natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Recovery in 1994 was followed by some faltering in 1995 and 1996 when growth averaged only just over 2% a year, due in part to exchange rate uncertainty and a rise in real interest rates.
En återhämtning 1994 följdes av en mer vacklande utveckling under 1995 och 1996 med en tillväxt på i genomsnitt bara drygt 2% per år, delvis beroende på växelkursosäkerhet och en realränteuppgång.
Both problems were exacerbated by doubts about the credibility of na tional budgetary policies and the consequent prospects for the introduction of the single currency in 1999.
Båda problemen förvärrades av tvivel om trovärdigheten i ländernas budgetpolitik och utsikterna för införandet av en gemensam valuta 1999.
As it has become clear that policy makers are committed to both EMU and budgets which can be sustained in the long-term, credibility has improved and despite the worsening of the global economic sit
Sedan det har blivit klart att politikerna har bundit sig både för EMU och långsiktigt hållbara budgetar, har trovärdigheten för bättrats och trots det försämrade globala ekonomiska
The focus, in the first place, is on disparities between rich and poor regions and the way that these have changed over recent years.
Fokus riktas först mot skillnader mellan fattiga och rika regioner och hur dessa har förändrats under de senaste åren.
The fact that a region is relatively poor does not mean that it need be at a per-
Det faktum att en region är jämförelse vis fattig betyder inte att den måste befinna sig i ett ständigt underläge i förmågan att växa ekonomiskt.
Measuring regional economies
Att mäta regionala ekonomier
The stylised fact, that convergence occurs at a more 'apid rate during periods of economic growth and closer integration, is a simple yet powerful observation.
Det stiliserade faktumet att konvergensen går fortare under perioder av ekonomisk tillväxt och närmare integration är en enkel men kraftfull observation.
It stems from the nature of the various forces which affect relative growth in different regions:
Förklaringen finns i karaktären hos de olika krafter som påverkar den relativa tillväxten i olika regioner:
• the attraction of investment to regions where costs are lower and labour and other resources more plentiful;
- investeringar dras till de regioner där kostnader na är lägre och arbete och andra resurser före kommer rikligt
The s:andard measure of the size and performance of a regional economy is Gross Domestic Product (GDP), usually divided by the number of inhabitants to give GDP per head.
Standardmåttet på en regional ekonomis storlek och prestationer är Bruttonationalprodukt (BNP), vanligen dividerad med antalet invånare, vilket ger BNP per capita.
GDP is designed to measure total output in a particular area, including services.
BNP är utformad för att mäta total produktion i ett visst område, inklusive tjänster.
However, it is also a measure of income, the main components being wages and salaries, profits and rent, though it excludes transfers of income, from in dividuals and companies (which might transfer part of their profits elsewhere) as well as from government, in the form, for example, of social benefits.
Den är emellertid också ett mått på inkomst, där de viktigaste komponenterna är löner, vinster och räntor, fastän den exkluderar inkomstöverföringar från individer och företag (som kan överföra delar av vinster na någon annanstans) liksom från den offentliga sektorn, exempelvis som socialbidrag.
• the transfer of technology and best practice from leading to lagging regions;
- överföring av teknik och bästa praxis från ledande till eftersläpande regioner
• the migration of workers from regions with low pay and low job opportunities to those with higher pay and more opportunities, which may not lead to convergence in output or income but may equalise wages between regions.
- migration av arbetare från regioner med låg lön och få jobb till regioner med högre lön och fler jobb, vilket kanske inte leder till konvergens av produktion och inkomster, men kan jämna ut lö nerna mellan regionerna.
This leads to a problem concerning the use of GDP as a measure of income in some regions, such as some city-regions, where commuting by people resident in other regions adds to the local work force and GDP.
Detta leder till problem när BNP skall användas som inkomstmått i vissa regioner, som storstadsregioner, där pendling in från andra regioner ger ett till skott till den lokala arbetskraften och BNP.
Income per head of the people living in the ci:y is, therefore, overstated while that of neighbouring regions is understated.
Inkomsten per capita bland dem som bor i staden överskattas därför, medan den i närliggande regio ner underskattas.
This, however, is not a major problem for most regions, especially the poorer regions which are the main focus of this re port.
Detta är dock inte ett huvud problem för de flesta regionerna, speciellt inte de fattigare regionerna som ligger i fokus för den här rapporten.
