natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This 'economic' right was also the basis of other rights: the right to freedom of speech, the right to a free press; the right to vote and stand in elections, the right to representation in Parliament.
Dessa ekonomiska rättigheter låg även till grund för andra rättigheter, såsom yttrandefrihet, pressfrihet, rösträtt och valbarhet samt representationsrätt i parlamentet.
In the British tradition, there is no 'state' that is the equivalent of the French état or the German Staat, understood as an overarching entity conceived as a moral person in its own right.
Enligt den brittiska traditionen finns det ingen motsvarighet till den franska "état" eller den tyska "Staat", det vill säga staten har ingen övergripande personifierad ställning.
Indeed, in the democratic tradition peculiar to Britain and countries that it influenced such as the United States and Canada, it was felt that 'government' ought to be restricted to very general functions that would ensure the unhindered activity of commerce: protecting the security of the
I synnerhet inom den särskilda demokratiska tradition som kännetecknar Storbritannien och de länder som påverkats av Storbritannien, till exempel USA och Kanada, ansåg man att "regeringsmakten" borde begränsas till mycket allmänna funktioner som skulle säkerställa fullständig frihandel, skydda rikets säkerhet och upprätthålla inre ordning. Detta var den berömda "nattväktarstaten" under 1800-talets liberialism.
With the development of the welfare state, however, the 'state' intervened increasingly in all aspects of society, including economic affairs and social matters from the 'womb to the tomb'.
inklusive i ekonomiska och sociala frågor i alla stadier.
This had important repercussions for local government.
Detta fick omfattande negativa effekter för det lokala styret.
The United Kingdom has been described as a 'union' state rather than a 'unitary' state. This refers to the way it has developed historically.
Storbritannien har snarare beskrivits som en union än en enhetsstat, vilket till stor del beror på landets historiska utveckling.
First, England became a unified monarchy.
Först blev England ett förenat kungadöme.
Then, from the thirteenth century to the Acts of Union of the sixteenth century, it absorbed Wales (then a disunited collection of chiefdoms that was united only briefly) into its political and administrative system, while tolerating the survival of a distinct Welsh language and culture.
Från 1200-talet till unionsfördragen på 1500-talet upptog sedan England Wales (som då var en splittrad samling hövdingariken och som enbart var enade under en kort tid) i sitt politiska och administrativa system samtidigt som man tolererade att det walesiska språket och kulturen levde vidare.
It was not until the 1960s that Wales gained some administrative devolution with the setting up of the Welsh Office and the appointment of a Secretary of State for Wales with a seat in the Cabinet.
Det var inte förrän under 1960-talet som Wales fick ökat självstyre, i och med att man inrättade ministeriet för Wales och utsåg en minister för Wales med säte i kabinettet.
Scotland was a separate state until the Act of Union of 1707.
Skottland var en självständig nation ända till unionsfördraget år 1707.
In effect, the Act of Union abolished both the English and Scottish Parliaments and created a new Parliament of Great Britain.
Unionsfördraget avskaffade nämligen både det engelska och det skotska parlamentet och upprättade ett nytt parlament för Storbritannien.
Already in 1603 the two monarchies were held by the same person.
De två monarkierna enades redan 1603.
However, Scotland was allowed to retain some of the features of its previous system, such as its own legal and educational systems and its own established church (which is Calvinist rather than Anglican).
Skottland tilläts dock att behålla några av grunddragen i sitt tidigare system, till exempel sitt juridiska system och sitt utbildningssystem samt sin traditionella kyrka (som snarare är kalvinistisk än anglikansk).
At the end of the nineteenth century, in 1885, the Scottish Office was set up, headed by a Secretary for Scotland with a seat in the British Cabinet.
Vid slutet av 1800-talet, närmare bestämt 1885, inrättades ministeriet för Skottland, som anfördes av en minister för Skottland med säte i det brittiska kabinettet.
In 1926 this person became the Secretary of State for Scotland.
År 1926 omvandlades ministerposten till en post som statssekreterare för Skottland.
The Scottish and Welsh Offices have had responsibility for a wide range of services within Scotland and Wales (although not the same services in each country) and represented a form of administrative devolution.
Ministerierna för Skottland och Wales har varit ansvariga för en lång rad tjänster i Skottland och Wales (dock inte samma tjänster inom varje land) och haft en form av adrninistrativt självstyre.
