natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ensuring that further temperature increases are at no more than 0.1 °C per decade and that sea levels rise by no more than 2 cm per decade (provisional limits assumed for sustainability) would "require industrialised countries to reduce emissions of greenhouse gases (carbon dioxide, methane, nitrous oxide and various halogenated compounds) by at least 30-55% by 2010 from 1990 levels.
För att säkerställa att de ytterligare temperaturökningarna inte överstiger 0,1 °C per årtionde och att havsytehöjningarna inte överstiger 2 cm per årtionde (provisoriska gränsvärden lör godtagbara ökningar) skulle de industrialiserade länderna bellina minska utsläppen av växthusgaser (koldioxid, metan, dikväveoxid och diverse halogenerade föreningar) merl minst 30-55 procent fram till år 2010, i jämförelse med 1990 års nivåer.
Such reductions are much higher than the commitments made by developed countries at the third conference of parties of the United Nations Framework Convention on Climate Change (UNFCCC) in Kyoto in December 1997, which were to reduce greenhouse gas emissions in most European countries to 8% below the 1990 levels by 2010.
Dessa minskningar är mycket större än de åtaganden som industriländerna gjorde vid den tredje partskonferensen för signatarstaterna till Förenta Nationernas ramkonvention om klimatförändring (UNFCCC) i Kyoto i december 1997, vilka innebar alt utsläppen av växthusgaser i Ilei talet europeiska länder fram till år 2010 skulle minskas till en niva 8 procent lägre än 1990 års niva.
Some CEE countries committed themselves to greenhouse gas reductions of between 5% and 8% in 2010 compared with 1990, while the Russian Federation and the Ukraine undertook to stabilise their emissions at 1990 levels.
En del centraloch östeuropeiska länder åtog sig all fram till år 2010 minska utsläppen av växthusgaser med mellan 5 och 8 procent i förhållande till 1990 ars nivå, medan Ryssland och Ukraina förband sig alt stabilisci a sina utsläpp vid 1990 ars nivåer.
It is uncertain whether the EU will achieve the original UNFCCC target, set in 1992, of stabilising emissions of carbon dioxide (the most important greenhouse gas) in 2000 at 1990 levels, because emissions in 2000 are currently predicted to be up to 5% above 1990 levels.
Del är osäkert om EU kommer att uppfylla den ursprungliga målsättningen i UNFCCC Iran år 1992, att stabilisera utsläppen av koldioxid (den viktigaste växthusgasen) på 1990 års nivåer år 2000, eftersom utsläppen år 2000 för närvarande förutsägs komma att ligga 5 procent över 1990 års nivåer.
Furthermore, in contrast to the Kyoto target of an 8% reduction in greenhouse gas emissions in 2010 (for a "basket" of six gases, including carbon dioxide), the Commission of the European Communities' latest "business as usual" (pre-Kyoto) scenario implies an 8% increase in carbon dioxide emissions between 1990 and 2010, with the largest increase (39%) in the transport sector.
I motsats till Kyoto-målets minskningmed 8 procent av växthusgasutsläppen år 2010 (för en "korg" med sex gaser, bl.a. koldioxid) innebär Europeiska kommissionens senaste "business as usuaf-scenario (före Kyoto) vidare en ökningjned 8 procent av koldioxidutsläppen mellan åren 1990 och 2010, varvid den största ökningen (39 procent) hänför sig lili transportsektorn.
The proposal for one of the key measures at Community level, an energy/carbon tax, has not yet been adopted, but some Western European countries have already introduced such taxes (Austria, Denmark, Finland, the Netherlands, Norway and Sweden).
Förslaget rörande en av de viktigaste åtgärderna på gemenskapsnivå, en energi- och kolskatt, har ännu inte antagils, men några västeuropeiska länder har redan infört sådana skatter (Danmark, Finland, Nederländerna, Norge, Sverige och Österrike).
