natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Failure by a State to comply with its obligations — Failure to transpose within the prescribed timelimits Council Directive 96/97/EC amending Directive 86/378/EEC on the implementation of the principle of equal treatment for men and women in occupational social security schemes
Förhandsavgörande — Verwaltungsgerichtshof — Tolkning av artiklarna 73b och 73d i EG-fördraget samt artiklarna 1 och 4 i rådets direktiv 88/361/EEG för genomförandet av artikel 67 i fördraget med avseende på nationell lagstiftning om skatter och avgifter — Beskattning avseende låneavtal — Särbehandling av avtal som ingåtts i utlandet — Annan avgörande omständighet, nämligen platsen för upprättandet av en skriftlig handling (avtal om lån som ingåtts inom landet) eller anteckning i långivarens räkenskapsmaterial (avtal om lån som ingåtts i utlandet)
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 20 May 1999.
Generaladvokaten J. Mischo har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 20 maj 1999.
Advocate General A. La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 20 May 1999.
Generaladvokaten P. Léger har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 20 maj 1999.
He proposed that the Court should dismiss the application and order the Kingdom of Spain to pay the costs.
Översättningen finns ännu inte tillgänglig på svenska.
Appeal against the judgment in Case T-105/96 by which the Court of First Instance (1) held that there was no need to adjudicate on the claim for a declaration for failure to act and (2) dismissed as unfounded the claims for damages — Alleged delay in inclusion of 'somatosabn' in the list of substances not subject to maximum residue limits
Generaladvokaten G. Posmas har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 20 maj 1999.
Preliminary ruling — Verwaltungsgerichtshof — Interpretation of Articles 73b and 73d of the EC Treaty and Articles 1 and 4 of Council Directive 88/361/EEC of 24 June 1988 for the implementation of Article 67 of the Treaty (OJ 1988 L 178, p.
Generaladvokaten P. Léger har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 20 maj 1999.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 20 May 1999.
Generaladvokaten G. Cosmas har föredragit forslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 20 maj 1999.
Preliminary ruling — Supremo Tribunal Administrativo — Interpretation of Article 4(3), 10 and 12 of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 concerning indirect taxes on the raising of capital — Notarial fees disproportionate to the service provided by the notary in the context of amendments to the articles of association of a company or to an increase in the capital
Administrativo — Tolkning av artiklarna 4.3,10 och 12 i rådets direktiv 69/335/EEG om indirekta skatter på kapitalanskaffning — Ersättning för notarietjänster som uppgår till ett belopp som inte står i proportion till den tjänst som har tillhandahållits av en notarie vid en ökning av bolagskapitalet eller en ändring av stadgarna
PROCEEDINGS OF THE COURT OF JUSTICE AND THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES
Europeiska gemenskapernas kommission mot Storhertigdömet Luxemburg Frihet att tillhandahålla tjänster
Case C-33/97 Colim NV v Bigg's Continent Noord NV Approximation of laws
Mål C-33/97 Colim NV mot Bigg's Continent Noord NV Tillnärmning av lagstiftning
Case C-126/97
Mål C-211/97 Paula Gómez Rivero mot Bundesanstalt für Arbeit Fri rörlighet för personer
Case C-319/97 Antoine Kortas Approximation of laws
Mål C-319/97 Antoine Kortas Tillnärmning av lagstiftning
Case C-329/97 Sezgin Ergat v Stadt Ulm
Mål C-329/97 Sezgin Ergat mot Stadt Ulm
The licensing agreement provides that all disputes or differences arising between the parties are to be settled by arbitration in conformity with the rules of the Netherlands Institute of Arbitrators and that the arbitrators appointed are to apply Netherlands law.
Hoge Raad der Nederlanden har genom beslut av den 21 mars 1997 i enlighet med artikel 234 EG (f.d. artikel 177) ställt fem frågor om tolkningen av artikel 81 EG (f.d. artikel 85).
By order of 21 March 1997, the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands) referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC (ex Article 177) five questions on the interpretation of Article 81 EC (ex Article 85).
Eftersom Benetton sade upp avtalet tre år före den ursprungligen föreskrivna tidpunkten, inledde parterna ett skiljeförfarande avseende uppsägningen.
Since Benetton had given notice of termination of the agreement three years before the end of the period originally provided for, arbitration proceedings were instituted between the parties in relation to that termination.
Skiljemännen ålade i en första skiljedom Benetton bland annat att ersätta Eco Swiss och Bulova för den skada som dessa åsamkats och ålade sedan i en senare dom Benetton att utge 23 750 000 USD till Eco Swiss och 2 800 000 USD till Bulova.
Those questions have been raised in proceedings brought by Benetton International NV for stay of enforcement of an arbitration award ordering it to pay damages to Eco Swiss China Time Ltd for breach of a licensing agreement concluded with the latter, on the ground that the award in question was contrary to public policy within the meaning of Article 1065(l)(e) of the Netherlands Code of Civil Procedure by virtue of the nullity of the licensing agreement under Article 81 EC (ex Article 85).
