natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Mill, concerned about the disincentive effect of progressive taxation, argued for a proportional taxation of income.
Mill, som var bekymrad över den progressiva beskattningens negativa effekter på incitamentstrukturen, argumenterade för proportionell beskattning av inkomst.
Having stated the equity issue in terms of equal sacrifice, Mill initiated the debate concerning 'equal absolute' and 'equal marginal' sacrifice, the former calling for pro portional and the latter for progressive taxation. tion.
Genom att förklara frågan om rättvisa i termer av "equal sacrifice", inledde Mill en debatt om "equal absolute" och "equal marginal sacrifice", där det förstnämnda begreppet talar för proportionell och det sistnämnda för progressiv beskattning.
Both the benefit doctrine and the ability to pay doctrine need an index to define inequality among individuals.
) Ett viktigt undantag utgör de skandinaviska länder som tillämpar "Dual Income Tax".
Since Adam Smith, the emphasis has traditionally been on the income and wealth base (with higher taxation concentrated on the latter), but a comprehensive and tax levies more taxes on labour income than capital income on simple efficiency grounds (labour is less mobile than capital).
Genom "Dual Income Tax" beskattas inkomst av tjänst högre än inkomst av kapital på rent praktiska grunder (arbete är mindre rörligt än kapital). För en diskussion kring "Dual Income Tax", se S. Cnossen (1998): "Taxing Capital Income in the European Union, the Case for Adopting the Dual Income Tax", stencil framlagd vid en konferens om skattekonkurrens och samordning av skattepolitiken i Europeiska unionen (Tax Competition and Coordination of Tax Policy in the European Union) som organiserades av Österrikes federala finansministerium och Austrian Institute of Economic Research, Wien, 13-14 juli.
(4) See J. A. Mirrlees (1971): 'An exploration in the theory of optimum income taxation', Review of Economic Studies,
(') Lustigt nog är det Adam Smith, laissez faire-Vdrans upp hovsman, som först kopplade beskattning till betalningsförmåga (eller, i detta fall, bidragskapacitet), även om han beaktade en nyttoprincip i sammanhanget.
D second, 'the income tax is a much less effec­tive tool for reducing inequalities than has often been thought' (');
för stark progressivitet i skattesystemet i form av en kraftigt stigande marginalskatte­sats οχ2).
D third, marginal tax rates are quite low, which implies a reduced use of progressivi­ty Θ-
D Inkomstskatten är inte alls ett så effektivt verktyg för att åstadkomma en jämnare inkomstfördelning som många tidigare trott (3).
The idea that relative (among individuals) prosperity must be an element in the determi­nation of the tax burden is, therefore, con­firmed and while progressivity is accepted, its 'optimal' magnitude is lower than initially thought.
D Marginalskattesatserna är tämligen låga, vilket antyder en minskad användning av pro­gressivitet (4).
This protocol reads: 'The high contracting par­ties ...
När "skattebetalarna" är medlemsstater i stäl­let för enskilda individer uppkommer en annan situation.
NOTING the proposal to take greater account of the relative prosperity of Member States in the system of own resources ...'
En överföring av principen om optimal beskattning från beskattning av personer till den nationella nivån är inte möj­lig, främst på grund av problemet med aggre­gation av individer.
DECLARE their intention to take greater account of the contributive capacity of indivi­dual Member States in the system of own resources, and of examining means of correct­ing, for the less prosperous Member States, regressive elements existing in the present own resource system' (italics added, capital let­ters in the original).
Tanken att relativt välstånd (hos individer) måste vara en faktor vid fastställandet av skattetrycket bekräftas således, och även om progressivitet är en accepterad metod, ligger den optimala nivån lägre än vad man först trodde.
The high contracting parties have, therefore, established through this protocol that the proper way to take greater account of the Member States' relative prosperity in the sys­tem of own resources is by considering their contributive capacity and by eliminating any regressive elements for the less prosperous Member States.
FÖRKLARAR att de avser att ta större hänsyn till de enskilda medlems­staternas bidragskapacitet inom systemet med egna medel och att undersöka om de mindre välmående medlemsstaterna kan kompenseras för de regressiva inslag som finns i det nuvar­ande systemet med egna medel." (Den kursiva stilen har lagts till, versalerna förekommer även i originalet.)
The evolution of most European tax systems since the beginning of the 1970s appears to suggest that most of Mirrlees' points have been very well understood and widely adopted in public policy.
Sedan början av 1970­talet verkar utveck­lingen inom de flesta europeiska skattesystem peka på att länderna har förstått Mirrlees uppfattningar och i stor utsträckning tilläm­pat dem i sin egen politik.