In addition, there is scope for other types of measure to reduce CO,, emissions, some of which are currently being taken by various European countries and the EU.
Det finns dessutom utrymme för andra typer av åtgärder för att minska CO,,-utsläppen, och några av dessa håller för närvarande på att vidtas av olika länder i Europa och av EU.
These include energy efficiency programmes, combined heat and power installations, fuel switching from coal to natural gas and/or wood, measures aimed at changing the modal split in transport and measures aimed at absorbing carbon (increasing the carbon sink) through afforestation.
Bland dessa märks program för energieffektivitet, anläggningar för kombinerad vanne- och elenergiproduktion, byte av bränsle från kol till naturgas och/eller ved, åtgärder i syfte att ändra uppdelningen på olika transportslag, samt åtgärder för absorption av kol (utökning av kolsänkan) genom skogsplantering.
Energy use, dominated by fossil fuels, is the key influence on emissions of carbon dioxide.
Energianvändningen, som domineras av fossila bränslen, är den viktigaste faktorn för koldioxidutsläppen.
In Western Europe, emissions of carbon dioxide from fossil fuel use fell by 3% between 1990 and 1995, due to economic recession, the restructuring of industry in Germany and the switch from coal to natural gas for electricity generation.
I Västeuropa minskade koldioxidutsläppen orsakade av fossilt bränsle med 3 procent mellan 1990 och 1995 till följd av konjunkturnedgången, omstruktureringen av den tyska industrin och övergången från kol till naturgas vid elproduktion.
Energy prices in Western Europe during the past decade have been stable and relatively low compared to historical prices, providing little incentive for improving efficiency.
Energipriserna i Västeuropa har under det senaste årtiondet varit stabila och relativt låga i jämförelse med tidigare priser, och har därför inte stimulerat till effektivitetsökningar.
Energy intensity (final energy consumption per unit of GDP) has fallen by only 1% per year since 1980.
Energiintensiteten (den slutliga energianvändningen per BNP-enhel) har sedan 1980 minskat med endast 1 procent årligen.
Patterns of energy use changed markedly between 1980 and 1995.
Energianvändningsmönstren ändrades markant mellan 1980 och 1995.
Energy use in the transport sector grew by 44%, industrial energy use fell by 8% and other fuel use grew by 7%, reflecting mainly growth in road transport and a move away from energy-intensive heavy industry.
Inom transportsektorn ökade energianvändningen med 44 procent, inom industrin minskade den med 8 procent och i fråga om annan bränslcanv andning skedde en ökning med 7 procent, en utveckling som i huvudsak återspeglar tillväxten inom vägtransportseklorn och minskningen av den energiintensiva lunga industrin.
Total energy consumption increased by 10% between 1985 and 1995.
Den totala energiförbrukningen ökade med 10 procent mellan 1985 och 1995.
The contribution of nuclear energy to total energy provision increased from 5% to 15% in Western Europe between 1980 and 1994, with Sweden and France depending on nuclear energy for around 40% of their total energy requirements.
Kärnenergins bidrag till den totala energiförsörjningen ökade från 5 till 15 procent i Västeuropa mellan 1980 och 1994, och omkring 40 procent av det totala energibehovet i Sverige och Frankrike täcktes genom kärnenergi.
In Eastern Europe, carbon dioxide emissions from fossil fuel use fell by 19% between 1990 and 1995, mainly as a result of economic restructuring.
I Osteuropa minskade koldioxidutsläppen orsakade av fossila bränslen med 19 procent mellan 1990 och 1995, vilket främst var en följd av den ekonomiska omstruktureringen.
Energy use for transport fell by 3% in CEE over this period and by 48% in the NIS.
Energianvändningen inom transportsektorn minskade med 3 procent i Central- och Östeuropa under samma period, och med 48 procent i cle nya oberoende staterna.
Europe's Environment: The Second Assessment scenario, energy use in 2010 is expected to be 11% lower than in 1990 in the NIS, and 4% higher than in 1990 in CEE.
