myndigheter i medlemsstaterna somansvarar för genomförandet och kontroll av efterlevnadenav lagstiftningen.
Seveso II does not cover nuclearsafety or the transport ofdangerous substances, whichare dealt with by separatelegislation.
Seveso II omfattar inte nukleäraanläggningareller transport avfarliga ämnen, som behandlas iseparat lagstiftning.
The next steps
Framtida åtgärder
Over the coming years, the importance of Communitycooperation in the field of civil protection is set to becomeincreasingly important.
Under de närmaste åren kommer gemenskapens samarbetepå räddningstjänstområdet att bli allt viktigare.
Once the mechanism agreed in October 2001 is fully implemented, the Union’s alreadyrigorous approach to dealing with disasters will be even more effective.
När denmekanism som man kom överens om i oktober 2001 ärgenomförd fullt ut, kommer unionens redan strikta metoderför att hantera katastrofer att bli ännu effektivare.
In the future, Member States and the European Commissionare keen to place particular emphasis on the need to try toprevent disasters occurring.
I framtiden kommer medlemsstaterna och Europeiskakommissionen att betona vikten av förebyggande avkatastrofer.
Being able to react swiftly andeffectively when a catastrophe strikes is vital, but it is evenmore important to try to stop such emergencies happeningwherever possible.
Att kunna handla snabbt och effektivt när enkatastrof inträffar är viktigt, men det är ännu viktigare attförsöka förhindra att de inträffar över huvud taget.
To achieve this, even closer links between the local, regionaland national experts who form the backbone of Europe’sdisaster-response strategies will be necessary.
För att lyckas med detta, krävs det ännu närmare samarbetemellan lokala, regionala och nationella experter som utgörryggraden i de europeiska strategierna förkatastrofhantering.
In addition, itis important that ordinary citizens are aware of potential risksand know how to react calmly and quickly in emergencysituations.
Dessutom är det viktigt att privatpersonerär medvetna om de risker som finns och att de vet hur manbehåller lugnet i nödsituationer och snabbt kan vidtaåtgärder.
Environment Directorate-General is the arm of the European Commission responsible for matters concerningthe environment, civil protection and radiationprotection.
Inom Europeiska kommissionen är det Generaldirektoratetför miljö som ansvarar för frågor om miljö, räddningstjänstoch strålskydd.
The Environment DG produces regular reportsand other publications covering the full spectrum ofenvironmental themes, including civil protection.
GD Miljö utarbetar regelbundet rapporteroch andra publikationer om alla typer av miljöfrågor,bland annat räddningstjänsten.
Information on European environment policies can befound at the Environment DG web site on the Europaserver: http://europa.eu.int/comm/environment/.
Information om den europeiska miljöpolitiken finns på GDMiljös webbsida på Europa-servern:http://europa.eu.int/comm/environment/
Further information about civil protection and a list ofrelated links can be found at http://europa.eu.int/comm/environment/civil/index.htm.
Ytterligare information om räddningstjänsten och enförteckning över länkar på detta område finns på: http://europa.eu.int/comm/environment/civil/index.htm
Questions about European environmental policies shouldbe sent to:
Frågor om den europeiska miljöpolitiken kan skickas till
European Commission Environment DGInformation Centre BU-9 0/11B-1049 Brussels E-mail: envinfo@cec.eu.int
Europeiska kommissionen Generaldirektoratet för miljö Informationscenter (BU-9 0/11)B-1049 Bryssel E-post: envinfo@cec.eu.int
EU focus on civil protection Coping with catastrophes — Coordinating civil protection in the European Union
EU-fokus på räddningstjänsten —Katastrofhantering —samordning av räddningstjänsten i Europeiska unionen
S «t
»vi
EUROPEAN COMMISSION Directorate-General for Environment
EUROPEISKA KOMMISSIONENGeneraldirektoratet för miljö
Implementation of Council Directive 91/676/EEC concerning the protection of waters against pollutioncaused by nitrates from agricultural sources
Genomförandet av rådets direktiv 91/676/EEG om skydd motatt vatten förorenas av nitrater från jordbruket
Synthesis from year 2000 Member States reports
Sammanställning av medlemsstaternas rapporter för år 2000
© European Communities, 2002
© Europeiska gemenskaperna, 2002Kopiering tillåten med angivande av källan.
