natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The institutions enjoy, as regards Statetrading countries, a wide discretion with respect to the factual situations of an economic, legal and political nature in the country concerned which have to be evaluated in determining whether an exporter is acting with a sufficient degree of independence from the State in order to be granted individual treatment.
Av detta följer att det inte kan vara berättigat att sökanden förväntar sig att gemenskapsinstitutionerna inte ändrar sin politik rörande individuell behandling, om erfarenheten visar att en sådan förändring är nödvändig för att hitta en lämplig lösning på de problem som den dumpning som tillskrivs exportörerna från statshandelslander medför.
Moreover, according to the provisional regulation and the regulation at issue, a dumping margin of 11.5% was calculated for the applicant's exports.
Efter prövningen konstaterar förstainstansrätten att förhållandet mellan sökanden och den kinesiska staten måste betecknas som tämligen obestämt och otydligt.
Thereafter a definitive antidumping duty of 18.6% was imposed on all Chinese exports on the basis of a weighted average of the dumping margin calculated for the applicant's exports and of the dumping margin calculated for the other exports.
Det framgår inte av prövningen, vilket kommissionen konstaterade i den preliminära förordningen, att sökanden verkligen är självständig och fri från de kinesiska myndigheternas inflytande.
It follows that the applicant could not have a legitimate expectation that the Community institutions would not change their policy regarding individual treatment if experience showed that such a change was necessary in order to reach a satisfactory solution to the problems caused by dumping practices alleged against exporters from Statetrading countries.
För det andra erinrar förstainstansrätten, vad gäller det påstådda åsidosättandet av rätten till försvar, att enligt fast rättspraxis har denna rätt iakttagits när det berörda företaget har fått tillfälle att under det administrativa förfarandet redogöra för sin inställning till de föreliggande omständigheterna och relevansen av de uppgifter och omständigheter som görs gällande.
Secondly, as to the alleged breach of the rights of the defence, the Court observes that it is settled case-law that those rights are observed if the undertaking concerned was afforded the opportunity during the administrative procedure to make known its views on the truth and relevance of the facts and circumstances alleged.
För övrigt noterar förstainstansrätten att den nuvarande situationen i Kina gör det ännu svårare, om inte omöjligt, att fastställa om ett kinesiskt företag eller ett utländskt företag som tillverkar produkter i Kina verkligen är självständigt i förhållande till staten.
It is clear from the documents before the Court that the applicant submitted observations during the administrative procedure, that its representatives met the Commission's officials in order to discuss the case and that it was heard by the Commission.
I detta hänseende kan det konstateras att det framgår av akten att sökanden har yttrat sig under det administrativa förfarandet, att sökandens företrädare har mött kommissionens tjänstemän för att diskutera fallet och att kommissionen har hört sökanden.
In that context, it must be pointed out that the protection of the rights of the defence does not imply that the Community institutions must automatically adopt all the arguments submitted by the applicant.
Sökanden har inte lyckats visa att sökanden verkligen är självständig i förhållande till de kinesiska myndigheternas inflytande. Av detta följer att gemenskapsinstitutionerna inte har gjort en uppenbart oriktig bedömning av omständigheterna.
In that regard, the Court finds, prima facie, that, since the applicant was the sole exporter to have cooperated in the investigation, it may seem unfair to impose on it an antidumping duty higher than the margin established for its own exports.
I detta sammanhang kan det understrykas att skyddet av rätten till försvar inte innebär att gemenskapsinstitutionerna automatiskt måste godta alla sökandens argument.
However, it follows from the Court's conclusions concerning the first two pleas, first, that the contested policy of the Community institutions is not contrary to the letter, purpose or spirit of the basic antidumping regulation and, secondly, that the applicant does not satisfy the necessary conditions for the grant of individual treatment and that the institutions did not therefore commit a manifest error in appraising the facts.
För det tredje och sista konstaterar förstainstansrätten att sökanden inte på något vis har förklarat hur politiken i fråga strider mot icke-diskriminerings-ochrättssäkerhetsprincipen.
Consequently, the institutions were correct in not imposing an antidumping duty of 11.5% in the case of the applicant and a higher duty in that of noncooperating exporters.
Vad beträffar det påstådda maktmissbruket påpekar förstainstansrätten att eftersom den politik som förts av gemenskapsinstitutionerna inte strider mot grundförordningen om antidumpning, har inget maktmissbruk skett.
