natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As a rule of thumb, one can say that the communities are responsible for 'individual-related matters' (language, culture, education, health care, social aid, etc.), while the regions are responsible for 'territorial matters' (such as road infrastructure, water, the environment, land division, housing, spatial planning, and regional economic affairs).
Rent allmänt kan man säga att gemenskaperna är ansvariga för "personrelaterade ärenden" (språk, kultur, undervisning, hälsovård, socialomsorg, osv.), medan regionerna ansvarar för "markrelaterade ärenden" (väginfrastruktur, vatten, miljö, fastighetsreglering, bostadsförmedling, fysisk planering samt regionala och ekonomiska frågor).
The Flemish preference for the community and the Frenchspeaking preference for the region have led to an asymmetrical federal structure.
Flamländarnas preferenser för gemenskapen och vallonemas preferenser för regionerna har lett till en federal struktur som till viss mån är "asymmetrisk".
There is a separate Walloon region and a separate Brussels region.
Det finns en särskild vallonsk region och en särskild region för Bryssel.
There is also a separate Walloon community and a separate Germanspeaking community.
Det finns dessutom en särskild franskspråkig gemenskap och en särskild tyskspråkig gemenskap.
In 1980, Flanders decided to amalgamate region and community.
I Flandern valde man år 1980 att slå samman region och språkgemenskap.
In practice, this means that the Flemish community exercises both community and regional powers and, therefore, has a budget comprising both regional and community funds.
I praktiken innebär detta att den flamländska gemenskapen utövar både regionens och gemenskapens befogenheter, och att den förfogar över en budget som omfattar såväl språkgemenskapens som regionens budget.
The Flemish community is empowered to issue decrees that can amend, supplement, or abolish existing Belgian laws insofar as these come under the Flemish authorities' terms of reference.
Den flamländska språkgemenskapen är behörig att utfärda dekret om ändring, tillägg eller upphävande av belgiska lagar, under förutsättning att dessa lagar faller inom det flamländska behörighetsområdet.
French-speakers chose a different direction in the state reforms of 1992-1993.
Den franskspråkiga befolkningen valde en annan väg efter statsreformerna 1992-1993.
In practice, this means that the powers of the French community can be wholly or partially transferred to the Frenchspeaking faction in the Brussels Capital Council and to the Frenchspeaking area of the Walloon region.
I praktiken innebär det att den franskspråkiga gemenskapens befogenhetsutövande helt eller delvis kan överföras till den franskspråkiga gruppen i Bryssels huvudstadsråd och till den franskspråkiga delen av den vallonska regionen.
The Frenchspeaking faction in the Brussels region, the French Community Commission of Brussels (COCOF), has the power to issue decrees.
I praktiken överlåter den franskspråkiga gemenskapen ärenden som rör idrott, turism, yrkesutbildning och skoltransporter till den vallonska regionen.
Page 46
Gemenskaperna
delegates sport, tourism, vocational training, and school transport to the Walloon region or, as regards French-speakers in Brussels, to the Brussels region. Constitutional law specialists point out that there are in fact eight subfederai entities : the three regions, the three communities, the Brussels Communal Community Commission and the French Community Commission of Brussels (COCOF).
Den flamländska, den franskspråkiga och den tyskspråkiga gemenskapen har alla ett eget lagstiftande organ: Flamländska rådet, som dessutom är den flamländska regionens lagstiftande organ, det franskspråkiga gemenskapsrådet och rådet för den tyskspråkiga gemenskapen.
The Flemish Council has 124 members: it consists of 118 members who are directly elected by voters in the Flemish region and 6 Flemish members of the Brussels Regional Council.
Flamländska rådet består av 124 ledamöter; 118 av dessa väljs i direkta val av väljarna i den flamländska regionen och de resterande sex är flamländska ledamöter i Bryssels regionråd.
The French Community Council comprises 75 members from the Walloon Regional Council and 19 Frenchspeaking members from the Brussels Regional Council, making a total of 94 members.
Det franskspråkiga gemenskapsrådet består av 75 ledamöter från det vallonska regionrådet och 19 franskspråkiga ledamöter från Bryssels regionråd, dvs. sammanlagt
The Council of the Germanspeaking Community has 25 directly elected members.
94 ledamöter. Det tyskspråkiga gemenskapsrådet består av 25 ledamöter som väljs i direkta val.
