natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It informed Fracasso and Leitschutz of those two decisions by letter.
Tilldelningsförfarandet inleddes i april 1997.
In the spring of 1996 the Amt issued an invitation to tender for surface works, including the erection of concrete barriers for the central reservation on a stretch of the AI Westautobahn.
Av direktiv 93/37 följer inte någon skyldighet att genomföra upphandlingen om bara ett bolag har den lämplighet som krävs.
Being in some doubt as to whether Paragraph 55(2) of the BVergG was compatible with Article 18(1) of Directive 93/37, the Bundesvergabeamt decided to stay proceedings and refer one question to the Court for a preliminary ruling.
Efter att Amt granskat samtliga anbud och valt bort tre andra anbudsgivares anbud enligt 52 § första stycket i förbundsupphandlingslagen (Bundesvergabegesetz, nedan kallad BVerG) kvarstod endast anbudet från Fracasso och Leitschutz.
In November 1996 the Amt decided, for technical reasons, that the central reservation on the stretch of motorway in question was to be fitted with protective barriers made of steel rather than concrete as stipulated in the invitation to tender.
Amt beslutade till slut att inte uppföra skyddsräcket på mittremsan i stål utan i betong, och att återkalla den relevanta anbudsinfordran i enlighet med 55 § andra stycket BVerG.
It then issued a further invitation to tender under
Amt informerade Fracasso och Leitschutz om dessa båda beslut genom en skrivelse.
By the first part of the question the national court is asking whether Directive 93/37 must be interpreted as meaning that the contracting authority which has called for tenders is required
Därav följer att den upphandlande myndighetens befogenhet, att avstå från en upphandling för vilken anbud begärts eller att upprepa förfarandet, vilken implicit medges enligt direktiv 93/37, inte förutsätter att det föreligger allvarliga omständigheter eller undantagsfall.
remaining, the contracting authority is not in a position to compare prices or other characteristics of various tenders in order to award the contract in accordance with the criteria set out in Chapter 3 of Title IV of Directive 93/37.
Direktiv 93/37, för att uppfylla syftet att utveckla en effektiv konkurrens inom området för offentlig upphandling, avser att organisera tilldelningen av kontrakt på sådant sätt att den upphandlande myndigheten kan jämföra olika anbud och välja det förmånligaste på grundval av objektiva kriterier såsom de som anges som exempel i artikel 30.1.
It is common ground that Directive 93/37 contains no provision expressly requiring a contracting authority which has put out an invitation to tender to award the contract to the only tenderer judged to be suitable.
Den hänskjutande domstolen har ställt den första delen av frågan för att få klarhet i huruvida direktiv 93/37 skall tolkas så, att den upphandlande myndighet som har inlett ett anbudsförfarande är skyldig att tilldela kontraktet till den ende anbudsgivare som har ansetts vara lämpad att delta i förfarandet.
Despite the fact that there is no such provision, it must be considered whether, under Directive 93/37, the contracting authority is required to complete a procedure for the award of a public works contract.
När det vid utgången av ett av de förfaranden avseende offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten som definieras i direktiv 93/37 endast kvarstår ett anbud, kan den upphandlande myndigheten inte jämföra priser eller andra kännetecken hos olika anbud för att tilldela kontraktet i enlighet med de kriterier som avses i avdelning IV, kapitel 3, i direktiv 93/37.
Article 8(2) of Directive 93/37, which requires a contracting authority to inform candidates or tenderers as soon as possible of the grounds on which it decided not to award a contract in respect of which a prior call for competition was made, or to recommence the procedure, does not provide that such a decision is to be limited to exceptional cases or has necessarily to be based on serious grounds.
Det är ostridigt att direktiv 93/37 inte innehåller någon bestämmelse som uttryckligen ålägger den upphandlande myndighet som har inlett ett anbudsförfarande att tilldela det aktuella kontraktet den ende anbudsgivare som har ansetts lämpad att delta i förfarandet.
No obligation to award the contract in the event that only one undertaking proves to be suitable can be inferred from Directive 93/37.
Den upphandlande myndigheten är alltså inte skyldig att tilldela kontraktet den ende anbudsgivare som har ansetts vara lämpad att delta i förfarandet.
It follows that the contracting authority's option, implicitly recognised by Directive 93/37, to decide not to award a contract put out to tender or to recommence the tendering procedure is not made subject by that directive to the requirement that there must be serious or exceptional circumstances.
Trots att det inte finns någon sådan bestämmelse, är det nödvändigt att kontrollera om den upphandlande myndigheten enligt direktiv 93/37 är skyldig att slutföra ett förfarande avseende offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten.
