natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The questions were raised in proceedings for compensation for damage allegedly caused during the unloading of goods carried under a number of bills of lading from Argentina to Italy, between Trasporti Castelletti Spedizioni Internazionali SpA ('Castelletti'), having its registered office in Milan, Italy, to which the goods were delivered, and Hugo Trumpy SpA ('Trumpy"), having its registered office in Genoa, Italy, in its capacity as agent for the vessel and for the carrier Lauritzen Reefers A/S ('Lauritzen'), whose registered office is in Copenhagen.
Genom sin första fråga önskar den nationella domstolen i huvudsak få veta om artikel 17 i konventionen, i dess lydelse enligt anslutningskonventionen av den 9 oktober 1978, med nödvändighet kräver att det styrks att parterna samtyckt till prorogationsklausulen, eftersom bestämmelsen hänvisar till begreppet "sedvänja" i förbindelse med ordvalet "ingåtts".
It is common ground that, in the main proceedings, the contract is one forming part of international trade or commerce.
Enligt domstolen skall konventionen tolkas på så sätt, att parternas samtycke till en prorogationsklausul présumeras föreligga när deras handlingssätt utgör sedvänja på det område av den internationella handeln där de är verksamma och om dessa kände till eller borde ha känt till denna sedvänja.
It is apparent from the wording of the questions submitted that the national court seeks clarification of four factors affecting the validity of a jurisdiction clause which is drawn up in a form which accords with established practices (usages) — the third case mentioned in the second sentence of the first paragraph of Article 17 of the Convention.
Parterna är Trasporti Castelletti Spedizioni Internazionali SpA (nedan kallat Castelletti), med säte i Milano (Italien), som mottog varorna, och Hugo Trumpy SpA (nedan kallat Trumpy), med säte i Genua (Italien), i dess egenskap av undertransportör jämte iransportören Lauritzen Reefer A/S (nedan kallat Lauritzen), med säte i Köpenhamn.
The existence of a usage is to be determined not by reference to the law of one of the Contracting Parties or in relation to international trade or commerce in general, but in relation to the branch of trade or commerce in which the parties to the contract operate.
Den nionde, den fjärde och den åttonde frågan: Begreppet sedvänja i internationell handel
It is also clear from its questions that the national court is unsure whether there are any restrictions as to the choice of court under Article 17 of the Convention (third, seventh and sixth questions).
Del framgår av frågornas ordalydelse att den nationella domstolen endast begär att domstolen skall precisera fyra villkor av betydelse för giltigheten av en prorogationsklausul, som ingår i ett avtal som har ingåtts i en form som överensstämmer med sedvänja, det vill säga det tredje fallet i artikel 17 första stycket andra meningen i konventionen.
There is a usage in the branch of trade or commerce in question where in particular a certain course of conduct is generally and regularly followed by operators in that branch when concluding contracts of a particular type.
Genom dessa frågor vill den nationella domstolen i huvudsak få veta i vilka länder sådan sedvänja måste ha konstaterats, hur denna sedvänja uppstår, hur sedvänjan skall offentliggöras, och om det påverkar bedömningen av frågan huruvida sedvänja föreligger på området att prorogationsklausuler i konossement är föremål för talan där deras giltighet ifrågasätts.
The first question: parties' consent to the jurisdiction clause
Det är ostridigt i målet vid den nationella domstolen att avtalet rör internationell handel.
By its first question, the national court is asking essentially whether Article 17 of the Convention, as amended by the Accession Convention of 9 October 1978, in so far as it refers to the notion of 'practices' (usages) whilst using the term 'concluded' [in the Italian version], necessarily
Det framgår även av dessa frågor att den nationella domstolen frågar sig om det, vad avser artikel 17 i konventionen, eventuellt finns begränsningar i valet av utpekad domstol (den iredje, den sjunde och den sjätte frågan).
The determining factor remains, however, whether the course of conduct in question is generally and regularly followed by operators in the branch of
Frågan om det föreligger sedvänja skall inte avgöras med hänvisning till den ena
be assessed, the parties' nationality being irrelevant for the purposes of that investigation.
inte har upprättat formuläret, är förenliga med de formföreskrifter som följer av denna sedvänja.
international trade in which the parties to the contract operate.
