natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 10 of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 must be interpreted as precluding the levying of a duty of 0.5% on the occasion of the payment of a remaining part of a
Förhandsavgörande — Landgericht München I — Tolkning av artikel 4.1 b i rådets första direktiv om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar (89/104/EEG; EGT L 40, s.l) -
Article 10 of Directive 69/335/EEC is a sufficiently clear, precise and unconditional rule for it to be relied on by individuals against the State administration and applied by the courts in place of the national provisions incompatible with it.'
Förhandsavgörande — Länsrätten i Dalarnas län - Tolkningen av rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor (EGT L 316, s. 12) - Skattebefrielse för mineraloljor som tillhandahålls för användning som flygbränsle med undantag för privat nöjesflygning
Reference for a preliminary ruling Landgericht München I -Interpretation of Art. 5(l)(b)of the First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks — Likelihood of confusion of monosyllabic words consisting of identical or similar phonetic elements arranged in the same order - Concept of recognition of a mark
Fördragsbrott — Underlåtenhet att tillämpa artikel 6 i rådets direktiv 91/157/EEG av den 18 mars 1991 om batterier och ackumulatorer som innehåller vissa farliga ämnen (EGT L 78, s. 38) — Underlåtenhet att anta program som har till målsättning att minska föroreningar som orsakas av använda batterier och ackumulatorer
Reference for a preliminary ruling — Verwaltungsgerichtshof - Interpretation of Art. 33 of Directive 77/388/EEC: Sixth Council Directive of 17 May 1977 on the harmonization of the laws of the Member States relating to turnover taxes - Common system of value added tax: uniform basis of assessment - Annual general contribution for official tourist associations - Contribution calculated, inter alia, on the basis of turnover — No right to deduct input tax
Förhandsavgörande — Verwaltungsgerichthof — Tolkning av artikel 33 i sjätte mervärdesskattedirektivet (77/388/EEG) med avseende på en årlig allmän avgift till officiella turistföreningar — bidrag som beräknas bland annat på grundval av omsättning — Avsaknad av en rätt till avdrag för redan erlagda bidrag
Case C-345/97 Germany ν Council
Mål C-348/97 Kommissionen mot Tyskland
Failure by a Member State to fulfil its obligations Failure to transpose, within the prescribed period, Council Directive 90/220/EEC of 23 April 1990 on the deliberate release into the environment of genetically modified organisms and Commission Directive 94/51/EC of 7 November 1994 adapting to technical progress Council Directive 90/219/EEC on the contained use of genetically modified micro-organisms
Fördragsbrott — Åsidosättande av artikel 2 i kommissionens förordning (EEG) nr 2252/90 av den 31 juli 1990 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2060/90 om övergångsåtgärder för handeln med Tyska demokratiska republiken (DDR) inom sektorn för jordbruk och fiske — Import från DDR utan importavgift, före den tyska återföreningen, av smör med ursprung i Nederländerna, för vilket exportbidrag utgick vid exporten till DDR
Annulment of Council Directive 97/41/EC amending Directives 76/895/EEC, 86/362/EEC, 86/363/EEC and 90/642/EEC relating to the fixing of maximum levels for pesticide residues in and on, respectively, fruit and vegetables, cereals, foodstuffs of animal origin, and certain products
Ogiltigförklaring av rådets direktiv 97/41/EG om ändring av direktiven 76/895/EEG, 86/362/EEG, 86/363/EEG, 90/642/EEG om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i respektive på frukt och grönsaker (EGT L 189, s.
Original version: French Completed on 10 November 1997 Catalogue No: DX-AC-97-028-EN-C
Originalspråk: franska Pressläggning den 24 oktober 1997 Katalognr DX-AC-97-028-SV-C
3 to 7 November 1997 n° 29/97
Veckan 3—7 november nr 29/97
Court of Justice
Mål C-201/%
Case C-337/95 Parfums Christian Dior SA and Parfums Christian Dior BV v Evora BV Free movement of goods
Mil C-337/95 Parfums Christian Dior SA och Parfums Christian Dior BV mot Evora BV Fri rörlighet för varor
Case T-12/97 16 Anna Barnett v Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Mål T-26/89 Henri de Compte mot Europaparlamentet Tjänsteföreskrifter
Case C-306/96 Javico International and Javico AG ν Yves Saint Laurent Parfums
Mål T-15/96 Lino Liao mot Europeiska unionens råd Tjänsteföreskrifter
Case C-144/97 27 Commission of the European Communities ν French Republic
Mål T-71/96 19 Sonja Edith Berlingieri Vinzek mot Europeiska gemenskapernas kommission Tjänsteföreskrifter
Case T-218/95 Azienda Agricola 'Le Canne' Sri ν Commission of the European Communities Agriculture
Mål T-218/95 Azienda Agricola "Le Canne" Sri mot Europeiska gemenskapernas kommission Jordbruk
Case C-337/95 Parfums Christian Dior SA and Parfums Christian Dior BV ν Evora BV Free movement of goods
Mål C-337/95 Parfums Christian Dior SA och Parfums Christian Dior BV mot Evora BV Fri rörlighet för varor
Preliminary ruling (Trade mark rights and copyright - Action brought by the owner of those rights to stop a reseller advertising the further commercialization of goods ~ Perfume) (Full Court) products which Evora has obtained by means of parallel imports. The legality of retailing those products has not been challenged in the main proceedings.
