natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In determining whether the administrative procedure before the Commission wasreasonable, the Court drew a distinction between the procedural stage openingwith the investigations in the PVC sector in November 1983, based on Article 14of Regulation No 17, and the procedural stage which started on the date uponwhich the undertakings concerned received notification of the statement ofobjections, and considered separately whether the time taken for each of those twostages was reasonable.
En sänkning av böterna till följd av samarbete under det administrativa förfarandet ar endast befogat om det berörda företaget har agerat på ett sådant satt att kommissionen lättare har kunnat fastställa Överträdelsen och i förekommande fall har kunnat få den att upphöra.
Its reasonableness was assessed in relation to theindividual circumstances of the case, and in particular its context, the conduct ofthe parties during the procedure, what was at stakefor the various undertakings
Kommissionen ansåg, i domarna i målen ARBED mot kommissionen, Cockerill-Sambre mot kommissionen och Aristrain mot kommissionen, att kommissionen på goda grunder hade ansett att det berörda företaget (som, med några få undantag, inte hade gjort något medgivande i fråga om någon av de anklagelser som riktats mot det) inte hade agerat på ett sådant sätt att det var befogat att sanka böterna till följd av samarbete under det administrativa förfarandet.
(First Regulation implementing Articles 85 and 86 of the Treaty, OJ, English Special Edition 1959-1962,p. 87).
Inom ramen för sin fulla prövningsrätt sankte förstainstansrätten böterna till 65 449 000 euro.
Commission Regulation No 99/63/EEC of 25 July 1963 on the hearingsprovided for in Article 19(1) and(2) of Council Regulation No 17 (OJ, English Special Edition 1963-1964,p. 47\.
Vad galler frågor som rör förfaranden, erinrade förstainstansrätten i vissa av dessa domar, om sin rättspraxis i domen av den 22 oktober 1997 i de förenade målen T2 13/95 och T-18/96, SCK och FNK mot kommissionen (REG 1997, s.
concerned and the case's complexity.
beslut efter administrativa förfaranden inom konkurrensområdet.
First, the notification of the statement of objections in a procedure for establishing an infringement presupposes the initiation of theprocedure under Article 3 of Regulation No 17.
Frågan huruvida ett administrativt förfarande pågått under skälig tid skall bedömas med hänsyn till de särskilda omständigheterna i varje fall.
By initiating that procedure, the Commission evidences its intention to proceed to a decision finding aninfringement (see, to that effect, Case 48172 Brasseriede Haecht v Wilkin Janssen[1973] ECR 77).
Förstainstansrätten ansåg i domen i målet Aristrain mot kommissionen att en period om ungefal 36 månader från det att de första undersökningarna ägde rum till dess att beslutet fattades inte var oskälig.
Secondly, it is only on receipt of the statement of objectionsthat an undertaking may take cognisanceof the subject-matter of the procedurewhich is initiated against it and of the conduct of which it is accused by the Commission. Undertakings thus have a specific interest in that second stage ofthe procedure being conducted with particular diligence by the Commission,without, however, their defence rights being affected.
Mot denna bakgrund ansåg förstainstansrätten att det med hänsyn särskilt till ärendets betydelse och komplexa karaktär samt antalet berörda företag inte utgjorde ett åsidosättande av denna princip att det gick ungefar tretton månader, varav flera av dessa månader ägnades åt en intern undersökning som inletts på begäran av de berörda företagen, från det administrativa förhöret till dess beslutet antogs.
It heldthat infringement of that principle, if established, would justify the annulment of the 1994 decision only in so far as it also constituted an infringement of the rightsof defence of the undertakings concerned.
I domen i målet Aristrain tog förstainstansrätten även ställning till en grund för ogiltigförklaring avseende åsidosättande av rätten till en oavhängig och opartisk domstol.
According to the Court, where it has not been established that the undue delay has adversely affected the ability of the undertakings concerned to defend themselves effectively, faiture to comply withthe principle that the Commission must act within a reüsonabletime cannot affect the validity of the admtnistrative procedure and can therefore be regarded onlyas a causeof damage capable of being relied on before the Community judicaturein the context of an action based on Article 178 and the second paragraph of Article 2L5 of the EC Treaty (now Article 235 EC and the second paragraph of
Sökanden hade särskilt hävdat att de rättigheter som framgår av artikel 6 i Europakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (nedan kallad Europakonventionen) inte hade iakttagits, eftersom det under kommissionens förfarande inte är olika organ eller personer som fått i uppgift att utföra undersökningen respektive att fatta beslut och det beslut som antagits av kommissionen inte enligt fördraget kunde vara föremål för en fullständig rättslig prövning, vilket krävs enligt Europakonventionen.
