natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Daffix ν Commission, in which the Court of First Instance annulled the Commission's decision of 18 March 1993 ('the contested decision') removing Mr Daffix from his post as a disciplinary measure, without reducing or withdrawing his entitlement to retirement pension, as provided for by the Staff Regulations of Officials of the European Communities ('the Staff Regulations').
Europeiska gemenskapernas kommission har genom skrivelse, som inkom till domstolen den 30 maj 1995, överklagat förstainstansrättens dom av den 28 mars 1995 i mål T-12/94, Daffix mot kommissionen genom vilken förstainstansrätten ogiltigförklarade kommissionens beslut av den 18 mars 1993 (nedan kallat det ifrågasatta beslutet) att som disciplinär åtgärd avsätta Frédéric Daffix från sin tjänst utan minskning eller indragning av rätten till avgångspension i enlighet med tjänsteföreskrifterna för Europeiska gemenskaperna (nedan kallade "tjänsteföreskrifterna").
In its appeal, the Commission argues that the Court of First Instance infringed Community law by annulling the contested decision on the ground that the statement of reasons was inadequate.
I sitt överklagande gör kommissionen gällande att förstainstansrätten har brutit mot gemenskapsrätten genom att ogiltigförklara det ifrågasatta beslutet på grund av bristande motivering.
It must be held that, contrary to the findings of the Court of First Instance, the contested decision gave a sufficiently precise indication of the conduct with which the official was charged.
Det finns således anledning att konstatera att, tvärtemot vad förstainstansrätten ansett i punkt 42 i domen, det ifrågasatta beslutet tillräckligt exakt angav de omständigheter som lagts klaganden till last.
Furthermore, the decision constituted the culmination of disciplinary proceedings initiated in 1990, the details of which were sufficiently familiar to the official.
Det bör härvid tilläggas att beslutet var resultatet av ett disciplinförfarande som hade inletts år 1990, vars detaljer var tillräckligt kända av den berörde.
Moreover, in the light of the case-file and the grounds of the contested decision referring thereto, it cannot be concluded that judicial review of the legality of that decision was impossible.
Med hänsyn till handlingarna i ärendet och motsvarande skäl för beslutet kan det dessutom inte anses att en rättslig granskning av beslutets laglighet var omöjlig.
It appears from the facts that, the appointing authority, unlike the Disciplinary Board, was convinced that Mr Daffix had kept the sum in question himself and that he had forged an order form and used it and two more in order to obtain a payment without having received any instructions in that regard from his immediate superior.
Det framgår emellertid av omständigheterna att tillsättningsmyndigheten, i motsats till disciplinnämnden, funnit att Frédéric Daffix hade förfalskat en beställningssedel, eftersom den var övertygad om att han hade behållit den omtvistade summan, att Frédéric Daffix hade använt sig av den och av två andra för att erhålla betalning utan att ha fått instruktioner till det från sin överordnade.
Whereas the Disciplinary Board had found only that Mr Daffix had not checked the identity of the third party in question and had not made certain of her bona fides, which it had described as a serious failure in carrying out his duties as an official, the appointing authority described the complaints which it had made out as an extremely serious breach of his obligations as an official vis-à-vis his institution, which called into question the very foundations of the relationship of mutual trust between the institution and members of its staff.
Medan disciplinnämnden endast ansett att Frédéric Daffix inte hade undersökt den tredje inblandade personens identitet och inte hade försäkrat sig om personens behörighet, vilket utgjorde grovt åsidosättande av tjänstemans förpliktelser, ansåg tillsättningsmyndigheten att de bevisade anklagelserna utgjorde ytterst ett grovt åsidosättande av tjänstemans förpliktelser gentemot hans institution som undergräver den tilltro som måste finnas mellan en institution och dess personal.
Even if it does not specify this expressly, it is sufficiently apparent from the contested decision that that was the reason why the appointing authority had diverged from the Disciplinary Board's opinion.