Such an approach would have meant that individual treatment would have been granted to the applicant.
Grunden angående åsidosättande av artikel 13.3 i grundförordningen om antidumpning
Thirdly and finally, the Court finds that the applicant has in no way explained how the policy in question infringes the principles of equal treatment and legal certainty. As to the alleged
För det första erinrar förstainstansrätten vad avser det påstådda åsidosättandet av principen om skydd av berättigade förväntningar att enligt fast rättspraxis kan varje ekonomisk aktör hos vilken en institution har givit upphov till välgrundade förhoppningar åberopa denna princip.
Moreover, to impose an antidumping duty of 11.5% in regard to all exporters would encourage non-cooperation by exporters who know that their export prices are very low and that,
De ekonomiska aktörerna kan emellertid inte göra gällande att de har rätt att hysa berättigade förväntningar om att vissa förhållanden som kan ändras inom ramen för gemenskapsinstitutionernas utrymme för skönsmässiga bedömningar skall bibehållas.
consequently, the Community institutions may establish a very high dumping margin.
Förstainstansrättens bedömning
Those exporters would therefore have every interest in not cooperating.
Den ifrågasatta politiken vilar dessutom på presumtionen att exportörer i statshandelslander i allmänhet inte är fria från statligt inflytande och ett av målen med denna politik är att undvika att antidumpningstullar kringgås.
Furthermore, the contested policy is based on the assumption that as a rule exporters in Statetrading countries are not independent of State influence and one of the aims of that policy is to avoid circumvention of antidumping duties.
För det första erinrar förstainstansrätten om att det framgår av artikel 13.3 i grundförordningen om antidumpning att antidumpningstullarna inte får överskrida den tillfälligt uppskattade eller slutgiltigt fastställda dumpningsmarginalen och bör vara mindre om det mindre beloppet räcker för att undanröja skadan.
In addition, the Court finds that, although the antidumping duty imposed is higher than the dumping margin established for the applicant, the applicant is not penalized for its participation in the investigation.
Förstainstansrätten konstaterar vidare att sökanden inte straffas för att ha deltagit i utredningen, trots att den införda antidumpningstullen är högre än den dumpningsmarginal som fastställts för sökanden.
If it had not cooperated, there would have been a risk of an even higher duty being applied to it, since the institutions would have been compelled to base themselves, at least in part, on the information contained in the complaint, which is normally not to the advantage of exporters.
Om sökanden inte hade samarbetat, hade sökanden nämligen riskerat att drabbas av en ännu högre antidumpningstull, eftersom institutionerna skulle ha varit tvungna att, åtminstone till viss del, grunda sig på uppgifterna i klagomålet, vilket vanligtvis inte är till fördel för exportörerna.
That argument cannot be accepted. The Court observes, first of all, that the applicant has merely called into question the calculation carried out by the Community institutions without adducing the slightest evidence to show that it is incorrect.
Det skall än en gång erinras om att det framgår av den preliminära förordningen och av den omtvistade förordningen att en dumpningsmarginal om 11,5 procent hade beräknats för sökandens export.
As to the representative nature of the applicant's exports, since the purpose of the basic antidumping regulation is to protect the Community against dumped imports, the 38% of exports attributed to the other exporters represent a very significant part of all exports and require a separate calculation of the export prices and the dumping margin.
Därefter infördes en slutgiltig antidumpningstull om 18,6 procent på all kinesisk import på grundval av ett vägt medeltal av den dumpningsmarginal som hade beräknats för sökandens export och den dumpningsmarginal som hade beräknats för övrig export.
Moreover, to regard the applicant's exports as representative of all Chinese exports would be to reward the lack of cooperation by the other Chinese exporters.
Förstainstansrätten påpekar slutligen att gemenskapsinstitutionerna har möjlighet att fastställa ett vägt medeltal av dumpningsmarginalerna och således en enda dumpningsmarginal för ett helt land.
Finally, the Court observes that it is possible for the Community institutions to establish a weighted average of the dumping margins and therefore a single dumping margin for an entire country.
För det andra konstaterar förstainstansrätten att i det aktuella fallet är det med rätta som gemenskapsinstitutionerna baserat sig på statistik från Eurostat och på de uppgifter som sökanden lämnat, eftersom den enda information som fanns i övrigt var den som klagomålet innehöll.