I ett referensscenario av typen "business as usual" föi-väntas energianvändningen år 2010 vara 11 procent lägre än 1990 i de nya oberoende staterna, och 4 procent högre än 1990 i Centraloch Östeuropa.
The contribution of nuclear energy to total energy provision increased from 2% to 6% in the NIS and from 1% to 5% in CEE between 1980 and 1994. In Bulgaria, Lithuania and Slovenia, nuclear energy provides around a quarter of total energy requirements.
Kärnenergins bidrag till den totala energiförsörjningen ökade från 2 till 6 procent i de nya oberoende staterna och från 1 ull 5 procent i Centraloch Östeuropa mellan åren 1980 och 1994.1 Bulgarien, Litauen och Slovenien täcker kärnenergin omkring en fjärdedel av det totala energibehovet.
Methane emissions in CEE and the NIS fell by 40% between 1980 and 1995.
Metanutsläppen i Cenual- och Östeuropa och i de nya oberoende staterna minskade med 40 procent mellan åren 1980 och 1995.
However, there is still considerable scope for further reductions throughout Europe, particularly from gas distribution systems and coal mining.
Det finns emellertid ett betydande utrymme för ytterligare minskningar över hela Europa, i synnerhet av utsläppen från gasdisüibutionssystem och kolbrytning.
Emissions of nitrous oxide from industry and the use of mineral fertilisers could also be further reduced throughout Europe.
Industriutsläppen av dikväveoxid och användningen av mineralgödning skulle också kunna minskas ytterligare över hela Europa.
Emissions of CFCs have fallen rapidly from their peak levels as their production and use are phased out.
CFGutsläppen har snabbt minskat från toppnivåerna efterhand som tillverkningen och användningen avvecklats.
2 emissions in Europe, 1980-1995
CO utsläppen i Europa, 1980-1995 miljoner ton
Newly Independent States
^_BAR_ Nya oberoende staterna
_BAR_ Central and Eastern Europe
_BAR_ j Central- och Östeuropa
Source: EEA-ETC/AE
Källa: EEA-ETC/AE
Stratospheric ozone depletion International policy measures taken to protect the ozone layer have reduced global annual production of ozonedepleting substances by 80-90% of its maximum value.
Uttunningen av stratosfäriskt ozon De internationella policyåtgärderna som vidtagits till skydd för ozonlagret har medfört en minskning av den totala årsproduktionen av . ozonnedbrytande ämnen med 80-90 procent i förhållande till maximivärdet.
Annual emissions have also fallen rapidly.
De årliga utsläppen har också minskat snabbt.
However, the time delays in atmospheric processes are such that no effects of the international measures can yet be seen in the concentrations of ozone in the stratosphere or in the amount of ultraviolet-B (UV-B) radiation reaching the surface.
Tidsfördröjningen i de atmosfäriska processerna är emellertid så stor att några effekter av de internationella åtgärderna ännu inte kunnat konstateras i fråga om ozonhalterna i stratosfären eller i fråga om den andel av UV-B-strålningen som når ned till markytan.
Ozone depleting substances in the stratosphere, 1950-2100
Ozonnedbrytande ämnen i stratosfären, 1950-2100
Note: The curve shows the projected mixing ratio (frequency of occurrence) of so-called equivalent effective chlorine.
Anm.: Kurvan visar det projekterade blandingsförhållandet (förekomstfrekvensen) för s.k. ekvivalent effektivt klor.
It is based on the Protocol scenario in the 1998 WMO/UNEP ozone assessment, which assumes maximum allowed emissions within protocols.
Den baseras på protokollscenariet i 1998 års WMO/UNEP ozonutvärdering, som förutsätter högsta tillåtna utsläpp ¡nom de gränser som anges av protokollen.
Source: RIVM, preliminary data from the WMO 1998 ozone assessment.