The scope of the judgment of 15 June 1994 was likewise discussed before the Court, since certain applicants contendedthat the annulment of the 1988 decision by the Court of Justice had called into question the validity of the preparatorymeasures taken before that decision was adopted.
Efter att ha påpekat att de grundläggande rättigheterna utgör en integrerad del av de allmännarättsprinciper vilkas iakttagande gemenskapsdomstolarna skall säkerställa och att det inte strider mot de processrättsliga skyddsregler som föreskrivs i gemenskapsrätten att kommissionen både framför anmärkningarna och fattar beslut, erinrade förstainstansrätten om att kravet på en effektiv domstolskontroll av kommissionens beslut om fastställelse och beivrande av Överträdelser av gemenskapens ovannämnda konkurrensregler utgör en gemenskapsrättslig grundprincip som följer av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner.
The Court of First Instance rejected those claims since it considered, having regard to the operative part ofthe judgment of 15 June 1994 read in the light of its grounds, that the Court of
I mål som väcks med stöd av artiklarna 33 andra stycket och 36 andra stycket i EKSG-fördraget skall lagenlighetskontrollen av kommissionens beslut, som fastslår en Överträdelse av konkurrensregler och som i detta hänseende ålägger den berörda fysiska eller juridiska personen böter, anses utgöra en effektiv domstolskontroll av rättsakten i fråga.
The applicants also challenged the detailed procedure for the adoption of the L994decision, after the annulment of the 1988 decision, on the ground that, even if thedefect occurred at the final stage of the adoption of the 1988 decision, the Commission could only have remediedthe defect if it had complied with certainprocedural guarantees before adopting the 1994 decision (the opening of a newadministrative procedure, the completion of certain procedural stages provided forby secondary legislation and, more generally, the right to be heard).
Genom tillämpning av bestämmelserna i EG-fördraget meddelade förstainstansrätten en omfattande dom den 20 april 19996i tolv mål i vilka talan hade väckts av företag i vinylkloridbranschen (nedan kallat PVC).
In thatregard, the Court essentially stated that observance of the rights of the defencerequires that each undertaking or association of undertakings concerned be giventhe opportunity to be heard as to the objections raised against each of them whichthe Commission proposes to deal with in the final decision finding infringementof the competition rules.
Dessa mål hade som utgångspunkt domen av den 27 februari 1992 i de förenade målen T-79/89, T-84/89, T-85/89, T-86/89, T-89/89, T-91/89, T-92/89, T-94/89, T-96/89, T- 98189, T-102189 och T-104189, BASF m.J. nzot kommissionen (REG 1992, s.
In the present case, since the annulment of the 1988decision had not affected the validity of the measures preparatory to that decision,taken prior to the stage at which the defect had occurred,the Court held that thevalidity of the statement of objections sent to each of the applicants at thebeginning of April 1988 was not affected by the judgment of 15 June L994, norwas the validity of the oral stage of the administrative procedure which had takenplace before the Commission in September 1988.
II- 315; svensk specialutgåva, volym 12, del 2, s. l), genom vilken förstainstansratten hade förklarat att kommissionens beslut 89/190/EEG av den 21 december 1988 enligt vilket PVC-producenter hade sanktionerats för Överträdelser av artikel 85.1 i EEG-fördraget (nedan kallat 1988 års beslut).
A new hearing of theundertakings concerned would therefore have been required before the 1994decision only if, and to the extent that, the latter had contained objections whichwere new in relation to those set out in the original decision annulled by the
Efter att kommissionen hade överklagat denna dom undanröjde domstolen förstainstansrättens dom samt ogiltigförklarade kommissionens beslut i domen av den 15 juni 1994 i mål C-137/92 P, kommissionen mot BASF m.J.
Court of Justice.
(REG 1994, s. 1-2555, svensk specialutgåva, volym 15, s.
The applicants put forward a series of pleas on the matter of evidence. In thisconnection, the Court considered whether the evidence used by the Commissionagainst the undertakings was admissible.