Även om det inte sägs uttryckligen, framgår det med tillräcklig klarhet av det ifrågasatta beslutet att detta var anledningen tül att tillsättningsmyndigheten hade avvikit från disciplinnämndens mening.
In those circumstances, it must be held that the Court of First Instance committed an error in law in finding that the contested decision did not contain any ground specifying sufficiently the reasons why the appointing authority adopted a disciplinary measure more severe than that recommended by the Disciplinary Board.
Under dessa förhållanden kan man konstatera att förstainstansrätten har gjort en oriktig rättslig bedömning när den har ansett att det ifrågasatta beslutet inte innehöll någon motivering som tillräckligt angav skälen till att tillsättningsmyndigheten hade beslutat om en strängare påföljd än den som disciplinnämnden hade föreslagit
The judgment of the Court of First Instance of 28 March 1995 in Case T-12/94 Daffix ν Commission is set aside inasmuch as it, first, annulled the Commissions decision of 18 March 1993 removing Mr Daffix from his post, on the ground that the statement of reasons was inadequate and, secondly, ordered the Commission to pay the costs;
Målet återförvisas titt förstainstansrätten för att denna skatt pröva talan på de andra grunder som sökanden åberopat i första instans och som anges i punkt 29 i den överklagade domen.
The costs are reserved.'
Särskilda regler för resebyråer — Beskattningsort för
Advocate General A La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 19 September 1996.
Förhandsavgörande "Sjätte mervärdesskattedirektivet tjänster" (femte avdelningen) tidigare omsättningsled, vilket kan hindra deras verksamhet.
Case C-260/95 Commissioners of Customs & Excise ν DFDS A/S Taxation 20 February 1997
Enligt artikel 26.1 förutsätter tillämpningen av punkt 2 i artikeln att resebyrån eller researrangören betjänar resenären i sitt eget namn och inte som mellanhand.
Preliminary ruling (Sixth VA Τ Directive services) (Fifth Chamber) a company operating as an agent in another Member State are liable to VAT in the latter State under Article 26 of the Sixth Directive.
Vad beträffar beskattningsorten föreskrivs i artikel 26.2 att resebyråns tjänst skall beskattas i den medlemsstat där resebyråns rörelse är etablerad eller där den har ett fast driftställe från vilket den har tillhandahållit tjänsten.
By order of 18 July 1995, received at the Court on 4 August 1995, the High Court of Justice (Queen's Bench Division) of England and Wales referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 26 of the Sixth Council Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977 ('the Sixth Directive').
Den nationella domstolen vill veta under vilka omständigheter tjänster som en reserarrangör med säte i en medlemsstat tillhandahåller resenärer genom ett bolag som verkar som agent i en annan medlemsstat enligt artikel 26 i sjätte direktivet är mervärdesskattepliktiga i agentens stat.
That question has been raised in proceedings between the Commissioners of Customs and Excise and the Danish company DFDS AS ('DFDS') concerning the letter's liability to value added tax ('VAT) in the United Kingdom in respect of package tours sold on its behalf by its English subsidiary, DFDS Ltd.
De två beteckningarna för rörelse och fast driftställe i denna bestämmelse används även i artikel 9.1 i sjätte direktivet för att beteckna de två huvudsakliga möjliga skatterättsliga anknytningarna för tjänster i allmänhet. Det skall därför redogöras för de regler som följer av dessa beteckningar.
Article 26 of the Sixth Directive contains special VAT rules for travel agents and tour operators.
I artikel 26 i sjätte direktivet anges särskilda mervärdesskatteregler för resebyråer och researrangörer.
The services provided by those undertakings consist of multiple services, concerning, in particular, transport and accommodation, rendered both within and outside the territory of the Member State in which the undertaking has established its business or has a fixed establishment.
De tjänster som sådana företag tillhandahåller består i själva verket av en mängd tjänster, särskilt i fråga om transporter och inkvartering, som sker såväl inom som utanför den medlemsstats territorium där företaget har sitt säte eller ett fast driftställe.
Application of the general rules on place of taxation, taxable amount and deduction of input tax would therefore entail practical difficulties for those undertakings of such a nature as to obstruct their operations.