All three of these forces are boosted by economic integration, while the first two are also boosted by economic growth when business opportunities are expanding. (The effect on migration is less predictable since higher demand for labour in upturns in more prosperous regions may stimulate people to move but the lower unemployment in lagging re gions at such times may encourage them to stay.)
Alla dessa tre krafter förstärks av ekonomisk integration, medan de två första också förstärks av ekonomisktillväxt när affärsmöjligheterna utökas (Effekten på migration är mindre förutsägbar eftersom högre arbetskraftsefterfrågan i uppgångar i rikare regioner kan stimulera till flyttning, medan lägre ar betslöshet i eftersläpande regioner kan stimulera in dividerna att stanna kvar.)
Since the first two are the main mechanisms for con vergence at the EU level, convergence is likely to occur more in booms.
Eftersom de två första är huvudmekanismer för konvergens på EU-nivå, är konvergens mer sannolik under högkonjunktur.
Conversely since migration nas historically tended to be the main mechanism in the US, convergence there has tended to occur more during recessions.
Tvärtom, då har migration historiskt varit huvudmekanismen i USA, har konvergensen där tenderat att vara vanligare under recessioner.
manent disadvantage in terms of its capacity to ex pand economic activity.
En sista poäng är att det inte finns någon automatik i att en enskild region konvergerar, även om det ge nerellt inträffar.
Closer integration in the EU, combined with lower costs in poorer regions, has tended to favour some convergence in GDP over the period 1986 to 1996.
Tätare integration i EU, kombinerad med lägre kostnader i fattigare regioner, har tenderat att gynna en viss konvergens i BNP under perioden 1986 till 1996.
This, however, was concentrated in the first half of the period and at the very end, while, in between, the recession of the early 1990s weakened the forces favouring poorer regions and reduced investment in their productive base, in part, because of smaller inflows of capital from the more prosperous areas.
Denna var emellertid koncentrerad till den första halvan av perioden och alldeles i slutet, medan, däremellan, recessionen under det tidiga 1990-talet för svagade de krafter som gynnade de fattigare regionerna och reducerade basinvesteringarna där, delvis på grund av mindre kapitalinflöden från de ri kare områdena.
Recovery since 1994 has been accompanied by renewed convergence, though, in this period and before, the extent varies between regions, reflecting their supply-side characteristics.
Återhämtningen sedan 1994 har åt följts av förnyad konvergens, även om dess omfattning under den här perioden och tidigare har varierat mellan regionerna på ett sätt som återspeglar deras egenskaper på utbudssidan.
Secondly, different kinds of region perform differ ently.
För det andra presterar olika regioner olika.
An obvious feature is the sectoral mix, regions where growing sectors are strongly represented tending :o do better than those with sectors undergoing restructuring.
Ett uppenbart kännetecken är sektorssammansättningen; regioner med stort inslag av växande sektorer tenderar att prestera bättre än dem med sektorer som ge nomgår strukturomvandling.
The ability to attain critical mass is also important.
Förmågan att uppnå kritisk massa är också viktig.
Regions which are rural, sparsely populated and/or less accessible are likely to find it difficult to accumulate an adequate level of demand or provide a sufficient range of services to compete at the European level, whereas urban areas are likely to find it easier.
Landsbygdsregioner, regioner som är glesbefolkade och/eller mindre till gängliga har sannolikt svårigheter att ackumulera en tillräcklig efterfrågenivå eller att erbjuda en tillräcklig spännvidd i tjänsteutbudet för att konkurrera på den europeiska nivån, medan storstadsområden sannolikt finner det enklare.
Capital cities, in particular, are consistently among the richest areas in a country and the most prosperous regions in the EU are invariably urban, whether they contain a single large city or a dynamic network of smaller towns and cities.
I synnerhet huvudstäder är ge- nomgående bland de rikaste områdena i ett land och de rikaste regionerna i EU är utan undantag storstadsregioner, vare sig de innehåller en stor stad eller ett dynamiskt nätverk av smärre städer.
Nevertheless, some urban areas can have inadequate infrastructure and a lowskilled work force and can form islands of poverty and social deprivation within a prosperous region.
Icke desto mindre kan en del storstadsområden ha en inadekvat infrastruktur och lågutbildad arbetskraft och kan bilda öar av fattigdom och sociala problem i en blomstrande region.
Indeed, there is evidence in parts of the Union of 'patchwork development', where the
Faktiskt finns det belägg för en "lapptäckesutveckling" i vissa delar av Unionen, där utvecklingen i delregioner avviker påtagligt från de omgivande områdena.