However, one of the problems that arose in recent years was that the Secretaries of State for Scotland and Wales have been Conservative ministers while the majority of people in these countries were opposed to the Conservative Party and its policies.
Ett av de senaste årens problem har dock varit att statssekreterarna för Skottland och Wales har varit konservativa, medan majoriteten av folket har motsatt sig de konservativa partiet och dess politik.
Furthermore, especially in Wales, many services were delivered by non-elected bodies known popularly as 'quangos' (quasi non-elected government organizations), which were heavily criticised.
I synnerhet i Wales tillhandahölls dessutom många tjänster av icke-folkvalda organ, s. k. "quangos" (icke-statliga organ under indirekt politiskt styre och med offentliga förvaltningsuppgifter) som har kritiserats kraftigt.
It might be said that there was a kind of devolved government in both Scotland and Wales, but one that was not directly accountable to the people in these countries.
Man kan kanske säga att det fanns ett visst slags självstyre i både Skottland och Wales, men detta självstyre var inte direkt ansvarigt inför folket.
Many Scottish and Welsh people felt that there was an important democratic deficit in their countries.
Många skottar och walesare ansåg därför att demokratin inte var fullt utvecklad där.
This was one of the reasons behind the demands for political devolution that were put forward by the Labour Party in opposition.
Detta var en av orsakerna till att kraven på politiskt självstyre fördes fram av det dåvarande oppositionspartiet Labour.
Ireland's links to the United Kingdom are different again.
Irlands band till Storbritannien skiljer sig från Wales och Skottlands band.
sat in Dublin until 1800 when it was abolished following the 1798 rebellion.
Det fanns ett irländskt parlament (dock enbart med medlemmar från öns protestantiska minoritet) i Dublin fram till år 1800, då det avskaffades till följd av upproret 1798.
From the Act of Union of 1801 onwards, Ireland was governed from Dublin Castle and Irish MPs sat in Westminster.
Från och med unionsfördraget 1801 styrdes Irland från Dublin Castle och irländska parlamentsledamöter satt i Westminster.
However, the country never enjoyed peace and, throughout the nineteenth century, nationalist and unionist movements, often using political violence, were established.
Det var dock aldrig fred på Irland och under hela 1800-talet bildades nationalistiska och unionsvänliga rörelser som ofta tillgrep politiskt våld.
Eventually the island was partitioned in 1920, and six counties of the Northern province of Ulster (which originally had nine counties) remained in the United Kingdom, as Northern Ireland, with their own parliament and a Northern Ireland Civil Service (NICS) modelled on Westminster lines.
Slutligen delades ön 1920 och sex grevskap i den norra provinsen Ulster (som från början hade nio grevskap) blev kvar inom Storbritannien som Nordirland, och hade sitt eget parlament och en nordirländsk statsförvaltning som utformats enligt Westminsters riktlinjer.
The Parliament and government at Westminster left the Northern Ireland Parliament to its own devices, and a convention arose that Northern Irish affairs could not be discussed in the UK Parliament.
Parlamentet och regeringen i Westminster lämnade det nordirländska parlamentet i fred och det blev vedertaget att nordirländska frågor inte kunde diskuteras i Storbritanniens parlament.
The Northern Ireland Parliament was dominated by the Protestant Ulster Unionist Party and condoned widespread discrimination against the Catholic minority between 1920 and the 1970s.
Det nordirländska parlamentet dominerades av det protestantiska Ulster Unionist Party som tolererade en utbredd diskriminering av den katolska minoriteten mellan 1920 och 1970talet.
This led to protests by the Catholics, and the Northern Ireland Parliament was prorogued (in effect suspended permanently) in 1972 although the NICS remained.
Detta ledde till katolska protester, och det nordirländska parlamentet upplöstes 1972 (i
At present it too is headed by a Secretary of State who, like her Scottish and Welsh counterparts, sits in the Cabinet.
För närvarande styrs Nordirland också av en minister som, i likhet med sina skotska och walesiska motsvarigheter, sitter i kabinettet.
Democracy, as it is practised in Great Britain, never really functioned in Northern Ireland except in a purely formal sense.