Förhandsavgörande "Varumärkesrätt och upphovsrätt — Åtgärd av innehavaren av dessa rättigheter för att förbjuda en återförsäljare att göra reklam för fortsatt marknadsföring av produkten —Parfym'' (Domstolen i plenum) produkter har inte ifrågasatts i målet vid den nationella domstolen.
By judgment of 20 October 1995, received at the Court on 26 October 1995, the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands) referred to the Court for a preliminary ruling six questions on the interpretation of Articles 30, 36 and the third paragraph of Article 177 of that Treaty and of Articles 5 and 7 of the First Council Directive (89/104/EEC) of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks (hereinafter 'the Directive').
Hoge Raad der Nederlanden har genom beslut av den 20 oktober 1995, vilket inkom till domstolen den 26 oktober samma år, begärt förhandsavgörande av sex frågor angående tolkningen av artiklarna 30, 36 och 177 tredje stycket i EG-fördraget samt av artiklarna 5 och 7 i rådets första direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar (nedan kallat direktivet).
In a Christmas promotion in 1993, Kruidvat advertised for sale the Dior products Eau Sauvage, Poison, Fahrenheit, Dune and Svelte and during the promotion it depicted in advertising leaflets the packaging and bottles of some of those products.
I en säljkampanj inför julen år 1993 saluförde Kruidvat Diors produkter Eau Sauvage, Poison, Fahrenheit, Dune och Svelte. Bilder på vissa av dessa produkters förpackningar och flaskor återfanns i Kruidvats reklamblad.
According to the judgment making the reference, each depiction of the packaging and bottles related clearly and directly to the goods offered for sale and the advertising was carried out in a manner customary to retailers in this market sector.
Enligt den nationella domstolens beslut avsåg dessa bilder klart och tydligt enbart de produkter som salufördes och reklamen hade gjorts på ett sätt som var vedertaget bland återförsäljare i sektorn.
The questions have been raised in proceedings between (i) Parfums Christian Dior SA, a company incorporated under French law established in Paris (hereinafter 'Dior France') and Parfums Christian Dior BV, a company incorporated under Netherlands law established in Rotterdam (hereinafter 'Dior Netherlands') and (ii) Evora BV, a company incorporated under Netherlands law established at Renswoude (hereinafter 'Evora'), concerning advertising carried out by Evora for Dior products which it has put on sale.
Frågorna har uppkommit i en tvist mellan å ena sidan Parfums Christian Dior SA ett bolag bildat enligt fransk rätt med säte i Paris (nedan kallat franska Dior), och Parfums Christian Dior BV, ett bolag bildat enligt nederländsk rätt med säte i Rotterdam (nedan kallat nederländska Dior), och å andra sidan Evora BV, ett bolag bildat enligt nederländsk rätt med säte i Renswoude (nedan kallat Evora), angående den reklam som Evora gör för de av Diors produkter som bolaget säljer.
Taking the view that this advertising did not correspond to the luxurious and prestigious image of the Dior marks, Dior France and Dior Netherlands (hereinafter 'Dior') brought proceedings before the Rechtbank te Haarlem (District Court, Haarlem) for infringement of those marks and for an order requiring Evora to desist and to continue to desist from making use of Dior picture trade marks and from any publication or reproduction of its products in catalogues, brochures, advertisements or otherwise.