1.1 The economy duced by non-residents — rather than increased output per resident — see Box).
1.1 Ekonomin dvs mer produktion av icke-invånare, snarare än ökad produktion per invånare, se faktaruta).
Extending the number of regions compared, GDP per head in the 25 where this was lowest increased from 52% of the EU average in 1986 to 59% in 1996.
Om antalet jämförda regioner utökas, ser vi att BNP per capita i de 25 regioner där den var lägst ökade från 52% av EU-genomsnittet 1986 till 59% 1996.
GDP per head in the 25 richest regions declined from 2.7 times the level in the 25 poorest to 2.4 times over the 10 years.
BNP per capita i de 25 rikaste regionerna minskade från 2,7 till 2,4 gånger nivån i de 25 fattigaste under tioårsperioden.
This is all the more impressive, since the list of poorest regions in 1996 contains 5 East German re gions which were not included — and for which data were not available — in 1986.
Detta är desto mer imponerande då listan över de fattigaste regionerna 1996 innehåller 5 Öst tyska regioner som inte var med — och för vilka data inte var tillgängliga — år 1986.
Thirdly, there are specific national features which affect regional performance.
För det tredje finns det nationella särdrag som på verkar regionala prestationer.
German unification pro vided a stimulus to growth in 1991-92, but the costs of transition have helped depress growth rates in Germany to below the average rate in the EU since then, even if growth, from a low base, was initially impressive in the East.
Den tyska återföreningen stimulerade tillväxten 1991-92, men kostnaderna för övergången har bidragit till att trycka ner tillväxttakten i Tyskland under EU-genomsnittet sedan dess, även om tillväxten, från en låg utgångspunkt, i början var imponerande i Öst.
In Finland, the decline in trade with the former Soviet Union (and the consequent col lapse in demand) depressed output sharply in the years 1990 to 1993 and outpaced the capacity of na tional and regional labour markets to adapt.
I Finland har nedgången i handeln med det forna Sovjetunionen (och en åtföljande efterfrågekollaps) hållit tillbaka produktionen kraftigt under åren 1990 till 1993 och den nationella och de regionala arbets marknadernas anpassningsförmåga har inte kunnat hålla jämna steg.
In the UK, the size and influence of financial markets and the closer links to the US led to recession coming earlier and being deeper than in most other parts of Europe.
I Förenade Kungadömet ledde storleken och betydelsen av de finansiella marknaderna och de fastare banden till USA till att recessionen kom tidigare och blev djupare än i de flesta övriga delarna av Europa.
Indicators of regional disparity
Indikatorer på regional olikhet
An overall indication of changes in disparities in GDP per head can be obtained from statistical measures such as, in particular, the standard deviation (weighted for population), a measure of overall differ ences from the mean (Graph 1), which summarises developments in all regions rather than just the two extremes.
Ett sammanfattande mått på olikheterna i BNP per ca pita kan erhållas genom ett statistiskt mått som standardavvikelse (befolkningsvägd), som är ett sam manfattande mått på avvikelser från medelvärdet (Figur 1 ), som sammanfattar utvecklingen i alla regio ner och inte bara i de två extremema.
Excluding the effect of the new Länder be coming part of the Union, there was a small decline in the measure over the 10 years 1986 to 1996, indicating a slight reduction in the average disparity.
Om man undan tar effekten av att de nya tyska Förbundsstaterna har kommit med i Unionen, var det en litet minskning i måttet under de 10 åren 1986 till 1996, vilket indikerar en svagt minskad genomsnittlig olikhet.
A small fall in the measure in the second half of the 1980s was followed by a small rise in the recession of the early 1990s and subsequently by a reduction to the prerecession level during the recovery between 1994 and 1996.
En svag minskning i måttet under 1980-talets andra hälft åtföljdes av en svag ökning under det tidiga 1990talets re cessionsår och därefter av en minskning till den nivå som gällde före recessionen under återhämtningen mellan 1994 och 1996.
It remains to be seen whether the continued recovery in the remainder of the 1990s will have brought a further narrowing of disparities.
Det återstår att se om den fort satta återhämtningen under resten av 1990-talet kommer att ha minskat olikheterna ytterligare.
There are many possible measures of regional disparity.
Det finns många tänkbara mått på regional olikhet.
For example, the GDP per head in the 10 poor est regions taken as a whole increased from 41% of the EU average in 1986 to 50% in 1996.