Marginal rates on personal taxa­tion have been reduced dramatically across Europe accompanied by a widening of the tax base.
Marginalskatten för privatpersoner har minskats dramatiskt över hela Europa, samtidigt som skatteunder­laget har breddats.
Income redistribution has been pur­sued via targeted expenditure policy.
Inkomstfördelning har genomförts via en riktad utgiftspolitik.
A lesson generally well understood is that the more inelastic the labour supply, the higher labour can be taxed, but when the labour supply is elastic the disincentives contained in the pro­gressive income tax are powerful.
En läxa som de flesta har lärt sig är att ju mindre elastiskt utbudet av arbetskraft är, desto hårdare kan arbetskraften beskattas, men när utbudet av arbetskraft är elastiskt medför progressiv inkomstbeskattning stora hämmande effekter.
Later studies in this area have further confirmed the robust­ness of Mirrlees' conclusions.
Senare studier på områ­det har ytterligare bekräftat att Mirrlees slut­satser håller.
Both measures are aimed at making Member States' contributions propor­tional to their GNP.
2) Vid den högsta inkomsten är marginal­skattesatsen noll.
A transposition of the optimal taxation rule from the area of personal taxation to a national level is not possible, essentially because it involves the problem of aggregation across individuals.
23, 1984) visade att nollbeskattning "i det högsta skiktet" gäller för en mycket begränsad grupp individer (långt mindre än den sista percentilen). Andra intressanta numeriska resultat anges i M. Tuomala (1990): Optimal Income Tax and Redistribution, Clarendon Press, Oxford.
(2) Mirrlees himself was surprised by this result.
(4) Mirrlees var själv förvånad över detta resultat. "I must confess that I had expected the rigorous analysis of income taxation in the utilitarian manner to provide arguments for high tax rates. It has not done so", Mirrlees (1971): a.a., s. 207.
Proportionality of contributions to Member States' GNP ensures at the same time propor­tionality with GNP contributions per head, as Graph 1 shows. Substituting for the propor­tional GNP resource a progressive one means tilting payments around the average, imposing higher charges on those above and lower charges on those below the average.
Beslutet om egna medel av den 31 oktober 1994, som innebär att förklaringen i protokoll nr 15 överförs till lag, har medfört större hän­syn till medlemsstaternas bidragskapacitet genom en successiv sänkning av den högsta mervärdesskattesatsen (vilket har ökat BNI­intäkternas betydelse) och justeringar av de regressiva inslagen för de mindre välmående medlemsstaterna genom en omedelbar minsk­ning av mervärdesskattens andel till 50 % av BNI för sammanhållningsländerna.
This raises several problems of a technical and conceptual nature.
Båda dessa åtgärder syftar till att anpassa medlems­staternas bidrag till deras BNI.
Graph 1 — Actual GNP own resources payments in 1996, GNP payments under the progressivity proposal, index of GNP per head
Figur 1 — Verkliga betalningar av BNI­medel 1996, BN I­betalningar Enligt förslaget om progressivitet, BN I­index per capita
1996 contributions per head under the progressivity proposal
Betalningar per capita 1996 enligt förslaget om progressivitet
Index of GNP per head (right scale) the differences in total income among the Member States.
Proportionalitet mellan medlemsstaternas bidrag och deras BNI säkerställer samtidigt proportionalitet i förhållande till BNI­bidra­gen per capita, vilket framgår av diagram 1.
Two Member States with the same 'true' GNP base will appear to have dif­ferent 'fictitious' bases.
Att ersätta proportionell beräkning av BNI­intäkter med progressiv beräkning innebär att betalningar omfördelas utan att genomsnit­tet påverkas, med högre avgifter för dem som ligger över genomsnittet och lägre avgifter för dem som ligger under.
Clearly, determining contributions by the adjusted bases would offend horizontal equity.
Detta medför åtskil­liga problem av teknisk och begreppsmässig natur.
D Progressivity is generally achieved by dif­ferentiating the tax rates which taxpayers face, but not by enlarging or restricting the base on which taxes are levied.
medför däremot att progressivitet uppnås genom breddning eller inskränkning av under­laget (') och att satsen (uttagssatsen för BNI) åtminstone enligt en variant av förslaget för­blir samma för alla.
This is due to the need to avoid offending the principle of horizontal equity and to respect the principle of base invariance which guarantees respect of vertical equity.
Förändring av BNI­under­lagen innebär att skillnaderna i totala inkomster mellan medlemsstaterna förstoras på konstgjord väg.
