natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Regional disparities within countries are large, but may be stabilising
Huvudstäder som London eller Paris (lie de France) tenderar i synnerhet att ligga på en nivå mycket över genomsnittet3 medan BNP­nivån per invå­nare ligger väsentligt under övriga regioner i periterà el­ler landsbygdsregioner som t. ex. Ipeiros i Grekland,
Disparities in GDP per head, 1987-98
Olikheter i BNP per capita, 1987-1998
New NUTS breakdown
Nya NUTS­niváema
» - - Without new Lander i i i i i i i i i i
­ ­ ­ Utan de nya forbundsstaterne
Capital cities, such as London or Paris (lie de France), tend, in particular, to have levels much higher than average,3 while in many remote and rural regions, such as Ipeiros in Greece, Calabria in Italy and Agores in Portugal, GDP per head is well below that elsewhere.
Återigen understryker detta att utjämningen är en pro­cess som verkar på lång sikt, eftersom avståndet mellan den tiondel av regionerna med den lägsta respektive högsta genomsnittliga nivån, endast minskade med en sjättedel under tioårsperioden.
Oporto and the Algarve, though disparities have narrowed over the past 10 years.
Detta de­monstrerar tydligt det faktum att enskilda länder inte kan betraktas som homogena ekonomier och att det är vä­sentligt att ta hänsyn till såväl regionala som nationella förhållanden och trender i den ekonomiska utvecklingen.
Migration has been a feature in Sweden and Finland, from the sparsely populated, remote regions in the north - as well as from the east in the latter - as economic recession hit hard in the early 1990s.
I Spanien, EU:s till ytan näst största land, har utveck­lingen också ett varierat mönster.
Outward migration has continued since then, despite the partial recovery in GDP per head.
BNP­nivån per in­vånare är alltjämt förhållandevis hög i Madrid och Catalonien och har dessutom ökat under det senaste decenniet.
For example, while GDP per head does not differ much between regions in Greece, a gap has opened up in recent years between the main centres of economic activity around Athens and Thessaloniki and the rest of the country.
Övriga regioner i norra delarna av landet har också utvecklats väl, medan de i periterà områ­den i nord­östra Spanien och i de mer outvecklade delarna i södra delarna av landet i huvudsak har haft en mindre gynnsam utveckling, där BNP per invånare ökat i en lägre takt än EU:s genomsnitt i de först nämn­da områdena och knappast alls i de sist nämnda, vil­ka hör till de minst utvecklade delarna av EU.
Indeed, since the closure of land routes to the rest of the EU through the former Yugoslavia, the port and airports in Athens are the main entry and exit points for trade with the rest of the world.
Därmed har de regionala skillnaderna i Spanien ökat ytterliga­re.
In consequence, the regions in the remote and mountainous interior remain the poorest in the EU mainland.
Skillnaderna är också stora I Portugal, där utvecklingen är koncentrerad till kustområdet, Lissabon, Oporto och Algarve, även om skillnaderna har minskat under den senaste tioårsperioden.
Disparities are both wide and long-standing between the north and south of Italy.
Den tendens, som kunde observeras redan i den för­sta sammanhållningsrapporten, som innebär att de regionala skillnaderna I BNP per invånare ökar överti­den förefaller fortfarande stämma i ett betydande an­tal medlemsstater.
Despite the economic upturn elsewhere, GDP per head in the Mezzogiorno has continued to stagnate at around 60-70% of the EU average.
I några fall har dock skillnaderna minskat något (se tabell A.3 och figur 2).
Only in Basilicata has growth over the past decade been significant and even here, GDP per head only rose from 63% of the EU average to 72% between 1988 and 1998.
Senare års minskade skillnader i några medlemsstater kan dock vara resultatet av konjunkturvariationer, eftersom eftersläpande regioner har en tendens att i större om­fattning närma sig genomsnittet under tillväxt­ än under avmattningsperioder.4Betydande skillnader kvarstår dock, i synnerhet i några av de fattigaste medlemsstaterna.
GDP per head in terms of PPS in the new German Lander, where growth was very rapid in the first few years following unification, was also around 68-70% of the EU average in 1998.
Befolkningsomflyttningar har också kännetecknat ut­vecklingen i Sverige och Finland, med utflyttning från glesa och periterà regioner i norr, liksom från de östra delarna av Finland.
In Spain, the second largest country in terms of land area in the EU, the pattern of development is also varied.
De negativa effekterna av den ekonomiska tillbakagången i början av 1990­talet har varit omfattande.
GDP per head remains relatively high in Madrid and Cataluha and has risen further over the past decade.