As to the method of calculating the export prices of the producers who did not cooperate in the investigation, the Court observes that the Community institutions took account of the subcategories of photo albums sold by the applicant and that they based themselves on the lowest prices at which the applicant sold albums from each sub-category within which sales were considered to be representative.
Sökanden har gjort gällande att denna beräkning endast är en enkel uppskattning, att statistiken från Eurostat också omfattar olika typer av album som inte ingår i utredningen och att 62 procent av den totala exporten som har hänförts till sökanden, som är en siffra som är mycket lägre än den verkliga siffran, under alla omständigheter är tillräcklig för att anse sökanden vara representativ.
Secondly, the Court finds that in the present case the Community institutions rightly based themselves on the Eurostat statistics and on the information supplied by the applicant, the only other information available being that contained in the complaint.
Av detta följer att det var korrekt att institutionerna inte fastställde en antidumpningstull om 11,5 procent för sökanden och en högre tull för de exportörer som inte hade samarbetat. En sådan lösning hade nämligen inneburit att sökanden skulle ha fått en individuell behandling.
The applicant claims that this calculation is merely an estimate, that the Eurostat statistics also cover album types falling outside the scope of the investigation and that in any event the 62% of the total exports attributed to the applicant, a figure well below the actual figure, were sufficient for the applicant to be considered to be representative.
Att införa en antidumpningstull om 11,5 procent för alla exportörer skulle uppmuntra exportörer som vet att deras exportpris är mycket lågt, och att gemenskapsinstitutionerna följaktligen kan fastställa en mycket hög dumpningsmarginal, att inte samarbeta. Dessa exportörer skulle således ha allt intresse av att inte samarbeta.
In that regard, the Court considers that the institutions cannot be criticized for having based themselves on the applicant's lowest prices, since the effect of any other approach would be to encourage non-cooperation by exporters.
Detta argument kan inte godtas. Förstainstansrätten noterar för det första att sökanden har begränsat sig till att ifrågasätta den beräkning som utförts av gemenskapsinstitutionerna, utan att lämna något som helst bevis som skulle göra det möjligt att fastställa att den är oriktig.
The Court notes, moreover, that in the regulation at issue the calculation method is clearly described. Nothing indicates that this calculation is wrong.
Under alla omständigheter har gemenskapsinstitutionerna grundat sig på den information som var tillgänglig och det är just för att utesluta de typer av album som inte ingick i utredningen som institutionerna ansåg att endast 50 procent av
The Court held:
återstoden av exporten bestod av fotoalbum inbundna som böcker.
Orders the applicant to pay its own costs and the costs of the Council;
Sökanden skatt bära sina egna samt rådets rättegångskostnader.
Orders the Commission to bear its own costs.»
Kommissionen skatt bära sina egna rättegångskostnader."
Case T-387/94 Asia Motor France SA and Others ν Commission of the European Communities Competition
Mål T-387/94 Asia Motor France SA m.fl. mot Europeiska gemenskapernas kommission Konkurrens
(Competition — Obligations with regard to the investigation of complaints — Legality grounds for rejection — Manifest error of assessment — Statement of reasons) (Fourth Chamber, Extended Composition)
"Konkurrens — Skyldigheter i samband med undersökning av klagomål — Lagenligheten av skäl för avslag — Uppenbart oriktig bedömning — Motivering" (fjärde avdelningen i utökad sammansättning)
Background to the dispute
Bakgrund till tvisten
The applicant undertakings import and market in France vehicles of Japanese makes which have been cleared for free circulation in other Member States of the Community, such as Belgium and Luxembourg.
Sökandena bedriver import till och handel i Frankrike av japanska bilar som har satts i fri omsättning i andra medlemsstater i gemenskapen såsom Belgien och Luxemburg.
their aim was to prevent the complainant from carrying out parallel imports of vehicles of certain Japanese makes and of vehicles of the Korean make Hyundai.
flyttade över målet till förstainstansrätten i den del det avsåg fastställelse av att kommissionen hade förhållit sig passiv i förhållande till den påstådda överträdelsen av artikel 85 i fördraget samt det ansvar som följde därav.
increased the obstacles to the free movement of Japanese vehicles of makes other than the five distributed by the importers party to the alleged agreement.
Under tiden hade generaldirektören vid kommissionens generaldirektorat för konkurrens i skrivelse av den 8 maj 1990 underrättat de fyra sökandena i fråga att kommissionen inte avsåg att bifalla deras klagomål och anmodade dem att inkomma med eventuella synpunkter på detta.
