natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Law No 468 of 29 September 1917, the First Law on Public Limited Companies, made it compulsory for public limited companies and increases in their capital to be entered in a companies register.
Enligt den första aktiebolagslagen, lag nr 468 av den 29 september 1917, skall aktiebolag och kapitaltillskott i sådana bolag registreras i ett aktiebolagsregister.
Entries in the register were subject to a charge at a rale to be determined by the competent minister.
Vid registreringen skulle det betalas avgifter vars storlek skulle fastställas av det behöriga ministeriet.
Law No 371 on Private Limited Companies was adopted, which lays down, in relation to such companies, registration formalities analogous to those applicable to public limited companies.
Lag nr 371 om bolag med begränsat ansvar i vilken det vad gäller de sistnämnda föreskrivs motsvarande registreringsregler som för aktiebolag.
Fantask and a number of other companies or groups of companies then asked the Trade and Companies Office to refund the supplementary charges which they had been obliged to pay to that directorate between 1983 and 1992.
Bolaget Fantask och flera bolag eller bolagsgrupper begärde då att styrelsen skulle återbetala de tilläggsavgifter som de hade fått betala mellan åren 1983 och 1992. Fantask
Fantask also claimed repayment of the basic charge.
begärde även att de belopp som erlagts i grundavgift skulle återbetalas.
As regards the setting of the amount of duties paid by way of fees or dues, the Court stated in Ponente Carni that it may be difficult to determine the cost of certain transactions such as the registration of a company.
Vad avser fastställandet av storleken på avgifter av vederlagskaraktär, har domstolen i målet Ponente Carni påpekat att det kan vara svårt att fastställa kostnaden för vissa transaktioner som till exempel registrering av ett bolag.
In such a case the assessment of the cost can only be on a flat-rate basis and must be fixed in a reasonable manner, taking account, in particular, of the number and qualification of the officials, the time taken by them and the various material costs necessary for carrying out the transaction.
Kostnadsberäkningen kan i ett sådant fall endast göras schablonmässigt och skall vara skälig med hänsyn till bland annat antalet anställda och deras kvalifikationer, de anställdas tidsåtgång samt till de olika direkta utgifter som är nödvändiga för att genomföra transaktionen.
Since their requests for a refund were rejected, the companies in question commenced proceedings in the Østre Landsret against the Ministry of Industry.
Sedan bolagen fått avslag på sina återbetalningskrav, väckte de talan mot industriministeriet vid Østre Landsret.
In their actions they submitted inter alia that, in the light, in particular, of the judgment in Joined Cases C71/91 and C-178/91 Ponente Carni and Cispadana Costruzioni [1993] ECR 1-1915 ('Ponente Carni'), the supplementary charge - and in Fantask's case the basic charge too — was contrary to Articles 10 and 12 of the Directive.
Med hänvisning till bland annat domen av den 20 april 1993 i de förenade målen C-71/91 och C-178/91, Ponente Carni och Cispadana Costruzioni (nedan kallad domen i målet Ponente Carni), gjorde bolagen bland annat gällande att tilläggsavgiften - och i Fantasks fall även grundavgiften - hade uppburits i strid med artiklarna 10 och 12 i direktivet.
Questions 1 to 5
De fem första frågorna
Charges with no upper limit which increase directly in proportion to the nominal value of the capital raised cannot, by their very nature, amount to duties paid by way of fees or dues within the meaning of the Directive.
En avgift vars storlek ökar direkt och utan begränsningar i förhållande till det tecknade nominella kapitalet kan på grund av sin beskaffenhet inte anses utgöra en avgift av vederlagskaraktär i den mening som avses i direktivet.
Even if there may be a link in some cases between the complexity of a registration and the amount of capital raised, the amount of such charges will generally bear no relation to the costs actually incurred by the authority on the registration formalities.
Även om det i vissa fall kan föreligga ett samband mellan registreringstransaktionens komplexitet och storleken på det tecknade kapitalet, har storleken på en sådan avgift i allmänhet inget samband med myndighetens verkliga kostnader vid registreringen.
In its first five questions, the national court essentially asks whether, on a sound construction of Article 12(1 )(c) of the Directive, in order for charges levied on registration of public and private limited companies and on their capital being increased to be by way of fees or dues, their amount must be calculated solely on the basis of the cost of the formalities in question, or whether it may be set so as to cover the whole or part of the costs of the authority responsible for registrations.