Utflyttningen har fortsatt sedan dess, trots en viss återhämtning när det gäller BNP per invånare.
Other regions in the north, notably Navarra and Pais Vasco, have also performed well, but those in the remote north-east and underdeveloped south have tended to do less well, GDP growing by less than the EU average in the former and hardly at all in the latter, which are among the least developed parts of the EU.
Exempelvis har, samtidigt som variationerna i BNP per invånare är små mellan olika regioner i Grekland, ökade skillnader uppstått under senare år mellan de huvudsak­liga ekonomiska centra i Ättika (där Aten ingår) re­spektive Thessaloniki och övriga landet.
Accordingly, regional disparities in Spain have widened further.
Detta till stor del beroende på att vägarna till övriga EU genom det f. d.
Disparities double in scale with the inclusion of applicant countries
Jugoslavien stängdes, vilket inneburit att hamnar och flygplatser har blivit de viktigaste knutpunkterna för internationell handel.
It is instructive to examine the disparities which would exist in the Union at present if all the applicant
Som en konsekvens av detta kvar­står periterà regioner, och regioner i bergstrakterna, som de fattigaste ¡nom EU.
Average group 3
Medelgrupp 3
1.1 Economic cohesion second group, with GDP per head between 68% (the Czech Republic) and 95% (Spain) of the EU 27 average, while the remaining 8 applicant countries form the third group, with GDP per head below this (and, on average, only 40% of the EU27 average, though 56-58% for Slovakia and Hungary).
Det bör också påpekas att det finns stora skillnader mellan ansökarländerna, inte bara i termer av BNP per invånare, utan även när det gäller deras ekono miska utveckling sedan omställningen påbörjades. Detta speglar delvis mönstret för och omfattningen av de reformer som genomförts under denna period (se faktaruta).
countries5 were considered together with the existing 15 Member States.
Den ekonomiska utvecklingen har varit mer gynnsam i östra Tyskland där BNP-nivån per invånare i de nya förbundsstaterna ökade snabbt under de år som följde efter enandet.
However, it is recognised that by the time these countries actually enter the Union their GDP per head could be higher than at present, depending on their economic performance in the intervening period and the effect of accession itself on this.
BNP-nivån per invånare motsvara de mellan 68-70 procent av EU:s genomsnitt år 1998.
It also has to be recognised that there are significant differences between the candidate countries, not only in terms of GDP per head but also in terms of their economic performance since the transition was initiated, which in part reflects the pace and extent of reforms during this period (see Box).
Skillnadernas omfattning ökar med det dubbla om ansökarländerna ingår i jämförelserna
Enlargement will, therefore, pose a challenge to cohesion in two ways (Table 2).
En intressant fråga är vilka skillnader som idag skulle finnas inom unionen om samtliga ansökarländer5 be aktades tillsammans med dagens 15 medlemsstater.
First, it will more than double the population living in regions with GDP per head of less than 75% of the present EU average -EUR 20,213 per head -from 71 million to 174 million, or from 19% of the EU 15 total to 36% of the EU27 total (or to 26% of the EU27 total if the EU average GDP per head is reduced to that of the 27 countries, ie EUR 16,504).
Man bör då komma ihåg att BNP-nivån per invånare i dessa länder kan vara högre än dagens nivå vid den tidpunkt när ansökarländerna I praktiken blir medlemmar av unionen. Detta beroende på deras ekonomis
Three groups of countries can be distinguished in the EU of 27 in terms of GDP per head instead of the present two (Graph 3).
I ett EU med 27 stater kan man tydligt urskilja tre grupper av länder när det gäller BNP-nivå per Invånare ¡stället för dagens två (se figur 3).
The existing EU Member States, apart from Spain, Greece and Portugal, form the first group with GDP per head 20% above the new average.
Dagens medlemsstater, förutom Spanien, Grekland och Portugal, utgör den första gruppen med en BNP-nivå per invånare som är 20 procent över det nya genomsnittet för EU.
These three cohesion countries plus Cyprus, the Czech Republic, Slovenia and almost certainly Malta (though no PPS figures are available) form the
De nyss nämnda tre länderna och Cypern, Tjeckien, Slovenien och med stor sannolikhet även Malta (även om inga uppgifter angående köpkraft är tillgängliga) utgör en andra grupp där BNP-nivån per invånare va rierar mellan 68 (Tjecklen) och 95 procent (Spanien) av EU27:s genomsnitt.