Då franska Dior och nederländska Dior (nedan kallade Dior) ansåg att denna reklam inte motsvarade den bild av lyx och prestige som var knuten till varumärket, stämde Dior Evora vid Rechtbank te Haarlem och yrkade på interimistiska åtgärder på grund av att Evora hade gjort intrång i Diors varumärken. Dior yrkade att Evora skulle förpliktas att upphöra med och fortsättningsvis avhålla sig från att utnyttja Diors figurmärken och från att sprida eller återge Diors produkter i kataloger, broschyrer, reklam eller på annat sätt.
Although they have not been appointed as distributors by Dior Netherlands, the Kruidvat shops sell Dior
Kruidvatbutikerna har inte utsetts till återförsäljare av Diors produkter, men säljer Diorprodukter som Evora har erhållit genom parallellimport.
The President of the Rechtbank granted Dior's application.
Ordföranden för Rechtbank biföll Diors yrkande.
Evora appealed against that order to the Gerechtshof (Regional Court of Appeal), Amsterdam.
Evora överklagade ordförandens beslut till Gerechtshof te Amsterdam.
That court set aside the lower court's order and refused the measures applied for.
Gerechtshof upphävde det överklagade beslutet och avslog begäran om åtgärder.
Dior appealed in cassation against that judgment to the Hoge Raad.
Dior framställde ett kassationsöverklagande av detta beslut till Hoge Raad.
To allow a court, like the Benelux Court, faced with the task of interpreting Community rules in the performance of its function, to follow the procedure provided for by Article 177 of the Treaty would therefore serve the purpose of that provision, which is to ensure the uniform interpretation of Community law.
Det överensstämmer således med syftet med artikel 177 i fördraget, som är att säkerställa en enhetlig tolkning av gemenskapsrätten, att tillåta en sådan domstol som Beneluxdomstolen att utnyttja förfarandet i den bestämmelsen, när den vid fullgörandet av sina uppgifter måste tolka gemenskapsregler.
The Hoge Raad decided that questions on the interpretation of the Uniform Benelux Law on Trade Marks should be referred to the Benelux Court of Justice ('the Benelux Court') and questions on Community law should be referred to the Court of Justice of the European Communities.
Vad därefter gäller frågan om en sådan domstol som Beneluxdomstolen är tvungen att föra frågan vidare till EG-domstolen, skall det erinras om att när en tolkningsfråga uppkommer i ett mål vid en nationell domstol, mot vars avgöranden det inte finns något rättsmedel enligt nationell lagstiftning, skall den nationella domstolen föra frågan vidare till EG-domstolen.
In this context, the Hoge Raad has also raised the question whether in this instance it or the Benelux Court is to be regarded as the court or tribunal against whose decisions there is no judicial remedy under national law and which court is therefore obliged under the third paragraph of Article 177 of the Treaty to make a reference to the Court of Justice.
Hoge Raad ansåg att det var lämpligt att hänskjuta frågor rörande tolkningen av den enhetliga Benelux-lagen om varumärken till Benelux-ländernas domstol (nedan kallad Benelux-domstolen) för ett förhandsavgörande och att hänskjuta frågor rörande gemenskapsrätten till Europeiska gemenskapernas domstol för ett förhandsavgörande.
Next, as regards the question whether a court like the Benelux Court may be under an obligation to refer a question to the Court of Justice, it is to be remembered that, according to the third paragraph of Article 177 of the Treaty, where a question of Community law is raised in a case pending before a court or tribunal of a Member State against whose decisions there is no judicial remedy under national law, that court or tribunal must bring the matter before the Court of Justice.
I samband med detta har Hoge Raad frågat om det i detta fall är Beneluxdomstolen eller den själv som är den nationella domstol mot vars avgöranden det inte finns något rättsmedel enligt nationell lagstiftning, och som därför enligt artikel 177 tredje stycket i fördraget skall föra frågan vidare till EG-domstolen.
In these circumstances, in so far as no appeal lies against decisions of a court like the Benelux Court, which gives definitive rulings on questions of interpretation of uniform Benelux law, such a court may be obliged to make a reference to this Court under the third paragraph of Article 177 where a question relating to the interpretation of the Directive is raised before it.
I detta avseende förefaller det som att då det inte finns något rättsmedel mot ett avgörande från en sådan domstol som Benelux-domstolen, som slutgiltigt avgör frågor om tolkningen av den enhetliga Benelux-rätten, kan denna domstol vara tvungen att vända sig till EG-domstolen på sätt som avses i artikel 177 tredje stycket, när en fråga om tolkningen av direktivet uppkommer vid den.
