natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, when a local authority, moves too far away from the representative democratic institutions already in existence, the Ministry of Home Affairs may annul the referendum provisions in question (as happened with the referendum provisions in Arnhem in 1994 and in Amsterdam in 1996).
Om en kommun avviker alltför mycket från de regler som styr landets representativa demokratiska institutioner kan inrikesministeriet ogiltigförklara folkornröstningen (vilket faktiskt skedde i Arnhem 1994 och Amsterdam 1996).
The city where the practice of holding referendums is most discussed is undoubtedly Amsterdam.
Amsterdam är utom allt tvivel den stad som genomfört flest folkomröstningar.
The practice began, unhappily, with the 1992 referendum on limited car access to inner-city areas: a low turnout accompanied by a close vote on the two options meant that the dilemma of political choice became greater rather than smaller as a result of the referendum.
Det började mindre bra med 1992 års folkomröstaing om en bilfri innerstad.
Against this, the 1995 referendum on a 'city province' was nothing if not clear.
Valdeltagandet blev lågt och de två alternativen fick ungefär lika många röster.
Ninety-two per cent of those voting were in favour; and, if any problems arose, it was because the state authorities had maintained at the outset that the matter could not be solved by a local referendum.
Folkomröstningen minskade inte politikemas dilemma, utan fick snarast motsatt effekt. Folkomröstaingen 1994 om storstadsprovinser lämnade också mycket övrigt att önska.
In the referendum on the IJburg residential area, the turnout was even higher, but the results were declared null and void, because the Minister of Home Affairs had in the meantime introduced a rather complicated voting threshold that was not reached in the referendum.
92 % röstade för men de nationella myndigheterna ansåg att denna fråga inte kunde avgöras i en lokal folkomröstaing.
Well over 60 per cent of registered voters (out of a total of 130,000 votes) had voted against the residential area, but this did not lead to a political decision, since a minimum of 155,000 no-votes were required.
Folkomröstningen om bostadsområdet IJburg kännetecknades av ett högre valdeltagande men ormöstaingen ogiltigförklarades eftersom inrikesrninisteriet hade fastställt relativt komplicerade krav på valdeltagande som inte uppfylldes, över 60 % (drygt 130 000 röster) röstade mot att bostadsområdet skulle byggas, men detta var inte tillräckligt för ett politiskt beslut (som hade krävt 155 000 nej-röster).
In the fourth referendum, this time on the abovementioned northsouth underground line, the turnout was extremely low (only 22 per cent showed up) so that, although there was a majority of no-votes, this once more failed to secure a political decision on the grounds that too few votes had been cast. • Opinion polls and consumer surveys—A referendum carries with it expectations and hence (political and moral) obligations.
Valdeltagandet i den fjärde folkomröstriingen - om den ovannämnda nord-sydgående tunnelbanelinjen - blev därför extremt lågt (endast 22 %).
game are not clear or do not carry the seal of official approval, this can lead to great frustration and tensions. Opinion polls and consumer surveys do not have this disadvantage.
konsumentenkäter inte innebär några förpliktelser kan de dock påverka tillhandahållandet av viss service samt beslutsfattandet i samhället.
They exist to ascertain precisely what the opinions and tastes of citizens are without this leading to expectations.
Kommuner som fäster stor vikt vid marknadstrender och konsumenters önskemål kan inte bara bortse från dessa signaler.
An institutionalized form of consumer survey is the stadsmarktonderzoek (urban market survey) of the municipality of Tilburg.
En institutionaliserad form av konsumentenkät är marknadsundersökningen i kommunen Tilburg.
Consumer surveys fit neatly into the philosophy of the Tilburg model, which is frequently held up as a model of successful new public management.
Konsumentenkäter passar perfekt in i Tilburgmodellens filosofi, som ofta anses vara ett lysande exempel på framgångsrikt "nytt offentligt ledarskap".
Nijmegen, on the other hand, has experimented with the idea of the stadsraadpleging (town council consultations), where the opinions of around 2,000 persons are sought on tricky problems.
Kommunen Nijmegen har arbetat på prov med kommunenkäter, i vilka cirka 2 000 personer tillfrågats i en rad olika frågor.
'Town council consultations' work on the basis of a random selection of individuals.
Kommunenkäten har riktat sig till en slumpvis utvald grupp av människor.
Questions are framed in such a way that answers are not squeezed into a rigid yes/no schema.