On the contrary, the Spanish proposal to use ecu GNP per capita as the coefficient of progressivity to be applied to the GNP shares amounts to achieving progressivity by enlar­ging or restricting one's base(') and leaving the rate (GNP call rate), at least in one variant of the proposal, equal for all.
Två medlemsstater med samma "fak­tiska" BNI­underlag kommer att förefalla att ha olika "fiktiva" underlag.
Affecting the GNP bases amounts to artificially widening
Det skulle helt klart bryta mot principen om horisontell rättvisa om bidragen fastställdes genom de justerade underlagen.
(') It would be as if the taxable base of the affluent (poor) tax­payers would be multiplied by a coefficient higher than 1 because of their affluence (poverty) and this would widen the differences between taxpayers beyond reality.
(i) Det skulle vara som att beskattningsbasen för de välbär­gade (fattiga) skattebetalarna skulle multipliceras med en koefficient som är större (mindre) än I på grund av att dessa skattebetalare är så välbärgade (fattiga).
To the best of our knowledge, there are no significant examples of this type of procedure for income taxation in any fiscal code.
Vad vi känner till finns det inga direkta exempel på denna form av inkomstbeskattning i någon skattelagstiftning.
D The resulting adjustment in the base is not without other, more significant, consequences. Since the weight used in the construction of the new GNP bases is GNP per head, the weighted sum of the GNP base on which the GNP resource is levied will not be equal, except by coincidence, to the unweighted sum of the ori­ginal GNP base.
D Progressivitet åstadkoms vanligen genom differentiering av skattesatserna, dock utan att underlaget för skatteuppbörden breddas eller inskränks.
Furthermore, it is inevitable that the adjusted GNP base will be greater than the original one since the richer Member States are also invariably the larger ones. For example, in 1997 the original GNP base is esti­mated at ECU 70202 million; the weighted GNP base becomes ECU 73418 million.
Anledningen är behovet av att undvika att bryta mot principen om hori­sontell rättvisa och behovet av att efterleva principen om skatteunderlagets oföränderlighet vilket garanterar vertikal rättvisa.
As a result of this, and given the fixed amount to be financed through the GNP resource,
Det spanska förslaget att använda BNI i ecu per capita
— If solidarity were to take the form of redis­tributing moneys, and assuming that pre­sent consumption and future consumption (investment) are normal goods ('), it is cer­tain that aid would be partly used to finance current consumption.
Om solidaritet skulle innebära omfördel­ning av medel, och under förutsättning att dagens konsumtion och framtida kon­sumtion (investeringar) gäller normala varor ('), skulle stöd helt säkert komma att delvis användas för att finansiera löpande konsumtion.
By imple­menting redistribution on the expenditure side, this potential 'waste' is minimised.
Om man genomför en omfördelning på utgiftssidan, minime­ras denna eventuella "förlust".
Policy financing rather than money redis­tribution is presumed to be a superior way to ensure that solidarity and real con­vergence are pursued both consistently and efficiently and that money is channelled towards investment, rather than consump­tion, thus increasing the recipients' growth rate and reducing development gaps.
Finansier­ing på specifika områden snarare än omfördelning av pengar antas vara det bästa sättet att garantera att solidaritet och verklig konvergens åstadkoms på ett konsekvent och effektivt sätt och att pengar kanaliseras till investeringar sna­rare än konsumtion. På detta vis ökar stödmottagarnas tillväxt och utvecklings­klyftorna minskar.
the GNP call rate is lower than the original one — in 1997 the original one was 0.403 and the one obtained from the adjusted base is 0.385.
D Sådana justerade underlag skulle också få andra följder av större betydelse.
The implicit reduction in the GNP call rate implies that those Member States with an index of GNP per capita less than 100 (the EU average) will see their contributions on the GNP resource reduced by the influence of two effects: first, the reduction in the base as a result of the adjustment and, second, a reduc­tion due to the fall in the call rate.
Sänkningen av BNI­satsen betyder att de medlemsstater som har en BNI per capita som är lägre än 100 (EU­genomsnittet) får sitt bidrag i form av BNI­medel sänkt på grund av två effekter ­dels minskningen av underlaget genom juster­ingen, dels en minskning på grund av att uttagssatsen sänks.
The richer Member States with per capita GNP higher than 100, on the other hand, will see their increased contributions somewhat compen­sated by the reduction in the GNP call rate.
De rikare medlemssta­terna med en BNI per capita över 100 får däremot betala höjda bidrag, men dessa minskas något därför att uttagssatsen sänks.