Recent economic developments in the candidate countries
De återstående åtta ansökarländerna utgör en tredje grupp, med en BNP-nivå per invånare som är ännu lägre (och i genomsnitt endast
The long-term growth potential of the candidate countries is substantial and this is likely to benefit the present EU Member States in future years.
Ekonomisk utveckling i kandidatländerna under senare tid minska underskottet genom kapitalinflöden genererade av privatiseringsreformerna.
Deficits have been financed to a large extent by capital inflows linked to privatisation, but new investment has also increased in a number of countries.
Nya investeringar har också underlättat arbetet med att minska de offentliga underskotten.
Despite efforts to reduce the budget deficit in most countries, public finance sustainability remains a cause of concern.
Trots insatser för att reducera budgetunderskottet så är ändå de offentliga finanserna ett stort problem i många länder.
The economic performance of the candidate countries in Central Europe has, in most cases, improved significantly since the mid-1990s, though because of the growth of the EU over this period, there has been little convergence in terms of GDP per head.
De centraleuropeiska kandidatländernas ekonomiska ut veckling har i de flesta fall förbättrats avsevärt sedan mitten av 1990-talet, även om konvergensen med EU varit liten, mycket beroende på EU:s egen positiva ekonomis ka utveckling.
At the same time, regional disparities within the countries have tended to widen, especially between the capital cities plus the regions bordering the EU and eastern areas.
Samtidigt har de regionala skillnaderna inom länderna tenderat att öka, i synnerhet gäller detta för skillnader mellan tillväxtområden och gränsområde na mot EU:s östgrannländer.
Future policies will need to tackle these disparities.
Den framtida politiken måste hantera dessa problem.
The privatisation of large enterprises is underway in Hungary, the Czech Republic, Estonia and Bulgaria and, to a lesser extent, in Latvia.
Processen att privatisera de stora företagen har kommit igång i Ungern, Tjeckien, Estland och Bulgarien och, i något mindre utsträckning, I Litauen.
In Poland, the rate of privatisation has been sustained but restructuring has only just begun in the iron and steel industry and agriculture.
I Polen har nivån på privatiseringar hållits konstant, men arbetet med att privatisera den stora järn- och stålindustrin samt jordbrukssektorn har just inletts.
In banking, privatisation has progressed in the Czech Republic, Bulgaria, Latvia and Slovakia, as well as in energy supply and telecommunications.
När det gäller banksektorn har arbetet framskridit väl i Tjeckien, Bulgarien, Lettland och Slovakien. Detta gäller även för telekommunikationssektorn. sektorn.
While GDP growth in the candidate countries taken together (but excluding Turkey) was only 2.2% in 1999, that is less than in the EU15, in five of them (Slovenia, Hungary, Cyprus, Poland and Malta), it exceeded 4%.
Med undantag för Rumänien (och Turkiet) så var inflationen stabil kring 10 %-nivån per år, många gånger var den till och med lägre.
Apart from Romania (and Turkey), inflation has stabilised at around 10% a year or even below, though the relatively slow reduction of inflation in Hungary and Poland remains a concern.
Det är dock viktigt att notera att den långsamma inflationsreducerande processen i Ung ern och Polen fortfarande är ett problem.
The macroeconomic situation in the candidate countries is mixed, with favourable aspects (growth potential, FDI, the growth and shift of trade flows and even inflation) and others which are weaker (the current account deficit, unemployment and the budget deficit).
Det makroekonomiska läget i kandidatländerna är varierande. Positiva områden (tillväxtpotential, FDI, förändrade handelsflöden, kontroll på inflationen) såväl som negativa (budgetunderskott, arbetslöshet, svag betalningsbalans etc.) existerar.
But the situation in these countries cannot be compared directly with that in the present EU Member States, given their starting point and the importance of restructuring.
Situationen i kandidatländerna kan dock inte jämföras direkt med situationen i de nuvarande medlemsländerna eftersom de initiala förutsättningarna är så skilda.
While the balance of payments on current account has improved in a number of countries, the deficit remains significant in Estonia, Latvia, Lithuania and Poland.
Emedan betalningsbalansen i många länder har förbättrats avsevärt, så är underskotten ändå stora i länder som Estland, Lettland, Litauen och Polen. Man har försökt att
1.1 Economic cohesion together had a GDP per head of less than half (48%) the average.
1.1 Ekonomisk sammanhållning
It is also noteworthy how much GDP per head of the 10% of the bottom regions is reduced, falling from 61 % of the EU average at present to only 31% of the average for an enlarged EU.
En utvidgning av EU kommer därför att öka skillnaderna på två sätt (tabell 2).