Where the contracting authorities award a contract by restricted procedure, the number of candidates invited to tender must in any event be sufficient to ensure genuine competition.
Den hänskjutande domstolen har ställt den andra delen av frågan för att få klarhet i huruvida enskilda kan åberopa artikel 18.1 i direktiv 93/37 vid nationella domstolar.
To meet the objective of developing effective competition in the area of public contracts, Directive 93/37 seeks to organise the award of contracts in such a way that the contracting authority is able to compare the different tenders and to accept the most advantageous on the basis of objective criteria such as those listed by way of example in Article 30(1).
I artikel 8.2 i direktiv 93/37, enligt vilken de upphandlande myndigheterna åläggs att så snart som möjligt underrätta de anbudssökande och anbudsgivarna om skälen till att de har beslutat att avstå från en upphandling för vilken anbud begärts eller att upprepa förfarandet, föreskrivs det inte att en sådan återkallelse skall begränsas
Where, on conclusion of one of the procedures for the award of public works contracts laid down by Directive 93/37, there is only one tender
Eftersom inga särskilda genomförandeåtgärder är nödvändiga för att uppfylla de krav som anges i artikel 18.1 i direktiv 93/37, är de skyldigheter som följer av detta för medlemsstaterna ovillkorliga och tillräckligt precisa.
Article 18(1) of Directive 93/37, as amended by Directive 97/52, can be relied on by an individual before the national courts.'
Enskilda kan åberopa artikel 18.1 i direktiv 93/37, i dess lydelse enligt direktiv 97/52, vid nationella domstolar."
Advocate General A. Saggio delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 25 March 1999.
Generaladvokaten A. Saggio har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför fjärde avdelningen den 25 mars 1999.
Case C-392/97 Farmitalia Carlo Erba Sri Approximation of laws
Mål C-392/97 Farmitalia Carlo Erba Sri Tillnärmning av lagstiftning
Preliminary ruling (Proprietary medicinal (Fifth Chamber)
Förhandsavgörande "Farmaceutiska specialiteter Tilläggsskydd* (femte avdelningen) är idarubicinhydroklorid, och som adjuvans innehåller de dehydrerad laktos.
By order of 17 June 1997, the Bundesgerichtshof (Federal Supreme Court) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 3(a) and (b) of Council Regulation (EEC) No 1768/92 of 18 June 1992 concerning the creation of a supplementary protection certificate for medicinal products.
Bundesgerichtshof har genom beslut av den 17 juni 1997 ställt två frågor om tolkningen av artikel 3 a och 3 b i rådets förordning (EEG) nr 1768/92 av den 18 juni 1992 om införande av tilläggsskydd för läkemedel.
By decision of 9 June 1993 the Deutsche Patentamt (German Patent Office) issued to Farmitalia, on the basis of Germany patent 25 25 633, a certificate 'for the medicament Zavedos containing as its active ingredient idarubicin hydrochloride'.
Frågorna har uppkommit i anledning av Farmitalia Carlo Erba Srl:s (nedan kallat Farmitalia) överklagande av Bundespatentgerichts beslut att avslå Farmitalias ansökan om tilläggsskydd formulerat i enlighet med bolagets anvisningar.
Those questions were raised in an appeal brought by Farmitalia Carlo Erba Sri ('Farmitalia') against the rejection by the Bundespatentgericht (Federal Patent Court) of Farmitalia's application for the grant of a supplementary protection certificate ('the certificate') in the terms used by that company.
Den 9 juni 1993 beslutade Deutsche Patentamt (tyska patentmyndigheten) att på grundval av det tyska patentet 25 25 633 ge Farmitalia tilläggsskydd "för läkemedlet Zavedos, vars aktiva ingrediens är idarubicinhydroklorid". Myndigheten avslog dock sökandens förstahandsbegäran, som gällde tilläggsskydd för "idarubicin och dess salter, däribland idarubicinhydroklorid".
Farmitalia brought proceedings before the Bundespatentgericht seeking, primarily, to obtain a certificate for 'idarubicin and salts thereof including idarubicin hydrochloride' and, in the alternative, a certificate for 'idarubicin and idarubicin hydrochloride'.
Farmitalia väckte talan vid Bundespatentgericht för att erhålla tilläggsskydd för i första hand "idarubicin och dess salter, däribland idarubicinhydroklorid" och i andra hand "idarubicin och idarubicinhydroklorid".
That application was rejected.
Bolagets talan ogillades.