Frågorna ställdes på ett sådant sätt att det inte gick att svara endast ja eller nej.
The Kabelexperiment Hoogvliet (a borough of Rotterdam) is our final example.
Ett sista exempel som bör nämnas är försöket med opinionsundersökningar via kabel i Hoogvliet (en stadsdel i Rotterdam).
In this experiment, soundings were taken, via cable, on reactions to certain positions.
I detta projekt fick medborgarna reagera via kabel på ett visst antal påståenden med hjälp av ett särskilt tangentbord.
The reactions were recorded and stored electronically, although there was no question of push-button-democracy.
Svaren togs emot och bearbetades elektroniskt, även om det inte var fråga om någon knapptryckningsdemokrati.
The cable experiment did not seek to eliminate options, but to spark off debates and float ideas.
Opinionsundersökningen innebar inte att alternativ ställdes mot varandra, utan syftade till att få till stånd en diskussion samt att ta till vara tankar och idéer.
HISTORY AND CONCEPT OF DEMOCRACY
DET DEMOKRATISKA SYSTEMETS BAKGRUND OCH UPPBYGGNAD
1.1 Development and form of democracy
Demokratitankens framväxt och förankring
Austria is a federal republic with a population of some 8 million; it comprises nine independent Länder (federal states): Burgenland, Kärnten (Carinthia), Niederösterreich (Lower Austria), Oberösterreich (Upper Austria), Salzburg, Steiermark (Styria), Tirol (Tyrol), Vorarlberg, and Wien (Vienna).
Österrike är en federal republik med cirka 8 miljoner invånare. Landet består av nio självständiga delstater (Länder): Burgenland, Kärnten, Niederösterreich, Oberösterreich, Salzburg, Steiermark, Tyrolen, Vorarlberg och Wien.
The Austrian constitution is founded on the federal principle and a number of other fundamental principles: the democratic principle, the republican principle, and the principle of the rule of law.
Vid sidan om den federala principen bygger författningen på den demokratiska principen, den republikanska principen och rättsstatsprincipen.
Any new legal provision which has a bearing on any of these fundamentals could only be implemented via an amendment to the constitution and ratified by referendum.
Varje lagändring som berör någon av dessa grundläggande principer får endast göras i form av en författntagsändring och bekräftas i en folkomröstning.
From the point of view of constitutional law, political democracy in Austria came into being with the 'First Republic', the term used to describe the first chapter of republican democracy in Austria's history (1918-34).
Den politiska demokratins författning bygger på den "första republiken", den första republikanskt demokratiska perioden i Österrikes historia, 1918-1934.
In 1934 an authoritarian corporate state was set up, established on a federal basis. This state comprised representatives of the various professions rather than a parliament.
År 1934 skapades ett auktoritärt ståndssamhälle på federativ grund, där olika yrkesgruppers organisationer ersatte folkrepresentationen.
Between 1938 and 1945 Austria was part of the Third Reich, following its annexation by the Nazis.
Sedan Österrike annekterats år 1938 var landet fram till 1945 en del av Nazityskland.
Austria regained its independence in 1945, but did not achieve full sovereignty until 1955.
Österrike blev åter självständigt 1945 och fick full suveränitet 1955.
The 'Second Republic', set up after the Second World War, did not introduce a new constitution, but was founded basically on the constitution of 1920 and its 1929 amendments, which were subsequently further amended on a number of occasions.
För den "andra republik" som upprättades efter andra världskriget skapades inte någon ny författning utan den bygger på 1920 års författning med ändringar från år 1929 som sedan har reviderats flera gånger.
This constitution, dating from the 1920s, reflected a compromise between the socialist and conservative camps that have to this day a decisive influence on political life in Austria.
Denna författning med rötter i 20-talet återspeglar kompromissen mellan socialister och konservativa, vilka ännu i dag har ett avgörande inflytande på det politiska livet i Österrike.
As the representatives of these parties were unable to reach agreement on a common body of constitutional laws, the constitution of the 1920s represents a continuation of these laws dating from the period of the monarchy, as defined in the Staatsgrundgesetzen (basic constitutional laws) of 1867.
Eftersom deras representanter inte kunde enas om en gemensam förteckning över grundläggande rättigheter övertog man de liberala frioch rättigheterna från monarkins tid, som de fastställts i 1867 års grundlag (Staatsgrundgesetzen).