Den trettonde, den fjortonde och den tolfte frågan: Parternas kännedom om sedvänjan konventionsstatens lagstiftning och att frågan inte heller skall bedömas i förhållande till internationell handel i allmänhet utan i förhållande till den sektor där avtalsparterna är verksamma (punkt 23 i domen).
Since Article 17 of the Convention does not contain any reference to forms of publicity, the court finds that, although any publicity which might be given in associations or specialised bodies to the standard forms on which a jurisdiction clause appears may help to prove that a practice is generally and regularly followed, such publicity cannot be a requirement for establishing the existence of a usage.
Sedvänja föreligger inom en viss sektor bland annat när aktörerna inom denna sektor allmänt och regelmässigt agerar på ett visst sätt när vissa typer av avtal ingås.
The actual or presumed awareness of a usage on the part of the parties to a contract can be made out, in particular, by showing either that the parties had previously had commercial or trade relations between themselves or with other parties operating in the sector in question, or that, in that sector, a particular course of conduct is sufficiently well known because it is generally and regularly followed when a particular type of contract is concluded, so that it may be regarded as being an established usage.
Genom dessa frågor vill den nationella domstolen i huvudsak få veta vilken part som skall ha kännedom om sedvänjan, och huruvida dennes nationalitet spelar någon roll i detta sammanhang, hur djupgående kännedom denna part måste ha om nämnda sedvänja, och huruvida sedvänjan måste offentliggöras, och i förekommande fall, hur förtryckta formulär med prorogationsklausuler skall vara utformade.
The second, eleventh and tenth questions: form which accords with practices'
Den omständigheten att näringsidkare i länder som dominerar det ifrågavarande slaget av internationell handel allmänt och regelmässigt följer denna praxis kan utgöra en omständighet som visar att sådan sedvänja föreligger.
Article 17 is intended to lay down itself the conditions as to form which jurisdiction clauses must meet, so as to ensure legal certainty and to ensure that the parties have given their consent.
Eftersom frågan huruvida prorogationsklausulen enligt artikel 17 är giltig skall bedömas med hänsyn till förhållandet mellan de ursprungliga parterna, följer därav att det är dessa parters kännedom om sedvänjan som är avgörande, varvid parternas nationalitet saknar betydelse för denna bedömning.
Given the Convention's silence on the means by which awareness of a usage may be proved, it must be held that, although any publicity which might be given in associations or specialised bodies to the standard forms containing jurisdiction clauses would make it easier to prove awareness, it cannot be essential for this purpose.
Eftersom artikel 17 i konventionen inte innehåller någon uppgift om former för offentliggörande finner domstolen att även om ett förfarande som innebär att specialiserade sammanslutningar eller organ offentliggör förtryckta formulär där det ingår en prorogationsklausul kan underlätta bevisning om att en viss praxis i allmänhet och regelmässigt iakttas, utgör detta inte ett krav för att en sådan sedvänja skall anses styrkt.
The validity of a jurisdiction clause may be subject to compliance with a particular condition as to form only if that condition is linked to the requirements of Article 17.
Avtalsparterna kan anses ha känt till eller borde ha känt till en sedvänja bland annat om det visas att de tidigare sinsemellan eller med andra parter har knutit handelsförbindelser inom den berörda sektorn eller när ett särskilt agerande är tillräckligt känt för att kunna anses utgöra vedertagen praxis inom denna sektor, eftersom det allmänt och regelmässigt följs när vissa typer av avtal ingås (punkt 24 i domen).
The third, seventh and sixth questions: choice of court
Den andra, den elfte och den tionde frågan: Begreppet 'i en form som överensstämmer med sedvänja"
It is therefore for the national court to refer to the commercial usages in the branch of international trade or commerce concerned in order to determine whether the physical appearance of the jurisdiction clause, including the language in which it is drawn up, and its insertion in a standard form, which has not been signed by the party not involved in drawing it up, are consistent with the forms according with those usages.
Avsikten med artikel 17 är att den såsom självständig bestämmelse skall innehålla formkrav för prorogationsklausuler i syfte att garantera rättssäkerhet och parternas samtycke.
By these questions, the national court seeks to ascertain whether there are, under Article 17 of the Convention, any limitations as to the choice of court. It asks whether it is necessary for the parties to choose a court having some link to the case, whether the court seised may review the validity of the clause as well as the intention of the party which inserted it, and whether the fact that the substantive provisions applicable before the chosen court tend to reduce that party's liability may affect the validity of the jurisdiction clause.
