natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In order to determine what still had to be done to attain the objective of a single financial market by 1993 as part of the moves to complete the internal market, we need to remind ourselves of the situation which prevailed 30 years after the signing of the Treaty of Rome.
För att kunna bedöma hur lång väg som återstod att gå för att nå det uppställda målet, nämligen att inom ramen för fullbordandet av den inre marknaden skapa ett europeiskt finansiellt samarbetsområde i början av 1993, bör man erinra om hur situationen såg ut trettio år efter Romfördraget.
The question will be considered from three points of view: the legal aspect, what Member States have actually done so far, and the dynamism of the liberalization process generated by the markets themselves.
Detta kommer här att belysas ur tre synvinklar: situationen ur juridisk synpunkt; vad som i praktiken gjorts av staterna; de dynamiska effekterna av liberaliseringen, genererade av marknaderna själva.
First, however, it will help if the necessary distinctions are made between capital movements, the provision of services, and the right of establishment.
Men först skall vi precisera de nödvändiga distinktionerna, mellan kapitalrörelser, tillhandahållande av tjänster och etableringsrätt.
Three separate chapters of the Treaty of Rome were devoted respectively to the right of establishment (Article 52 et seq.), the provision of services (Article 59 et seq.) and capital movements (Article 67 et seq.).
Tre olika kapitel i Romfördraget ägnades åt etableringsrätt (artikel 52 ff), tillhandahållande av tjänster (artikel 59 ff) respektive kapitalrörelser (artikel 67 ff).
However, none of these concepts was defined in the Treaty. As was seen in Section 1.2, they are closely interconnected.
Dock definierades inget av dessa begrepp i fördraget och, som vi sett (se punkt 1.2.), hänger de nära samman med varandra.
This situation remained unaffected by the Maastricht Treaty.
Detta förhållande har inte ändrats genom Maastrichtfordraget.
The dividing line between them is not always easily drawn, and it is impossible in a study as brief as this to define these concepts accurately.
Skiljelinjen är inte alltid lätt att dra, och det är inte möjligt att inom ramen för denna begränsade studie exakt definiera begreppen.
From the legal point of view, however, the distinction had to be made, for these concepts were subject to different Community legislation, and differing liberalization provisions applied to each."
Ur juridisk synpunkt måste emellertid en distinktion göras, eftersom dessa områden föll under olika bestämmelser i EG-rätten och olika liberaliseringsskyldigheter var knutna till dem('):
(i) The freedom to provide services and the right of establishment have been recognized by the Court of Justice as basic rights of all Community citizens and are directly applicable by virtue of the Treaty of Rome.
— fritt tillhandahållande av tjänster och etableringsrätt har erkänts av domstolen som grundläggande friheter för alla medborgare och är direkt tillämpliga i kraft av Romfördraget.
They are rights which take precedence over national legislation.
De har företräde framför den nationella rätten.
Limitations on these rights (and there are a good number of them) are lawful only when they are based on considerations of general interest and are non-discriminatory.
Begränsningar av dessa rättigheter — i praktiken är de många — är lagliga endast om de grundas på skydd av allmänintresset och inte är diskriminerande;
" This distinction remains important even after the entry into force of the Maastricht Treaty since, while these three freedoms now have direct effect, the scope of the liberalization requirement, notably vis-à-vis third countries, still differs (see Section 3.2.4).
(') Betydelsen av denna distinktion kvarstår även efter Maastrichtfordraget; även om reglerna rörande dessa tre friheter hädanefter har direkt effekt, är nämligen omfattningen av liberaliseringsskyldigheten, i synnerhet gentemot tredje land, fortfarande olika (se nedan punkt 3.2.4).
(ii) The unrestricted movement of capital had a weaker position under the Treaty of Rome: the obligation to remove restrictions applied only 'to the extent necessary to ensure the proper functioning of the common market', and for this directives had to be adopted by the Council.
samma marknadens funktion"; genomförandet av denna frihet krävde att direktiv antogs av rådet.
The provision of services means the performance of tasks, in exchange for remuneration, by an establishment located in one Member State for the benefit of a client established in a second Member State, in so far as those operations are not covered by other provisions of the Treaty.
Med "tillhandahållande av tjänster" menas att prestationer utförs mot ersättning av ett företag beläget i en medlemsstat till förmån för en avnämare etablerad i en annan medlemsstat, i den mån de inte faller under andra bestämmelser i fördraget.