It is clear from the third and fourth recitals in the preamble to Regulation No 1768/92 that, before the regulation was adopted, the period of effective protection under the patent was insufficient to cover the investment put into pharmaceutical research.
Av tredje och fjärde övervägandena i förordning nr 1768/92 framgår att innan förordningen antogs var den period då en produkt åtnjöt faktiskt patentskydd för kort för att avkastningen skulle hinna täcka investeringen i läkemedelsforskning.
The regulation is specifically intended to remedy that insufficiency by creating a certificate for medicinal products.
Syftet med förordningen är just att avhjälpa denna brist genom att det skapas ett skydd för läkemedel.
Farmitalia was the holder of German patent No 25 25 633, notified on 9 June 1975, the legal period of protection of which has now expired.
Farmitalia innehade det tyska patentet 25 25 633, som hade sökts den 9 juni 1975 och vars rättsliga skydd sedermera hade upphört.
The patent concerned alpha-anomers of 4-Demethoxy-daunomycin, processes for manufacturing them and medicaments containing those compositions.
Patentet avsåg aanomer av 4-desmetoxi-daunomycin, metoder för framställning av denna produkt och läkemedel som innehöll dessa föreningar.
According to the Bundespatentgericht, both the main and the ancillary application fail to satisfy Article 3(b) of Regulation No 1768/92.
Bundespatentgericht ansåg att första- och andrahandsyrkandena inte var möjliga enligt artikel 3 b i förordning nr 1768/92.
By virtue of that provision, a certificate can be granted only for a product which is stated to be an 'active ingredient' in the decision to grant marketing authorisation under pharmaceutical legislation.
Enligt denna bestämmelse kan nämligen tilläggsskydd endast ges för en produkt som anges som "verksam beståndsdel" i ett försäljningstillstånd som lämnats enligt läkemedelslagstiftningen.
In the present case, that condition is fulfilled only in respect of the active ingredient 'idarubicin hydrochloride' which, at the time of notification of the application, was the only ingredient to have received marketing authorisation under the pharmaceutical legislation applicable in Germany.
I det aktuella fallet var detta villkor endast uppfyllt i fråga om den aktiva ingrediensen "idarubicinhydroklorid", för vilken det vid tidpunkten för ansökan fanns ett försäljningstillstånd enligt gällande läkemedelslagstiftning i Tyskland.
The short designation recommended by the World Health Organisation for chemical compositions structured according to the formula in Claim 1 is 'idarubicin'.
Världshälsoorganisationen har föreslagit en förkortning, idarubicin, för kemiska föreningar som till sin struktur motsvarar formeln i anspråk 1.
In its appeal brought before the Bundesgerichtshof, Farmitalia maintains its request for the grant of a certificate for 'idarubicin and salts thereof including idarubicin hydrochloride' and, in the alternative, 'for idarubicin and idarubicin hydrochloride'.
I Tyskland erhöll Farmitalia försäljningstillstånd för läkemedlen "Zavedos 5 mg" och "Zavedos 10 mg', vilka är avsedda för behandling av akut myeloisk leukemi. Läkemedlens aktiva ingrediens
In Germany, Farmitalia obtained market authorisation, under the names 'Zavedos 5mg' and 'Zavedos 10mg', for medicinal products for treatment of acute myelitic leukaemias in humans, in which the active ingredient is idarubicin hydrochloride and the ancillary ingredient is dehydrated lactose.
I sitt överklagande till Bundesgerichtshof har Farmitalia vidhållit sitt yrkande om tilläggsskydd för "idarubicin och dess salter, däribland idarubicinhydroklorid" och i andra hand för "idarubicin och idarubicinhydroklorid".
the product should be protected by a basic patent in force.
Bundesgerichtshof har beslutat att vilandeförklara målet för att ställa tolkningsfrågor till domstolen.
The patent concerned may be either national or European.
Den nationella domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida artikel 3 b i förordning nr 1768/92 skall tolkas så, att tilläggsskyddet endast omfattar produkten i den konkreta form som anges i ett försäljningstillstånd.
By its first question, the national court asks, in substance, whether, on a proper construction of Article 3(b) of Regulation No 1768/92, the certificate can protect the product only in the specific form stated in the marketing authorisation.
har beviljats försäljningstillstånd, skulle nämligen det grundläggande syftet med förordning nr 1768/92 - vilket enligt första och andra övervägandena i förordningen består i att ge ett tillräckligt rättsskydd för att stimulera läkemedelsforskningen, vilken spelar en avgörande roll för den fortgående förbättringen av folkhälsan — inte uppnås av de skäl som angivits i punkt 18 i denna dom.