Till följd av denna dom antog kommissionen ett nytt beslut med avseende på de producenter som varit föremål för det ursprungliga beslutet, med undantag för Solvay och Norsk Hydro (nedan kallat 1994 års beslut).
In particular, it had to decide on theadmissibility and the merits of the plea relied on by certain applicants that, incarrying out its investigations,the Commission had infringed the principle ofinviolability of the home.
Genom detta sistnämnda beslut konstaterade kommissionen att det förelåg ett avtal ochleller ett samordnat förfarande som stred mot artikel 85 i EG-fördraget, enligt vilka de producenter som levererade PVC till den gelmensamma marknaden deltog i regelbundna möten för att fastställa 'riktpriser' och 'riktkvoter', planera samordnade initiativ i syfte att höja prisnivån samt övervaka genomförandet av denna otillåtna samverkan.
Drawing a distinction between decisions to investigateand authorisations to investigate, the Court held that certain undertakings could,
Genom artikel 3 i detta beslut bekräftades de böter som vart och ett av de tolv företagen påfördes år 1988, det vill saga ett belopp på totalt 19 miljoner ecu.
Th" fine imposed on SAV was accordingly reduced by the Court.
Åtta överklaganden av denna dom har inkommit till domstolen (mål C-238199 P, C-244199 P, C-245199P, C- 247199 P, C-250199 P, C-251199 P, C-252199 P och C-254199 P).
in so far as documents obtained by the Commission were used against them,challenge, in the actions brought by them against the 1994 decision, the legalityof decisions to investigate addressed to other undertakingsr0 whose actions to challenge the legality of those decisions directly, if brought,may or may not havebeen admissible.
Vad galler yrkandena om ogiltigförklaring undersökte förstainstansratten dels grunder avseende förekomsten av formfel och brister i förfarandet, dels materiella grunder.
Similarly, in an action for the annulment of the final decision, the applicants could challenge the legality of the authorisations to investigate,which were not measures that could be challenged by an action under Article 173of the EC Treaty (now, after amendment, Article 230 EC).
De olika grunder som sökandena hade åberopat avseende förekomsten av formfel och brister i förfarandet kan indelas i fyra huvudsakligakategorier.
With regard to themerits, the Court stated that the plea had to be understood as alleginginfringement of the general principle of Community law ensuring protectionagainst intervention by the public authorities in the sphere of private activities ofany person, whether natural or legal, which was disproportionateor arbitrary
För det första hade sökandenainvant såväl mot kommissionens tolkning av räckvidden av domen av den 15 juni 1994 om ogiltigförklaring av beslutet av år 1988 som mot de slutsatser kommissionen hade dragit av denna dom (A).
(Joined Cases 46187 and 227188 Hoechst v Commission [1989] ECR 2859, Case85187 Dow Benelux v Commission [1989] ECR 3L37 and Joined Cases 97187 ,98187 and 99/87 Dow Chemicallbörica v Commission t19891 ECR 3165).
De hade vidare hävdat att det förekommit fel i samband med antagandet och bestyrkandet av beslutet av år 1994(B).
It pointed out, in ruling on the challenge to the validity of the formal acts relatingto the investigations,that it was apparent from Article t4(2) of Regulation No 17that investigations carried out on a simple authorisation were based on thevoluntary cooperation of the undertakings.
Sökandena hade aven gjort gällande att det förekommit fel i förfarandet som föregick antagandet av beslutet av år 1988(C).
Since the undertakings did in factcooperate in an investigation carried out on authorisation,the plea alleging undueinterference by the public authority in the sphere of private activities of thenatural or legal person concerned was unfounded, in the absence of any evidencethat the Commission went beyond the cooperation offered by the undertakings.
Slutligen ansåg sökandena att beslutet av år 1994 var bristfalligt motiverat vad gäller vissa frågor som berör de tre ovannämnda kategorierna (D).
Infringement of the "right to silence" and of the privilege againstself-incrimination was also pleadedbefore the Court.
Även om sökandenas talan inte bifölls på någon av dessa grunder, skall vissa av förstainstansrattens slutsatser belysas.
In its assessment of themerits of this plea, il the Court stated that it had to consider whether, in theabsence of any right to silence expressly granted by Regulation No 17, certainlimitations on the Commission's powers of investigation were nevertheless impliedby the need to safeguardthe rights of the defence, which the Court has held tobe a fundamental principle of the Community legal order.