Med hänsyn till att konventionen inte innehåller några uppgifter om vilken bevisning som kan anföras för att styrka kännedom om en sedvänja anser domstolen att ett förfarande som innebär att specialiserade sammanslutningar eller organ offentliggör förtryckta formulär där det ingår en klausul om domstols behörighet, inte kan anses utgöra ett oundgängligt medel, även om det kan underlätta bevisning i nämnda syfte.
The thirteenth, fourteenth and twelfth questions: the parties' awareness of the usage
En prorogationsklausuls giltighet förutsätter inte att andra formkrav iakttas än vad som följer av artikel 17.
The choice of court in a jurisdiction clause may be assessed only in the light of considerations connected with the requirements laid down by Article 17.
Den tredje, den sjunde och den sjätte frågan: Val av utpekad domstol
By these questions, the national court seeks to ascertain, first, which party must be aware of the usage and whether his nationality is relevant in this regard, next, what degree of awareness that party must have of the usage and, finally, whether any publicity must be given to the standard forms containing jurisdiction clauses and, if so, in what form.
Genom dessa frågor vill den nationella domstolen få veta om det mot bakgrund av artikel 17 i konventionen finns några begränsningar vad avser val av utpekad domstol.
In a situation such as that in the main proceedings, any further review of the validity of the clause and of the intention of the party which inserted it must be excluded and substantive rules of liability applicable in the chosen court must not affect the validity of the jurisdiction clause.
Den nationella domstolen frågar om parterna måste välja en domstol som har anknytning till målet, om den domstol där talan har väckts kan
Since the validity of the clause under Article 17 must be assessed by reference to the relationship between the original parties, it follows that it is those parties whose awareness of the usage must
Det ankommer således på den nationella domstolen att utgå från sedvänja vid det aktuella slaget av internationell handel när den i det mål som den har att pröva avgör huruvida prorogationsklausulens materiella utformning, inbegripet det språk den är avfattad på och förhållandet att den återfinns i ett förtryckt formulär som inte undertecknats av den part som
'The third case mentioned in the second sentence of the first paragraph of Article 17 of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters, as amended by the Convention of 9 October 1978 on the Accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, is to be interpreted as follows:
"Artikel 17 första stycket andra meningen tredje fallet i konventionen av den 27 september 1968 om domstok behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område, i dess lydelse enligt konventionen av den 9 oktober 1978 om Konungariket Danmarks, Irlands och Förenade konungarikets Storbritannien och Nordirland tillträde tül konventionen, skall tolkas på följande sätt:
The contracting parties' consent to the jurisdiction clause is presumed to exist where their conduct is consistent with a usage which governs the area of international trade or commerce in which they operate and of which they are, or ought to have been, aware.
Partemas samtycke till en prorogationsklausul présumeras föreligga när deras handlingssätt utgör sedvänja på det område inom den internationella handeln där de är verksamma och om dessa kände till eller borde ha känt till denna sedvänja.
The existence of a usage, which must be determined in relation to the branch of trade or commerce in which the parties to the contract operate, is established where a particular course of conduct is generally and regularly followed by operators in that branch when concluding contracts of a particular type.
Frågan om det föreligger sedvänja skall bedömas i förhållande till det slag av handel som idkas av avtalsparterna. Sådan sedvänja föreligger ifråga om ett visst slag av handel när de på området verksamma näringsidkarna allmänt och regelmässigt följer ett visst handlingssätt när vissa typer av avtal ingås.
It is not necessary for such a course of conduct to be established in specific countries or, in particular, in all the Contracting States.
Det behöver inte styrkas att ett sådant handlingssätt förekommer i vissa länder eller att det särskilt förekommer i konventionsstaterna.
A specific form of publicity cannot be required in all cases.
Det kan inte systematiskt krävas att en viss form för offentliggörande iakttas.
The fact that a course of conduct amounting to a usage is challenged before the courts is not sufficient to cause the conduct no longer to constitute a usage.
Den omständigheten att ett handlingssätt som anses utgöra sedvänja ifrågasätts vid domstol gör inte ensamt att det inte kan anses som en sedvänja.