Demokrati i den form som tillämpas i Storbritannien har, förutom rent formellt, aldrig riktigt fungerat i Nordirland. Den grundläggande splittringen i Nordirland gäller den konstitutionella frågan om Nordirland skall tillhöra Storbritannien eller förenas med Republiken Irland.
Furthermore, the Constitution of the Irish Republic (Arts. 2 and 3) claimed dejure jurisdiction over the six Northern counties.
Dessutom gör Republiken Irlands konstitution (i enlighet med artiklarna 2-3) rättsligt anspråk på de sex norra grevskapen.
These conflicting claims and aspirations have generated the bloody conflict of which the latest round has lasted for over twentyfive years.
Dessa motstridiga krav och förväntningar har framkallat den blodiga konflikt som under den senaste omgången har varat i mer än 25 år.
Today the governments of the UK and the Irish Republic have accepted that Northern Ireland is different and, in conjunction with most of the main protagonists to the conflict, have devised a solution.
I dag har Storbritanniens regering och Republiken Irland accepterat att situationen på Nordirland är annorlunda, och har i samarbete med de flesta av konfliktens viktigaste förkämpar utformat en lösning.
The Good Friday Agreement recognizes this difference and attempts to accommodate the two communities that live there, and also to change the relationships between the North and South of Ireland as well as between the island of Ireland and the island of Great Britain (see below).
I långfredagsavtalet erkänner man att situationen är annorlunda på Nordirland och försöker att dels beakta de båda folkgrupperna som bor där och dels förändra förhållandet mellan norra och södra Irland samt förhållandet mellan Irland och Storbritannien (se nedan).
However, clearly the democratic system operating in Great Britain cannot be applied to the Northern Ireland case.
Det står dock helt klart att det demokratiska system som gäller i Storbritannien inte kan tillämpas i Nordirland.
There are thus in British constitutional development a variety of situations, in each of which politics has taken on a special complexion even if England has dominated the system and the Westminster Parliament remains supremely sovereign.
I den brittiska konstitutionella utvecklingen finns det alltså en rad omständigheter som har lett till att politiken har antagit en speciell karaktär, även om England har dominerat systemet och parlamentet i Westminster har oinskränkt makt.
This is a recognition of the fact that the two peripheral nations, Scotland and Wales, as well as Northern Ireland, differ in important ways from England.
Detta är i sig ett erkännande av att de två perifera nationerna, Skottland och Wales, samt Nordirland skiljer sig från England på många viktiga punkter.
Mention should also be made of the islands around Britain that, although officially outside the UK and retaining their autonomous systems of government, have a special relationship to it: the Isle of Man and the Channel Islands.
Man bör också nämna att öama runt Storbritannien, Isle of Man och Kanalöarna, som trots att de officiellt inte tillhör Storbritannien och har kvar sina självständiga regeringssystem, har ett särskilt förhållande till moderlandet.
Finally, despite these differences, local government has followed a similar pattern throughout the United Kingdom (although Scotland still retained some
Trots dessa skillnader har det lokala styret följt samma mönster i hela Storbritannien (även om Skottland har behållit vissa skillnader jämfört med resten av Storbritannien).
differences also at this level) and, in the second half of the nineteenth century, began to develop responsibility for a number of public services (some of which would later be assumed by the central government): certain public-health services, housing, education, transport.
Under andra hälften av 1800-talet började det kommunala självstyret att ta ansvar för vissa offentliga tjänster (av vilka en del senare skulle övertas av den centrala regeringen), till exempel viss offentlig hälsovård, bostadsbyggande, utbildning och transporter.
Local government reached the peak of its influence as a democratic institution at the end of the nineteenth century and the beginning of the twentieth century.
Det lokala styret hade mest inflytande som demokratisk institution i slutet av 1800-talet och i början av 1900-talet.
From about the 1930s until the present day its power has declined.
Från 1930-talet till idag har dess inflyttande minskat.
The United Kingdom, as has been remarked above, is a representative parliamentary democracy in which parliament is supremely sovereign.
Storbritannien är som tidigare nämnts en representativ parlamentarisk demokrati där all makt är samlad i parlamentet. Parlamentet består av kronan (the Crown), underhuset (House of Commons) och överhuset (House of Lords).
However, only the House of Commons is truly democratic with its 635 MPs.
Endast underhuset är dock helt demokratiskt med sina 635 parlamentsledamöter.