Förstainstansratten ansåg i detta hänseende att kommissionen inte kan inleda ett förfarande mot ett företag med stöd av förordningarna nr 177 och nr 99/638 för Överträdelse av gemenskapens konkurrensregler eller fastställa påföljder i form av böter, på grund av ett konkurrensbegränsande beteende som förstainstansratten eller domstolen redan har konstaterat att kommissionen har bevisat, alternativt inte har bevisat.
It noted that, while therights of the defence had to be observed in administrative procedures which could
Förstainstansratten godtog inte denna grund, eftersom kommissionen, genom att anta beslutet av år 1994 efter denna ogiltigförklaring, inte hade ålagt sökandena två påföljder för samma Överträdelse och eftersom domstolen inte hade prövat någon av sökandenas materiella grunder nar den i sin dom av den 15 juni 1994
lead to the imposition of penalties, it was also necessary to prevent those rightsfrom being irremediably impaired during preliminary inquiry procedures which could be decisive in providing evidence of the unlawful nafureof conduct engaged in by undertakings (Case 374187Orkem v Commission [1989] ECR 3283 and Case T-34193 Sociötö Gönörale v Commission [1995] ECR II-545).
Bland de grunder som avsåg tidsåtgången hade sökandena gjort gällande att kommissionen hade åsidosatt principen om rimlig tidsfrist.
It was true that, in order to ensure the effectiveness of Article It(Z) and (5) of Regulation No17 , the Commission was entitled to compel an undertaking to provide all necessary information concerning such facts as might be known to it and todisclose to the Commission, if necessary, such documents relating thereto as werein its possession, even if the latter could be used to establish, against it or anotherundertaking, the existence of anti-competitive conduct.
Förstainstansratten konstaterade, efter att ha erinrat om att kommissionen ar skyldig att iaktta den allmänna gemenskapsrattsliga princip som framgår av domen i det ovannämnda målet SCK och FNK mot kommissionen, att det administrativa förfarandet vid kommissionen pågick i sammanlagt omkring 62 månader och att den period under vilken domstolen prövade lagenligheten av 1988 års beslut samt giltigheten av förstainstansrattens dom inte fick beaktas vid faststallandet av den ifrågavarande tidsperioden samt slog fast att kommissionen hade handlat i enlighet med den ifrågavarande principen.
However, the Commission could not, by a decision to request information, undermine theundertaking's defence rights. Thus it could not compel an undertaking to provideit with answerswhich might involve an admission on its part of the existence ofan infringement which it was incumbentupon the Commission to prove.
Det kan påpekas att förstainstansratten, i syfte att bedöma frågan huruvida det administrativa förfarandet vid kommissionen tog rimlig tid i anspråk, skilde den period av förfarandet under vilken kommissionen genomförde undersökningar i enlighet med artikel 14.2 i förordning nr 17, vilken inleddes i november 1983, från den period av förfarandet som inleddes den dag då de berörda företagen mottog meddelandet om anmärkningar, och gjorde en särskild utredning i frågan huruvida var och en av dessa perioder tog rimlig tid i anspråk.
Withinthe limits restatedin that wä], the Court assessed, and ultimately rejected, theapplicants' arguments.
Denna fråga bedömdes med hänsyn till de särskilda omständigheterna i detta fall och i synnerhet till sådana faktorer som parternas uppträdande under förfarandet, arendets betydelse för de olika berörda företagen samt dess komplexitet.
With regard to requests for information (which do not place undertakings underan obligation to reply), the Court stated, first, that by making such requests the
Vad gäller den andra delen av förfarandet ansåg förstainstansrätten att kriteriet i fråga om arendets betydelse för de olika berörda parterna var av särskild vikt.
Commission could not be regarded as compelling an undertaking to provide itwith answerswhich might involve an admission on its part of the existence of an infringement which it was incumbentupon the Commission to prove and, second,that the refusal to reply to requests for information, or the impossibility ofreplying to them, could not in itself constitute proof of an undertaking'sparticipation in an agreement.
För det första förutsätter nämligen meddelandet om anmärkningar i ett förfarande för konstaterande av en Överträdelse att förfarandet i enlighet med artikel 3 i förordning nr 17 har inletts.
Next, the Court confirmed that, under Article 85 of the EC Treaty, the Commission could classify conduct alleged against undertakings as an agreement
Genom att inleda detta förfarande har kommissionen gett till känna sin avsikt att fatta ett beslut om konstaterande av en Överträdelse (se domstolens dom av den 6 februari 1973 i mål 48/72, Brasserie de Haecht, REG 1973, s. 77; svensk specialutgåva, volym 2, s. 67).