The specific requirements covered by the expression form which accords' must be assessed solely in the light of the commercial usages of the branch of international trade or commerce concerned, without taking into account any particular requirements which national provisions might lay down.
De konkreta krav som omfattas av begreppet 'i en form som överensstämmer med sedvänja' skall uteslutande bedömas med hänsyn till sedvänjan vid det ifrågavarande slaget av internationell handel, utan hänsyn till eventuella särskilda krav i nationella bestämmelser.
Awareness of the usage must be assessed with respect to the original parties to the agreement conferring jurisdiction, their nationality being irrelevant in this regard.
Kännedomen om sedvänjan skall bedömas med hänsyn till förhållandet mellan de ursprungliga parter som är bundna av avtalet om domstols behörighet, varvid partemas nationalitet saknar betydelse för denna bedömning.
Awareness of the usage will be established when, regardless of any specific form of publicity, in the brunch of trade or commerce in which the parties operate a particular course of conduct is generally and regularly followed in the conclusion of a particular type of contract, so that it may be regarded as an established usage.
handlingssätt kan anses utgöra vedertagen praxis vid det slag av handel som idkas av parterna, eftersom det allmänt och regelmässigt följs när vissa typer av avtal ingås.
The choice of court in a jurisdiction clause may be assessed only in the light of considerations connected with the requirements laid down in Article 17 of the Convention of 27 September 1968.
Vid bedömningen av vilken domstol som enligt en prorogationsklausul skall avgöra tvisten får hänsyn endast tas till de krav som anges i artikel 17 i konventionen av den 27 september 1968.
Considerations about the links between the court designated and the relationship at issue, about the validity of the clause, or about the substantive rules of liability applicable before the chosen court are unconnected with those requirements.'
Dessa krav omfattar inte hånsyn tillsambandet mellan den utpekade domstolen och den tvist som skall avgöras, huruvida klausulen är välgrundad samt materiella regler om ansvar tillämpliga vid den utpekade domstolen."
Case C-222/97 Manfred Trümmer and Peter Mayer Free movement of capital
Generaladvokaten P. Léger har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 22 september 1998.
16 March 1999
Han föreslog följande svar:
By order of 27 May 1997, the Oberster Gerichtshof (Austrian Supreme Court) referred to the Court for a preliminary ruling under Article 177 of the EC Treaty a question concerning the interpretation of Article 73b of the EC Treaty.
Artikel 17.1 första stycket andra meningen tredje fallet i Brysselkonventionen av den 27 september 1968 om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område, i dess lydelse enligt konventionen av den 9 oktober 1978 om anslutning av Konungariket Danmark, Irland samt Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland, skall tolkas så, att en klausul om domstols behörighet tryckt på baksidan av ett konossement där endast framsidan har undertecknats av de avtalsslutande parterna, genom vilken det väljs ett forum utan något särskilt samband med eller någon objektiv omständighet som leder till att det föreligger processgemenskap med dessa parter eller det konossement där de ingår, uppfyller villkoren i denna.
The question was raised in an appeal on a point of law ('Revision') brought by Mr Trammer and Mr Mayer against a refusal to enter in the land register a mortgage denominated in German marks.
Den domstol där talan har väckts är, oavsett om den är den utsedda domstolen eller ej, behörig att uttala sig om giltigheten av en sådan klausul om domstols behörighet enligt de villkor som har fastställts i artikel 17.
By its question, the national court is essentially asking whether Article 73b of the Treaty precludes the application by a Member State of domestic rules which require a mortgage securing a debt payable in the currency of another Member State to be registered in its own national currency.
Den ovannämnda artikel 17 skall tolkas så, att bedömningen av om en klausul om domstols behörighet kan åberopas gentemot parter som genom att förvärva konossementet, i enlighet med tillämplig nationell rätt, har inträtt i de ursprungliga parternas rättigheter och skyldigheter, är beroende av om denna klausul var giltig i förhållandet mellan dessa ursprungliga parter, vilket förutsätter deras samtycke.
It is apparent from point II of Annex I to Directive 88/361, from the introduction to the nomenclature and from the explanatory notes appearing at the end of Annex I, that the liquidation of an investment in real property constitutes a movement of capital.
Sådant samtycke présumeras föreligga när en sådan klausul utgör en tillåten form enligt sedvänjan i branschen inom den internationella handeln, vilka sedvänjor dessa parter har eller anses böra ha kännedom om.