Dessa företag stöter därför på praktiska svårigheter vid tillämpningen av gemenskapsrättsliga bestämmelser avseende beskattningsort, beskattningsunderlag och avdrag för skatt i
The national court seeks to determine under what conditions the services which a tour operator established in one Member State provides to travellers through the intermediary of
Det ankommer på skattemyndigheterna i varje medlemsstat att, inom ramen för de valmöjligheter som sjätte direktivet erbjuder, för en viss tjänst bestämma vilken skatterättslig anknytning som är lämpligast ur skatterättslig synvinkel.
agent, or the tour operator, is to deal with customers in his own name and not as an intermediary.
resenärens destination, har goda skäl att betrakta som den lämpligaste anknytningen.
which, whatever the customer's destination, the national authorities have good reason to take into consideration as the most appropriate point of reference.
En tjänsts anknytning till en annan plats än sätet får endast betydelse om denna plats har en viss stadigvarande beskaffenhet genom att där alltid finns nödvändiga personella och tekniska resurser för vissa tjänster.
In the situation described in the order for reference, it is the Danish company, DFDS, which, as tour operator, falls within the scope of that article, and not its English subsidiary DFDS Ltd, which acts not in its own name but as an intermediary.
I detta avseende skall det erinras om att beaktandet av den ekonomiska verkligheten är ett grundläggande kriterium vid tillämpningen av det gemensamma mervärdesskattesystemet.
The alternative approach for determining the place of taxation of the services of travel agents, based on the fixed establishment from which these services are supplied, is specifically intended to take account of the possible diversification of travel agents' activities in different places within the Community.
Med den alternativa lösningen att bestämma beskattningsort för resebyråers tjänster utifrån det fasta driftställe från vilket resebyråernas tjänster tillhandahålls, avses just att ta hänsyn till den spridning som resebyråers verksamheter kan ha inom gemenskapens territorium.
As regards the place of taxation, Article 26(2) provides that the services of a travel agent are to be taxable in the Member State in which the travel agent has established his business or has a fixed establishment from which the travel agent has provided the services.
Om i detta fall den skatterättsliga anknytningen för en researrangörs samtliga tjänster, inklusive de som tillhandahålls i andra medlemsstater av mellanhänder som handlar i researrangörens namn, bestämdes till rörelsens säte, skulle det innebära den uppenbara fördelen att en enda beskattningsort anvisades för arrangörens samtliga verksamheter som faller under artikel 26 i sjätte direktivet
In those circumstances, it must be concluded that, where services have been provided by a tour operator from a fixed establishment which that operator has in a Member State other than that in which he has established his business, such supply of services to the customer is taxable in the State where that fixed establishment is located.
Under dessa omständigheter skall en tjänst som en researrangör tillhandahåller en resenär från ett fast driftställe som denne förfogar över i en annan medlemsstat än den där rörelsen är etablerad, beskattas i den medlemsstat där det fasta driftstället är beläget.
That provision uses the same concepts of place where a supplier's business is established and fixed establishment as those used in Article 9(1) of the Sixth Directive to define the two main fiscal points of reference which may be applied to supplies of services in general.
En sådan anknytning skulle dock inte leda till en rationell lösning ur skatterättslig synvinkel, eftersom man skulle bortse från var försäljningen av resorna faktiskt sker, vilket är den plats som de nationella myndigheterna, oberoende av
'Article 26(2) of the Sixth Council Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977, on the harmonization of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, is tobe interpreted as meaning that, where a tour operator established in one Member State provides services to travellers through the intermediary of a company operating as an agent in another Member State, VAT is payable on those services in the latter State if that company, which acts as a mere auxiliary organ of the tour operator, has the human and technical resources characteristic of a fixed establishment.'
