natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Case C-324/93 The Queen ν Secretary of State for the Home Department, ex parte: Evans Medical and Macfarlan Smith,2the Court found that a national prohibition on the im­portation of narcotic drugs fell within the scope of Article 30 of the EC Treaty.
Domstolen fastslog först i ett avgörande av den 28 mars2att en nationell praxis bestående i att förbjuda import av narkotika faller inom tillämpningsområdet för artikel 30 i EG-fördraget.
Replying to an argument based on the existence of an international conven­tion concluded before the Treaty's entry into force and requiring Member States to ensure that narcotic drugs are manufactured and marketed solely for medical purposes, the Court recalled its earlier rulings concerning Ar­ticle 234 of the EC Treaty.
Som svar på argumentet att det föreligger en internationell konvention, som hade slutits innan fördraget trädde i kraft och som kräver att i synnerhet framställning och försäljning av narkotika skall inskränkas till uteslutande medicinska ändamål, erinrade domstolen om sin rättspraxis rörande artikel 234 i EG-fördraget, enligt vilken en medlemsstat som med stöd av en internationell konvention har rätt att vidta en åtgärd som strider mot gemenskapsrätten, utan att dock vara tvingad att vidta åtgärden, skall avstå från att anta en sådan åtgärd.
Lastly, the Court held that the need for reliable supplies of a medicine could also be a criterion for consideration under Ar­ticle 25 of Directive 77/62/EEC on public supply contracts,3but that it would have to be clearly specified as such for award purposes.
Dock krävs att detta kriterium klart anges som ett kriterium som måste uppfyllas för att ett anbud skall accepteras.
See also the quarterly analysis of judgments in the Bulletin of tbc European Union — Bull.
Se även kvartalskrönikan om rättspraxis i Europeiska unionens bulletin - Bull.
4-1995, points 1.8.30 to 1.8.37; Bull.
4-1995, punkt 1.8.30. till punkt 1.8.37.; Buil.
6-1995, points 1.8.58 to 1.8.65; Bull.
6-1995, punkt 1.8.58. till punkt 1.8.65.; Bull.
9-1995, points 1.8.43 to 1.8.50; Bull. 12-1995. Bull.
9-1995, punkt 1.8.43. till punkt 1.8.50.; Bull. 12-1995. Mål C-324/93, The Queen mot Secretary of State for the Home Department, Ex Parte: Evans Medical Ltd and Macfarlan Smith Ltd, Bull. 4-1995, punkt 1.8.33. EGT nr C 11, 15.1.1977.
Case C-391/92, Commission ν Greece: Bull.
Mål C-391/92, kommissionen mot Grekland, Bull. 6-1995, punkt 1.8.58.
463 ouard.l The Commission had applied for a declaration to the effect that Greece, by requiring that modified milk for infants be sold only by pharma­cies, had failed to fulfil its obligations pursuant to Article 30 of the EC Treaty.
441 bestämmelse enligt vilken modersmjölksersättning endast får säljas på apotek strider mot artikel i 30 i EG-fördraget.
The question was whether the Greek legislation constituted rules governing sales methods (consumers had to go to a particular place to buy baby milk) or a measure affecting the access of goods to the relevant market (producers had to rely on pharmacists for the distribution of their products).
Frågan uppstod om en sådan bestämmelse bör betraktas som en klausul om inskränkningar i försäljningen (i och med att konsumenterna tvingas bege sig till ett särskilt försäljningsställe för att köpa modersmjölksersättning) eller som en åtgärd som påverkar varornas tillträde till den berörda marknaden (i och med att producenterna nödvändigtvis måste vända sig till apoteken för att distribuera sina produkter).
The charge at issue was intended to cover the expenses borne by a private firm, under a contract concluded with its customers, in respect of the tasks performed by the customs and veterinary authorities as providers of public services.
Tvisten gällde en "gränsövergångsavgift" avsedd att kompensera ett privat företag som hade påtagit sig kostnader i samband med att tull- och veterinärmyndigheterna fullgjort sina uppgifter som statliga myndigheter och som härrörde från ett avtal mellan ett privat företag och dess kunder.
Legislation on direct tax normally makes a distinction between the taxing of residents and that of non-residents, who are taxed only on that part of their income which is received in the country concerned but are sometimes refused certain benefits relating, for example, to family circum-
I medlemsstatemas lagstiftning om direkta skatter görs normalt en distinktion mellan beskattning av valutainlänningar och beskattning av valutautlänningar. De senare beskattas bara för den del av inkomsten de har uppburit i det berörda landet, där de dock ofta inte beviljas vissa förmåner som har samband med till exempel
COMMUNITY LAW stances.