It should be noted in that connection that the EC Treaty does not define the terms 'movements of capital' and 'payments'.
Det ankommer på den nationella domstolen att pröva om det förekommer en sådant sedvänja samt huruvida de avtalsslutande parterna har kännedom om denna.
A mortgage of the kind at issue in the main proceedings is inextricably linked to a capital movement — in the present case, the liquidation of an investment in real property.
Själva konstaterandet av att en sådan sedvänja förekommer, om den utgör en sedvänja enligt artikel 17, är inte av den karaktären att den förlorar egenskapen att utgöra en sedvänja.
In addition, it is included within point IX of the nomenclature of capital movements annexed to Directive 88/361.
Den sedvänja som avses kan således inte hindras av nationella bestämmelser mot denna.
Second, it is necessary to consider whether the rale prohibiting registration of a mortgage in the
Det föreligger faktisk eller presumerad kännedom om denna sedvänja hos de avtalsslutande parterna, vilka är näringsidkare inom den berörda branschen inom den internationella handeln när inom denna
currency of another Member State constitutes a restriction on the movement of capital.
ett visst beteende är tillräckligt känt på grund av att det allmänt och regelmässigt följs vid ingående av en viss typ av avtal, för att kunna anses utgöra en vedertagen praxis.
Consequently, those rales are liable to dissuade the parties concerned from denominating a debt in the currency of another Member State, and may thus deprive them of a right which constitutes a component element of the free movement of capital and payments.
De bevismedel som är ägnade att godtas av den nationella domstolen är de som är tillåtna enligt nationell rätt."
This can only reduce the effectiveness of such a security, and thus its attractiveness.
Mål C-222/97 Manfred Trümmer och Peter Mayer Fri rörlighet för kapital
'Article 73b of the EC Treaty precludes the application of national rules such as those at issue in the main proceedings, requiring a mortgage securing a debt payable in the currency of another Member State to be registered in the national currency.'
Förhandsavgörande "Fri rörlighet för kapital — Nationelltförbud mot att göra en inteckning uttryckt i en utländsk valuta — Tolkning av artikel 73b i EG-fördraget" (Domstolen i plenum)
Advocate General A La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 6 October 1998.
Oberster Gerichtshof har genom beslut av den 27 maj 1997, i enlighet med artikel 177 i EG-fördraget, ställt en fråga om tolkningen av artikel 73b i EG-fördraget.
He proposed that the Court should hold the contested national legislation to be an obstacle to the free movement of capital prohibited under Article 73b of the Treaty.
Frågan har uppkommit i ett förfarande angående "Revision" som Manfred Trümmer och Peter Mayer har väckt efter att ha förvägrats inskrivning i fastighetsboken av en inteckning uttryckt i tyska mark.
(EAGGF — Clearance of accounts — Financial year 1992) (Fifth Chamber)
Det framgår av punkt II i bilaga 1 till direktiv 88/361, av inledningen till förteckningen samt av de efterföljande förklaringarna att realiseringen av en investering i fast egendom utgör en kapitalrörelse.
1996, amending Decision 96/311/EC of 10 April 1996 on the clearance of the accounts presented by the Member States in respect of the expenditure for 1992 of the Guarantee Section of
För att besvara denna fråga är det nödvändigt att för det första avgöra om en inteckning som görs som säkerhet för en skuld som skall betalas i en annan medlemsstats valuta faller inom tillämpningsområdet för artikel 73b i fördraget.
By application lodged at the Court Registry on 11 February 1997, the Italian Republic brought an action for the partial annulment of Commission Decision 96/701/EC of 20 November
Det skall i det avseendet påpekas att det i EG-fördraget inte finns någon definition av begreppen kapitalrörelser respektive betalningar.
the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF) and in respect of certain expenditure for 1993.
direktiv 88/361, omfattas sådana inteckningar av artikel 73b i fördraget.
contested decision only in so far as the Commission declared that the sum of LIT 11 934 331 913 in respect of aid for olive oil consumption for the year 1992 was not chargeable to the EAGGF.
För det andra är det nödvändigt att pröva om förbudet mot att göra en inteckning uttryckt i en annan medlemsstats valuta utgör en restriktion för kapitalrörelser.