By its first question, the Hoge Raad asks whether, in a case where a question relating to the interpretation of the Directive is raised in proceedings in one of the Benelux Member States concerning the interpretation of the Uniform Benelux Law on Trade Marks, it is the highest national court or the Benelux Court which is the national court against whose decisions there is no judicial remedy under national law and which is therefore obliged under the third paragraph of Article 177 of the Treaty to make a reference to the Court of Justice.
Den nationella domstolen vill med sin första fråga veta om, då det i ett förfarande som äger rum i ett Benelux-land och som avser tolkningen av den enhetliga Benelux-lagen om varumärken uppkommer en fråga om tolkningen av direktivet, det är den högsta nationella domstolen eller Beneluxdomstolen som är den domstol i medlemsstaten mot vars avgöranden det inte finns något rättsmedel enligt nationell lagstiftning och som därför enligt artikel 177 tredje stycket i EG-fördraget skall föra frågan vidare till domstolen.
First of all, it appears that the question submitted by the Hoge Raad is based, quite rightly, on the premiss that a court such as the Benelux Court is a court which may submit questions to this Court for a preliminary ruling.
Vad beträffar frågan om Hoge Raad kan vara tvungen att hänskjuta tolkningsfrågor till EG-domstolen, är det ostridigt att en sådan högsta nationella domstol, mot vars avgöranden det inte heller finns något rättsmedel enligt nationell lagstiftning, inte kan döma i saken utan att först ha vänt sig till EG-domstolen med stöd av artikel 177 tredje stycket i fördraget, när en fråga om tolkningen av gemenskapsrätten har uppkommit vid den.
As regards, further, the question whether the Hoge Raad may be obliged to refer questions to this Court, there is no question that such a national supreme court, against whose decisions likewise no appeal lies under national law, may not give judgment without first making a reference to this Court under the third paragraph of Article 177 of the Treaty when a question relating to the interpretation of Community law is raised before it.
Det förefaller som om den nationella domstolen i sin fråga med rätta har förutsatt att en sådan domstol som Beneluxdomstolen kan hänskjuta tolkningsfrågor till EG-domstolen.
However, it does not necessarily follow that, in a situation such as that described by the Hoge Raad, both courts are actually obliged to make a reference to this Court.
Detta behöver dock inte betyda att båda domstolarna, i en sådan situation som den som Hoge Raad avser, faktiskt är tvungna att vända sig till EG-domstolen.
There is no good reason why such a court, common to a number of Member States, should not be able to submit questions to this Court, in the same way as courts or tribunals of any of those Member States.
Det finns nämligen inget giltigt skäl för att en sådan domstol, som är gemensam för flera medlemsstater, inte, i likhet med domstolarna i de enskilda medlemsstaterna, skulle kunna hänskjuta tolkningsfrågor till EG-domstolen.
If, prior to making a reference to the Benelux Court, a court like the Hoge Raad has made use of its power to submit the question raised to the Court of Justice, the authority of the interpretation given by the latter may remove from a court like the Benelux Court its obligation to submit a question in substantially the same terms before giving its judgment.
domstol som Hoge Raad inte först har vänt sig till EG-domstolen, är en sådan domstol som Beneluxdomstolen tvungen att hänskjuta den uppkomna frågan till EG-domstolen, vars avgörande således kan befria Hoge Raad från skyldigheten att ställa en praktiskt taget likalydande fråga innan den dömer i saken.
It follows that, where a reseller makes use of a trade mark in order to bring the public's attention to further commercialization of trademarked goods, a balance must be struck between the legitimate interest of the trade mark owner in being protected against resellers using his trade mark for advertising in a manner which could damage the reputation of the trade mark and the reseller's legitimate interest in being able to resell the goods in question by using advertising methods which are customary in his sector of trade.
Detta betyder att när en återförsäljare använder ett varumärke för fortsatt marknadsföring av märkesskyddade varor, skall det göras en avvägning mellan varumärkesinnehavarens berättigade intresse av att skyddas mot återförsäljare som använder hans varumärke i reklamsyfte på ett sätt som kan skada varumärket och återförsäljarens intresse av att kunna sälja de ifrågavarande produkterna genom att göra reklam för dem på sätt som är vedertagna i hans bransch.
By its second question, the Hoge Raad asks in substance whether, on a proper interpretation of Articles 5 to 7 of the Directive, when trademarked goods have been put on the Community market by or with the consent of the proprietor of the trade mark, a reseller, besides being free to resell those goods, is also free to make use of the trade mark to bring to the public's attention the further commercialization of those goods.