General Context
A — Allmän bakgrund
State of implementation of the Directive
B — Genomförandet av direktivet
B.1.OVERVIEW OF EXHAUSTIVITY OF REPORTS
ÖVERSIKT ÖVER RAPPORTERNAS OMFATTNINGVATTENKVALITET
B.3.VULNERABLE ZONES DESIGNATION AND REVISIONB.4. ACTION PROGRAMMES ASSESSMENT
UTPEKANDE OCH REVIDERING AV KÄNSLIGA OMRÅDENBEDÖMNING AV ÅTGÄRDSPROGRAM EN PRELIMINÄR BEDÖMNING AV ÅTGÄRDSPROGRAMMENS EKONOMI
The actions of the European Commission
C — Europeiska kommissionens åtgärder
Council Directive 91/676/EEC (hereafter referred to as the Nitrates Directive) concerning the protectionof waters against pollution caused by nitrates from agricultural sources was adopted on 12 December1991.
Rådets direktiv 91/676/EEG (nedan kallat nitratdirektivet) om skydd mot att vatten förorenas av nitraterfrån jordbruket antogs den 12 december 1991.
A sister Directive 91/271/EEC (Urban Waste Water Treatment) was adopted on 21 May 1991.
Den 21 maj 1991 antogs direktiv 91/271/EEG (rening avavloppsvatten från tätbebyggelse) som är relaterat till detta direktiv.
Article 10 of the Nitrates Directive requires that Member States submit a report to the Commission everyfour years following its notification.
Enligt artikel 10 i nitratdirektivet skall medlemsstaterna, fyra år efter det att direktivet anmälts och däreftervart fjärde år, lämna en rapport till kommissionen.
This report should include information pertaining to codes of goodfarm practice, designated nitrate vulnerable zones (NVZs), results of water monitoring and a summary ofrelevant aspects of actions programmes for vulnerable zones.
Denna rapport skall innehålla information om riktlinjerför god jordbrukssed, utpekade nitratkänsliga områden, resultat från vattenövervakningen och en sammanfattning av relevanta aspekter av åtgärdsprogrammen för känsliga områden.
This Commission report (required by article 11) is a synthesis of the information transmitted during2000-2001 by Member States (2ndreporting exercise).
Denna rapport från kommissionen (som krävs enligt artikel 11) är en sammanfattning av den informationsom medlemsstaterna överlämnade under 2000–2001 (den andra rapporteringsomgången).
It is completed by aggregated maps and analysis of pressure from nitrogen from agricultural sources in the EU maps, of present NVZs and by a comparativetable on the main content and deficiencies of the first action programmes (1996-1999).
I rapportenhar det lagts till översiktskartor och analyser av kvävebelastningen från jordbrukskällor på EU-kartor, utpekade nitratkänsliga områden, samt en jämförande tabell över de första åtgärdsprogrammens (1996–1999)viktigaste innehåll och brister.
This report was prepared in order to provide an overview of the current situation with regard to the directive together with possible pathways for the future.
Rapporten har utarbetats för att ge en översikt över den nuvarande situationen när det gäller direktivet,liksom över möjliga alternativ för framtiden.
It illustrates, with some case studies, the positive effectsof some farm practices on the quality of water.
Genom ett antal fallstudier illustreras positiva effekter somvissa jordbruksmetoder har på vattenkvaliteten.
However, it is emphasised that there is a considerable timelag between improvements at farm and soil level and a response in waterbody quality.
Det bör dock observeras att det tar lång tid innan deförbättringar som görs på jordbruks- och marknivå får effekter på vattenkvaliteten.
North Sea, Brittany “Abers” or the Adriatic Sea and Venice lagoons, where algae blooms have been occurring more and more frequently from the 70’s), were the trigger for action to improve water quality.
Åtgärder för att förbättra vattenkvaliteten började vidtas som en följd av allmänhetens allt större oro för dekontinuerligt ökande nitratkoncentrationerna i dricksvattentäkterna och eutrofieringsproblemen i de akva- tiska ekosystemen1(till de mest kända exemplen hör sydöstra Nordsjön, ”Les Abers” i Bretagne, Adriatiskahavet och lagunerna i Venedig, där algblomningen har blivit allt vanligare sedan 1970-talet).
MAP I— Satellite picture of EU seas chlorophyll-a concentrations. Average summer 2000.