Genom de fem första frågorna vill den nationella domstolen i huvudsak veta om artikel 12.1 e i direktivet skall tolkas så, att storleken på avgifter som uppbärs vid registrering av aktiebolag och bolag med begränsat ansvar och vid registrering av kapitalökning i sådana bolag, för att ha karaktär av vederlag, måste beräknas enbart med utgångspunkt från kostnaderna för de aktuella formaliteterna eller om avgifterna kan fastställas i syfte att täcka hela eller delar av den ansvariga myndighetens administrationskostnader.
It should be noted that the term 'duties paid by way of fees or dues' is contained in a provision of Community law which does not refer to the law of the Member States in order to determine the term's meaning and scope.
Det skall påpekas att begreppet "avgift av vederlagskaraktär" utgör en del av en gemenskapsrättslig bestämmelse som varken med hänsyn till betydelsen eller räckvidden hänvisar till medlemsstaternas rättssystem.
It follows that the interpretation of the term at issue, considered in its entirety, cannot be left to the discretion of each Member State.
Härav följer att tolkningen av det aktuella begreppet i dess allmänna betydelse inte kan överlåtas till varje enskild medlemsstats skönsmässiga bedömning.
Finally, as is evident from the judgment in Ponente Carni, the amount of duties paid by way of fees or dues does not necessarily have to vary in accordance with the costs actually incurred by the authority in effecting each registration and a Member State is entitled to prescribe in advance, on the basis of the projected average registration costs, standard charges for carrying out registration formalities in relation to capital companies.
Som slutligen framgår av domen i målet Ponente Carni behöver storleken på en avgift av vederlagskaraktär inte nödvändigtvis variera i förhållande till myndighetens verkliga kostnader vid varje registreringstransaktion.
Furthermore, there is nothing to prevent those charges from being set for an indefinite period, provided that the Member State checks at regular intervals, for example once a year, that they continue not to exceed the registration costs.
En medlemsstat har nämligen rätt att på förhand, på grundval av en genomsnittligt beräknad registreringskostnad, fastställa en schablonavgift för att utföra registreringsformaliteterna för bolag med aktie- eller andelskapital.
It is for the national court to review, on the basis of the above considerations, the extent to which the charges at issue are paid by way of fees or dues and, where appropriate, to order a refund on that basis.
Det åligger den nationella domstolen att med stöd av ovannämnda överväganden undersöka om de omtvistade avgifterna har karaktär av vederlag och i förekommande fall med anledning härav besluta om eventuella återbetalningar.
Question 6
Den sjätte frågan
The Court has already held, in its judgment in Ponente Carni, that the distinction between taxes prohibited by Article 10 of the Directive and duties paid by way of fees or dues implies that the latter cover only payments collected on registration whose amount is calculated on the basis of the cost of the service rendered.
Domstolen har i domen i målet Ponente Carni fastställt att skillnaden mellan de avgifter som inte kan uppbäras enligt artikel 10 i direktivet och avgifter av vederlagskaraktär är att sistnämnda avgifter endast omfattar vid registreringen uttagna belopp vars storlek beräknas på grundval av kostnaderna för den erhållna tjänsten.
A payment the amount of which had no link with the cost of the particular service or was calculated not on the basis of the cost of the transaction for which it is consideration bul on lhe basis of all the running and capital costs of the department responsible for that transaction would have to be regarded as a tax falling solely under the prohibition of Article 10 of the Directive.
En avgift vars storlek inte har något samband med kostnaderna för den konkreta tjänsten eller som inte beräknas på grundval av kostnaderna för den transaktion som avgiften utgör ersättning för utan på grundval av samtliga drifts- och investeringskostnader forden förvaltning som är ansvarig för transaktionen, skall anses utgöra en avgift som uteslutande faller under förbudet i artikel 10 i direktivet.