Källa: RIVM, preliminära data från WMO:s ozonutvärdering 1998
Large localised reductions in stratospheric ozone concentration have recently been observed over Arctic regions in the spring.
Stora lokala minskningar av ozonhalten i süatosfären har nyligen observerats över de arktiska områdena om våren.
For example, total ozone over the North Pole fell to 40% below normal in March 1997.
I mare 1997 minskade till exempel den totala ozonmängden över Nordpolen till ett värde som låg 40 procent under det normala.
These reductions are similar to, but less severe than, those observed over Antarctica and emphasise the need for continuing political attention to stratospheric ozone depletion.
Dessa minskningar liknar dem som observerats över Antarktis, men är mindre utpräglade än dessa, och de understryker nödvändigheten av att politikerna fortsätter att vara uppmärksamma på uttunningen av det stratosfäriska ozonet.
The recovery of the ozone layer, which will take many decades, could be accelerated by a more rapid phase-out of HCFCs and methyl bromide, by ensuring the safe destruction of CFCs and halons in stores and other reservoirs, and by preventing the smuggling of ozonedepleting substances.
Det kommer att ta många årtionden för ozonlagret att återställas, men processen skulle kunna påskyndas genom en snabbare avveckling av HCFC-föreningar och metylbromid, genom åtgärder för säker förstöring av CFCföreningar och haloner i lagerlokaler och behållare och genom att förhindra smuggling av ozonnedbrytande ämnen.
Acidification There has been some reduction in the effects of acid deposition originating from emissions of sulphur dioxide, nitrogen oxides and ammonia on freshwater since the Dobris assessment, with invertebrate fauna at many sites showing a partial recovery.
Sedan Dofr/is-rapporten har det skett en viss minskning vad gäller konsekvenserna för färskvattnet av syranedfall från utsläppen av svaveldioxid, kväveoxider och ammoniak, och på många lokaler här invertebratfaunan delris återhämtat sig.
The vitality of many forests is still decreasing but, while this damage is not necessarily related to acidification, longterm effects of acid deposition on soils may be playing a role.
Livskraften i många skogar minskar fortfarande, och även om detta förhållande inte nödvändigtvis hänger samman med försurningen, kan långtidseffekterna av det sura nedfallet spela en roll.
In sensitive areas, acidification leads to increased mobility of aluminium and heavy metals, causing groundwater pollution.
I känsliga områden leder försurningen till ökad rörlighet för aluminium och tungmetaller, vilket medför förorening av grundvattnet.
Depositions of acidifying substances have decreased since about 1985.
Nedfallet av försurande ämnen har minskat sedan omkring år 1985.
Critical loads (the levels of deposition above which longterm harmful effects can be expected) are, however, still being exceeded in about 10% of Europe's land area, mainly in northern and central Europe.
De kritiska belastningarna (de övre gränsvärden ovanför vilka nedfallet kan antas ge skadliga effekter på lång sikt) överskrids emellertid fortfarande på omkring 10 procent av Europas landareal, i huvudsak i Nord- och Centraleuropa.
Emission of sulphur dioxide in Europe halved between 1980 and 1995.
Utsläppen av svaveldioxid i Europa halverades mellan 1980 och 1995.
Total nitrogen emissions (nitrogen oxides plus ammonia), which remained roughly constant between 1980 and 1990, fell by about 15% between 1990 and 1995, the largest falls occurring in CEE and the NIS.
De totala kväveutsläppen (kväveoxider plus ammoniak) som i det närmaste varit konstanta mellan 1980 och 1990 minskade med cirka 15 procent mellan åren 1990 och 1995, varvid de största minskningarna inträffade i Central- och Östeuropa och i de nya oberoende staterna.
In Western Europe, the introduction of exhaust catalysts has resulted in reduced emissions from the transport sector.
Transportsektorn har blivit den viktigaste källan till utsläppen av kväveoxider, och bidrog med 60 procent av den totala mängden år 1995.