Karta I — Satellitbild som visar koncentrationerna av klorfyll– a i haven inom EU (genomsnitt för sommaren 2000).
The red and yellow areas showstrong phytoplancton development, one of the most visible symptoms of eutrophication, with potential adverse effects (toxicdinoflagellates, oxygen depletion, changes in bottom flora and fauna, etc).
I deröda och gula områdena märks en kraftig utveckling av fytoplankton, vilket är ett av de tydligaste symptomen på eutrofiering. Det kan leda till skadliga effekter i form av giftiga dinoflagellater, syrebrist, förändringar i bottenflora och -fauna osv.
N.B.: Interferences of humic and suspended matters near estuaries have to be taken into account
Obs: Störningar från våta och suspenderade partiklar i närheten av flodmynningar måste beaktas.
Excessive growth of algae and plants, with potential adverse effects on biodiversity or human uses of water. The precisedefinition in the Directive (art.
Kraftig algväxt och annan växtlighet som kan få negativa följder för den biologiska mångfalden eller för människorsanvändning av vatten.
2.i) is “Enrichment of water by nitrogen compounds, causing an accelerated growthof algae and higher forms of plant life to produce an undesirable disturbance to the balance of organisms present inthe water and to the quality of the water concerned”.
Det exakta definition som ges i direktivet (artikel 2.i) är ”berikning av vatten genom tillförselav kväveföreningar, vilket medför ökad tillväxt av alger och högre former av växtlighet så att balansen mellan organismerna i vattnet störs på ett oönskat sätt och vattenkvaliteten påverkas negativt”.
In agriculture, the trend towards greater intensification, and higher productivity during much of the pastfifty years, was accompanied by a significant increase in fertiliser use and, as shown by fig. I, particularlyinorganic nitrogen use.
Inom jordbruket har intensifieringstrenden och trenden mot ökad produktivitet under större delen av densenaste 50-årsperioden lett till en betydligt större användning av gödselmedel, framför allt oorganisktkväve, såsom framgår av figur 1.
Inorganic N use reached a peak of 11 millions tons annually in the mid 1980s before falling somewhat toapproximately 9-10 Millions tons more recently.
Användningen av oorganiskt kväve var som störst i mitten av 1980-talet, då den uppgick till 11 miljonerton per år. Sedan minskade användningen något och nyligen uppgick den till ungefär 9–10 miljoner ton.
Animal numbers increased during most of this period, contributing to a greater overall N burden throughmanure.
Antalet djur ökade under största delen av denna period, vilket bidrog till en större total kvävebelastningfrån gödsel.
Crop production also increased.
Även odlingen av grödor ökade.
Changes in agricultural policy leading to milk quotas in 1984,and suckler cow and ewe premium quotas in 1992, have since stabilised or contributed to a reduction incattle and sheep numbers, but both the pig and poultry sectors have continued to expand.
De förändringar av jordbrukspolitiken som innebar att detinfördes mjölkkvoter under 1984 och kvoter för am- och dikobidrag samt tackbidrag under 1992, harsenare medfört en stabilisering, eller till och med bidragit till en minskning, av antalet får och nötkreatur.Både svin- och fjäderfä-näringen har dock fortsatt att växa.
In addition,animal numbers on individual farms are expanding and over 40% of the E.U.’s dairy herd is held on farmsof more than 50 cows while the vast majority of the breeding pig herd contain more than 100 sows.
Dessutom ökar antalet djur på de enskildajordbruken. Över 40 % av EU:s mjölkkobesättning finns på jordbruk med mer än 50 kor, medan den allrastörsta delen av grisuppfödningen sker på jordbruk med mer än 100 suggor.
Globally the nitrogen "pressure" on EU agricultural soils from animal husbandry (mainly cows, pigs,poultry and sheep), also is approximately 8 millions tons annually spread on agricultural soils (MAP III),so the total diffuse nitrogen "pressure" from agriculture reaches almost 18 millions tons (MAP IV).
Kvävebelastningen på EU:s jordbruksmarker från djurhållningen (främst kor, grisar, fjäderfä och får)uppgår totalt sett till ungefär 8 miljoner ton per år (se karta III). Den totala diffusa kvävebelastningen frånjordbruket uppgår således till nästan 18miljoner ton (karta IV).