Med sin andra fråga vill den nationella domstolen i huvudsak veta om artiklarna 5—7 i direktivet skall tolkas så, att när märkesskyddade varor har förts ut på den gemensamma marknaden av innehavaren av detta varumärke eller med hans samtycke, har en återförsäljare, utöver rätten att återförsälja dessa produkter, också rätt att använda detta varumärke för fortsatt marknadsföring av produkterna till allmänheten.
As regards the instant case, which concerns prestigious, luxury goods, the reseller must not act unfairly in relation to the legitimate interests of the trade mark owner.
I ett sådant fall som det vid den nationella domstolen, som rör lyxiga och prestigefyllda produkter, får återförsäljaren inte handla illojalt motvarumärkesinnehavarensberättigadeintresse.
He must therefore endeavour to prevent his advertising from affecting the value of the trade mark by detracting from the allure and prestigious image of the goods in question and from their aura of luxury.
Han måste således anstränga sig för att undvika att hans reklam påverkar varumärkets värde genom att skada de ifrågavarande produkternas dragningskraft, prestigefyllda framtoning ochaura av lyx.
If the right to prohibit the use of his trade mark in relation to goods, conferred on the proprietor of a trade mark under Article 5 of the Directive, is exhausted once the goods have been put on the market by himself or with his consent, the same applies as regards the right to use the trade mark for the purpose of bringing to the public's attention the further commercialization of those goods.
En sådan allvarlig skada för varumärket skulle också kunna uppkomma om återförsäljaren, i de reklamblad som han sprider, inte bemödar sig om att undvika att placera varumärket i en omgivning som riskerar att gravt förringa den bild av märket som innehavaren av detta har lyckats skapa.
For example, such serious damage to the reputation of the trade mark could occur if, in an advertising leaflet distributed by him, the reseller did not take care to avoid putting the trade mark in a context which might seriously detract from the image which the trade mark owner has succeeded in creating around his trade mark.
Det kan konstateras att om den rätt som innehavaren av ett varumärke i enlighet med artikel 5 i direktivet har att förhindra att hans varumärke används för produkter har konsumerats när dessa har förts ut på marknaden av innehavaren eller med hans samtycke, gäller detta även för rätten att använda detta varumärke för fortsatt marknadsföring av produkterna till allmänheten.
The sixth question
Den sjätte frågan
It follows from the case-law of the Court that Article 7 of the Directive is to be interpreted in the light of the rules of the Treaty relating to the free movement of goods, in particular Article 36 and that the purpose of the 'exhaustion of rights' rule is to prevent owners of trade marks from being allowed to partition national markets and thus facilitate the maintenance of price differences which may exist between Member States.
Enligt domstolens rättspraxis måste nämligen artikel 7 i direktivet tolkas mot bakgrund av fördragets bestämmelser om den fria rörligheten för varor och särskilt artikel 36. Vidare är avsikten med konsumtionsregeln att undvika att varumärkesinnehavarna tillåts att avskärma de nationella marknaderna och att på så sätt främja att de prisskillnader som kan förekomma mellan medlemsstaterna bibehålls.
Even if the right to make use of a trade mark in order to attract attention to further commercialization were not exhausted in the same way as the right of resale, the latter would be made considerably more difficult and the purpose of the 'exhaustion of rights' rule laid down in Article 7 would thus be undermined.
Om rätten att använda varumärket för fortsatt marknadsföring inte konsumerades på samma sätt som rätten till återförsäljning, skulle det bli avsevärt svårare att återförsälja varor, vilket skulle äventyra syftet med konsumtionsregeln i artikel 7.
By its sixth question the Hoge Raad asks in substance whether Articles 30 and 36 of the Treaty preclude the owner of a trade mark or holder of copyright relating to the bottles and packaging which he uses for his goods from preventing a reseller, by invoking the trade mark right or copyright, from advertising the further commercialization of those goods in a manner customary to retail traders in the relevant sector.
Med sin sjätte fråga vill den nationella domstolen i huvudsak veta om det strider mot artikel 30 och 36 i EG-fördraget om innehavaren av ett varumärke eller en upphovsrätt till flaskor och förpackningar som används för hans varor, under åberopande av sin varumärkesrätt eller upphovsrätt, hindrar en återförsäljare från att göra reklam för fortsatt marknadsföring av varorna på ett sätt som är vedertaget bland detaljhandlarna i den ifrågavarande sektorn?
It asks, further, whether this is also the case
I motsats till vad Dior har gjort gällande, har den nationella domstolen rätt när den anser att ett sådant förbud som det som är aktuellt i detta mål