The executive body of the communities is the community government. This is elected by the councils.
Gemenskapsregeringen, som väljs av råden, är gemenskapemas verkställande organ.
The most important community responsibility is education and science policy.
Gemenskapemas viktigaste befogenhet är skol- och forskningspolitiken.
Another important area is what is known as personal affairs. This includes social and legal youth protection, family policy and help and assistance for children, social welfare, the integration of immigrants, and policies on the disabled and the elderly.
Ett annat betydelsefullt befogenhetsområde är de så kallade personrelaterade frågorna, som bland annat omfattar socialt och rättsligt skydd för ungdomar, familjepolitik, understöd till bam, välfärden i samhället, integration av invandrare samt politik för funktionshindrade personer och äldre.
Cultural policy also comes under the communities.
Även kulturpolitiken tillhör gemenskapemas befogenhetsdomän.
Finally, the Flemishspeaking community and Frenchspeaking community (but not the Germanspeaking community) are empowered to regulate the use of languages in administrative affairs, education, industrial relations, and the statutory instruments and documents of companies.
Slutligen har den flamländska och den franskspråkiga gemenskapen (men inte den tyskspråkiga) befogenhet att reglera språkbruket i förvaltningsärenden, undervisning och sociala förbindelser mellan arbetsgivare och anställda samt obligatoriska handlingar och dokument från företag.
However, decrees in this area are not applicable in Brussels or in the 'facility municipalities' on the periphery of the capital.
Dekreten som reglerar dessa frågor gäller dock inte för Bryssel och de så kallade facilitetskommunema.
3.2 The Regions
Regionerna
The Flemish, Walloon, and Brussels Capital regions each have their own legislative institutions: the Flemish Council (which is also the legislative body of the Flemish community), the Walloon Regional Council, and the Brussels Capital Council.
Den flamländska och vallonska regionen samt huvudstadsregionen Bryssel har alla ett eget lagstiftande organ; Flamländska rådet (som samtidigt är flamländska gemenskapens lagstiftande organ), Vallonska regionrådet och rådet för huvudstadsregionen Bryssel.
The executive authority of the regions is the regional government, whose members are elected by the appropriate council.
Regionemas verkställande makt ligger hos regionregeringen, vars ledamöter väljs av rådet.
The Flemish government, which is both the regional and community government, has a maximum of eleven members. The Walloon regional
Den flamländska regeringen, som både tjänar som region- och gemenskapsregering, består av högst 11 ledamöter.
government has a maximum of seven members.
Den vallonska regionregeringen består av högst 7 ledamöter.
The Brussels regional government has five members, plus three regional junior ministers.
Huvudstadsregionens regering består av fem ledamöter och tre biträdande ministrar.
The regions are responsible for spatial planning, the environment, land allocation, conservation, and water policy.
Regionerna har befogenhet på följande områden: fysisk planering, boendemiljön, fastighetsfördelning, naturskydd och vattenpolitik.
In the economic sphere, they are responsible for economic development, industrial renewal, public industrial initiative, foreign trade, natural resources, and energy policy.
På ekonomiområdet är de behöriga att besluta om ekonomisk expansion, industriellt nyskapande, offentliga industriella initiativ, utrikeshandel, råvaror och energipolitik.
The regions are obliged to implement their economic policy within the framework of Economic and Monetary Union.
Regionerna måste föra sin politik inom ramen fór Europeiska monetära unionen.
Other regional responsibilities include employment policy and public works and transport.
Regionerna har också befogenhet att besluta om sysselsättningspolitik samt offentliga arbeten och kollektivtrafik.
The regions are responsible for the general funding and supervision of the municipalities and the provinces (except for the municipalities in the Germanspeaking area, which come completely under the central government, and the six 'facility municipalities', which theoretically come under the federal level but are effectively supervised at regional level) (Deweerdt 1994b: 191-4).
Regionemas befogenhetsområde omfattar dessutom allmän finansiering och tillsyn av kommuner och provinser (med undantag av kommunerna inom det tyska språkområdet som helt och hållet lyder under den centrala regeringen, samt de sex facilitetskommuner där tillsynsförfarandet är en federal angelägenhet och genomförandet en regional) (Deweerdt, 1994b: s. 191-194).
Under the 1993 Constitution, the regions and communities will in future be responsible for all matters that are not expressly vested in the federal government.