During this 50 years period, a reduction of permanent grassland and of “buffer” areas (ditches and hedges,wetlands, etc.) which favours erosion, runoff and quicker drainage of nutrients to the aquatic ecosystemsand to groundwaters has been a feature of changing farming.
Under denna 50-årsperiod har det ändrade jordbruket kännetecknats av en minskning av permanenta gräsmarker och buffertområden (diken och häckar, våtmarker osv.), vilket främjar erosion, avrinning och ensnabbare dränering av växtnäringsämnen till de akvatiska ekosystemen och grundvattnet.
Figure 1 — Mineral N fertilisers consumption — E.U. 15 Member States, from 1930 to 1999.
Figur 1 — Användningen av kvävegödselmedel (miljoner ton kväve per år) i EU:s femton medlemsstater mellan 1930 och 1999.
Nconsumption(Mt/year)
Nförbrukningmt/år
Source: EFMA (Millions of tons of nitrogen per year).
Källa: EFMA.
In France, 67% of wetlands have disappeared within the last century. The same phenomena occurred sincethe 1950s for 84% of peat soils in the United Kingdom, and 57% of German and 60% of Spanishwetlands, due to agricultural drainage, tree planting and landfilling for urban purposes.
Den kraftiga minskningen beror på att mark torrläggs för jordbruksändamål, och på plantering avträd och anläggning av deponier.
Such wetlands areable, through natural denitrification and plant assimilation, to remove from water up to 2 kgs Nitrogen/hectare x day (almost 0.8 Ton N/hectare each year)(Fleischer et al, 1997, Hoffmann, 1998).Their loss, therefore, is detrimental to water quality.
Vissa våtmarker kan, genom naturlig denitrifikation och växterskväveupptag, avlägsna upp till 2 kg kväve/hektar och dag från vatten (nästan 0,8ton kväve/hektar och år)(Fleischer et al, 1997, Hoffmann, 1998). Nämnda utveckling har därför påverkat vattenkvaliteten negativt.
Agricultural policy has responded to some of these trends principally through the introduction of agrienvironment measures in 1992 and their expansion in the Agenda 2000 CAP-REFORM.
Framför allt kan nämnas att man1992 införde miljöåtgärder inom jordbruket, vilka utvidgades vid reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken inom ramen för Agenda 2000.
Finally, greater density of livestock buildings, and manure storage and spreading, has resulted in strongammonia volatilisation, and atmospheric deposition on neighbouring soils and waters with values up to50-60 kgs of nitrogen per hectare per year being recorded in regions with intensive livestock activities(EMEP, 1999; RIVM, 2000).
Alltfler stallbyggnader, och lagring och spridning av gödsel, ledde till en omfattande avdunstning avammoniak och till atmosfäriskt nedfall i omgivande mark och vatten. Värden på upp till 50–60 kg kväveper hektar och år har registrerats i områden med intensiv djurhållning (EMEP, 1999 och RIVM, 2000).
MAP II— Average nitrogen atmospheric deposition - (kg N/ha/year).
Karta II — Genomsnittligt kvävenedfall - (kg N/ha/år).
As a marine example, on the North Sea a direct deposition up to 0.3 millions Tons N/year (20% of theaquatic inputs from riverine countries) has been estimated (EMEP, 1999).
När det gäller haven kan det nämnas att det direkta nedfallet över Nordsjön har uppskattats till 0,3miljoner ton kväve/år (20 % av kvävetillförseln via vatten från omgivande länder) (EMEP, 1999).
The following drawing summarises all the “pathways” of loss of nitrogen to the aquatic environment,including the "soil / air / soil & water" cycle: Figure 2— The agricultural nitrogen air/soil/water exchanges and possible impacts.
Figur 2 — Kretsloppet av kväve från jordbruket i mark/luft/vatten, och möjliga konsekvenser.
Soil/Air/Water The pathways of agricultural N cycles
Mark/Luft/Vatten Spridningsvägar för kväve från jordbruket
Greenhouse gas effect
Växthuseffekt
Groundwaters pollution
Förorening avgrundvattnet
—A part of this nitrogen loss (50-80%) is recycled to water and soils, causing groundwaters enrichment, eutrophication of surface waters, in synergy with phosphorus, and contributing to “acidrain” damages on terrestrial flora and soils; another part, up to 20-50%, is “denitrified” into inertnitrogen gas (and some N2O with a greenhouse gas effect), by soil and sediment bacteria, or bynatural chemical reduction in certain types of soils and groundwaters.