GEMENSKAPENS LAGSTIFTNING
On 14 February1the Court of Justice found that, although direct taxation did not as such fall within the purview of the Community, the powers re­tained by the Member States must nevertheless be exercised consistently with Community law, and in particular with the rules governing the free movement of workers, which require the abolition of any discrimination based on nationality between workers from a Member State.
Domstolen fastslår i sitt avgörande av den 14 februari1för det första att frågan om direkta skatter inte i sig faller inom gemenskapens behörighetsområde men att med­lemsstaterna, när de utövar sina befogenheter, skall iaktta gemenskapsrätten, och framför allt bestämmelserna om fri rörlighet för arbetstagare, där ju grundprincipen är att all diskriminering av medlemsstaternas arbetstagare grundad på nationalitet skall undanröjas.
In the case in question, the Court held that tax laws under which a distinction was drawn on the basis of residence (in that non­residents were denied certain benefits granted to residents) were liable to operate mainly to the detriment of nationals of other Member States: in the majority of cases non­residents are foreigners.
Domstolen anser att en skattelagstiftning som innehåller en distinktion grundad på kriteriet skatterättslig hemvist, såtillvida att den inte medger valutaut­länningar vissa förmåner som beviljas valutainlänningarna, riskerar att vara till för­fång för medborgare i övriga medlemsstater; valutautlänningarna är ju nämligen oftast inte medborgare i staten i fråga.
Where direct taxes are concerned, as the situations of residents and non­residents are not, as a rule, comparable, the Court found that the provisions on the free movement of workers did not in principle preclude the application of national rules under which a non­resident work­ing as an employed person in a Member State was taxed more heavily on his income than a resident in the same employment.
Men, konstaterar domstolen, "i fråga om direkta skatter är valu­tainlänningarnas situation och valutautlänningarnas situation i regel inte likartade", och följaktligen hindrar bestämmelserna om fri rörlighet för arbetstagare i princip inte att en medlemsstat tillämpar lagar som inkomstbeskattar en i denna stat för­värvsarbetande valutautlänning hårdare än en valutainlänning som har samma typ av arbete.
Consequently, the provisions gov­erning the free movement of workers precluded the State of employment from withholding from non­residents the tax relief which it granted to resi­dents under the same circumstances.
I en sådan situ­ation hindrar följaktligen bestämmelserna om fri rörlighet för arbetstagare att anställningsstaten vägrar medge de skatteförmåner den beviljar valutainlänning­arna.
On the expiry of his two-year contract with a Belgian club, Mr Bosman, a player of Belgian nationality, tried to conclude a contract with a French club.
Ingen klubb ville träffa avtal om övergång till det priset.
It also held that by preventing or deterring nationals of a Member State from leaving their country of origin the transfer rules constituted an obstacle to the free movement of workers and that the arguments put forward to justify such an obstacle were inadmissible.
Den anser vidare att övergångsreglerna, i den mån de hindrar eller avhåller en medborgare i en medlemsstat från att lämna sitt hemland, utgör hinder för den fria rörligheten för arbetstagare. Domstolen anser slutligen att de argument som framlagts för att motivera nämnda hinder för den fria rörligheten inte kan godtas.
Nor were the rules in question likely to provide en couragement and financing for clubs training young players, particularly the smaller clubs, since there was no guarantee that they would collect such fees and since the amount of the fees bore no relation to the costs actually in curred.
Reglerna i fråga är inte heller lämpade att främja och finansiera verksamheten i de klubbar som svarar för utbildning av unga spelare och framför allt de mindre klubbarna, i och med att utsikterna att få ersättning är osäkra och ersättningens storlek inte är kopplad till klubbens faktiska kostnader.
The Court's judgment did not apply, however, to players being transferred from one club to another within the Member State of which they were nationals or to relations between clubs in Member States of the Community and those in non-member countries.
Det bör noteras att domen inte äger tillämpning på det fall där en spelare övergår från en klubb till en annan inom den medlemsstat där han är medborgare, och att den inte gäller förbindelserna mellan klubbarna i gemenskapens medlemsstater och klubbarna i tredje land.
On the other hand, the nationality requirement was justified in the case of matches between the national teams of different countries.
Däremot är nationalitetsklausulen berättigad vid matcher mellan de olika ländemas landslag.