"Artikel 26.2 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter — Gemensamt system för mervärdeskatt: enhetlig beräkningsgrund, skatt tolkas så, att då en researrangör med säte i en medlemsstat tillhandahåller resenärer tjänster genom ett bolag som verkar som agent i en annan medlemsstat, är dessa tjänster mervärdesskattepliktiga i den sistnämnda staten, när detta bolag, som endast biträder arrangören, förfogar över sådana personella och tekniska resurser som utmärker ett fast driftställe.*
Advocate General A La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 16 January 1997.
Generaladvokaten A La Pergola har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 16 januari 1997.
He proposed that the Court should reply as follows:
Han föreslog att domstolen skulle besvara frågan på följande sätt:
'Where a tour operator has its headquarters in Member State A but supplies services in the form of package tours through its agent in Member State B, the supply of those services by the tour operator is subject to VAT in Member State B, provided that the company acting as agent is not autonomous and independent from the tour operator but is a mere auxiliary thereof and is in a form, which includes both human and technical resources, such that it is able to provide the services in question.'
"Då en researrangör har sitt huvudkontor i medlemsstaten A men tillhandahåller tjänster i form av paketresor genom ett bolag som verkar som agent i medlemsstaten B, är researrangörens tillhandahållande av dessa tjänster mervärdesskattepliktiga i medlemsstaten B, under förutsättning att agentbolaget inte har en oberoende och självständig ställning i förhållande till researrangören, utan endast biträder denne, och att det har en sådan struktur med personella och tekniska resurser som behövs för att tillhandahålla tjänsterna i fråga."
Preliminary ruling (Brussels Convention - Agreement on the place of performance of the obligation in question Agreement conferring jurisdiction) (Sixth Chamber)
Det bör i detta hänseende påpekas att enligt domstolens rättspraxis skall bestämmelserna i artikel 17 i konventionen tolkas restriktivt med avseende på villkoren som uppställs i denna artikel, i och med att de utgör undantag såväl från behörigheten i den allmänna principen om svarandens forum i artikel 2 som från de särskilda behörighetsreglerna i artiklarna 5 och 6.
By order of 6 March 1995, received at the Court on 31 March 1995, the Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice) referred to the Court for a preliminary ruling under the Protocol of 3 June 1971 on the interpretation by the Court of Justice of the Convention of 27 September 1968 on jurisdiction and the enforcement of judgments in civil and commercial matters, as amended by the Convention of 9 October 1978 on the accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland ('the Convention'), two questions on the interpretation of Article 5(1) and the third hypothesis mentioned in the second
Bundesgerichtshof har genom beslut av den 6 mars 1995, som inkom till domstolens kansli den 31 mars samma år, begärt att domstolen enligt protokollet av den 3 juni 1971 angående domstolens behörighet att tolka konventionen av den 27 september 1968 om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område, i dess lydelse enligt konventionen av den 9 oktober 1978 om anslutning av Konungariket Danmark, Irland samt Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (nedan kallad konventionen) ställt två frågor angående tolkningen av artiklarna 5.1 och 17.1 första stycket c i denna konvention.
sentence of the first paragraph of Article 17 of the Convention.
Den första frågan mening som avses i artikel 5.1 i konventionen.
The questions arose in proceedings between MSG, an inland-waterway transport cooperative based at Würzburg (Germany), and Les Gravièrcs Rhénanes SARL ('Gravières Rhénanes'), whose registered office is in France, concerning compensation for damage caused to an inland-waterway vessel which MSG owned and had chartered to Gravières Rhénanes by a time charter concluded orally between the parties.
Den första frågan aktualiseras om den nationella domstolen konstaterar att det i det aktuella fallet inte föreligger ett handelsbruk eller annan sedvänja inom den berörda handelssektorn som parterna kände till eller borde ha känt till och att det följaktligen inte föreligger en giltig forumklausul.
It must therefore be considered that the fact that one of the parties to the contract did not react or remained silent in the face of a commercial letter of confirmation from the other party containing a preprinted reference to the courts having jurisdiction and that one of the parties repeatedly paid without objection invoices issued by the other party containing a similar reference may be deemed to constitute consent to the jurisdiction clause in issue, provided that such conduct is consistent with a practice in force in the area of international trade or commerce in which the parties in question are operating and the parties are or ought to have been aware of that practice.