By its sixth question, the national court seeks to ascertain whether Community law precludes actions for the recovery of charges levied in breach of the Directive from being dismissed on the ground that those charges were imposed as a result of an excusable error by the authorities of
Genom den sjätte frågan vill den nationella domstolen veta om gemenskapsrätten är till hinder för att krav på återbetalning av avgifter som har uppburits i strid med direktivet kan ogillas med motiveringen att uppbörden av dessa avgifter utgör ett ursäktligt fel av medlemsstatens
down by national law within which proceedings must be initiated cannot begin to run before that time.
och den berörda myndigheten, är förenligt med gemenskapsrätten.
the Member State inasmuch as they were levied over a long period without cither those authorities or the persons liable to them having been aware that they were unlawful.
myndigheter, eftersom de aktuella avgifterna har uppburits under en längre tid utan att varken dessa myndigheter eller de avgiftsskyldiga har varit medvetna om denna olaglighet.
However, as was confirmed by the judgment in Case C-410/92 Johnson ν Chief Adjudication Officer, it is clear from Case C-338/91 Steenhorst-Neerings ν Bestuur van de Bedrijfsvereniging voor Detailhandel, Ambachten en Huisvrouwen that the solution adopted in Emmott was justified by the particular circumstances of that case, in which the time-bar had the result of depriving the applicant of any opportunity whatever to rely on her right to equal treatment under a Community directive.
Det är riktigt att domstolen i den ovannämnda domen av den 25 juli 1991 i målet Emmott har fastslagit att före den tidpunkt då ett direktiv är korrekt genomfört kan en medlemsstat som har underlåtit att genomföra detta direktiv på ett korrekt sätt inte invända att en talan mot denna medlemsstat av en enskild som åberopar skyddet av de rättigheter som denne tillerkänns genom ett direktiv har väckts för sent, vilket innebär att en frist för talans väckande enligt nationell rätt inte kan börja löpa förrän vid den tidpunkten.
Question 8
Den sjunde frågan
By its eighth question, the national court asks whether Article 10 of the Directive in conjunction with Article 12(l)(e) thereof gives rise to rights on which individuals may rely before national courts.
Emellertid framgår det av domen av den 27 oktober 1993 i mål C-338/91, Steenhorst-Neerings vilken bekräftas av domen av den 6 december 1994 i mål C-410/92, Johnson, att domen i målet Emmott var berättigad med hänsyn till omständigheter som var utmärkande för det målet, enligt vilka preklusionen medförde att sökanden vid den nationella domstolen helt berövades möjligheten att göra gällande sin rätt till likabehandling enligt ett gemenskapsdirektiv.
By its seventh question, the national court essentially asks whether Community law prevents a Member State from relying on a limitation period under national law to resist actions for the recovery of charges levied in breach of the Directive as long as that Member State has not properly transposed the Directive.
Genom den sjunde frågan vill den nationella domstolen i huvudsak veta om gemenskapsrätten är till hinder för att en medlemsstat åberopar en nationell preskriptionsfrist mot ett krav på återbetalning av avgifter som har uppburits i strid med gemenskapsrätten så länge medlemsstaten inte har införlivat detta direktiv på ett korrekt sätt.
It is sufficient to observe that the prohibition laid down in Article 10 of the Directive and the derogation from that prohibition in Article 12(l)(e) are expressed in sufficiently precise and unconditional terms to be invoked by individuals in their national courts in order to contest a provision of national law which infringes the Directive.
Genom den åttonde frågan vill den nationella domstolen veta om artikel 10 jämförd med artikel 12.1 e i direktivet medför rättigheter som medborgarna kan åberopa vid de nationella domstolarna.
It is settled case-law that, in the absence of Community rules governing the matter, it is for the domestic legal system of each Member State to lay down the detailed procedural rules for actions seeking the recovery of sums wrongly paid, provided that those rules arc not less favourable than those governing similar domestic actions and do not render virtually impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law.
Enligt fast rättspraxis skall, i avsaknad av gemenskapsrättslig reglering på området, förfaranderegler i fråga om återbetalning av belopp som har inbetalats utan grund fastställas i den nationella rättsordningen.
The Court has thus acknowledged, in the interests of legal certainty which protects both the taxpayer and the authority concerned, that the setting of reasonable limitation periods for bringing proceedings is compatible with Community law.
Dessa regler får dock varken vara mindre förmånliga än de som avser liknande krav enligt nationell rätt eller göra utövandet av de rättigheter som följer av gemenskapsrätten praktiskt taget omöjligt eller alltför svårt.