Dutch legislation prohibited 'cold call­ing' — the practice of approaching potential clients by telephone without their prior written consent to offer them financial services.
Tvisten rörde en nederländsk lagbestämmelse som inom finanssektorn förbjuder "cold calling", det vill säga förfarandet att kontakta potentiella kunder per telefon utan att först ha inhämtat deras skriftliga medgivande och erbjuda dem diverse finansiella tjänster.
The Court found that such a restriction was indeed covered by Article 59 but that in this particular case it was justified by the need to uphold the reputation of the financial sector.
För första gången fastslår domstolen att en sådan inskränkning faller under artikel 59 i EG-fördraget, men att den i det aktuella fallet är motiverad av intresset att behålla den ifrågavarande (finansiella) sektoms goda anseende.
A prohibition of this kind was likely to restrict the freedom to provide cross­frontier services because it deprived traders of a rapid and direct means of advertising and contacting potential customers in other Member States.
Vidare kan ett sådant förbud utgöra en inskränkning i friheten att tillhandahålla tjänster över gränserna, eftersom den berövar de berörda aktörerna en snabb och direkt metod att göra reklam för sin tjänst och ta kontakt med potentiella kunder som befinner sig i andra medlemsstater.
The Court pointed out that individuals, generally caught unawares, were not in a position to ascertain the risks attached to the deals they were offered or to compare the quality and price of the caller's services with competitors' offers.
Domstolen understryker att privatpersonen, som i allmänhet blir helt överrumplad, inte har möjlighet att vare sig informera sig om riskerna i samband med de transaktioner han/hon erbjuds eller jämföra kvaliteten och priset på den uppringandes tjänster med konkurrentemas erbjudanden.
Case C­384/93 Alpine Investments ν Minister van Financiën: Bull.
I sitt avgörande av den 23 februari', förklarade domstolen att,
On 23 February1the Court held that, although Article 4 of Directive 88/361/EEC allowed Member States to take all requisite measures to prevent infringements of their laws and regulations, it precluded national legislation making the export of coins, banknotes or bearer cheques conditional on a prior authorization which would have a suspensory effect on such exports.
445 även om artikel 4 i direktiv 88/361/EEG ger rätt att vidta nödvändiga åtgärder för att förhindra brott mot lagar och förordningar, förbjuder direktivet att man för export av mynt, sedlar eller innehavarcheckar kräver ett föregående tillstånd, vilket ju skulle ha försenat exporten.
The Court stated that such a declaration could be required prior to the ex port transaction so that the national authorities could exercise effective supervision in order to prevent infringements of their laws and regulations, and that appropriate penalties could be imposed.
Domstolen understryker nämligen att en sådan anmälan får krävas före utförseln för att möjliggöra för de nationella myndigheterna att utöva effektiv kontroll för att stävja brott mot statens lagar och förordningar, samt att åsidosättande av anmälningsplikten får straffbeläggas.
The Court also held that the relevant provisions of Directive 88/361/EEC had direct effect, since the requirement that Member States should abolish all restrictions on movements of capital was precise and unconditional and did not require a specific implementing measure.
Vidare förklarade domstolen att de ifrågavarande bestämmelserna i direktiv 88/361/EEG hade direkt effekt, eftersom den skyldighet som ålagts med lemsstaterna att undanröja alla inskränkningar i kapitalrörelserna formuleras klart och förbehållslöst och att dess tillämpning inte kräver några särskilda åtgärder.
The Court found that the relevant provisions of the Luxembourg legislation constituted an obstacle to the free movement of capital in that they were likely to deter the parties concerned from approaching banks established in another Member State.
Domstolen fastslår att bestämmelserna i den aktuella luxemburgska lagstiftningen utgör ett hinder för fria kapitalrörelser, såtillvida som de "är ägnade att avhålla vederbörande från att anlita banker etablerade i en annan medlemsstat".
The Court rejected the Luxembourg Government's contention that the aid represented 1 % of the total Luxembourg budget and that half of the aid was recovered through the taxes which financial bodies established in Luxembourg paid on their profits.
Härvidlag avvisar domstolen den luxemburgska regeringens argument som grundas på förhållandet att bostadssubventionen utgör 1 % av Luxemburgs totala budget och att beloppen återinflyter till 50 % via den skatt på inkomst av rörelse som betalas av de i Luxemburg etablerade kreditinrättningarna.
It took the view that this argument was purely economic in nature and was not therefore covered by Article 56 of the EC Treaty.