The Crown is a hereditary monarchy, while the House of Lords consists of unelected hereditary and 'life' peers (although reform of the House of Lords is currently being considered by the government)1.
Kronan är en ärftlig monarki, och överhuset består av ärftliga pärer och pärer på livstid (även om en reform av överhuset för
MPs are elected on a constituency basis using the first-past-the-post (FPTP) or 'plurality' system.
Parlamentsledamöterna väljs på grundval av majoritetsval i enmansvalkretsar (first-past-the-post (FPTP) eller "plurality" system).
This means that the candidate in each constituency who receives a simple majority of the votes is elected to represent that constituency.
Detta innebär att den kandidat i varje valkrets som får enkel majoritet av rösterna väljs att representera den valkretsen.
The government is formed by the party that has the most MPs, whose leader becomes the prime minister.
Regeringen bildas av det parti som har flest parlamentsledamöter, vars ledare också blir prermärminister.
The prime minister then chooses the cabinet, which oversees the operation of the civil service.
Premiärministem väljer sedan kabinettet, som är ansvarigt för statsförvaltningens verksamhet.
Advocates of the plurality system of voting argue that it tends to eliminate the smaller parties and the political extremes and thus leads to relatively stable government, with two large parties alternating in power.
De som förespråkar ett system med majoritetsval hävdar att detta har en tendens att slå ut mindre partier och politiska extremister, och således leder till relativt stabila regeringar med två större partier som styr landet växelvis.
However, its critics point out that the percentage of votes cast for the political parties does not translate into the election of an equivalent number of MPs for those parties.
Systemets kritiker påpekar dock att antalet röster som avgetts för de politiska partierna inte avspeglas i motsvarande antal parlamentsledamöter för dessa partier.
Smaller parties such as the Liberal Democratic Party are seriously disadvantaged under this system, and there have been demands to introduce some form of proportional representation2.
Mindre partier, till exempel liberaldemokraterna (Liberal Democratic Party), missgynnas allvarligt av detta system, och det har funnits krav pa att infora någon slags proportionell representation .
Local government in the UK is regarded as a form of government and not simply a level of local administration although it has tended to become the latter in recent years.
Det kommunala självstyret i Storbritannien betraktas som en styrelseform och inte enbart som lokal förvaltning trots att kommunerna har lutat åt det sistnämnda under de senaste åren.
Councillors are democratically elected to represent the interests of their constituents.
Fullmäktigeledamöterna är demokratiskt valda och skall företräda sina väljares intressen.
However, the functions and responsibilities of local government are determined by the principle of ultra vires, which means that, unlike countries such as Sweden, it has no general competencies but exists by virtue of Parliament,
Principen om "ultra vires" reglerar dock kommunemas verksamhet och ansvar, vilket innebär att det lokala styret i Storbritannien, till skillnad från till exempel Sveriges kommuner, inte har några allmänna behörigheter, utan existerar i kraft av parlamentet som fastställer de gränser utöver vilka det lokala styret inte kan sträcka sig.
which defines the 'powers beyond which' it cannot go. Nevertheless, in Great Britain (England, Scotland, and Wales) local government is still responsible for a large number of services including education, personal social services, community care, fire, highways, housing, and town planning as well as a range of environmental services.
Likväl är det lokala styret i Storbritannien (England, Skottland och Wales) fortfarande ansvarigt för en stor del av servicen, till exempel utbilclning, hälsovård, samhällsvård, brandförsvar, motorvägar, bostäder och stadsplanering samt för en hel rad tjänster inom miljöområdet.
In Northern Ireland, because of the political conflict, local authorities are responsible only for a limited number of functions, such as refuse collection and street cleansing.
I Nordirland är de lokala myndigheterna på grund av den politiska konflikten endast ansvariga för en begränsad del av servicen, till exempel sophämtning och gatureimållning.
Local authorities in the UK levy a local tax, but receive the bulk of their funding as block grants from central government.
De lokala myndigheterna i Storbritannien uppbär kommunalskatt (local tax) men erhåller största delen av sina finansiella medel i form av generella statsanslag från den centrala regeringen.
Nevertheless, despite these limitations, they remain an important expression of democracy at the local level.
Trots dessa begränsningar förblir dock de lokala myndigheterna ett viktigt uttryck för demokrati på den lokala nivån.
An important feature of the localgovernment system in Britain is the committee system.