Whereas at present, only Ipeiros in Greece has an income less than half the EU average, in an enlarged EU, some 79 million people would live in regions with GDP per head less than in Ipeiros.
För det första kommer antalet invånare i unionen med en BNP-nivå per invånare som är mindre än 75 procent av dagens EU-genomsnitt -20 213 EUR - att öka från 71 miljoner till 174 miljoner, el ler från 19 procent av EU15:s befolkning till 36 procent av EU27:s. (eller 26 procent av EU27:s befolkning, under förutsättning att EU:s genomsnittliga BNP per invånare minskas till den nivå den får med 27 länder, dvs 16 504 EUR).
On the basis of the present data, the statistical effect of including the 12 applicant countries is to reduce the EU average GDP per head by 18%.
Anslutningen av de 12 nya medlemsstaterna har i praktiken ingen betydelse när det gäller att identifiera de re gioner som har den högsta BNP-nivån per invånare i unionen6, men förändrar helt och hållet sammansättningen av de regioner som har den lägsta BNP-nivån per invånare liksom relativ Inkomstnivå.
As a result of this hypothetical exercise, 27 of the regions in the existing EU with some 49 million inhabitants are raised above 75% of the average of the 27 countries.
De tio procent av regionerna (mätt som andelar av EU:s befolkning) som har den lägsta nivån i en utvidgad union består helt och hållet av regioner i östra Polen, Bulgarien och Rumänien samt Lettland och Litauen.
This, of course, does nothing in itself to resolve the development problems of the regions concerned, it just signifies that their relative position is improved by the entry of regions even worse off than themselves.
De 25 procent av regio nerna som har den lägsta BNP-nivån per invånare, Innefattar nästan alla regioner i ansökarländerna och flertalet av de i Grekland, Acorerna och Madeira i Portugal samt Andaluclen och Extremadura i Spanien.
As in the case of disparities between countries, the ratio of GDP per head in the top regions to that in the bottom in the enlarged Union is around double the ratio for the present EU.
För det andra kommer skillnadernas storleksordning att öka. 1998 var BNP-nivån per invånare i de eftersläpande regionerna i medeltal 66 procent av EU:s ge nomsnitt.
The top 25% of regions in an enlarged EU, therefore, would have an average level of GDP per head of 3.3 times that of the bottom 25% as against a ratio of 1.9 in the present EU, while the top 10% of regions after enlargement have a level 5.3 times the bottom 10% as compared with a ratio of 2.4 at present.
I motsvarande regioner i ansökarländerna är nivån väsentligt lägre (omkring 37 procent av nuvarande genomsnitt för EU), vilket innebär att de två grupperna tillsammans har en BNP-nivå per invånare som är mindre än hälften (47 procent) av EU:s genom snitt.
Given the present data and assuming that the EU were suddenly expanded by 12 Member States, the challenge to cohesion, therefore, in an EU27 can be said to be twice as widespread and twice as large in scale as at present.
Det är värt att notera att mycket få regioner från dagens EU finns med på listan över de minst välutvecklade i en utvidgad union.
If the applicant countries were to experience the same rate of growth as the cohesion countries over the past decade, their present level of GDP per head implies a convergence process lasting for at least two generations.
Det är också värt att notera att nivån minskar för den tiondel av regionerna som har lägst BNP per invånare, från dagens 61 procent av EU:s genom snitt till endast 31 procent av genomsnittet i ett utvidgat EU.
Even with the kind of growth experienced in Ireland over the past decade, it would take 20 years before they reached 90% of EU15 GDP per head.
För närvarande har endast Iperios i Grekland en in komstnivå som är mindre än hälften av EU:s genomsnitt, medan däremot ett utvidgat EU innebär att 79 miljoner människor kommer att bo i regioner med en BNP-nivå per invånare som är lägre än den i Ipelros.
The use of different economic models to explore trends in regional development can be helpful both in indicating the likely outcome in future years if these trends remain the same, and if regional economies continue to perform as in the past, and in identifying the key factors that need to change if convergence in GDP per head is to occur.
Eftersom som en utvidgning med de 12 ansökarlän derna rent statistiskt minskar EU:s genomsnittliga BNP per invånare med 18 procent, innebär det att 27 regioner i dagens EU med omkring 49 miljoner invånare hamnar över 75 procenttröskeln.
First, if past trends continue, it will take a number of decades for regional disparities in the present EU to be eliminated.
Problemen att skapa sammanhållning i ett utvidgat EU med 27 medlemsstater kan därför sägas bli dubbelt så stora och dubbelt så omfattande i jämförelse med dagens situation.