The principles of the social state and the welfare state are thus not set out under basic law provisions; these principles are based on subsequent political developments, in particular of the post-1945 period.
Social- och välfärdsstatens principer finns således inte bland de grundläggande rättigheterna utan har sin grund i den fortsatta politiska utvecklingen, särskilt efter 1945.
Republic in Germany or the Fifth Republic in France.
Det påminner vid en första anblick om den tyska Weimarrepublikens författning eller om den franska femte republikens.
Under the Austrian constitution, the federal president is elected directly by the people; the first election was not, however, held until 1951.
Enligt författningen skall t.ex. presidenten väljas direkt av folket, vilket dock har tillämpats först efter 1951.
The president appoints the chancellor and the federal government.
Presidenten utnämner förbundskanslern och förbundsregeringen.
In this case—as in the president's right to dismiss the federal government—the president is, according to the constitution, not bound to act in accordance with parliamentary majorities.
Enligt författningen är han då inte bunden av majoriteten i parlamentet, vilket han inte heller är när han utnyttjar sin befogenhet att upplösa regeringen.
The federal presidents who have been in office since the Second World War have in practice waived this right; the parliamentary majority in the Nationalrat (National Assembly) and their mandate to form a government have been strictly respected.
I sin ämbetsutövning under efterkrigstiden har förbundspresidenterna dock i praktiken avstått från sin roll och respekterat den parlamentariska majoriteten i Nationalrat (nationalrådet) och dess uppdrag att bilda regering.
The federal chancellor is thus defacto the leading political figure.
Därmed är det förbundskanslern som har den ledande politiska rollen.
Political parties, in the current meaning of the term, came into being between 1880 and 1890, reflecting three political camps: the conservative-Christian movement, the social-democratic movement, and the German-national movement that stood for the safeguarding of the 'German element' in the multinational state of the Austro-Hungarian Empire.
Dagens politiska partier uppstod mellan 1880 och 1890 ur tre grupperingar: den konservativt kristliga, den socialdemokratiska och den tysknationella. Den senare hade i denna mångnationella stat i det österrikisk-ungerska kejsardömet mottot "Bevara den tyska folkgruppen!"
The Social Democrats sought to secure universal suffrage, which came into being at federal level (at first, however, only for men) in the 1907 elections of the House of Representatives (of the Federal Council).
Socialdemokratin stred för den allmänna rösträtten som år 1907 infördes på förbundsnivå för förbundsrådets deputeradekammare, till att börja med dock endast för män.
Until 1918 the Land parliaments remained essentially bodies representing corporate interests, with representatives being appointed on the basis of the old-style electoral system influenced by the Catholic Church, whereby voters were divided into different classes, each occupying a proportion of the seats.
Lantdagarna var ända till 1918 församlingar som representerade olika ståndsintressen. De valdes genom proportionell rösträtt i olika väljarklasser.
In contrast to the forceful political debates of the interwar years, which gave rise to militant action in the 1930s and led to two civil wars in 1934, the political scene in Austria during the Second Republic has been marked by political equilibrium and a high level of stability.
I motsats till de hårda politiska motsättningarna under mellankrigstiden - som under 30talet ledde till våldsamheter och 1934 till två inbördeskrig - präglas Österrikes politiska kultur under den andra republiken av politisk balans och extremt stor stabilitet.
The two major political movements work closely together, as do the associations linked to these movements.
De båda stora politiska sttömningama har ett tätt samarbete, liksom deras närstående intresse organisationer.
Over the past few decades, employers' organizations and trade unions have developed effective instruments for reducing conflict and resolving Opposing interests.
I den österrikiska modellen för dialogen mellan arbetsmarknadens parter har arbetsgivarorganisationer och fackföreningar som har kunnat utveckla väl fungerande mekanismer för att rninska konflikter och medla vid mttessemotsättaingar.
Agreement has been reached on the basis of what is called 'social partnership' and 'proportional government'.
Man har lyckats nå enighet på grundval av ett så kallat "socialt partaerskap" och en "proportionell representation".
The tendency for the system of 'proportional government' to become a fossilised structure is increasingly criticized, particularly by young people, alongside the recent growing interest in the development of democracy and democratic reform.
Samtidigt som intresset för att utveckla och reformera demokratin har ökat under senare år, har kritiken ökat mot det förstelnade systemet med proportionell representation, särskilt hos unga väljare.