One of the clear difficulties of the proposal is that those Member States around the EU average may see their GNP contributions fall, compared with the present regime, if the increase in the GNP base is more than compensated by a reduction in the GNP call rate.
En klar svårighet med förslaget är att med­lemsstater som ligger nära EU­genomsnittet kan få sina BNI­bidrag sänkta i förhållande till dagens ordning, om en ökning av deras BNI­underlag mer än uppvägs av sänkningen av uttagssatsen.
This occurs in the case of Finland and the UK in the years reported in Tables 1 and 2.
Detta gäller Finland och Förenade kungariket för de år som under­söks (se tabell 1 och 2).
D Substituting proportionality with respect to the GNP resource with progressivity may not necessarily foster real convergence and eco­nomic and social cohesion.
D Att ersätta proportionalitet avseende BNI­medlen med progressivitet behöver inte nöd­vändigtvis främja verklig konvergens och eko­nomisk och social sammanhållning.
— Progressivity could foster convergence, ceteris paribus, if the funds made available were to supplement existing, expenditurebased, convergence expenditure.
Progressivitet kan främja konvergens (allt annat lika) om de medel som görs tillgäng­liga används för att komplettera befintliga, utgiftsbaserade konvergensutgifter.
However, it is possible that those Member States which have prominently displayed what might be called 'contributions fatigue' (Germany, the Netherlands, Austria and Sweden) may not accept a further dete­rioration of their budgetary position, but instead they may demand a corresponding decrease of expenditure policy to offset the money made available to benefiting Mem­ber States through progressivity in contri­butions.
Det är emellertid möjligt att de medlemsstater som har visat tydliga tecken på "bidrags­trötthet" (Tyskland, Nederländerna, Österrike och Sverige) kanske inte godtar ytterligare försämringar i sin budgetsitua­tion, utan kräver en motsvarande minsk­ning inom utgiftspolitiken för att väga upp de medel som frigjorts för bidragsta­gande medlemsstater på grund av progres­siviteten i bidragen. Under dessa omstän­digheter skulle konvergensprocessen utan tvekan kunna försenas eftersom delar av de frigjorda medlen kommer att förbrukas på löpande konsumtion.
A system of progressive contributions would introduce a degree of discretion in con­vergence policy which structural expenditure has so far not possessed.
(i) Normala varor är sådana varor som blir föremål för ökad konsumtion i takt med att inkomsten ökar.
— Whether progressivity in budgetary contri­butions is an efficient way to achieve eco­nomic convergence is an open question.
Detta betyder att vid en given Δχ ökning av inkomsten, används en andel αΔχ på vara X och återstoden (1 ­ α)Δχ på vara Y, förutsatt att 0 < a < 1. — Huruvida progressiva budgetbidrag är ett effektivt medel för att uppnå ekonomisk konvergens är en öppen fråga.
Solidarity and convergence policies in the EU take the form of a common effort to improve the structural endowment of the less prosperous regions, not of money redistribution.
Solidaritets­och konvergenspolitiken inom EU sker genom en gemensam insats för att för­bättra de strukturella förutsättningarna i de fattigare regionerna och inte genom omfördelning av pengar.
These EU policies direct aid to less wealthy Member States in areas where development needs and convergence gaps are greatest.
Genom denna EU­politik riktas stöd till mindre välbär­gade medlemsstater på områden där utvecklingsbehoven och konvergensklyft­orna är som störst.
(') Normal goods arc those whose consumption increases as income increases.
EU bidrar i betydande utsträckning genom sina strukturfonder
that convergence aid is indeed used as intended.
Ett av motiven bakom denna ordning är att tillhandahålla en övervaknings- och kontrollfunktion som säkerställer att konvergensstödet verkligen används som det är avsett.
This provides a guarantee to the tax payers of Europe concerning the use of convergence aid.
Det gör att Euro pas skattebetalare kan lita på att konvergens stödet används korrekt.
The involvement of recipient Member States is intended to respect subsidiarity in that it acknowledges that recipient Member States are in the best position to pro pose projects and to judge the appropriateness of convergence expenditure.
De mottagande med lemsstaterna deltar av hänsyn till subsidiaritetsprincipen, vilket innebär ett erkännande av att dessa är bäst lämpade att föreslå projekt och bedöma huruvida konvergensutgifterna är rimliga.
Under progressiv-ity-related discretionary expenditure, this sur veillance and monitoring function would be lost.
Under ett system där diskretionära utgiftsbeslut kopplas till progressivitet skulle denna övervaknings- och kontrollfunktion försvinna.