Commission was therefore entitled to classify that type of complex infringementas an agreement "and/or" concerted practice, inasmuch as the infringementincluded elements which were to be classifiedas an "agreement"and elements which are to be classifiedas a "concertedpractice". practice".
Företagen har således särskilt intresse av att kommissionen genomför den andra delen av förfarandet synnerligen snabbt, men utan att företagens rätt till försvar inskränks.
As regards proof that an undertaking has participated in a concerted practice, the Court held that where the proof is based not on a mere finding of parallel market
Förstainstansrätten ansåg att längden av den andra delen av förfarandet vid kommissionen, vilken pågick i tio månader, var rimlig.
conduct but on documents showing that the practices were the result of concertedaction, the burden is on the undertakings concerned not merely to submit analleged alternative explanation for the facts found by the Commission but tochallenge the existence of those facts established on the basis of the documentsproduced by the Commission.
Förstainstansrätten gjorde ett viktigt klargörande beträffande den grunden som avsåg åsidosättande av principen om rimlig tidsfrist, vilken hade åberopats till stöd för yrkandena om ogiltigförklaring av 1994 års beslut.
The Court also stated that an undertaking could be held responsible for an overall cartel such as the cartel referred to in Article 1 of the operative part of the 1994decision, rzeven though it were shown to have participated directly only in oneor some of its constituent elements, if it were sltown that it knew, or must haveknown, that the collusion in which it participated was part of an overall planintended to distort competition and that the overall plan included all theconstituent elements of the cartel.
Förstainstansratten slog fast att åsidosattandet av denna princip, under förutsättning att det har fastställts. inte motiverar att 1994 års beslut ogiltigförklaras, såvida det inte samtidigt utgör ett åsidosättande av de berörda företagens ratt till försvar.
The judgment contains a ruling with regard to the question of determining who is to be made answerable for the infringement committed. It states that where thelegal entity which was responsible for the operation of the undertaking at the time when the infringement was cornmitted exists at law, the Commission is justifiedin holding that legal entity liable.
Om det inte har fastställts att den oskäligt långa tid som förflutit har påverkat de berörda företagens möjlighet att försvara sig effektivt, saknar underlåtelsen att iaktta principen om en rimlig tidsfrist betydelse för det administrativaföqarandets giltighet, och kan således endast beaktas som en skadeorsak som kan åberopas vid gemenskapsdomstolarna inom ramen för en talan i enlighet med artiklarna 178 och 215 andra stycket i EG-fördraget (nu artiklarna 235 EG och 308 andra stycket EG) .
Also, where large numbers of operating companies are active in both productionand marketing and are also designed to cover specific geographical areas, the Commission is entitled to address its decision to the group's holding companyrather than to one of its operatingcompanies. companies.
Räckvidden av domen av den 15 juni 1994 prövades också av förstainstansratten, eftersom vissa sökanden hade gjort gällande att domstolens ogiltigförklaring av 1988 års beslut hade ifrågasatt giltigheten av handlingarna i förfarandet som föregick antagandet av detta beslut.
Commission's administrative fiIe an the matter which gave rise to the 1994decision, save for internal Commission documents and documents containing businesssecrets or other confidential information.
Förstainstansratten godtog inte denna invändning, utan ansåg, mot bakgrund av domen av den 15 juni 1994, att domstolen hade ogiltigförklarat 1988 års beslut på grund av ett fel i förfarandet som enbart gällde det sätt på vilket beslutet slutligt hade antagits av kommissionen.
After consulting the file,almost all the applicants lodged observations at the Court Registry and the Commission submitted observations in reply.
Eftersom det konstaterade formfelet uppkom i slutskedet av antagandet av 1988 års beslut, påverkar ogiltigförklaringen inte giltigheten av de åtgärder som hade vidtagits för att förbereda beslutet, före det skede dar felet uppkom.
A number of pleas for annulmentrelating to access to the Commission's administrative file were raised before the Court, which rejected all of them.
Iakttagandet av ratten till försvar fordrar att berörda företag och företagssammanslutningar ges tillfalle att yttra sig om de anmärkningar kommissionen avser att rikta mot dem i sitt slutliga beslut om konstaterande av en Överträdelse av konkurrensreglerna.