In the wake of this criticism, the realigned Freiheitliche Partei Österreichs (FPÖ, Austrian Freedom Party)—a right-wing populist party—has notched up clear successes against the two main parties since the second half of the 1980s.
Därför har t.ex. det nydanade Freiheitliche Partei Österreichs (FPÖ, det österrikiska frihetspartiet) sedan mitten av 80-talet haft stora framgångar gentemot de båda stora partierna med en högerpopulistisk linje.
At the same time, citizens are increasingly launching initiatives aimed
Samtidigt kommer allt större kritik från olika medborgarrörelser mot den politiska maktens koncentration.
The recent extension of direct elections indicates that Austria is moving towards a more open and more dynamic concept of democracy.
Om en "total ändring av författningen" skall göras, vilket det anses vara om en av de grundläggande principerna ändras.
This goes hand in hand with a gradual shift away from a form of democracy based on agreement towards a democracy based on competition (Pelinka 1997).
Detta har hittills skett endast en gång.
If such backing is received, the proposed law will then be treated by the National Assembly as if it were a bill submitted by the government.
Det var när 66 % av de röstberättigade röstade för Österrikes medlemskap i EU i juni 1994.
Austria's accession to the EU, which took effect on 1 January 1995, was also widely supported in each of the individual Länder and by all of the major groups in Austrian society.
EU-medlemskapet, som trädde i kraft den 1 januari 1995, fick kraftigt stöd även i de enskilda delstaterna och av alla viktiga grupper i det österrikiska samhället.
In 1955, Austria committed itself, 'of its own free will', to permanent neutrality, with a view to regaining its full sovereignty.
För att uppnå full suveränitet hade Österrike år 1955 "frivilligt" förbundit sig att för all framtid vara neutralt.
The background to this undertaking was the desire for the approval of all four occupying powers to the national treaty and to avoid partition, as occurred in Germany.
Bakgrunden var att man ville få de fyra ockupationsmaktemas godkännande för det framgångsrika statsfördraget och undvika en delning som i Tyskland.
However, the principle of external neutrality is regarded by commentators as a factor in promoting internal political stability in the Second Republic (Winter 1995).
Denna utrikespolitiska neutralitet betraktas fór övrigt som en orsak till den inrikespolitiska stabiliteten under den andra republiken (Winter 1995).
The end of the cold war and the collapse of the Communist system in 1989 presented Austria with completely new prospects as regards security policy.
När det kalla kriget upphörde och de kommunistiska systemen föll 1989 öppnades helt nya säkerhetspolitiska perspektiv för Österrike.
The initial steps taken in this direction include EU membership, observer status in the WEU, and involvement in the NATO Partnership for Peace programme.
De första ansatserna är landets medlemskap i EU, observatörsstatus i VEU och deltagande i Nato-programmet "Partaerskap för fred".
Recently, Austrian membership of NATO has been firmly supported in public opinion, particularly by the Österreichische Volkspartei (ÖVP, Austrian
På senare tid har framför allt Österreichische Volkspartei (ÖVP, det borgerliga folkpartiet) uttryckligen förordat medlemskap i Nato, vilket det större Sozialdemokratische Partei Österreichs (SPÖ, socialdemokratiska regeringspartiet) hittills helt har avvisat med hänsyn till neutraliteten.
From 1918 to 1920, following the collapse of the Austro-Hungarian Empire, Austria developed from a decentralized unitary state into a federal state.
Efter Donaumonarkins sönderfall 1918-1920 utvecklades Österrike från en decentraliserad enhetsstat till en förbundsstat.
The Germanspeaking crown states of the former Austro-Hungarian Empire joined together to form the federal state of 'German Austria' (the name officially given to the new republic in the earliest documents).
Det var de ursprungliga tyskspråkiga kronländerna i den österrikisk-ungerska monarkin som grundade förbundsstaten genom att bilda Tysk-Österrike, vilket var den nya republikens officiella namn i de första dokumenten.
The existence of the Länder, however, does have a much longer pedigree.
Delstatemas traditioner går dock mycket längre tillbaka i historien.
Unlike most of the artificially-formed (West-)German Länder, most of the Austrian Lander can trace their origins back to the Middle Ages.
I motsats till de (väsfjtyska delstaterna som i de flesta fall är konstlade bildningar har de flesta av de österrikiska delstaterna rötter i medeltiden. Det gäller i första hand Kärnten, Steiermark och Österreich (senare Nieder- och Oberösterreich), som kan spåras tillbaka till tidig medeltid.