As Community law now stands, the provisions concerning patents have not yet been made the subject of harmonisation at Community level or of an approximation of laws.
Den nationella domstolen har ställt den andra frågan för att få klarhet i vilka kriterier som enligt förordning nr 1768/92, och i synnerhet artikel 3 a i denna, är avgörande för om en produkt skyddas av ett grundpatent.
In the absence of Community harmonisation of patent law, the extent of patent protection can be determined only in the light of the nonCommunity rules which govern patents.
Ett av villkoren för att få tilläggsskydd är att produkten skyddas av ett gällande grundpatent.
The protection conferred by the certificate cannot exceed the scope of the protection conferred by the basic patent.
Patentet i fråga kan vara nationellt eller europeiskt.
All the interested parties who have submitted observations have maintained, in particular, that while the certificate could protect only the particular salt form of the active ingredient mentioned as the active constituent in the marketing authorisation, whereas the basic patent protects the active ingredient as such as well as salts thereof, including the one which is the subjectmatter of the marketing authorisation, any competitor would be able, after the basic patent had expired, to apply for and, in some circumstances, obtain marketing authorisation for a different salt of the same active ingredient, formerly protected by that patent.
Alla som har yttrat sig i målet har särskilt framhållit att om tilläggsskyddet endast skulle omfatta salt av den aktiva ingrediens som nämns som verksam beståndsdel i ett försäljningstillstånd, medan grundpatentet skyddar den aktiva ingrediensen som sådan samt dess saker, däribland det salt för vilket försäljningstillståndet har beviljats, skulle patenthavarens konkurrenterefter grundpatentets utgång kunna ansöka om och i förekommande fall få försäljningstillstånd för ett annat salt av samma aktiva ingrediens som tidigare skyddades av nämnda patent.
It would therefore be possible for medicinal products which were, in principle, therapeutically equivalent to that protected by the certificate to compete with the latter.
Det skulle innebära att läkemedel som i terapeutiskt hänseende i princip motsvarar det som fått tilläggsskydd skulle kunna konkurrera med det skyddade läkemedlet.
The result would be to frustrate the purpose of Regulation No 1768/92, which is to ensure the holder of the basic patent of exclusivity on the market during a given period extending beyond the period of validity of the basic patent.
Detta skulle motverka syftet med förordning nr 1768/92, som är att ge innehavaren av grundpatentet ensamrätt på marknaden under en viss tid efter grundpatentets giltighetstid.
By its second question, the Bundesgerichtshof is, in substance, asking what are the criteria, according to Regulation No 1768/92, and in particular Article 3(a) thereof, for determining whether or not a product is protected by a basic patent.
Denna argumentation måste beaktas. Om tilläggsskyddet inte omfattade det läkemedel som skyddas av grundpatentet och som i någon form
In that connection, it should be noted that one of the conditions for obtaining a certificate is that
Tilläggsskyddet kan inte ge ett mer omfattande skydd än det som grundpatentet ger.
Advocate General N. Fennelly delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 3 June 1999.
Förhandsavgörande "Tolkning av artikel 119 i EG-fördraget (artiklarna 117 120 i EG-fördraget har ersatts av artiklarna 136-143 EG) samt av direktiv 75/117/EEG och direktiv 76/207/EEG Kollektivavtal i vilket föreskrivs ett bidrag till gravida kvinnor som tar ut mammaledighet" (femte avdelningen) vilket har genomförts genom artikel L. 140-2 i franska Code du travail (arbetslagen).
He proposed that the Court reply as follows:
Enligt artikel 18 i avtalet har "en gravid kvinna som tar ut mammaledighet rätt till ett bidrag om 7 500 FF".
'(1) It is not necessary for the purposes of the application of Article 3(b) of Council Regulation (EEC) No 1768/92 of 18 June 1992 concerning the creation of a supplementary protection certificate for medicinal products that the product in respect of which the grant of a supplementary protection certificate is sought is described as an active constituent in the relevant authorisation to place a medicinal product on the market, provided that that authorisation relates to a pharmaceutically equivalent variant of the product in question;
I artikel 19 i avtalet anges dessutom att ■kvinnliga anställda under mammaledigheten skall få ersättning av systemet för social trygghet och bibehålla 100 procent av sin nettolön, varvid avdrag görs för de dagtraktamenten som utges av systemet för social trygghet".