Enligt grundlagen från 1993 kommer regionerna och gemenskaperna i framtiden att ha behörighet att besluta i alla ärenden som inte uttryckligen tilldelas den centrala regeringen.
However, it is still not clear when this allocation of responsibility will take place as this must still be decided by a special legislator, and the federal government's responsibilities must still be enshrined in the Constitution.
Det är dock oklart när denna fördelning av befogenheter skall äga rum, med tanke på att ärendet måste avgöras av en särskild lagstiftare och de federala befogenheterna måste skrivas in i grundlagen.
Despite fédéralisation, the traditional subnational system of government in Belgium, consisting of provincial and local authorities, has remained largely intact.
Det traditionella lokala styrelsesystemet i Belgien, som utgörs av de provinsiella och de lokala myndigheterna, har i stora drag förblivit oförändrat trots federaliseringen.
Despite statements to the contrary, the Belgian reforms must not be seen as a devolution of government power.
I motsats till vad som ofta hävdas, bör de belgiska reformerna inte betraktas som en decentralisering av styrelsemakten.
In fact, national government is being re established and refortified.
Det handlar snarare om återinrättande och "återapprustning" av det nationella styret.
The subnational government system of provinces and municipalities has largely remained intact, but the context of this system has of course changed drastically since 1993.
Det lokala styrelsesystemet med provinser och kommuner är i stort oförändrat, men den kringliggande strukturen har naturligtvis förändrats avsevärt sedan 1993.
The most obvious difference from the earlier situation is that responsibility for the municipalities and provinces and for specific payments to these subnational authorities has been transferred from the old central government to the new federal authorities.
Den mest påfallande skillnaden är att tillsynen av kommuner och provinser samt beviljandet av särskilda bidrag till de lokala myndigheterna förflyttats från det tidigare förvaltningscentrumet till de nya delstatsmyndigheternas befogenhetsområde.
Other differences will be dealt with in more detail below, along with areas where there is no change.
Federaliseringens följder, likheter och olikheter, diskuteras mer utförligt nedan.
3.3.1 The Institutions of Local Government
De lokala förvaltningsinstitutionerna
The most important institutions in Belgian local government are the municipal council and the municipal executive consisting of the mayor and aldermen.
De mest betydelsefulla institutionerna inom det belgiska lokala styrelsesystemet är kommunfullmäktige och kommunstyrelsen.
The municipal executive is responsible for the day-to-day running of the municipality.
Kommunstyrelsen är det verkställande organet, kommunens verkställande kommitté.
In principle it is a collégial body, but tasks are shared out within it in the interests of efficiency.
Kommunstyrelsen är i princip ett kollegialt organ, men för att öka effektiviteten fördelas ärendena inom styrelsen.
Meetings of the executive are held behind closed doors. Decisions
Kommunstyrelsens sammanträden äger ram bakom stängda dörrar.
require, in principle, an absolute majority.
Det krävs i princip absolut majoritet för att beslut skall kunna fattas.
Aldermen are elected by the municipal council from among its members.
Kommunalråden väljs med absolut majoritet av kommunfullmäktige bland de egna ledamöterna .
The municipal executive is chaired by the mayor, who is appointed by the monarch.
Ordförande för kommunstyrelsen är borgmästaren, som utses av kungen.
Usually, a member of the municipal council is appointed mayor.
Oftast utses en ledamot av kommunfullmäktige till borgmästare.
The mayor elect must enjoy the support of at least half of the members elected to the municipal council.
Denne måste få stöd av minst hälften av dem som på samma lista valdes till fullmäktigeledamöter.
The mayor is not only the head of the municipality, but also the representative of central government.
Borgmästaren är inte bara kommunens överhuvud, utan även den centrala regeringens företrädare.
Hence, two levels of government come together in one person: the central and the local.
I borgmästarposten möts alltså två förvaltningsnivåer, nämligen den centrala och den lokala.
Mayors tend to present themselves as promoters of their municipality; they try to attract public or private investments to their area and to run social services for its inhabitants.
Som representant för sin kommun gör många borgmästare reklam för kommunen, försöker locka (statliga eller privata) investerare att satsa pengar i kommunen och fyller en viss social funktion gentemot invånarna.
At the same time the mayor must often operate as a broker in any conflicts within the municipal majority (Ackaert 1994: 538-44).