Till exempel ökade BNP per capita i de 10 fattigaste re gionerna sammantagna från 41% av EU-genomsnittet 1986 till 50% 1996.
Even adjust ing for the statistical effect of the accession of Eastern Germany (see box below), this represents a catching up of 71/2 percentage points in 10 years.
Även om man justerar för den statistiska effekten av DDR:s inträde (se faktarutan nedan), representerar detta en "upphinnareffekt" på 7,5 procentenheter på 10 år.
Relative GDP per head in the 10 richest regions has correspond ingly declined over the period from 3.7 times the level in the 10 poorest ones to 3.1 times (Table 2).
Relativ BNP per capita i de 10 rikaste regionerna har på motsvarande sätt under perioden gått ner från 3,7 gånger nivån i de 10 fattigaste regionerna till 3,1 gånger. (Tabell 2).
However, the small reduction in the overall disparity is the result of a sharp decline in disparities below average GDP per head and an increase above the average.
Den lilla minskningen av den totala olikheten är emellertid resultatet av en kraftig minskning av olikheterna under den genomsnittliga BNP per capita och en ökning ovanför genomsnittet.
As noted above, the relative prosperity of both
Som noterats ovan har
Disparities in GDP per head, 1986-96
Skillnader i BNP per capita, 1986 till 1996
Disparity In GDP por head (by region)
Skillnader i BNP mellan regionerna
Without new Länder
- Utan de nya förbundsstaterna
The list of the 10 richest regions has also changed little and, again, 8 were included in both years.
Listan på de 10 rikaste regionerna har också förändrats lite, och, återigen, 8 fanns med bägge åren.
These consist of four capital cities (Brussels, Ile de France (Paris), Wien and London) and four regions in West Germany.
Dessa är fyra huvudstäder (Bryssel, Ile de France (Paris), Wien och London) och fyra regioner i västra Tyskland.
Relative GDP per head in these regions in creased further over the period from 153% of the EU average to 158% (though this may possibly be due to increased commuting — ie more output being pro
Relativ BNP per capita i dessa regioner ökade ytterligare över perioden från 153% av EU-genomsnittet till 158% (även om detta möjligen kan bero på ökad pendling,
The follow ing stylised classification of regions can be used for analytical purposes: the richest and the poorest regions increased over the period.
Storstads-, landsbygdsoch branschfrågor den relativa rikedomen ökat både i de rikaste och de fattigaste regionerna.
The summary measure reflects this, disparities being compressed at the bottom end of the distribution and expanded at the top, the typical poorer region (ie one with output below average) ex periencing an increase in its GDP per head of some 3 percentage points relative to the EU average.
Det sammanfattande måttet återspeglar detta, där olikheterna tryckts samman i botten av fördelningen och utvidgats i toppen, har den typiska fattigare regionen (dvs en med produktion under genomsnittet) upplevt en ökning av sin BNP per capita med ungefär 3 procentenheter jämfört med EU-genomsnittet.
• urban regions distinguished in terms of population density and subdivided between:
Det finns ett tydligt samband mellan de två — exempelvis är det en nära samhörighet mellan landsbygdsområden och jordbruksområden.
• regions in which activity is concentrated in services
Den följande stiliserade klassificeringen av regioner kan användas för analytiska än damål: storstadsregioner, som kännetecknas av befolkningstäthet och uppdelade i
• regions in which activity is concentrated in manufacturing
- regioner i vilka aktiviteten är koncentrerad till tjänster
At the same time, there has been very little change in the ranking of particular regions, and the order in terms of GDP per head was much the same in 1996 as 10 years earlier (Spearman's rank correlation coefficient between the two rankings was 0.91 — 1 being a perfect match).
Samtidigt har det varit mycket små förändringar i rangordningen av enskilda regioner, och ordningen i termer av BNP per capita var i stort sett densamma 1996 som 10 år tidigare (Spearmans rangkorrelationskoefficient mellan de två rangordningarna var 0,91-1 är en perfekt matchning).
As GDP per head in regions with a relatively low level has converged on the average (or diverged away from the average in richer regions), it has, there fore, done so at a similar rate in regions with similar GDP per head right across the EU.
Eftersom BNP per capita i regioner med en relativt låg nivå har närmat sig genomsnittet (eller rört sig från genomsnittet i de rikare regionerna), har takten varit densamma i hela EU i regioner med liknande nivå på BNP per capita.
rural regions distinguished by the sparseness of population and often where agriculture is rela tively important.