Secondly, there can be no guarantee that such an elimination will occur.
Problemen kommer därför sannolikt att bestå under lång tid framöver.
More specifically, while regional economies might converge over time to their own equilibrium level of GDP, given the underlying
Även om tillväxttakten i ansökarländerna skulle överstiga den
The inclusion of the 12 applicant countries has virtually no effect on the identity of the regions with the highest GDP per head in the Union,6 but completely changes the composition, and relative level of income, of the regions with the lowest level.
På motsvarande sätt, som när det gäller skillnader mellan länder, fördubblas det relativa avståndet mellan de regioner som har högst BNP-nivån per invånare och de som har lägst i en utvidgad union i jämförelse med da gens EU.
The bottom 10% of regions (in terms of population) in an enlarged EU consist entirely of those in eastern Poland, Bulgaria and Romania together with Lithuania and Lat-
De 25 procent av regionerna som har högst BNP-nivå per Invånare i en utvidgad union får härvid en genomsnittlig BNP-nivå per invånare som är 3,3 gånger högre än den kvartil som har den lägsta nivån, vilket kan jämföras med dagens EU där motsvarande uppgift är 1,9. På samma sätt får den tiondel som har den högsta
Population as a proportion of EU 15/26
Befolkning uttryckt som en andel av EU:s totala befolkning
Average GDP/head (PPS) of regions falling below 75%
Medelvärde BNP per capita för regioner som ligger under 75-nivån
GDP and other measures of the regional economy conditions which prevail and their own factor endowments, there is no necessary reason why this process in itself should lead to a convergence towards the EU level of GDP per head and to a reduction in regional disparities in these terms in the Union.
Faktaruta: BNP och andra regionalekonomiska mått nivån efter en utvidgning en nivå som är 5,3 gånger större än den nivå den tiondel som har den lägsta nivån har, vilket kan jämföras med dagens EU där motsvarande uppgift är 2,4.
GDP per head in terms of PPS is the key indicator for assessing levels of economic development in regions and disparities in this.
BNP per invånare uttryckt i köpkraftsparitet är det viktigaste måttet för att bestämma den ekonomiska utvecklingsnivån i regionerna och de skillnader som finns.
Its position is enshrined in the Structural Funds regulations and in Article 87(3)a of the Treaty on competition policy, both of which have been unanimously approved by the Member States.
Måttets betydelse framgår av reglerna för strukturfonderna och i artikel 87(3)a i avtalet om konkurrenspolitik, vilka båda har blivit enhälligt accepterade av medlemsstaterna.
It is also conventionally used by numerous international institutions (including the World Bank, IMF, OECD and UN) as well as universities and research institutes, central banks and private enterprises as the single most useful measure of economic performance.
Det an vänds också ofta av många internationella institutioner (inklusive Världsbanken, IMF, OECD och FN) liksom av universitet och forskningsinstitut, centralbanker och privata företag som det enskilt mest användbara måttet på ekonomisk utveckling.
The reasons for this include the following:
Motiven till detta är följande:
• GDP is, almost by definition, the best measure of the output of the regional economy.
— BNP är i det närmaste per definition det bästa måttet på den regionala ekonomins produktionsresultat.
This implies, in turn, a need both to improve education and training systems in lagging regions and to widen access to these, as well as a need for enterprises in these regions to use the potential skills available more effectively and to adapt more rapidly to changes in technology and in the organisation of work.
För det första, givet att hittillsvarande trender fortsätter, kommer det att ta ett antal decennier innan de regionala skillnaderna ¡nom dagens EU har eliminerats.
• Leaving aside problems of commuting, which are significant only in a few cases, and of income from capital, it is a good proxy for regional income before public and private transfers.
— Bortsett från de problem som är förknippade med pendling, vilka är av vikt i endast några enstaka fall, och med kapitalinkomster, så är det en god mätare för den regionala inkomsten före offentliga och privata transfereringar.
For cohesion purposes, it is important, at least initially, to measure the regional income taking account only of what is generated locally without including transfers from outside or those going outside.
För att skapa sammanhållning är det åtminstone inledningsvis viktigt att mäta den regionala inkomsten och endast räkna med det som genererats lokalt, utan att inkludera in- och utgående transfereringar.
To give an obvious example, a region which had a low level of production might well have a much higher level of final income because of large social security transfers, but it would still be a less favoured region.
Ett uppenbart exempel är att den slutliga inkomstnivån i en region som har haft en låg produktionsnivå mycket väl kan vara väsentligt högre på grund av stora transfereringar via socialförsäkringssystemen.