By letter dated 9 August 1990, in which it referred to its letter of 8 May 1990 to the other four applicants, the Commission informed Somaco that it did not envisage taking any action on its complaint.
Den 29 juni 1990 inkom dessa sökanden med yttranden till kommissionen, i vilka de vidhöll att klagomålet var välgrundat.
By letter dated 5 December 1991, signed by the member responsible for competition questions, the Commission notified to the five applicants a decision rejecting the complaints lodged on 18 November 1985, 29 November 1988 and 5 June 1990.
En av sökandena, Jean-Michel Cesbron, ingav den 18 november 1985 ett klagomål till kommissionen avseende en överträdelse av artiklarna 30 och 85 i EEG-fördraget (nedan kallat "fördraget"), eftersom han ansåg sig missgynnas av en otillåten samverkan mellan fem importörer av japanska bilar till Frankrike, närmare bestämt Sidat Toyota France, Mazda France Motors, Honda France, Mitsubishi Sonauto och Richard Nissan SA Detta klagomål följdes den 29 november 1988 av ett nytt klagomål beträffande dessa fem importörer, denna gång ingivet av fyra av de fem sökandena (Jean-Michel Cesbron, Asia Motor France SA Monin Automobiles SA och EAS SA) med stöd av artikel 85 i fördraget.
Having received no reply from the Commission, the four applicants concerned sent a letter on 21 November 1989 requesting it to adopt a position on their complaints.
Förstainstansrätten fastslog därefter i dom av den 18 september 1992 i målet Asia Motor France m.fl. mot kommissionen (T-28/90) att det saknades anledning att pröva yrkandena i ansökan i den mån som den grundade sig på artikel 175 i fördraget.
In the meantime, by letter dated 8 May 1990 the Director General of the Commission's Directorate General for Competition notified the four parties concerned that the Commission did not envisage taking any action on their complaints, and invited them to submit any observations in that regard.
De klagande företagen gjorde i det sistnämnda klagomålet i huvudsak gällande att de fem ovan nämnda importörerna av japanska bilar gentemot den franska förvaltningen hade åtagit sig att på den franska marknaden inte sälja ett större antal bilar än tre procent av det antal motorfordon som under föregående kalenderår hade registrerats inom hela det franska territoriet.
On 29 June 1990 the parties submitted their observations to the Commission, in which they reasserted that their complaints were well founded.
De fem importörerna skulle enligt klagandena ha överenskommit att fördela denna andel mellan sig enligt i förväg fastställda regler och att utesluta alla andra företag som i Frankrike ville sälja fordon av japanskt ursprung av andra märken än dem som de påstått samverkande företagen sålde.
The complaints were rejected on two grounds. According to the first ground, the conduct of the five importers against which the complaints were made constituted an integral part of the policy followed by the French public authorities with regard to imports of Japanese cars into France.
Sökandena gjorde i detta klagomål även gällande att den franska förvaltningen i utbyte mot denna självbegränsning hade utökat hindren för den fria rörligheten för fordon av japanskt ursprung av andra märken än de fem märken som de påstått samverkande företagen sålde.
Under that policy, the public authorities not only set the total quantities of vehicles allowed into France each year, but also determined the rules for the allocation of those quantities.
Den 5 juni 1990 inkom även bolaget Somaco med ett klagomål till kommissionen, vilket riktade sig mot åtgärder som hade vidtagits av bolagen CCDE, SIGAM, SAVA SIDA och Auto GM, samtliga etablerade i Lamentin (Martinique) och samtliga återförsäljare och importörer av fordon av märkena Toyota, Nissan, Mazda, Honda respektive Mitsubishi på denna ö.
According to the second ground, there was no connection between the interest of the applicants and the alleged infringement in that any application of Article 85 would be unlikely to remedy the situation by which the applicants considered themselves to have been wronged.
Detta klagomål, vilket grundade sig på artiklarna 30 och 85 i fördraget, riktade sig även mot den franska förvaltningens åtgärder av den anledningen att dessa hade till syfte att förhindra att klaganden bedrev parallellimport av fordon av vissa japanska märken samt av fordon av det koreanska märket Hyundai.
An action for annulment was brought against the decision of 5 December 1991 by application received at the Court on 4 February 1992.