—En del av denna kväveförlust (50-80 %) kommer ut i vattnet och marken, där kvävet anrikas igrundvattnet och tillsammans med fosfor leder till eutrofiering av ytvattnet, liksom till skador frånsurt regn på landväxter och mark. En del av kvävet (upp till 20–50%) denitrifieras till inertkvävgas (och i viss mån till dikväveoxid med växthuseffekt), av bakterier i mark och sediment ellergenom en naturlig kemisk reduktion i vissa mark- och grundvattentyper.
—Mineral fertilisers directly introduce ammonium and nitrates into groundwaters by leaching, andinto surface waters by runoff and subsoil “drainage”.
—Genom användning av mineralgödsel sprids ammoniak och nitrater till grundvattnet genomläckage och ytvattnet genom avrinning och ”dränering” från jorden.
The extent of this depends on ground conditions at time of spreading.
I vilken utsträckning dettasker beror på markförhållandena vid den aktuella tidpunkten.
—Organic N (in manure) uses the same “pathways”, plus additional losses to the atmosphere in theform of ammonia (volatilisation) and N2O (incomplete denitrification).
—Organiskt kväve (i stallgödsel) sprids på samma sätt och avges även till atmosfären i form avammoniak (avdunstning) och dikväveoxid (ofullständig denitrifikation).
These range from 10 %to 30% of the initial N excreted by animals, and are re-deposited on the soil and waterbodies inrain (wet deposition) or directly (dry atmospheric deposition).
Dessa ämnen kan utgöramellan 10% och 30% av det ursprungliga kväve som fanns i djurens urin och spillning. De avgestill mark och vattensamlingar genom regn (vått nedfall) och direkt (torrt atmosfäriskt nedfall).
MAP III — Livestock manure nitrogen pressure (per type of animals).
Karta III —Kvävebelastning från stallgödsel (per typ av djur).
The total nitrogen “pressure” on agricultural soils of Europe is summarised in MAP IV, which also indicates the origin of the different nitrogen inputs to soil:
Den totala kvävebelastningen på jordbruksmarken i Europa sammanfattas i KARTAIV. Där framgår ocksåfrån vilka källor olika kvävetillskott till marken kommer:
MAP IV— Total nitrogen pressure from agriculture, air deposition and biological fixation.
Karta IV — Total kvävebelastning från jordbruket, nedfall i luften och biologisk fixering.
In order to limit the losses linked to agricultural activities, the main types of actions that the Nitrates directive promotes (in annexes II-codes of good practice, and III-actions programmes) simultaneously concern:
För att begränsa kväveförlusterna i samband med jordbrukverksamhet, främjas genom nitratdirektivet(bilaga 2 – riktlinjer för god jordbrukssed och bilaga 3 – åtgärdsprogram) i första hand följande typer avåtgärder:
—Crop rotations, soil winter cover, catch crops, in order to limit leaching during the wet seasons.
—Växelbruk, vinterväxtlighet och fånggrödor för att begränsa kväveläckaget under nederbördsperioderna.
—Use of fertilisers and manure, with a balance between crop needs, N inputs and soil supply, frequentmanure and soil analysis, mandatory fertilisation plans and general limitations per crop for bothmineral and organic N fertilisation.
—Användning av handels- och stallgödsel, så att en balans uppnås mellan grödornas behov, kvävetillförsel och jordens kvävereserver, frekventa analyser av stallgödsel och jord, obligatoriska gödslingsplaner och allmänna gränser för gödsling med både mineraliskt och organiskt kväve för varje gröda.
—Appropriate N spreading calendars and sufficient manure storage, for availability only when the cropneeds nutrients, and good spreading practices.
—Lämpliga tidsplaner för kvävespridning och tillräckliga lager av stallgödsel, så att grödorna endastgödslas vid behov, och god spridningpraxis.
—“Buffer”effect of non-fertilised grass strips and hedges along watercourses and ditches.—Good management and restrictions of cultivation on steeply sloping soils, and of irrigation.
—Icke gödslade gräsremsor och häckar som fungerar som ”buffertar” längs vattendrag och diken.—God förvaltning och begränsad odling på starkt sluttande mark, och begränsad konstbevattning.