Dessutom måste borgmästaren ofta uppträda som mellanhand för att överbrygga eventuella motsättningar inom den lokala förvaltningen (Ackaert, 1994: s. 538544).
The municipal council, which is also chaired by the mayor, is the representative and legislative body of the municipality.
Kommunfullmäktige, med borgmästaren som ordförande, är kommunens representativa och förhandlande organ.
A municipal decision is taken by an absolute majority of votes.
Ett beslut i kommunfullmäktige fattas med absolut majoritet.
Not all municipal council discussions are open to the public.
Inte alla förhandlingar i kommunfullmäktige är offentliga.
The public may attend meetings about decisions that affect the financial situation of the municipality or that relate to the establishment of institutions of municipal interest.
Offentlighet gäller dock vid beslut som har följder för kommunens finanser eller som rör planerade inrättningar av kommunalt intresse.
The municipal council must meet behind closed doors when identifiable persons are concerned, or if twothirds of the members present decide that the meeting should not be open to the public, in the interests of public order.
Kommunfullmäktige sammanträder bakom stängda dörrar om förhandlingarna gäller enskilda personer eller om två tredjedelar av de ledamöter som är närvarande, med hänsyn till den allmänna ordningen eller på grand av starka invändningar mot att sammanträdet skall vara offentligt, beslutar att sammanträdet skall äga ram bakom stängda dörrar.
Article 41 of the Constitution lays down that municipal interests are to be handled exclusively by the municipal council.
Artikel 41 i grundlagen foreskriver att endast kommunfullmäktige har rätt att besluta i ärenden av kommunalt intresse.
It is the legislative body that largely defines 'municipal interest'.
Vilka ärenden som är av "kommunalt intresse" beslutas i stor utsträckning av den lagstiftande makten.
The provision can be positive when a power is explicitly granted to the municipal authorities with a broad area of discretion; or it can be negative when a certain power is withdrawn from the municipal or provincial authority, or is strictly regulated.
Denna artikel kan uppfattas positivt genom att befogenheter, i enlighet med omfattande bedömningsbefogenheter, uttryckligen tilldelas den kommunala regeringen; eller negativt genom att de kommunala eller provinsiella myndigheterna nekas vissa befogenheter eller att dessa regleras genom strikta bestämmelser.
In exercising their powers, the municipal authorities are subject to higher-level legislation (for example the language laws).
I utövandet av sina befogenheter lyder kommunerna under överordnad lagstiftning (till exempel språklagstiftningen).
Where municipalities (subject to minimum standards) have discretionary powers, the term 'tasks of joint interest' is used.
I de fall kommunerna (med iakttagande av mmiminormer) har möjlighet att påverka beslut är det fråga om "uppdrag av gemensamt intresse".
Municipalities are supervised by higher authorities.
Kommunerna är föremål för administrativ tillsyn från högre myndigheter.
This administrative supervision is divided into general administrative supervision (suspension and annulment) and special administrative supervision (preliminary opinion, authorization, and approval).
Denna administrativa tillsyn delas upp i allmän administrativ tillsyn (suspension, upphävande) och särskild administrativ tillsyn (yttrande innan beslut fattas, fullmakt, godkännande).
A distinction is also made between ordinary and specific supervision.
Man skiljer dessutom mellan allmän och specifik tillsyn.
This means in practice that ordinary administrative supervision is restricted to municipal actions dealing with municipal matters,
Detta innebär i praktiken att den vanliga administrativa tillsynen begränsas till de verksamheter som direkt faller inom kommunens befogenhetsområde, medan den specifika tillsynen inriktas på kommunens verksamhet inom ramen för samförvaltning (Ackaert, 1994: s. 533-535).
Compared with municipalities in other West European countries, Belgian municipalities control a relatively small share of state spending.
Jämfört med kommuner i andra västeuropeiska länder går en relativt liten del av de statliga utgifterna till de belgiska kommunerna.
Municipal expenditure accounts for around 12 per cent of all government spending.
De kommunala utgifterna uppgår till ungefär 12 % av de totala offentliga utgifterna.
Municipal revenues include income from taxes and charges.
Kommunemas inkomster utgörs bland annat av egna skatteintäkter och avgifter.
The municipalities also receive money from the central municipal fund.
Kommunerna får dessutom pengar från kommunfonden.
They are also eligible for a number of specific payments from the federal government and the regions and communities.
De kan också beviljas specifika bidrag från den federala regeringen eller från regionerna och gemenskaperna.