En viktig symbol för det lokala styret i Storbritannien är kommittésystemet.
Basically, policies are overseen by elected councillors who sit in committees dealing with a specific policy area.
I övervakas politiken av valda fullmäktigeledamöter som sitter i olika kommittéer med ansvar för särskilda områden.
One of the criticisms of the Widdicombe Report (Widdicombe 1986) was that councillors spent more time in committee meetings than in meeting their constituents.
En av de kritiska synpunkterna i Widdicomberapporten (Widdicombe, 1986) var att fullmäktigeledamöterna tillbringade mer tid med att sitta i kommittésammanträden än att träffa sina väljare.
Localgovernment and European elections in Great Britain use the same plurality system of voting as is used in Westminster elections.
Vid kommunalvalen och valet till Europaparlamentet tillämpas samma system med majoritetsval i enmansvalkretsar som tillämpas vid valen till Westminster.
Northern Ireland, because of its deeply fragmented character mentioned above, uses the proportional representation (PR) system, with the Single Transferable Vote (STV), for its local and European elections.
På grand av den ovannämnda stora splittringen i Nordirland använder man sig där av proportionell representation (PR), som även kallas Single Transferable Vote (STV) , när det gäller kommunalval och val till Europaparlamentet.
In recent years a number of important institutional changes have occurred that reduce significantly the powers and functions of UK local government.
Under de senaste åren har ett antal betydelsefulla institutionella förändringar genomförts som avsevärt minskar det kommunala självstyrets makt och funktion i Storbritannien.
The welfare state meant a greater degree of centralization in policymaking with local government sometimes being reduced to the role of administering centrally decided policies.
Välfärdsstaten innebar ökad politisk centralisering, och de lokala myndigheterna blev hänvisade till att enbart administrera den politik som fastställts på central nivå.
However, centralization accelerated following the Conservative victory in 1979 when Mrs Margaret Thatcher became prime minister.
Centraliseringen ökade ännu mer till följd av de konservativas seger 1979 när Margaret Thatcher blev preimärminister.
The result was that a series of reforms were introduced to improve services (Committee of the Regions 1996, p. 218).
Resultatet blev följande reformer som infördes för att förbättra den offentliga servicen (Regionkommittén, 1996, s 218):
• 'Agentisation': this refers to the transfer of functions including some educational responsibilities and transport and urban development in some areas to agencies of central government. • The notion of local authorities as 'enabling' authorities rather than providing services directly through: privatization of some services; limitations on the proportion of services that can be provided 'in-house', the rest being farmed out to private sector providers; and compulsory competitive tendering (CCI).
"Byråfiering", det vill säga överflyttning till centralt styrda byråer av vissa funktioner, inbegripet utbildningsansvar och transport- och stadsutveckling i vissa områden. De lokala myndigheterna skulle fungera som ett stöd snarare än att tillföra tjänster direkt genom att vissa tjänster privatiseras, andelen interna tjänster begränsas och resten av tjänsterna läggs ut på privata leverantörer, samt genom obligatorisk konkurrensutsatt anbudsgivning vilket skulle minska de lokala myndighetemas handlingsfrihet när det gäller att leverera tjänster.
This reduced the discretion of local authorities over service delivery. • Reduced autonomy over total spending.
Minskat självbestämmande i fråga om de totala utgifterna.
Since 1984, central government has
Sedan 1984 har staten lyckats begränsa de lokala myndighetemas totala utgifter.
It is clear that underlying these reforms is a particular conception of democracy, deriving from what has been called 'neo-liberalism', different from the traditional notion of representative democracy.
Det står klart att grunden till dessa reformer är ett särskilt demokratibegrepp, som hänför sig till den så kallade nyliberalismen, och skiljer sig från den traditionella idén om representativ demokrati.
Neo-liberalism sees the individual as a rational actor who freely chooses what is best for him or her.
Nyliberalismen uppfattar individen som en rationell aktör som fritt väljer vad som är bäst för henne eller honom.
In this perspective, governmental institutions, whether at the central or local levels, are regarded as hindering the activities of the individual, especially when the latter is involved in economic activity such as commerce or business.
Mot bakgrund av detta anses de centrala eller lokala styrande institutionema hindra individens aktiviteter, i synnerhet ekonomisk verksamhet, till exempel handel.