- regioner i vilka aktiviteten är koncentrerad i tillverkning
This is obviously only a very broad system of classification and many regions do not fit neatly into one of these categories.
- landsbygdsregioner, som kännetecknas av be folkningsgleshet och där jordbruk ofta är relativt viktigt
This is reflected in the fact that, increasingly, disparities are not between but rather within Member States (Map 2, Table 3).
Detta återspeglas i att skillnaderna i allt större ut sträckning är inom snarare än mellan Medlemsstater (Karta 2, Tabell 3).
Catching up in the four Cohesion countries often stems more from growth in relatively rich urban centres, particularly capital cities, than from that in poorer regions.
Upphämtningen i de fyra samman hållningsländerna kommer mer från tillväxt i relativt rika storstadscentra, speciellt huvudstäder, än från tillväxt i fattigare regioner.
This corresponds to a well-known de velopment phenomenon, more favoured regions ini tially experiencing faster growth than the less favoured.
Detta motsvarar ett välkänt utvecklingsfenomen, där mer gynnade regioner initient växer snabbare än de mindre gynnade.
In the first phase of development, therefore, disparities within a country often widen, while in the second phase, efforts need to be concentrated in the poorer regions to ensure they benefit from national success (from 'trickle down').
I utvecklingens första fas vidgas därför ofta klyftorna, medan ansträngningarna i den andra utvecklingsfasen måste koncentreras på de fattigare regionerna för att säkra att de drar nytta av den nationella framgången (av att den "sipprar ner").
Narrowing disparities in Portugal suggest it may be in the second phase, while widening disparities in Greece suggest it is still in the first phase.
De minskade olikheterna i Portugal antyder att Portugal befinner sig i den andra fasen, medan ökad olikhet i Grekland antyder att landet fortfarande befinner sig i den första fasen.
The first step is to identify the urban and rural areas of the EU.
Detta är uppenbarligen ett mycket grovt klassifika tionssystem och många regioner passar inte riktigt in i någon av kategorierna.
A common approach is to distinguish densely populated areas (more than 500 inhabitants per square km), intermediate areas (500 to 100) and thinly populated ones (less than 100).
Storstadsområden kan exempelvis ofta ha en betydande andel av tillverkning även när de klassificeras som huvudsakligen tjänstecentra och vice versa.
For present purposes, the densely populated regions can be de fined as 'urban' and the sparsely populated as 'rural'3.
Dessutom är enbart en minoritet av verksamheten direkt i jordbruk i landsbygdsområden.
Where possible, the classification is performed at the municipality (or commune) level but, for some purposes, data are only available for NUTS-2 regions (see Annex for the details of the classification).
Det kan emellertid vara bättre att gruppera re gionerna på det sätt som passar klassifikationen bäst än att betrakta mer blandade regioner om man vill identifiera vissa allmänna drag som är kopplade till en sektor.
The other major cause of growing disparilies in Member States is the effect of economic restructuring.
En annan huvudorsak till ökande skillnader i med lemsstaterna är effekten av ekonomisk strukturomvandling.
Al though there are overall gains to increasing specialisation which enable firms in the same sector to benefit from externalities as well as economies of scale, regions relatively dependent on declining industries tend to lose, those where growth sectors predominate tend to gain.
Även om en ökad specialisering medför en allmän vinst som gör det möjligt för företag i samma sektor att dra nytta av externaliteter och skalfördelar, tenderar regioner som har ett relativt stort beroende av krympande branscher att förlora och de där växande branscher dominerar att vinna.
Increasingly, the regions badly affected by this are ones in Northern Member States which were previously prosperous.
I ökande utsträckning ligger de regioner som drabbas av detta i de nordliga medlemsstaterna, som tidigare var blomstrande.
Two key influences on regional economic performance are the urban-rural mix and the sectoral com
Det första steget är att identifiera stads- och lands bygdsområden i EU.
Using this definition, half (49%) of the Community population lives in urban areas, just under a quarter (24%) in rural areas, and a little over a quarter in inter mediate areas.
En allmän ansats är att urskilja tätbefolkade områden (mer än 500 invånare per kvadratkilometer), mellanområden (500 till 100) och glesbefolkade områden (mindre än 100).
Urban areas are concentrated in or near the rich central part of the EU, reflecting the as sociation of cities with wealth creation (Map 3), and
För aktuella än damål kan de tätbefolkade områdena klassificeras som 'storstads-' och de glesbefolkade som 'landsbygds-'3.