TABLE 1.1 Local expenditure as a percentage of total government spending in the Benelux countries
TABELL 1 A: Andel lokala utgifter av de totala statliga utgifterna i Beneluxländerna
Country
År
Belgium Netherlands Luxembourg
Nederländerna
3.3.2 The Institutions of Provincial Government
De provinsiella förvaltningsinstitutionerna
The key provincial institutions are the provincial council, the provincial governor, and the permanent deputation.
Provinsemas viktigaste institutioner är provinsrådet, provinsguvernören och provinsstyrelsen (Bestendige deputatie).
The provincial council is the representative and legislative body of the province and decides on all matters of provincial interest.
Provinsrådet är provinsens representativa och förhandlande organ och beslutar i alla frågor av betydelse för provinsen.
The number of members varies from forty-seven to eighty-four, depending on the province's population.
Antalet ledamöter varierar från 47 till 84, beroende på invånarantalet i provinsen.
The provincial governor is a 'liaison officer' between the provincial and national government and appointed by the crown for an indefinite period.
Provinsguvernören, som utses av kungen på obestämd tid, tjänar som "sambandsman" mellan det politiska styret på nationell och provinsiell nivå.
As a political official, the provincial governor can receive instructions from both the central and regional government.
Som politisk ämbetsman kan provinsguvernören få instruktioner från både den centrala och den regionala regeringen.
As the administrative supervisory body, he can rule on the legality of decisions taken not only by the municipalities and public social welfare bodies, but also by the provincial council.
Som administrativ tillsynsmyndighet kan provinsguvernören inte ingripa mot beslut fattade av kommuner eller socialtjänsten, och inte heller mot provinsrådets beslut.
The provincial governor is the voting chairman of the permanent deputation, whose other members are appointed by the provincial council.
Provinsguvernören är röstberättigad och ordförande för provinsstyrelsen. De andra medlemmama i länsstyrelsen väljs av provinsrådet.
The permanent deputation rules on all matters related to the day-to-day government of the province.
Provinsstyrelsen beslutar i alla ärenden som rör den löpande verksamheten i provinsen.
It is a matter of some surprise that the provinces have survived the Belgian constitutional reforms.
Att provinserna överlevde statsreformerna i Belgien förvånade många.
The Belgian unitary state had nine provinces; the Belgian federation has ten: five Flemish and five Walloon.
Den belgiska enhetsstaten bestod av nio provinser, den belgiska federala staten består av tio; fem flamländska och fem vallonska.
The nineteen Brussels municipalities, which used to be part of the province of Brabant, now come directly under the Brussels Capital region.
Bryssels 19 kommuner, som tidigare tillhörde provinsen Brabant, tillhör i dag inte någon provins alls. De lyder direkt under huvudstadsregionen Bryssel.
The other municipalities of the former province of Brabant are now shared between the new provinces of Walloon Brabant and Flemish Brabant.
Övriga kommuner i provinsen Brabant fördelades mellan de nya provinserna Vallonska Brabant och Flamländska Brabant.
This is why there is one extra province (Deweerdt 1994a: 46-7).
Detta är alltså förklaringen till att en ny provins tillkommit (Deweerdt, 1994a: s. 46-47).
The province has a twofold task.
Provinsen har dubbla uppgifter.
First, it is responsible for managing provincial affairs, including the day-to-day running of the permanent deputation.
Å ena sidan är provinsen ansvarig för förvaltningen av provinsiella angelägenheter. Den löpande verksamheten har dock överlåtits åt provinsstyrelsen.
Second, it plays a role with the higher authorities in joint government.
Å andra sidan kopplas provinsen in av högre myndigheter för uppdrag inom ramen för samforvaltning.
The provincial council, but especially the permanent deputation and the provincial governor, take important decisions on behalf of the central government on environmental licences, building and housing appeals, the settlement of municipal tax complaints, the approval of municipal budgets and accounts, security, and maintenance of law and order.
Provinsrådet, men framför allt länsstyrelsen och provinsguvernören, fattar viktiga beslut för den centrala regeringens räkning i fråga om miljötillstånd, överklagande av domar i bygg- och fastighetsregleringsärenden, kommunala skattetvister, godkännande av kommunens budget och utgifter samt säkerhet och upprätthållande av ordning.
The province has a qualified right of initiative.
Provinsen har en reglerat öppen budget.