The concept therefore has a meaning different from its customary use in economics, where it embraces the tertiary sector in general.
Begreppet har alltså här en annan innebörd än det vanligtvis har i ekonomisk terminologi, där det omfattar verksamheten inom tjänstesektorn.
Its distinguishing feature is, in fact, the 'cross-border' exercise of certain activities.
Begreppets främsta utmärkande drag är i själva verket att viss verksamhet bedrivs "över gränserna".
There are three possibilities:
Detta kan ske på tre sätt:
(i) the provider of services travels to the client (e.g. a barrister pleading abroad); (ii) the client travels to the provider (e.g. the services provided by a hotel);
— leverantören av tjänsterna förflyttar sig till avnämarens land (till exempel en advokat som pläderar i utlandet);
(iii) the medium on which the services are provided travels (e.g. a sketch for a poster provided by a graphic artist).
— avnämaren förflyttar sig till leverantörens land (till exempel tjänster som erbjuds av ett hotell);
The provision of services thus assumes no change in the address from which the provider exercises his activities, for that would then be a case of establishment.
Tillhandahållande av tjänster förutsätter alltså att leverantören inte ändrar sätet för sin verksamhet, eftersom det i det fallet skulle röra sig om etablering.
The concept of establishment involves setting up permanently in a Member State other than the country of origin with a view to exercising activities other than those of wageearners.
Begreppet "etablering" innebär att verksamhet som egen företagare varaktigt förläggs till en annan medlemsstat än vederbörandes egen.
For a resident or business of any Member State, freedom of establishment carries with it the right to settle in another Member State, either by forming a separate company or by creating a branch or local office, on the same terms as apply to the residents and businesses of the host Member State. '*
Fri etablering innebär rätt för en medborgare eller ett företag i en medlemsstat att etablera sig i en annan medlemsstat, genom att där antingen bilda ett självständigt bolag eller inrätta en filial eller ett representationskontor på samma villkor som de som gäller för medborgare eller företag i värdlandet(').
Having circumscribed the concept of 'services', let us now consider financial services in order to distinguish them from capital movements.
Sedan begreppet tjänster klargjorts, återstår att precisera vad som menas med "finansiella tjänster" för att lättare kunna skilja dem från kapitalrörelser.
Financial services are those which more specifically have as their function:
"Finansiella tjänster" är sådana tjänster som mer specifikt syftar till att:
(i) to permit or facilitate payments, irrespective of the nature of the transaction giving rise to them (current or capital account);
— möjliggöra eller underlätta betalningar, oavsett vilken art av transaktion det rör sig om (löpande operationer eller kapitaltransaktioner);
(ii) to provide agency services, either via transformation (of maturities, interest rates, currencies, etc.) in the case, for example, of borrowing and lending operations, or with no transformation by permitting or facilitating capital movements in the case of brokerage, issue of securities, stock-exchange operations, etc.;
— verka som förmedlare: antingen genom att göra en omvandling (av förfallodagar, räntor, valutor...), till exempel utlånings- eller inlåningsinstrument, eller utan att göra någon omvandling, varvid man möjliggör eller underlättar genomförandet av en kapitalrörelse, nämligen fondkommissionsverksamhet, aktieplaceringar, börsaffärer...; rer...;
(iii) to hold or manage financial assets on behalf of third parties.
— förvara eller förvalta finansiella tillgångar för tredje mans räkning.
Subject to the application of the principle of mutual recognition of the rules laid down by the regulatory authorities in the country of origin.
(') Under förutsättning att man tillämpar principen om ömsesidigt erkännande av de regler som införts av myndigheter na i ursprungslandet.
See Section 3.2.2 for details of arrangements in the banking sector.
Se punkt 3.3.2 beträffande bankområdet.
The provision of financial services is not necessarily associated with a movement of capital.
Tillhandahållande av finansiella tjänster är inte nödvändigtvis förknippat med en kapital rörelse.
Two examples will suffice to demonstrate this: the service rendered by credit-card companies in settling current transactions, and the participation of a foreign bank in a syndicate issuing domestic securities on the domestic market.
Vi kan ta två exempel: tjänster som tillhandahålls av kreditkortsföretag för betalning av löpande transaktioner; deltagande av en utländsk bank i ett konsortium för emission av nationella värdepapper på den nationella marknaden.
