natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court accordingly held that Member States may not, after 1 July 1968, unilaterally introduce new charges on goods imported directly from nonmember countries or raise the level of those in existence at that time.
verkan som en importtull, inte endast för att den påförs varor som förs in i den regionen från andra medlemsstater, utan även för att den tas ut på varor som förs in i den regionen från andra delar av samma stat
In Joined Cases C-363/93 and C-407/93 to C411/93 Lancry ν Direction Générale des Douanes [1994] ECR 1-3957, the Court held that a charge such as the 'octroi de mer*, which is levied by a Member State on all goods entering a region within that State, constitutes a charge having equivalent effect to a customs duty on imports not only in so far as it is levied on goods entering that region from other Member States, but also in so far as it is levied on goods entering that region from another part of the same State.
Till följd av den domen beslöt den hänskjutande domstolen i dom av den 5 januari 1995, som inkom till domstolen den 27 januari samma år, att dra tillbaka de första tre frågorna.
The position is different, however, in the case of charges which have an effect equivalent to customs duties and which already existed when the Common Customs Tariff came into force on 1 Jury 1968 ('existing charges').
Den rätt som medlemsstaterna givits att i sina relationer med tredje land behålla sådana avgifter med motsvarande verkan som tullar som förelåg den 1 juli 1968 utgör ett undantag från de principer om enhetlighet som eftersträvas av Gemensamma tulltaxan och av den gemensamma handelspolitiken. Den skall således tillämpas restriktivt
In view of that ruling, the Tribunal d'Instance — by judgment of 5 January 1995, received at the Court on 27 January 1995 - withdrew the first three questions which it had referred for a preliminary ruling.
Genom den sista frågan önskar den nationella domstolen i huvudsak få klarhet i huruvida det strider mot fördraget att en medlemsstat, vid import av varor från tredje land som inte är knutet till gemenskapen genom ett särskilt avtal, tar ut sådana avgifter med motsvarande verkan som en importtull som sjötullen och den omtvistade tilläggsavgiften.
The option thus conferred on Member States to retain, in their relations with nonmember countries, charges which have an effect equivalent to customs duties and which were in existence on 1 July 1968 constitutes an exception to the principles of uniformity underlying the Common Customs Tariff and the common commercial policy. It must therefore be narrowly construed.
Det måste därför anses att endast en avgift som med hänsyn till samtliga sina väsentliga kännetecken överensstämmer med en avgift som redan var i kraft den 1 juli 1968 kan anses utgöra en befintlig avgift.
In its remaining question, the Tribunal d'Instance is essentially asking whether the Treaty precludes a Member State from levying charges, such as the Octroi de mer* and 'droit additionnel' at issue, which have effects equivalent to customs duties, on imports of goods from nonmember countries which are not linked to the Community by a special agreement
Enligt artikel 9.1 i fördraget grundas gemenskapen på en tullunion, som skall omfatta all handel med varor. Denna union innebär dels att alla tullar på import och export och alla avgifter med motsvarande verkan skall vara förbjudna mellan medlemsstaterna, dels att en gemensam tulltaxa införs för handeln mellan medlemsstaterna och tredje land.
Accordingly, only a charge which, having regard to all its essential characteristics, is the same as a charge already in force on 1 July 1968 may be regarded as an existing charge.
Det ankommer på den nationella domstolen att jämföra de regler som är tillämpliga på de omtvistade avgifterna med dem som tillämpades den 1 juli 1968, i syfte att avgöra om den omtvistade avgiften skall anses utgöra en befintlig avgift.
Under Article 9(1) of the Treaty, the Community is based on a customs union which covers all trade in goods. That union involves the prohibition between Member States of all customs duties on imports and exports and of all charges having equivalent effect, and also the adoption of a common customs tariff with regard to trade between Member States and nonmember countries.
I dom av den 13 december 1973 i målet Diamantarbeiders, underströk domstolen att även om "avgifter med motsvarande verkan" inte nämns i det avsnitt i fördraget som rör upprättandet av Gemensamma tulltaxan, till skillnad från vad som är fallet med det avsnitt som rör avvecklingen av tullar mellan medlemsstaterna, betyder detta inte att såana avgifter får upprätthållas, än mindre införas.