(2) For the purposes of the application of Article 3(a) of Regulation No 1768/92, the product, defined by reference to the pharmacologically active free base or parent compound underlying the medicinal product which is subject to a marketing authorisation, should be deemed to be protected by a basic patent in force where it comes within the terms of the claims of the relevant patent.'
Conseil de Prud'hommes, Le Havre, har genom beslut av den 24 april 1998 ställt en fråga om tolkningen av artikel 119 i EG-fördraget (artiklarna 117—120 i EG-fördraget har ersatts av artiklarna 136 143 EG), rådets direktiv 75/117/EEG av den 10 februari 1975 om tillnärmningen av medlemsstaternas lagar om tillämpningen av principen om lika lön för kvinnor och män och rådets direktiv 76/207/EEG av den 9 februari 1976 om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor.
Case C-218/98 Oumar Dabo Abdoulaye and Others ν Régie nationale des usines Renault SA Social policy
Frågan har uppkommit i en tvist mellan Oumar Dabo Abdoulaye m.fl. och Régie nationale des usines Renault SA (nedan kallad Renault).
Preliminary ruling (Interpretation of Article 119 of the EC Treaty (Articles 117 to 120 of the EC Treaty have been replaced by Articles 136 EC to 143 EC) and of Directives 75/117/EEC and 76/207IEEC EEC
Kärandena i målet vid den nationella domstolen är manliga arbetstagare vid Renault vilka gör gällande att artikel 18 i kollektivavtalet om socialt skydd för anställda i samma företag (nedan kallat avtalet) är oförenlig med diskrimineringsförbudet i artikel 119 i fördraget,
- Collective agreement providing for an allowance for pregnant women going on maternity leave) (Fifth Chamber) compatibility with Article 119 of the Treaty of an allowance of the kind in question in the main proceedings although in its judgment in Case C342/93 Gillespie and Others it did consider a relatively similar case.
artikel 119 i fördraget, även om domstolen den 13 februari 1996 i målet Gillespie m.fl. (C-342/93) meddelade en dom i ett liknande fall.
In those circumstances, it decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Mot denna bakgrund har den nationella domstolen beslutat att förklara målet vilande och underställa domstolen följande tolkningsfråga:
By judgment of 24 April 1998, the Conseil de Prud'hommes (Industrial Tribunal), Le Havre, referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 119 of the EC Treaty (Articles 117 to 120 of the EC Treaty have been replaced by Articles 136 EC and 143 EC), of Council Directive 75/117/EEC of 10 February 1975 on the approximation of the laws of the Member States relating to the application of the principle of equal pay for men and women and of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions.
En ersättning som arbetsgivaren utbetalar till en kvinnlig arbetstagare när hon tar ut mammaledighet och som är grundad på anställningsförhållandet, är, i likhet med ersättningen i förevarande fall, således att betrakta som lön i den mening som avses i artikel 119 i fördraget och i direktiv 75/117.
'Does the principle of equal pay for men and women laid down by Article 119 of the Treaty of Rome and by subsequent legislation authorise payment to a pregnant woman only, and not to the father of the child, of the sum of FRF 7 500 when she takes maternity leave, given that:
"Är det tillåtet enligt principen om lika lön för kvinnor och män i artikel 119 i Romfördraget och med stöd av denna antagna rättsakter att bevilja endast den gravida kvinnan som tar ut mammaledighet, och inte barnets fader, ett bidrag om 7 500 FF, när
The question was raised in proceedings between Oumar Dabo Abdoulaye and other plaintiffs and the Régie Nationale des Usines Renault SA (hereinafter 'Renault').
Huruvida ett sådant bidrag som det föreliggande är förenligt med artikel 119 i fördraget beror alltså på frågan huruvida de kvinnliga arbetstagarna befinner sig i en situation som, såvitt gäller detta bidrag, kan jämföras med de manliga arbetstagarnas.
such payment is provided for by the last part of Article 18 of the collective agreement of 5 July 1991 on social benefits for Renault employees;
detta bidrag och dess utbetalning föreskrivs i artikel 18 in fine i kollektivavtalet av den 5 juli 1991 om socialt skydd för anställda i bolaget Renault, och
Article 19(2) of the agreement provides that employees' salaries are to continue to be paid during maternity leave?'
Renault har nämnt att mammaledigheten för de kvinnliga arbetstagarna medför flera yrkesmässiga nackdelar på grund av att de är borta från sitt arbete.
The plaintiffs in the main proceedings are maie workers at Renault.
det i artikel 19 andra stycket i avtalet anges att de anställda skall ha bibehållen lön under mammaledigheten?"