Även om parterna är fria att utan särskilda formkrav sluta avtal om en annan uppfyllelseort för avtalsförpliktelserna än den som utpekas i den lagstiftning som är tillämplig på avtalet, skall det emellertid i detta hänseende påpekas att parterna, med beaktande av det system som upprättats genom konventionen, inte kan sluta avtal om en viss uppfyllelseort — som inte har något verkligt samband med innehållet i avtalet och där avtalsförpliktelserna inte kan genomföras enligt avtalet — om det enda syftet är att bestämma ett behörigt forum.
The first question has to be answered in case the national court conlcudes that there is in this case no practice in the branch of trade or commerce in question of which the parties were or ought to have been aware and that, as a result, a jurisdiction clause was not validly concluded.
Genom denna fråga vill den nationella domstolen veta om ett muntligt avtal om uppfyllelseort, som inte avser att bestämma den ort på vilken gäldenären faktiskt skall fullgöra sin del av avtalet utan endast avser att fastställa en ort för behörigt forum, är giltigt enligt artikel 5.1 i konventionen.
By this question the national court essentially asks whether an oral agreement on the place of performance, which is designed not to determine the place where the person liable is actually to perform the obligations incumbent upon him, but solely to establish that the courts for a particular place have jurisdiction, is valid under Article 5(1) of the Convention.
Enligt domstolens rättspraxis har undantaget från behörigheten i den allmänna principen om svarandens forum införts i denna bestämmelse på grund av att det i vissa bestämda fall av processekonomiska skäl föreligger ett nära samband mellan en tvist och en domstol vid vilken denna tvist kan väckas.
By its second question, which, being concerned with exclusive jurisdiction, may conveniently be considered first, the national court essentially asks whether, under a contract concluded orally, an agreement conferring jurisdiction may be deemed to have been concluded in international trade or commerce in the form required by the third hypothesis mentioned in the second sentence of the first paragraph of Article 17 of the Convention simply by virtue of the fact that one party to the contract did not react to a commercial letter of confirmation sent to him by the other party to the contract or repeatedly paid invoices without objection where those documents contained a preprinted reference to the courts having jurisdiction, or whether there should in any event be prior consensus on the part of the persons concerned, only written confirmation of the agreement being unnecessary.
Detta ställningstagande följer för det första av lydelsen av artikel 5.1 i konventionen enligt vilken domstolen i den ort där den förpliktelse som talan avser "har uppfyllts eller skall uppfyllas" är behörig. I denna bestämmelse används således förpliktelsens faktiska uppfyllelseort som behörighetskriterium på grund av det direkta sambandet med den domstol som där utpekas som behörig.
According to the case-law of the Court, jurisdiction derogating from the general rule that the defendant's courts should have jurisdiction was introduced by Article 5(1) in view of the existence in certain well-defined cases of a particularly close relationship between a dispute and the court which may be called upon to take cognizance of the matter, with a view to the effective organization of the proceedings.
För det andra kan det konstateras att om den valda uppfyllelseorten inte har något verkligt samband med den egentliga föremålet för avtalet, blir bestämningen fiktiv och avser endast att fastställa en ort för behörigt forum. Ett sådant avtal om val av forum regleras i artikel 17 i konventionen och omfattas således av vissa särskilda formkrav.
It should be observed in this regard that, according to the Court's case-law, the requirements laid down by Article 17 of the Convention must be strictly interpreted in so far as that article excludes both jurisdiction as determined by the general principle of the defendant's courts laid down in Article 2 and the special jurisdictions provided for in Articles 5 and 6.
Domstolen har vidare fastslagit att en avtalsförpliktelses uppfyllelseort även kan fastställas genom avtal mellan parterna, om de enligt fastställda villkor i den tillämpliga lagstiftningen får bestämma uppfyllelseorten utan särskilda formkrav, och att avtalet om förpliktelsens uppfyllelseort är tillräckligt för att på samma plats skapa domstolsbehörighet i den