However, such measures take effect rather slowly because of the low turnover rate of the vehicle fleet.
Effekten av sådana åtgärder visar sig emellertid ganska långsamt, på grund av den låga omsättningshastigheten för fordonsparken.
Further reductions are likely to require fiscal measures on fuels and vehicles.
För att få tillstånd ytterligare minskningar krävs det troligen skattemässiga styråtgärder i fråga om bränslen och fordon.
In CEE and the NIS, there is significant potential for growth in private transport, but also major potential for improving energy efficiency throughout the transportsector.
I Central- och Östeuropa och i de nya oberoende staterna finns det en betydande tillväxtpotential för privata uanspoiter, men också stora möjligheter att förbättra energieffektiviteten inom hela transportsektorn.
Policy measures to combat acidification have been only partly successful: • The target of the protocol of the Convention on Long-Range Transboundary Air Pollution (CLTRAP) on nitrogen oxides, to stabilise emissions at the 1987 level by 1994, was achieved for Europe overall, but not by all the 21 parties.
Policyåtgärder mot försurningen har endast delvis varit framgångsrika: • Det i protokollet till konventionen om långväga gränsöver skridande luftföroreningar (CLTRAP) angivna målet i fråga om kväveoxider - att stabilisera utsläppen på 1987 års nivå fram till år 1994 kunde uppnås för Europa som helhet, men inte av alla de 21 signatarstaterna.
Some of the parties, however, as well as non-parties, achieved considerable reductions. • The Fifth Environmental Action Plan of the European Commission (5EAP) aimed for a 30% reduction of emissions of nitrogen oxides between 1990 and 2000.
Europeiska kommissionens femte åtgärdsprogram för miljön (5EAP) syftade till en minskning med 30 procent av kväveoxidutsläppen mellan 1990 och 2000.
Only an 8% reduction was achieved by 1995, and it does not appear likely that the 2000 target will be met.
Fram till år 1995 hade endast en minskning med 8 procent kommit till stånd, och det verkar föga troligt att målet för år 2000 kommer att uppnås.
A multipollutant, multi-effect protocol is expected to be ready in 1999.
Ett flcreffcktspiOtokoll omfattande flera föroreningar förväntas bli klart år 1999.
The aim will be to set further national emission ceilings, on a cost-effective basis, for acidifying substances and nonmethane volatile organic compounds (NMVOCs). • The target of the first CLRTAP protocol for sulphur, to reduce emissions in 1993 by 30% compared to 1980, was achieved by all 21 parties to the protocol, as well as by five non-parties.
Målet för CLRTAP-s första svavel-pmtokott, att utsläppen 1993 skall ha minskat med 30 procentjämfört med 1980, uppnåddes av alla de 21 länder som antagit protokollet, liksom av fem länder som inte anslutit sig.
However, several European countries (for example, Portugal and Greece) did not reduce their sulphur emissions in this period to the same extent.
Flera europeiska länder, t.ex. Grekland och Portugal, minskade emellertid inte sina svavelutsläpp i samma utsuäckning under denna period.
Achieving the interim target of the second sulphur protocol by 2000 is more uncertain, and further measures will be needed to achieve its longterm target, which is no exceedance of critical loads.
Det är mera osäkert om det mellanliggande målet för det andra protokollet om svavel skall kunna uppnås fram
Europe's Environment: The Second Assessment of oil products, reducing emissions from large combustion plants and setting emission limits for road vehicles.
• till år 2000, och det kommer att krävas ytterligare åtgärder om det långsiktiga målet skall nås: att de kritiska belastningarna inte får överskridas.
About 330 million people in the EU may be exposed to at least one exceedance of the threshold per year.
Särskild uppmärksamhet måste ägnas utsläppen från transportsektorn om detta mål skall kunna nås.
Several countries reported exceedances for more than 150 days at some sites. In the same year, almost the entire EU area of forest and arable land experienced exceedances.