It is for the national court, in order to determine whether the contested charge is to be categorized as an existing charge, to compare the rules applicable to it with those which would have been applicable on 1 July 1968.
I föreliggande fall ankommer det på den nationella domstolens att bland annat bedöma vikten av olika ändringar av relevant lagstiftning, närmare bestämt av dem som genomförts genom 1984 års lag.
That comparison must take into account all the characteristic elements of a charge, and, in particular, its designation, the chargeable event, the basis of assessment, the criteria for its application, the taxable persons and the way in which the revenue raised is applied.
I denna förefaller avgiften för första gången ha kvalificerats som en "konsumtionsavgift", som skall erläggas av de personer som tillhandahåller varorna för konsumtion, medan det dessförinnan ansågs vara fråga om en avgift som tillämpades inom DOM och som hade sitt ursprung i en lag "om upprättande av den allmänna tulltaxan" (lag av den 11 januari 1892).
In Joined Cases 37 and 38/73 Diamantarbeiders ν Indiamex [1973] ECR 1609, the Court emphasized that although, unlike the section of the Treaty on the elimination of customs duties between Member States, the section on the setting-up of the Common Customs Tariff makes no mention of 'charges having an effect equivalent to customs duties', that omission does not mean that such charges may be maintained, still less introduced.
I samma dom erinrade domstolen dessutom om att fastställandet av de enhetliga principer som den gemensamma handelspolitiken skall grunda sig på innebär, i likhet med Gemensamma tulltaxan i sig, att sådana skillnader mellan ländernas fiskala och handelspolitiska regleringar som påverkar handeln med tredje land skall avskaffas.
In the same judgment, the Court also pointed out that definition of the uniform principles on which the common commercial policy is based involves, as does the Common Customs Tariff itself, the elimination of national disparities,
Som en följd därav fastslog domstolen att medlemsstaterna från och med den 1 juli 1968 inte ensidigt får införa nya avgifter på varor som importeras direkt från tredje land eller höja nivån på de avgifter som redan gällde vid det datumet
It is clear from the judgment in Diamantarbeiders that any increase introduced after 1 Jury 1968, however small, is incompatible with Community law.
efter den 1 juli 1968, hur obetydlig den än är, är oförenlig med gemenskapsrätten.
Others that, owing to overriding considerations of legal certainty, the Treaty provisions relating to charges having equivalent effect to customs duties on imports could not be relied upon in support of claims for the reimbursement of charges such as dock dues paid before the date of judgment in that case (16 Jury 1992), except by claimants who had initiated legal proceedings or raised an equivalent claim before that date.
tvingande rättssäkerhetsskäl inte kunde åberopas till stöd för ett yrkande om återbetalning av en sådan avgift som sjötullen, som hade erlagts före domens avkunnandedatum (16 juli 1992), utom av sökande som före det datumet hade väckt talan vid domstol eller framställt ett motsvarande anspråk.
A tax such as the 'droit additionner — whether categorized as a mere increase in the Octroi de mer* or as a new charge — is incompatible with the Treaty.
Vad tilläggsavgiften beträffar, skall det konstateras att en sådan avgift är oförenlig med fördraget oavsett om den kvalificeras som enbart en ökning av sjötullen eller som en ny avgift
The effects in time of the present judgment
Denna doms verkan i tiden
The French Government has requested the Court — in the event of a finding that the Treaty precludes the levying of charges such as those at issue in the main proceedings — to limit the effects of the present judgment in time.
Den franska regeringen har begärt att domstolen skall begränsa denna doms verkan i tiden, om den finner att det strider mot fördraget att ta ut sådana pålagor som de som är aktuella i målet vid den nationella domstolen.
However, as regards the period subsequent to 16 Jury 1992, the French Government could not reasonably continue to believe, in the light of the judgments in Diamantarbeiders and Legros and Others, that it was consistent with Community law to levy, in respect of goods from nonmember countries which are not linked to the Community by a special agreement, either the 'droit additionnel' or the 'octroi de mer*, the latter in its entirety if categorized as a new charge, or, if categorized as an existing charge, in so far as it had subsequently been increased.