Conversely, certain capital movements can take place without the provision of financial services, e.g. the granting by an exporting company of deferred payment terms to a foreign customer without recourse to international bank credit.
På motsatt sätt kan vissa kapitalrörelser ske utan att finansiella tjänster tillhandahålls, till exempel då ett exportföretag beviljar en utländsk kund betalningsuppskov utan att internationell bank kredit används.
The concept of movement of capital implies a transfer of assets from one Member State to another or, within a Member State, to a non-resident.
Begreppet "kapitalrörelse" innebär överföring av tillgångar från en medlemsstat till en annan eller, inom en stat, överföring till en valutautlänning.
The critical factor is that the transfer must be an independent transaction in its own right, and not the corollary of another effected for other purposes.
Den avgörande faktorn är att denna överföring av tillgångar har karaktären av självständig transaktion och inte sammanhänger med en annan affär som genomförs i annat syfte.
These characteristics distinguish capital movements from payments.
Dessa egenskaper gör det möjligt att skilja "kapitalrörelser" från "betalningar".
The transfer of an amount to cover the price of goods or services is not a movement of capital, but a payment.
Erläggande av priset för varor eller tjänster utgör inte en kapitalrörelse utan en betalning.
The concept of payment covers transfers of funds which are effected as part of an underlying transaction.
Begreppet "betalningar" avser överföringar av kapital som sker inom ramen för en underliggande transaktion.
Article 106(1) of the Treaty of Rome laid down that 'Each Member State undertakes to authorize, in the currency of the Member State in which the creditor or the beneficiary resides, any payments connected with the movement of goods, services or capital, and any transfers of capital or earnings, to the extent that the movement of goods, services, capital and persons between Member States has been liberalized ...'.
Romfördragets artikel 106 (punkt 1) föreskrev att "varje medlemsstat åtar sig att tillåta att betalningar som har samband med utbyte av varor, tjänster och kapital, samt överföringar av kapital och löner sker i valutan i den medlemsstat där borgenären eller annan betalningsberättigad är bosatt, i den utsträckning fri rörlighet för varor, tjänster, kapital och personer tillämpas mellan medlemsstaterna...".
Finally, it may be noted that current payments relating to capital movements (income from investments, e.g. interest, dividends, profit, rent) should, from a strict legal point of view, be distinguished from capital movements proper.
En sista anmärkning: löpande betalningar i samband med kapitalrörelser (avkastning av placeringar, som till exempel ränta, utdelning, vinst, hyra...) bör ur strikt juridisk synpunkt skiljas från kapitalrörelser i egentlig bemärkelse.
Since the end of the first stage, they have been fully liberalized by virtue of Article 67(2) of the Treaty, which is directly applicable.
Från och med utgången av etapp ett är dessa helt fria (i kraft av fördragets artikel 67, punkt 2, som äger direkt tillämpning).
At the apex stands the constitution, the basic law, and for the Community this is the Treaty of Rome, the 'progenitor' of the European Economic Community, as amended by the Single European Act.
Högst upp finns konstitutionen, grundlagen; på EU-nivå utgörs den av Romfördraget, den Europeiska gemenskapens "stamfader", ändrat genom den Europeiska enhetsakten.
The Maastricht Treaty in turn made a number of amendments to the Treaty of Rome.
Maastrichtfordraget har sedermera tillfört ett antal ändringar av fördraget.
On the next rung down comes the legislation, and at Community level this consists essentially of directives.
Därefter kommer lagstiftningen; på europanivå rör det sig här främst om direktiven.
Lastly, questions of interpretation and the resolution of conflicts are the responsibility of the courts, and their findings represent case-law: for the European Union, there is the Court of Justice, which sits in Luxembourg.
Slutligen har vi frågorna om tolkning och biläggande av konflikter, som tillkommer domstolarna i högre och lägre instans och utgör rättspraxis; inom Europeiska unionen fylls denna funktion av domstolen med säte i Luxemburg.
The unrestricted movement of capital is clearly asserted in Part One of the Treaty, 'Principles', as one of the axioms underlying the activities of the Community, alongside
Fri rörlighet för kapital fastslås klart i fördragets första del — kallad "Principerna" — såsom varande ett av de axiom gemenskapen skall grundas på, i likhet med fri rörlighet
the freedom of movement for goods, persons, and services, and the right of establishment (Article 3).
för varor, personer, tjänster och fri etablering (artikel 3).