Domstolen anser att dessa motiveringar är av rent ekonomisk art och därför inte omfattas av artikel 56 i EG-fördraget och att de dessutom inte kan hänföras till kravet på "skatteteknisk samstämmighet", en motivering som domstolen hade godtagit i sin tidigare rättspraxis; i det aktuella fallet finns nämligen ingen direkt koppling mellan beviljande av det ifrågavarande sociala stödet å en sidan och å andra sidan finansieringen av stödet via skatten på kreditinrättningamas inkomst av rörelse.
4-1995, point 1.8.31. Case C-484/93 Svensson: Bull. EC 12-1995.
Mål C-484/93.
On 17 October1the Court ruled on whether the arrangements which the Land Bremen had introduced on 20 November 1990 concerning equality of treatment in the public services were compatible with Direc­tive 76/207/EEC on the implementation of the principle of equal treatment for men and women.
76/207/EEG om genomförande av principen om likabehandling av män och kvinnor; de i Bremen gällande bestämmelserna föreskriver att "vid rekrytering till och tillsättande av en befattning i en högre lönegrad skall kvinnor som har samma kvalifikationer som sina manliga konkurrenter ha förtur, när de är underrepresenterade.
Under the arrangements in question, when staff are recruited or assigned to a higher-paid post, women possessing qualifications equivalent to those of their male counterparts must be given priority treat­ment if they are under-represented in the area concerned.
I artikel 2.4 i direktiv 76/207/EEG stipuleras att direktivet inte hindrar sådana åtgärder som syftar till att främja jämställdheten mellan män och kvinnor, i synnerhet genom att undanröja sådan faktisk särbehandling som påverkar kvinnomas möjligheter.
Under-representa-tion exists where women do not account for at least half the staff comple­ment.
Direktivet i fråga syftar till att förbjuda all direkt eller indirekt könsdiskriminering.
Article 2(4) of Directive 76/207/EEC states that the Directive is to be without prejudice to measures to promote equal opportunity for men and women, in particular by removing existing inequalities which affect wom­en's opportunities.
Domstolens uppfattning var att en nationell bestämmelse som ger absolut och förbehållslös förtur åt kvinnor med samma meriter som de manliga sökandena innebär könsdiskriminering.
The aim of the Directive is thus to prohibit any direct or indirect discrimination based on sex.
Därefter undersökte domstolen om denna diskriminering var berättigad enligt artikel 2.4 i samma direktiv.
The Court held that national rules giv­ing absolute and unconditional priority to women holding the same quali­fications as their male counterparts would entail sex-based discrimination.
Domstolen fastslog att det exakta och begränsade ändamålet med bestämmelsen är att medge åtgärder som, trots att de synbarligen är diskriminerande, i själva verket syftar till av eliminera eller minska faktisk särbehandling.
It then considered whether such discrimination was justified under Ar­ticle 2(4) of the said Directive.
Domstolen påpekade dock att bestämmelsen, eftersom den innebär ett undantag från en i artikel 2.1 i direktivet stadfäst individuell rättighet, skall tolkas strikt.
It found that the precise and limited aim of the rules in question was to authorize measures which, although discrimi­natory in appearance, were in fact designed to eliminate or to reduce exist­ing inequalities.
Därför fastslog domstolen att direktivets artiklar 2.1 och 2.4 hindrar en nationell lagstiftning som, när sökande av olika kön och med lika meriter kan komma ifråga för en högre befattning, automatiskt ger förtur åt de kvinnliga sökandena i sektorer där kvinnor är underrepresenterade.
The Court consequently held that it was contrary to Article 2(1) and (4) for any national rules to confer automatic priority on female candi­dates in areas where women were under-represented, should the male and female candidates eligible for promotion hold the same qualifications.
I OECD-rådets tredje beslut om den nationella behandlingen inrättas ett förfarande som innebär att OECD skall underrättas om varje av medlemmarna antagen åtgärd som utgör undantag från den nationella behandlingen eller har återverkningar på denna.
The OECD had been informed that the Community would participate in the Third Decision in those areas which fell within its competence.
Domstolen har vid upprepade tillfällen betonat att faktisk medverkan av parlamentet i lagstiftningsprocessen är en vital faktor för institutionell balans och ett uttryck för den fundamentala demokratiska principen att folket skall delta i myndighetsutövningen via en ställföreträdande församling.
The Court took the view that Article 113 of the EC Treaty did not confer exclusive competence in this field on the Community, since the national treatment rule related not only to the participation of foreign-controlled undertakings in international trade with third countries; it affected internal trade to the same extent, possibly more so.