Däremot kunde den franska regeringen efter den 16 juli 1992, mot bakgrund av de ovan nämnda domarna i målen Diamantarbeiders och Legros m.fl., inte med fog fortsätta att anse det vara förenligt med gemenskapsrätten att ta ut tilläggsavgiften och sjötullen på varor från tredje land som inte är knutet till gemenskapen genom ett särskilt avtal.
Where the level has been raised, only the amount by which it has been raised must be regarded as incompatible with the Treaty.
Det bör i det avseendet erinras om att domstolen i sin ovan nämnda dom i målet Legros m.fl. ansåg att bestämmelserna i fördraget om avgifter med motsvarande verkan som importtullar av
The Treaty provisions relating to customs duties and charges having equivalent effect cannot be relied upon in support of claims for the reimbursement of sums levied before 16 July 1992 by way of'droit additionnel" on goods firmi nonmember countries which are not linked to the immunity by a special agreement, except by claimants who have initiated legal proceedings or raised an equivalent claim before titat date.
Ί) Det inte är förenligt med EEG-fördraget, numera EG-fördraget, att en medlemsstat tar ut en tull, eller en avgift med motsvarande verkan, pä varor som importeras direkt från tredje land som inte är knutet till gemenskapen genom särskilda avtal, om denna pålaga har införts efter att Gemensamma tulltaxan upprättades den 1 juli 1968.
This also applies to sums levied on such goods before titat date by way of "octroi de mer* to the extent titat the levying of such sums is declared unlawful in application of tins judgment'
Det strider däremot inte mot fördraget att en avgift med motsvarande vakan som en importtull tas ut, om den, med hänsyn till samtliga dess väsentliga kännetecken, skall anses utgöra en vid den tidpunkten befintlig avgift, under förutsättning att avgiftsnivån inte har höjts.
Advocate General G. Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 29 February 1996.
För det fatt avgiftsnivån har höjts, skatt endast den överskjutande delen anses oförenlig med fördraget.
He proposed that the Court should reply as follows:
Han ansåg att frågorna skulle besvaras på följande sätt:
With effect from the introduction of the Common Customs Tariff on 1 Jury 1968, Member States may, in the absence of provisions of Community law to the contrary, maintain in force charges having equivalent effect levied on goods imported directly from nonmember countries which are not linked to the Community by a particular agreement, but may not unilaterally introduce new charges or extend the scope or raise the level of those in existence at that date.
Från och med upprättandet av den gemensamma tulltaxan den 1 juli 1968 kan medlemsstaterna, om det inte finns gemenskapsbestämmelser av motsatt innebörd, behålla en avgift med motsvarande verkan som tas ut på varor som importeras direkt från tredje land som inte knyts till gemenskapen genom särskilda avtal, men de kan inte ensidigt införa nya avgifter och heller inte utsträcka tillämpningsområdet för de avgifter som fanns vid den tidpunkten eller höja desamma.
It is for the national court to determine, in the light of the relevant provisions of national law, whether or not charges such as dock dues, as levied at the time of the events material to this case, should be regarded as existing at the date of the introduction of the Common Customs Tariff, taking account in particular of the pre-conditions for imposing the charge, those liable to pay it and the scales to be applied.
2) Det åligger den nationella domstolen att mot bakgrund av relevant nationell lagstiftning fastslå huruvida en avgift som sjötullen, såsom den tillämpades vid tiden för händelserna i målet, skall anses ha förekommit eller inte vid tiden för upprättandet av den gemensamma tulltaxan, med hänsyn tagen särskilt till dess villkor, de betalningsskyldiga och avgiftsnivåerna.
The provisions of the EC Treaty concerning the introduction of the Common Customs Tariff and the common commercial policy may not be relied on in support of claims for reimbursement of charges such as dock dues paid before 16 Jury 1992, except in the case of claimants who have, before that date, initiated legal proceedings or otherwise raised an equivalent claim.'
3) Bestämmelserna i EG-fördraget om upprättandet av den gemensamma tulltaxan och den gemensamma handelspolitiken kan inte åberopas till stöd för en begäran att erhålla återbetalning av en avgift som sjötullen och som erlagts före den 16 juli 1992, med undantag för de sökande som före denna dag har väckt talan vid domstol eller på annat sätt bestritt avgiften med ett motsvarande överklagande".
Preliminary ruling (Equal treatment for men and women in matters of social security — Directive 7917¡EEC — Working population) (Fifth Chamber) to grant her any payment in respect of the therapeutic treatment provided by her for her husband.