All these rights stand on an equal footing.
Alla dessa friheter är jämställ­da.
Yet the subsequent provisions in the Treaty governing the movement of capital were drafted more cautiously than those relating to other matters.
Längre fram i fördraget utformades emellertid bestämmelserna rörande kapitalrörel­ser mer försiktigt än de övriga områden som reglerades av fördraget.
The principle of unrestricted movement of capital was set out in Article 67(1), which was the fundamental provision on the subject in the Treaty.
Principen fria kapitalrörelser fastslogs i artikel 67 (punkt 1). Det var den grundläggande bestämmelsen i fördraget på denna punkt.
This article provided for the gradual abolition, during the transitional period, of restrictions on the movement of capital belonging to persons resident in Member States and of any discrimination based on the nationality or residence of the parties or on the place where the capital was invested.
I artikeln föreskrevs stegvis avskaffande under övergångsperioden både av restriktioner avseende rörlighet för kapital tillhörande perso­ner bosatta i medlemsstaterna och av diskriminering grundad på parternas nationalitet eller bostadsort eller kapitalets placeringsort.
Restrictions were to be abolished gradually 'to the extent necessary to ensure the proper functioning of the common market'.
Gradvis avskaffande föreskrevs, "i den utsträckning det var nödvändigt för den gemensamma marknadens funktion".
Unlike its provisions relating to the customs union, the Treaty laid down no timetable for the various stages in which restrictions were to be abolished.
Till skillnad från bestämmelserna om tullunionen fastställdes ingen tidsplan för de successiva etapperna i avvecklingen av restriktionerna.
It was for the Council, voting by qualified majority" on a proposal from the Commission, to implement the process of liberalization by means of directives (Article 69).
Det var rådet som med kvalifice­rad majoritet(') på förslag av kommissionen skulle besluta genomföra liberaliseringen via direktiv (artikel 69).
What were the restrictions which were meant to be abolished?
Vilka restriktioner var det man avsåg att avskaffa?
According to a judgment by the Court (Brugnoni and Rufflnengo, see Section 2.2.3), they include not only those deriving from exchangecontrol regulations, but also those less direct hindrances resulting from laws, regulations or administrative arrangements governing, for example, the issue, quotation and placing of foreign securities.
Enligt en dom meddelad av domstolen (målet Brugnoni­Ruffinengo, se punkt 2.2.3) rörde det sig inte enbart om de inskränk­ningar som härrör från valutalagstiftningen utan även alla mindre direkta hinder med upphov i gällande lagstiftning, bestämmelser eller administrativ praxis, till exempel i fråga om emission, börsnotering och placering av utländska värdepapper.
(b) Ancillary regulations
b) Med principen sammanhängande regler
The caution shown in the drafting of Article 67 of the Treaty of Rome was repeated in other provisions.
Den försiktighet som ådagalades i artikel 67 visade sig också i andra bestämmelser i fördraget.
Moderate application of remaining restrictions
— Moderat tillämpning av kvarvarande restriktioner
As soon as the Treaty of Rome came into force (i.e. even before the implementing directives had been adopted) Member States were required to be as liberal as possible in the granting of exchange authorizations (Article 68(1)).
Redan vid Romfördragets ikraftträdande (och följaktligen innan tillämpningsdirektiven fastställts) var medlemsstaterna skyldiga att så liberalt som möjligt bevilja erforderliga valutatillstånd (artikel 68, punkt 1).
The qualifier 'as liberal as possible' weakened the effect considerably since it allowed Member States unlimited discretion.
Förbehållet i denna bestämmelse ("så liberalt som möjligt") försvagade avsevärt dess verkan, eftersom det gav staterna obegränsad befogen­het att handla efter eget huvud.
The first paragraph of Article 71 stipulated that 'Member States shall endeavour to avoid introducing within the Community any new exchange restrictions on the movement of capital and current payments connected with such movements, and shall endeavour not to make existing rules more restrictive'.
I artikel 71, punkt 1, stipulerades att "medlemsstaterna skall bemöda sig om att inom gemenskapen varken införa nya valutarestriktioner som påverkar kapitalrörelserna eller skärpa gällande bestämmelser".