Den innefattar också en förteckning över förmånsmottagarna i de nya länderna för att ta hänsyn till före detta Sovjetunionens upplösning och anpassar gemenskapens förteckning över de mindre utvecklade länderna till Förenta nationemas förteckning.
It took the view that exclusive external competence could be based on the Community's internal powers only if internal legislation had first been adopted, thus reaffirming its restrictive interpretation of the scope of Opinion 1/76.
Den 21 december 1992 antog rådet den påtalade förordningen utan att ha inhämtat parlamentets yttrande, varvid det i sina motiveringar angav skälen till att parlamentet inte hade hörts.
The proposal for a Regulation being based on Article 43 of the EC Treaty, which requires Parliament to be consulted, the Council requested Parliament to treat the matter as urgent, applying the procedure laid down by Rule 75 of
Dock anser domstolen i det aktuella fallet att den begäran om snabbehandling som framställdes av rådet var motiverad med hänsyn till de speciella förbindelser mellan gemenskapen och utvecklingsländerna samt de politiska och tekniska problem som skulle bli följden om tillämpningen av de allmänna preferensarrangemangen på
At its final part-session of 1992, however, Parliament failed to deliver an opinion on the Commission's proposal.
Domstolen ansåg att detta beteende stred mot parlamentets skyldighet att lojalt samarbeta med rådet.
On 21 Decem­ber 1992 the Council adopted the Regulation in question without having obtained Parliament's opinion, giving its reasons in the preamble to the Regulation.
Därför ansåg domstolen att parlamentet knappast kunde kritisera rådet för att inte ha iakttagit den viktiga samrådsformaliteten och att parlamentets talan skulle avvisas.
The Council was under an obligation to use all the possibilities offered by the Treaty and Parliament's Rules of Procedure to obtain its prior opinion, even in an emergency.
I artikel 4.2 i samma beslut föreskrivs att "begäran om publicering av ett rådsdokument kan avslås för att skydda den sekretess rådets över läggningar omfattas av".
On the other hand, the Court stressed that the same duty to cooperate in good faith applied in the context of interinstitutional dia­logue as it did in relations between the Member States and the Community institutions.
I stycke 1 samma bestämmelse definieras skälen till att ett rådsdokument inte får spridas till allmänheten och 4 intresseområden nämns som motiverar ett sådant förbud.
As regards the substance of the application, the Court held that the request made by the Council for the question to be dealt with by urgent procedure was justified in view of the special relationship between the Com­munity and the developing countries and the political and technical difficul­ties which would result from the sudden discontinuation of generalized tar­iff preferences.
Klaganden hade hos rådet begärt att få tillgång till ett antal dokument, däribland Corepers beredningsrapporter, protokoll, uppgifter om deltagare, röster och beslut vid rådssammanträden på såväl socialminister- som justitieministernivå samt protokollen från vissa rådssammanträden på jordbruksministernivå.
Although Parliament had taken these considerations fully into account and had given corresponding assurances to the Council, it had decided to bring its final part-session of 1992 to a close without debating the proposal in question.
Rådet motiverade sitt avslag med att dokumenten i fråga "direkt rör rådets överläggningar och i kraft av dess arbetsordning inte får spridas till allmänheten".
The Court found that such behaviour was at odds with its duty to cooperate in good faith with the Council.
Rätten anser att rådet i kraft av artikel 4 beslut 93/731 är skyldigt att mot varandra väga å ena sidan medborgarens intresse av att få tillgång till dokumenten och å andra sidan rådets eventuella intresse av att hemlighålla sina överläggningar.
It consequently held that Parliament could not justifiably bring an action against the Coun­cil for disregard of the consultation requirement and that Parliament's ap­plication should therefore be dismissed.
Rätten fastslog att det framgår av rådets avslagsskrivelser att det inte har uppfyllt sin skyldighet att väga de aktuella intressena mot varandra; däremot visar ordalydelsen i de ifrågavarande skrivelserna att rådet å ena sidan såg sig tvingat att vägra tillgång till de aktuella dokumenten av den enkla anledningen att de rörde dess överläggningar.
On 19 October2the Court of First Instance ruled against the Coun­cil's refusal to grant access to documents concerning its deliberations.
Den 7 december ogiltigförklarade domstolen den rättsakt av den 15 december 1994 vari Europaparlamentets ordförande slutgiltigt fastställde Europeiska unionens allmänna budget för räkenskapsåret 19952.