Genom skrivelse av den 9 augusti 1990 underrättade kommissionen, med hänvisning till sin skrivelse till de fyra andra sökandena av den 8 maj 1990, bolaget Somaco att den inte avsåg att bifalla dess klagomål.
In those circumstances, the Court of First Instance held, by judgment of 18 September 1992 in Case T-28/90 Asia Motor France and Others ν Commission, that there was no need to proceed to judgment on the form of order sought in the application in so far as the application was based on Article 175 of the Treaty.
Eftersom kommissionen inte hörde av sig till dem, översände de fyra sökandena i fråga den 21 november 1989 en skrivelse till kommissionen, i vilken de uppmanade den att ta ställning till de klagomål som hade ingivits.
For the rest, the Court dismissed the applicants' claims for compensation as inadmissible.
Då kommissionen alltjämt inte hörde av sig, väckte de fyra företagen den 20 mars 1990 passivitets- och skadeståndstalan vid domstolen.
By judgment of 29 June 1993 in Case T-7/92 Asia Motor France and Others ν Commission (hereinafter *Asia Motor France II») the Court annulled the decision of 5 December 1991 in so far as it related to Article 85 of the Treaty, on the grounds, first, that the first ground for rejecting the complaints was based on an incorrect factual and legal assessment of the evidence submitted for the Commission's appraisal and, secondly, that the second ground for rejecting the complaints was vitiated by an error of law.
Genom beslut av den 23 maj 1990 i målet Asia Motor m.fl. mot kommissionen (C-72/90) avvisade domstolen passivitets- och skadeståndstalan i den del den avsåg fastställelse av att kommissionen hade förhållit sig passiv i förhållande till den påstådda överträdelsen av artikel 30 i fördraget samt
On 5 June 1990, Somaco also lodged a complaint with the Commission about the practices of the CCIE, SIGAM, SAVA SIDA and Auto GM companies, all based at Lamentin (Martinique), which are dealers for Toyota, Nissan, Mazda, Honda and Mitsubishi, respectively, and importers of those makes in Martinique.
Genom skrivelse av den 5 december 1991, undertecknad av kommissionaren med ansvar för konkurrensfrågor, underrättade kommissionen de fem sökandena om att de klagomål som hade ingivits den 18 november 1985, den 29 november 1988 respektive den 5 juni 1990 hade avslagits.
and the Martinique dealers who were the subject of Somaco's complaint of 5 June 1990 to provide information pursuant to Article 11(1) of Regulation No 17.
Avslaget grundades på två skäl. För det första angavs att de fem ifrågavarande importörernas handlande utgjorde en väsentlig del av den franska statsmaktens politik i fråga om import av japanska motorfordon till Frankrike.
Regulation No 17 of 6 February 1962, first regulation implementing Articles 85 and 86 of the Treaty.
För det andra angavs att det inte fanns något samband mellan sökandenas intresse i saken och den påstådda överträdelsen, eftersom en eventuell tillämpning av artikel 85 inte skulle kunna avhjälpa de förhållanden som sökandena ansåg sig missgynnas av.
It should first be borne in mind that the Court can consider the applicants' arguments only to the extent of the claims set out in their application.
Sökandena har i den första delen, som bär rubriken "passivitetstalan", redovisat ett argument som rör vägran att följa domen i målet Asia Motor France II.
In that regard, the applicants state that their claims to the effect that the judgment in Asia Motor France II has not been properly complied with must be construed as raising the issue of a failure to act within the meaning of Article 175 of the Treaty.
Argumentet innebär att "kommissionens tjänstemäns hållning utgör sådan passivitet som avses i artikel 176 i fördraget, eftersom vägran att följa förstainstansrättens dom är uppenbar och oberättigad".
By letter dated 13 October 1994, signed by the member of the Commission responsible for competition matters, the Commission notified to the five applicants a new decision rejecting their complaints (hereinafter «the contested decision»).
I den andra delen av ansökan anges de grunder och argument som åberopas till stöd för yrkandena om ogiltigförklaring.
That decision relied solely on the first ground of the decision of 5 December 1991 rejecting the original complaints.
I den tredje delen anges de argument som åberopas till stöd för skadeståndsyrkandena.
In this case, the Court considers that, by adopting the contested decision to replace the measure annulled, the Commission defined a position, clearly and definitively, on how it was to give effect to the judgment in Asia Motor France II.
Den 4 februari 1992 väcktes vid förstainstansrätten talan om ogiltigförklaring mot beslutet av den 5 december 1991.