Tyrol, Salzburg, and Vorarlberg (the so-called Vorländer of the Austro-Hungarian Empire) have existed as geographical entities, forming part of one and the same sovereign territory, since at least the sixteenth century.
Men även Tyrolen , Salzburg och Vorarlberg har existerat som geografiskt avgränsade enheter i en och samma maktsfär sedan 1500-talet som så kallade österrikiska "förländer" till Habsburgriket.
Only the federal states of Vienna (which has a dual status as a Land and a municipality) and Burgenland (comprising areas settled by German speakers of what was previously Hungary) came into being either during or as a result of the establishment of the First Republic (Brauneder and Lachmayer 1987).
De enda delstater som uppstod i samband med att den första republiken grundades var Wien (med dubbel status även som kommun) och Burgenland (bestående av tyskspråkiga områden som tidigare hörde till Ungem) (Brauneder/Lachmayer 1987).
The centuries-old history of the Länder continues to this day to strengthen their identity and to enable them to make better use of their legal and political powers.
De österrikiska delstatemas månghundraåriga historia skänker styrka åt deras identitet även i dag och ger dem bättre förutsättningar att praktiskt utnyttja sitt rättsliga och politiska
The long history of the Austrian Länder represents a significant difference in comparison to present-day Germany, which is the other classical federal state in the EU.
De nuvarande delstatemas långa tradition utgör en viktig skillnad gentemot Tyskland, den andra klassiska förbundsstaten i EU.
It would, however, be precipitate to conclude, in the light of these factors, that the Austrian Länder have a stronger position within the national framework than have the German Länder.
Det vore dock förhastat att av detta sluta sig till att de österrikiska delstaterna har en relativt sett starkare ställning inom sin stats ramar. Federalismens historia i de bägge staterna har ytterligare en viktig skillnad som påverkar det nuvarande politiska systemet.
During the transition to the modern period in the nineteenth century, Germany had no framework of central government.
I Tyskland fanns ännu vid övergången till den moderna tiden under 1800-talet ingen central stat.
Fundamental efforts to bring about modernization took place primarily in Prussia; in that state, progress was made towards establishing a territorial administration replacing the powers of an absolute prince.
Viktiga insatser för att modernisera landet, som uppbyggnaden av en territorialförvaltaing, genomfördes främst i Preussen av en delstatsfurste med absolut makt.
The central ruling family in Austria already held a dominant position at an earlier stage. Even
I Österrike däremot hade det centrala furstehuset redan tidigare en dominerande ställning.
in the Middle Ages, under a monarchy, a union was established in Austria, bringing together the various Länder. This union had a joint monarch, a central administration, a uniform administrative process, and, to a certain extent, common laws (until 1749).
Här utvecklades redan under medeltiden en union mellan ståndsstaterna i form av en monarki, med en gemensam furste och dennes centrala myndigheter, ett enhetligt förvaltningsförfarande och delvis gemensamma lagar (till 1749).
In the period up to 1848—and in particular during the reactionary regime of Mettermeli in the run-up to the March revolution of 1848—a highly-organized, centralized state developed, centred on the capital of Vienna; under this system the Länder lost some powers, but continued to exist.
Fram till 1848 - och särskilt under den reaktionära Metternichregimen under perioden före marsrevolutionen 1848 - växte en genomorganiserad och från Wien centralstyrd stat fram, som visserligen försvagade de enskilda länderna men som lät dem bestå.
In the ensuing period, the conflicts between federalists and centralists played an increasingly decisive role in the political struggles surrounding the monarchy.
Senare präglades monarkins politiska strider alltmer av motsättningarna mellan federalister och centralister.
The period of 'neo-absolutism', which followed an early constitutional transitional phase (1848-51), brought important reforms, such as commercial freedom and the separation of the judiciary from other branches of government.
Efter en tidig konstitutionell övergångsperiod (1848-1851) följde neoabsolutismen med viktiga reformer som införande av näringsfrihet och separation av rättsväsendet från den övriga förvaltningen.
In that same period, however, federal structures were removed and an administrative system based on a united state was established.
Samtidigt avskaffades dock en del federativa drag och ett förvaltningssystem byggt på enhetsstaten infördes.
The Länder were reduced to the role of mere administrative districts.
De enskilda länderna reducerades till förvaltningsområden.