Förhandsavgörande "'Likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet — Direktiv 79/7/EEG — Förvärvsarbetande befolkning' (femte avdelningen)
By order of 14 February 1995, received at the Court on 15 March 1995, the Hanseatisches Oberlandesgericht (Higher Regional Court), Bremen, referred to the Court for a preliminary ruling five questions on the interpretation of Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978 (the directive"), and of the principles of Community law governing the liability of public authorities.
Hanseatisches Oberlandesgericht i Bremen har genom beslut av den 14 februari 1995, som inkom till domstolens kansli den 15 mars samma år, begärt att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande avseende fem frågor om tolkningen av rådets direktiv 79/7/EEG av den 19 december 1978 (nedan kallat direktivet) och de gemenskapsrättsliga principer som reglerar det offentligas ansvar.
According to the documents before the Court, Mr Züchner,who had previously been engaged in an occupational activity, became paraplegic following an accident As a result of his condition, he requires assistance from another person in the form both of therapeutic treatment and of general care and home nursing, as defined by the Sozialgesetzbuch V (SGB V - Social Welfare Code, Book V).
Det framgår av akten i målet vid den nationella domstolen att herr Züchner, som tidigare förvärvsarbetade, till följd av en olycka har blivit förlamad i båda benen. På grund av sitt tillstånd behöver han en annan persons hjälp för såväl terapeutisk vård som för allmän vård och för hemservice, i den mening som avses i Sozialgesetzbuch V (SGV V - band 5 i den tyska lagen om social trygghet).
His wife provides that care in its entirety.
Hans maka svarar för all denna vård.
Those questions were raised in proceedings relating to an application for legal aid brought by Mrs Züchner to enable her to challenge the refusal by her husband's sickness insurance fund
Dessa frågor har uppkommit i ett förfarande för allmän rättshjälp som fru Zuchner har inlett mot sin makes sjukförsäkringskassa på grund av att den har vägrat att utge ersättning till henne för den terapeutiska vård som hon ger till sin make.
work a week and attracts remuneration of less than one-seventh of the average monthly salary.
till en sjundedel av den månatliga medellönen.
By its first question, the Oberlandesgericht asks whether the term *working population' in Article 2 of the directive must be interpreted as covering a person such as the plaintiff in the main proceedings in her capacity as the spouse of an insured person who is in need of care.
Enligt artikel 2 skall direktivet gälla "den förvärvsarbetande befolkningen, inklusive egna företagare, arbetstagare och egna företagare vars verksamhet avbryts av sjukdom, olycksfall eller ofrivillig arbetslöshet och personer som söker anställning — samt pensionerade eller invalidiserade arbetstagare och egna företagare".
On the other hand, the directive does not apply to people who are not working and are not seeking work or to persons whose occupation or efforts to find work were not interrupted by one of the risks referred to in Article 3 of the directive. The Court has thus held that a person who has given up his or her occupational activity in order to attend to the upbringing of his or her children does not fall within the scope of the directive.
Direktivet kan däremot inte tillämpas på personer som inte förvärvsarbetar, söker anställning eller personer vilkas förvärvsarbete eller sökande efter anställning inte har avbrutits av ett av de förhållanden som avses i artikel 3 i direktivet Domstolen har således slagit fast att en person som har lämnat förvärvsarbetet för att ta hand om sina barns uppfostran inte faller inom direktivets tillämpningsområde.
According to Article 2, the directive applies to the *working population — including selfemployed persons, workers and selfemployed persons whose activity is interrupted by illness, accident or involuntary unemployment and persons seeking employment — and to retired or invalided workers and selfemployed persons'.
Det följer av dessa överväganden att begreppet "förvärvsarbete", som åsyftas genom uttrycket "förvärvsarbetande befolkning" i artikel 2 i direktivet endast kan anses avse en ekonomisk verksamhet, det vill säga en verksamhet som utövas mot vederlag i vittomfattande betydelse.
It follows that the term 'activity' referred to in relation to the expression *working population' in Article 2 of the directive can be construed only as referring at the very least to an economic activity, that is to say an activity undertaken in return for remuneration in the broad sense.