Väderleksvariationerna från ett år till nästa gör det omöjligt att upptäcka tendenser vad gäller förekomsten av episoder med höga ozonkoncentrationer.
Emissions of the most important ozone precursors, nitrogen oxides and nonmethane volatile organic compounds (NMVOCs), increased until the late 1980s and then fell by 14% between 1990 and 1994.
Tröskelvärdena till skydd för människornas hälsa, vegetationen och ekosystemen överskrids ofta i flertalet europeiska länder.
Transport is also the main contributor to emissions of NMVOCs in Western Europe, while in CEE and the NIS, industry is the main contributor.
Omkring 330 miljoner människor i EU kan varje år bli exponerade för minst en ozoncpisod som överskrider gränsvärdet.
Achieving the longterm target of no exceedance of threshold levels will depend critically on reducing overall tropospheric ozone concentrations.
För att nå det långsiktiga målet att tröskelvärdena inte skall överskridas, är det av helt avgörande betydelse med en generell minskning av ozonkoncentrationerna i troposfären.
This will require measures on emissions of the precursor' pollutants (nitrogen oxides and NMVOCs) covering the whole of the northern hemisphere.
Detta kommer att kräva åtgärder riktade mot prekursorföroreningama (kväveoxider och NMVOC) över hela norra halvklotet.
A first step will be the setting of further national emission ceilings under the new multi-effect, multi-pollutant protocol.
Ett första steg blir att infoia ännu fler nationella utsläppsgrånsvärden i anslutning till det nya flereffektsprotokollet för flera föroreningar.
Chemicals Since the Dobris assessment, the chemical industry in Western Europe has continued to grow, with production since 1993 growing faster than GDP.
Sedan Doörå-rapporten kom har kemiindustrin i Västeuropa fortsatt att växa, och produktionen har sedan år 1993 ökat snabbare än BNP.
Production in CEE and the NIS has fallen markedly since 1989, in line with the fall in GDP, but since 1993 production has partially recovered in some countries.
Produktionen i Central- och Östeuropa och i de nya oberoende staterna har minskat markant sedan år 1989, parallellt med minskningen av BNP, men sedan år 1993 har produktionen delvis återhämtat sig i vissa länder.
The net result is that the flows of chemicals through the economy throughout Europe have increased.
Nettoresultatet är att kemikaliernas ekonomiska betydelse har ökat över hela Europa.
Data on emissions is scarce, but chemicals are widespread in all environmental media, including animal and human tissues.
Utsläppsdata är sällsynta, men kemikalier är allmänt förekommande i alla miljömedier, inklusive vävnaderna hos djur och människor.
The European Inventory of Existing Chemical Substances lists over 100 000 chemical compounds.
Europeiska förteckningen över befintliga kemiska ämnen upptar fler än 100 000 kemiska föreningar.
The threat posed by many of these chemicals remains uncertain because of the lack of knowledge about their concentrations and the ways in which they move through and accumulate in the environment and then impact on humans and other life forms.
Vilket hot många av dessa kemikalier utgör är fortfarande ovisst, eftersom det saknas kunskaper om koncentrationerna och om hur de förflyttas genom och ansamlas i miljön och sedan påverkar människor och andra livsformer.
Some information, however, is available — for example, on heavy metals and persistent organic pollutants (POPs).
Viss information finns emellertid, t.ex. om tungmetaller och beständiga organiska föroreningar (POP).
27 disturbances in wildlife and humans.
27 ämnen håller påatt minska, ger halterna i miljön fortfarande anledning till oro, i synnerhet i en del kraftigt förorenade områden och sänkor som Ishavet och Östersjön.
While there are examples of such effects in marine animals, there is so far insufficient evidence to establish causal links between such chemicals and reproductive health effects in humans.
Trots att några välkända POP­föroreningar håller på att avvecklas, tillverkas fortfarande många andra med liknande egenskaper i stora kvantiteter.