Here too, there was strictly speaking no obligation: 'Member States shall endeavour' are the words used.
Inte heller här rörde det sig om någon skyldighet i egentlig bemärkelse: "medlemsstaterna skall bemöda sig om", lyder texten.
This lack of compulsion was no doubt the result of the very widely
Avsaknaden av tvingande karaktär berodde förmodli­gen på att medlemsstaterna befann sig på mycket olikartade liberaliseringsnivåer när fördraget trädde i kraft.
" Since the end of the second stage; previously, unanimity was necessary.
(') Sedan etapp två avslutats. Dessförinnan krävdes enhälligt beslut.
It should be remembered that this rule applied only to movements of capital which had not been deregulated.
Det bör påpekas att denna regel enbart gällde kapitalrörelser som ännu inte var fria.
In the case of movements of capital which were already subject to deregulation by virtue of directives, a backward step could be taken only by invoking a safeguard clause.
De kapitalrörelser medlemsstaterna redan var skyldiga att libéralisera i kraft av direktiven kunde nämligen inte i efterhand inskränkas annat än via en skyddsklausul.
Nondiscriminatory application of domestic rules
— Icke-diskriminerande tillämpning av de inhemska bestämmelserna
Where a Member State applies its domestic rules governing the capital market and credit system to movements of capital that have been liberalized, it must do so in a non discriminatory manner (Article 68(2)).
När en stat tillämpar sina inhemska regler för kapitalmarknad och kreditväsende på de kapitalrörelser som libéraliserais, skall detta ske på ett icke-diskriminerande sätt (artikel 68, punkt 2).
The intention of this provision was to prevent deregulated movements of capital from being impeded by the application of legislation or regulations which did not relate specifically to capital movements or exchange control but regulated, for example, banks or stock exchanges.
Denna bestämmelse syftade till att undvika att de liberaliserade kapitalrörelserna hindrades genom tillämpning av sådana lagar eller bestämmelser som inte specifikt rör kapitalrörelser eller valutakontroll utan till exempel fondbörser eller banker.
Intention to go beyond the degree of liberalization provided for
— A vsiktsförklaring att gå utöver den föreskrivna liberaliseringsnivån
The second paragraph of Article 71 stated that, in the field of capital, Member States must declare their readiness to go beyond the degree of deregulation of capital movements provided for in the Treaty in so far as their economic situation, in particular their balance of payments, permitted.
I artikel 71 (punkt 2) fastslogs att medlemsstaterna skulle förklara sig beredda att gå utöver den liberaliseringsnivå för kapital som föreskrivs i fördraget, i den utsträckning deras ekonomiska situation — framför allt deras betalningsbalans — medgav det.
A similar clause was found in other chapters of the Treaty of Rome.
En liknande klausul återfanns i andra kapitlet i Romfördraget.
This clause did not create any legally binding obligation but was simply a moral obligation contingent on the Member States' assessment of their economic situation.
Denna bestämmelse innebär inte någon juridiskt bindande förpliktelse utan endast en moralisk skyldighet, beroende på hur staterna bedömer sin ekonomiska situation.
Public borrowing
— Statliga lån
Certain Member States feared that their capital market might be flooded by loans issued in other Member States, with consequences for the liquidity of the market.
Somliga medlemsstater uttryckte farhågor för att deras kapitalmarknad skulle invaderas av upplåning från andra medlemsstater och att dess likviditet därigenom skulle påverkas negativt.
For this reason, it was laid down that loans for the direct or indirect financing of a Member State or its regional or local authorities shall not be issued or placed in other Member States unless the States concerned have reached agreement thereon (Article 68(3)).
Därför hade man stadgat att "lån för direkt eller indirekt finansiering av en medlemsstat eller dess regionala eller lokala myndigheter inte får emitteras eller placeras i andra medlemsstater utan att de berörda staterna enats om detta" (artikel 68, punkt 3).
Under the Treaty of Rome, two types of situation permit Member States to escape their obligations.
Romfördraget föreskrev att medlemsstaterna kunde undandra sig sina skyldigheter i två fall:
(i) Instituting free movement of capital may cause disturbances in the workings of a Member State's capital market, and in this event it may take protective measures.
— införande av fri rörlighet för kapital kan orsaka störningar på en medlemsstats kapitalmarknad. I detta fall får staten vidta skyddsåtgärder.