Although this prediction was initially restricted to the study of monetary policy, its applicability is more general and can be readily applied to the questions under review.
Även om denna tes ursprungligen användes vid studier av monetär politik kan den tillämpas i vidare bemärkelse och är lätt att överföra på de frågor som utreds här.
Rules, by contrast, introduce predictability and certainty about the future course of policy and they minimise the interference of political concerns with the optimal policy.
Genom regler skapas däremot förutse barhet och säkerhet beträffande den framtida inriktningen på politiken och de politiska övervägandenas inverkan på den optimala politiken minimeras.
Moreover, rules enforce time consistency in policy by ensuring that the optimal policy over a given horizon is not revised halfway in favour of a suboptimal policy.
Genom regler stabiliseras även politiken eftersom man kan se till att den optimala politiken över en given tidsperiod inte ändras på halva vägen till förmån för en politik som inte ger optimalt utfall.
D A final issue relates to the character of solidarity in the EU.
D En sista fråga gäller hur solidariteten inom EU skall vara beskaffad.
The objective of solidarity and real convergence has a horizontal dimension and is pursued through transfers to regions, irrespective of whether they are in the more or the less wealthy Member States.
Det finns en horisontell dimension i målet att uppnå solidaritet och faktisk konvergens, ett mål som uppfylls genom överföringar till olika regioner, oavsett om regionerna är belägna i mer eller mindre välbärgade medlemsstater.
By contrast, the proposal under review would establish a vertical dimension in solidarity and convergence assistance, directing it to Member States themselves rather than to regions within Member States.
Det aktuella förslaget skulle däremot skapa en vertikal dimension hos solidariteten och konvergensstödet, varigenom stödet skulle styras till medlemsstaterna snarare än till regioner inom medlems staterna.
This is inconsistent with the present acquis in Community practice.
Detta ligger inte i linje med hur det gemensamma regelverket tillämpas.
Pursuing the objective of real convergence, financed through the taxes of European citizens, requires an unwavering commitment to dedicated policies.
D För att uppnå målet med faktisk konvergens som finansieras genom de europeiska skattebetalarna krävs att man orubbligt håller fast vid den valda politiken.
This commitment cannot be ensured under a regime of discretionary spending for the same reasons that it cannot be guaranteed (indeed, the opposite) in a regime of discretionary monetary or fiscal policy.
Ett sådant åtagande kan inte säkerställas under ett system där utgifter fastställs genom diskretionära
While the proposal to establish progressivity in the EU contributions system is prima facie appealing, it has nevertheless some significant drawbacks.
Fast förslaget att införa progressivitet i EU:s bidragssystem först verkar lockande har det likväl vissa betydande nackdelar.
(') The debate about rules versus discretion in economic policy, which has been particularly applied to monetary policy, was initiated by F. Kydland and E. Prcscott (1977): 'Rules rather than discretion: The inconsistency of optimal plans'.
(') Debatten (som huvudsakligen har gällt den monetära politiken) om regler kontra frihet i den ekonomiska politiken initierades av F. Kydland och E. Prescott (1977): "Rules rather than Discretion: The Inconsistency of Optimal Plans", Journal of Political Economy, juni, s. 473-491. Modellen förfinades ytterligare i R. Barros och D. Gordons (1983): "A Positive Theory of Monetary Policy in a Natural-Rate Model", Journal of Political Economy, augusti, s. 589-610. Litteraturen på området är numera omfattande. Se till exempel A. Alesinas och L. Summers ( 1993): "Central Bank Independence and Macroeconomic Performance", Journal of Money, Credit and Banking, vol. 25, nr 2, maj.
Second, the proposal disregards the importance and the virtue of practising solidarity in the Community through the expenditure side of the EU budget rather than through the equivalent of simple cash transfers.
För det andra bortses i förslaget från vikten av och fördelen med att åstadkomma solidaritet inom gemenskapen genom utgiftssidan av budgeten snarare än genom en motsvarighet till rena kontantöverföringar.
Expenditure-based progressivity enhances the prob-
Med dessa förutsättningar kommer förslaget på kort sikt att hindra utvecklingen av sammanhållning och solidaritet.
Table la -— EU expenditure in the Member States EAGGF-Guarantee (')
Tabell la — EU.s utgifter i medlemsstaterna: garantisektionen vid EUGFJ(
(') Headin g 1 of the fi nancial pi rspective (S ubsection Bl of the C ommunit / budget).
Rubrik 1 i budgetplanen (underavdelning Bl i gemenskapens budget).