The five-year limitation period under Danish law must be considered to be reasonable.
Det är tillräckligt att påpeka att förbudet i artikel 10 i direktivet samt undantaget från detta förbud i artikel 12.1 e är tillräckligt ovillkorliga och precisa för att enskilda skall kunna åberopa dem vid nationell domstol gentemot en bestämmelse i nationell rätt som strider mot detta direktiv.
It is true that the Court held in Case C- 208/90 Emmott \ Minister for Social Welfare [1991] ECR 1-4269 that, until such time as a directive has been properly transposed, a defaulting Member State may not rely on an individual's delay in initiating proceedings against it in order to protect rights conferred upon him by the provisions of the directive and that a period laid
Domstolen har följaktligen ansett att fastställande av skäliga tidsfrister för väckande av talan vid äventyr av preklusion i rättssäkerhetens intresse, vilket skyddar både den skattskyldige
On a sound construction of Article 12(l)(e) of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 concerning indirect taxes on the raising of capital, as most recently amended by Council Directive 85/303/EEC of 10 June 1985, in order for charges levied on registration of public and private limited companies and on their capital being increased to be by way of fees or dues, their amount must be calculated solely on the basis of the cost of the formalities in question.
Artikel 12.1 e i rådets direktiv 69/335/EEG av den 17 juli 1969 om indirekta skatter på kapitalanskaffning, senast ändrad genom rådets direktiv 85I3031EEG av den 10 juni 1985, skall tolkas så, att storleken på avgifter som uppbärs vid registrering av aktiebolag och bolag med begränsat ansvar och vid registrering av kapitalökning i sådana bolag, för att ha karaktär av vederlag, måste beräknas enbart med utgångspunkt från kostnaderna för de aktuellaformaliteterna.
It may, however, abo cover the costs of minor services performed without charge.
Avgiften kan dock även täcka kostnader för mindre omfattande tjänster som utförs kostnadsfritt.
In calculating their amount, a Member State is entitled to take account of all the costs related to the effecting of registration, including the proportion of the overheads which may be attributed thereto.
En medlemsstat har vid beräkningen av avgiftens storlek rätt att beakta samtliga kostnader som har samband med registrermgstransaktionerna, häri inbegripet den del av den behöriga myndighetens allmänna kostnader som är att hänföra till dessa transaktioner.
Furthermore, a Member State may impose flat-rate charges and fix their amount for an indefinite period, provided that it checks at regular intervals that they continue not to exceed the average cost of the registrations at issue.
En medlemsstat kan vidare tillämpa schablonavgifter och fastställa dessas storlek för en obestämdperiod, om medlemsstaten med regelbundna intervaller kontrollerar att avgiften inte överstiger den aktuella transaktionens genomsnittliga kostnad
Community law precludes actions for the recovery of charges levied in breach of Directive 69/335, as amended, from being dismissed on the ground that those charges were imposed as a result of an excusable error by the authorities of the Member State inasmuch as they were levied over a long period without either those authorities or the persons liable to them having been aware that they were unlawful
Gemenskapsrätten är till hinder för att krav på återbetalning av avgifter, som har uppburits ut i strid med direktiv 69/335 i dess ändrade lydelse, kan ogillas med motiveringen att uppbörden av dessa avgifter utgör ett ursäktligt fel av medlemsstatens myndigheter, eftersom de aktuella avgifterna har uppburits under en längre tid utan att varken dessa myndigheter eller de avgiftsskyldiga har varit medvetna om denna olaglighet.
Community law, as it now stands, does not prevent a Member State which has not properly transposed Directive 69/335, as amended, from resisting actions for the repayment of charges levied in breach thereof by relying on a limitation period under national law which runs from the date on which the charges in question became payable, provided that such a period is not less favourable for actions based on Community law than for actions based on national law and does not render virtually impossible or excessively difficult the exercùe of rights conferred by Community law.