Hon har emellertid hävdat att hon hör till den förvärvsarbetande befolkningen enligt artikel 2 direktivet eftersom hon ger vård som har krävt att hon har utbildat sig och som genom sin beskaffenhet och omfattning kan likställas med förvärvsarbete samt att om hon inte gav denna vård, skulle den behöva ges antingen av ett sjukvårdsbiträde mot vederlag eller på ett sjukhus.
Neither in her written observations nor at the hearing did the plaintiff in the main proceedings deny that she was not engaged in an occupational activity when her husband suffered his accident She contends, however, that she forms part of the working population within the meaning of Article 2 of the directive since she provides care for which she had to undergo training and which, by virtue of its nature and scope, can be assimilated to an occupational activity.
Det skall nämligen konstateras att en person kan vara beroende av en annan persons tjänster när han inte eller inte längre själv klarar av en viss verksamhet, oberoende av om det rör sig om barnens uppfostran, hemarbeten, förvaltning av privategendom eller till och med vardagliga göromål.
If she did not provide such care, it would have to be provided for payment by someone else or in a hospital.
Sådana verksamheter kräver oftast en viss kompetens, är av en viss omfattning och måste skötas av en utomstående mot vederlag, om ingen annan person — familjemedlem eller ej — gör det frivilligt och vederlagsfri«.
It must be recognized that a person may be obliged to have recourse to the services of another when he is unable, or no longer able, to perform a particular activity himself, whether it be the education of children, housework, management of private property or mere incidents of dairy life. In the main, such activities call for a degree of competence, are of a certain scope and must be provided by an outsider in return for remuneration if there is no-one else, whether or not a member of the family, who will do so without payment
Detta innebär att en tolkning som är avsedd att utvidga begreppet förvärvsarbetande befolkning till att omfatta en familjemedlem som vederlagsfritt utövar en verksamhet till förmån för en annan familjemedlem på grund av att denna verksamhet kräver en viss kompetens, är av en viss beskaffenhet eller omfattning eller på grund av att den skulle behöva skötas av en utomstående mot vederlag om familjemedlemmen inte gjorde det, skulle innebära en obegränsad utvidgning av direktivets tillämpningsområde medan artikel 2 just har till uppgift att avgränsa tillämpningsområdet.
The concept of working population in Article 2 of the directive is very wide and includes people who are working, those who are seeking employment and those whose work or efforts to find work have been interrupted by materialization of any of the risks mentioned in Article 3 of the directive.
Det skall erinras om att begreppet förvärvsarbetande befolkning i den mening som avses i direktivet är mycket vidsträckt och omfattar de personer som förvärvsarbetar, söker anställning eller vilkas förvärvsarbete eller sökande av anställning har avbrutits av ett av de förhållanden som avses i artikel 3 i direktivet.
The Court has further held that a person is still a member of the working population even if it is in relation to an ascendant that one of the risks mentioned in Article 3 materializes, forcing him or her to interrupt his or her occupational activity, or where the risk materializes while the person concerned is seeking employment immediately after a period without occupational activity, or where the employment in question is regarded as minor since it consists of less than 15 hours'
Domstolen har dessutom slagit fast att en person fortfar att höra till den förvärvsarbetande befolkningen, även när ett av de förhållanden som avses i artikel 3 har inträffat för en äldre släkting och tvingat denna person avbryta sitt förvärvsarbete, när förhållandet inträffar under sökande efter anställning som omedelbart följer en period av arbetslöshet eller även när förvärvsarbetet betraktas vara av ringa omfattning då det omfattar mindre än femton timmar per vecka och då månadslönen uppgår till högst en
It follows that an interpretation purporting to include within the concept of working population a member of a family who, without payment undertakes an activity for the benefit of another member of the family on the ground that such activity calls for a degree of competence, is of a particular nature or scope or would have to be provided by an outsider in return for remuneration if the member of the family in question did not provide it would have the effect of infinitely extending the scope of the directive, whereas the purpose of Article 2 of the directive is precisely to delimit that scope.
"Artikel 2 i rådets direktiv 79/7/EEG av den 19 december 1978 om successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män ifråga om social trygghet skatt tolkas så, att den inte avser en person som utövar en oavlönad verksamhet som består i att ta hand om sin handikappade make, oberoende av omfattningen av denna verksamhet och den