På gemenskapsrättens nuvarande utvecklingsstadium är den inte till hinder för att en medlemsstat, som har underlåtit att genomföra direktiv 69/335 i dess ändrade lydelse på ett korrekt sätt, åberopar en nationell preskriptionsfrist, som börjar löpa den dag den aktuella avgiften kunde tas ut, mot ett krav på återbetalning av avgifter som har uppburits i strid med gemenskapsrätten, om en sådan frist inte är mindreförmånlig för talan som väcks med stöd av gemenskapsrätten än för talan som väcks med stöd av nationell rätt och den inte gör utövandet av de rättigheter som följer av gemenskapsrätten praktiskt taget omöjligt eller alltför svårt
Article 10 of Directive 69/335, as amended, in conjunction with Article 12(l)(e) thereof gives rise to rights on which individuals may rely before national courts.'
Artikel 10 jämförd med artikel 111 e i direktiv 69/335 i dess ändrade lydelse medför rättigheter som medborgarna kan åberopa vid de nationella domstolarna.'
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 26 June 1997.
Generaladvokaten F.G. Jacobs har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 26 juni 1997.
He proposed that the questions referred by the Østre Landsret should be answered as follows:
Han föreslog att domstolen skall svara enligt följande:
The expression "fees or dues' in Article 12(l)(e) of Council Directive 69/335/EEC means fees or dues charged to defray the cost of specific services supplied to companies by the public authorities of a Member State, including certain mandatory services performed in the public interest.
för anmälan och publicering som anges i gemenskapsrätten och i nationell rätt.
Such services include maintenance of a file for the company in the statutory companies register and verification of compliance with filing and disclosure requirements laid down by Community and national law. As regards more particularly examination of accounts and bookkeeping, a Member State is entitled to impose charges for verifying that the accounts filed comply with statutory or stock exchange requirements but is not entitled to charge for further work duplicating that performed by the statutory auditor.
Vad närmare bestämt avser granskning av bokföring har en medlemsstat rätt att utta avgifter för kontroll av att den bokföring som har inlämnats överensstämmer med lag- eller börsregler, men den har inte rätt att motta betalning för andra uppgifter som innebär en dubbel kontroll av sådant som redan kontrollerats av dem som skall göra detta enligt lag.
The services for which a charge may be made do not include more general activities, such as preparatory legal work in the field of company law.
De tjänster som kan ge upphov till en avgift omfattar inte mer allmänna verksamheter, som till exempel arbete med förberedelse av lagstiftning inom området för bolagsrätt.
In fixing the fees or dues to be charged for such services the Member State is entitled to take into account all costs, including overheads, that are directly related to the services.
Vid beräkningen av beloppet av de avgifter som har karaktär av vederlag och som skall betalas för dessa tjänster, kan medlemsstaten ta alla kostnader i beaktande, inbegripet de allmänna kostnader som har direkt samband med den utförda tjänsten.
The allocation of costs should be made in accordance with the normal principles of commercial cost and management accounting.
Beräkningen av avgiften skall göras i enlighet med de allmänt vedertagna principerna avseende granskning av bokföring.
In particular, where costs relate only partly to the services in question, a reasonable apportionment must be made on the basis of suitable criteria.
I de fall då kostnaderna endast delvis har samband med tjänsterna i fråga, skall en rimlig fördelning av kostnaderna i synnerhet utföras, i enlighet med lämpliga kriterier.
Costs relating to interest and depreciation, official journeys and external dissemination of information may be taken into account only in so far as they are directly related to the abovementioned services.
De kostnader som har samband med räntor och avbetalningar, officiella uppdrag och extern spridning av information kan endast beaktas om de har ett direkt samband med de ovan angivna tjänsterna.
A Member State is entitled to limit its charges to major transactions and pass on in those charges the cost of comparatively minor services.
En medlemsstat kan begränsa uttaget av avgifter till omfattande uppdrag och låta kostnaderna för förhållandevis små tjänster ingå i dessa avgifter.
A Member State is entitled to fix standardized charges where individual costing of services is not practicable.
En medlemsstat kan fastställa schablonavgifter i de fall då det inte är möjligt att göra en uppskattning av kostnaderna i enskilda fall.
It must however periodically review its charges, whether fixed on a flat-rate basis or containing a proportional element, in order to ensure that they do not exceed the average costs of the services provided.
Medlemsstaten skall dock regelbundet se över sina avgifter, oavsett om de beräknas schablonmässigt eller proportionellt, för att tillförsäkra att de inte överskrider den genomsnittliga kostnaden för den tjänst som erbjuds.