Frågorna har uppkommit i ett mål där Benetton International NV väckt talan om uppskov med verkställigheten av en skiljedom, i vilken bolaget ålagts att erlägga skadestånd till Eco Swiss China Time Ltd för brott mot ett licensavtal som Benetton ingått med Eco Swiss. Som grund för sin talan anförde Benetton att skiljedomen stred mot grunderna för rättsordningen i den mening som avses i artikel 1065.1 e i den nederländska civilprocesslagen, eftersom licensavtalet var ogiltigt med hänsyn till artikel 81 EG.
The arbitrators directed, with a first award, that Benetton should compensate Eco Swiss and Bulova for the damage which they had suffered as a result of the termination, and then, with a subsequent award, that Benetton should pay USD 23 750 000 to Eco Swiss and USD 2 800 000 to Bulova.
Benetton åberopade bland annat att skiljedomarna stred mot grunderna för rättsordningen, eftersom licensavtalet var ogiltigt med hänsyn till artikel 81 EG, trots att varken parterna eller skiljemännen hade gjort gällande att licensavtalet stred mot den bestämmelsen inom ramen för skiljeförfarandet.
On 1 July 1986 Benetton, a company established in Amsterdam, concluded a licensing agreement for a period of eight years with Eco Swiss and Bulova.
Den 1 juli 1986 ingick Benetton, ett i Amsterdam etablerat bolag, ett licensavtal på åtta år med Eco Swiss och Bulova.
Under that agreement, Benetton granted Eco Swiss the right to manufacture watches and clocks bearing the words 'Benetton by Bulova', which could then be sold by Eco Swiss and Bulova.
Benetton tillät genom detta avtal Eco Swiss att tillverka armbands- och väggur med texten "Benetton by Bulova", vilka sedan kunde säljas av Eco Swiss och Bulova.
In the main proceedings, Benetton applied for annulment of the two arbitration awards on the ground, inter alia, that they were contrary to public policy by virtue of the nullity of the licensing agreement under Article 81 EC (ex Article 85), although during the arbitration proceedings neither the parties nor the arbitrators had raised the point that the licensing agreement might be contrary to that provision.
I licensavtalet anges att varje tvist eller meningsskiljaktighet mellan parterna skall regleras genom skiljedom i enlighet med nederländska skiljedomsinstitutets regler och att de utsedda skiljemännen skall tillämpa nederländsk rätt.
EC), Article 81 EC (ex Article 85) constitutes a fundamental provision which is essential for the accomplishment of the tasks entrusted to the Community and, in particular, for the functioning of the internal market.
eller verkställandet av en skiljedom medför att ett konkurrensrättsligt förbud inte tillämpas, anses enligt nederländsk rätt i allmänhet inte strida mot grunderna för rättsordningen, hävdar Hoge Raad.
The Hoge Raad observes that an arbitration award is contrary to public policy within the meaning of the Code of Civil Procedure only if its terms or enforcement conflict with a mandatory rule so fundamental that no restrictions of a procedural nature should prevent its application. It states that, in Netherlands law, the mere fact that, because of the terms or enforcement of an arbitration award, a prohibition laid down in competition law is not applied is not generally regarded as being contrary to public policy.
Därav följer att i den mån en nationell domstol enligt interna processuella regler skall bifalla ett yrkande om ogiltigförklaring av en skiljedom på grund av nationella regler som hänför sig till grunderna för rättsordningen, skall den även bifalla ett sådant yrkande som grundas på att förbudet i artikel 81.1 EG har åsidosatts.
However, the Hoge Raad wonders whether the position is the same where, as in the case now before it, the provision in question is a rule of Community law.
Hoge Raad undrar emellertid om detta även gäller då det, som i förevarande mål, rör sig om en gemenskapsrättslig bestämmelse.
It follows that where its domestic rules of procedure require a national court to grant an application for annulment of an arbitration award where such an application is founded on failure to observe national rules of public policy, it must also grant such an application where it is founded on failure to comply with the prohibition laid down in Article 81(1) EC (ex Article 85(1)).
Därav följer att gemenskapsrätten i den situation som är föremål för förevarande mål, kräver att frågor som avser tolkningen av det förbud som stadgas i artikel 81.1 EG kan prövas av nationell domstol som skall uttala sig om skiljedoms giltighet och att de i förekommande fall kan bli föremål för begäran om förhandsavgörande.
By its second question, which is best examined first, the referring court is asking essentially whether a national court to which application is made for annulment of an arbitration award must grant such an application where, in its view, that award is in fact contrary to Article 81 EC (ex Article 85) although, under domestic procedural rules, it may grant such an application only on a limited number of grounds, one of them being inconsistency with public policy, which, according to the applicable national law, is not generally to be invoked on the sole ground that, because of the terms or the enforcement of an arbitration award, effect will not be given to a prohibition laid down by domestic competition law.
Den hänskjutande domstolen har ställt sin andra fråga, vilken bör prövas först, för att få klarhet i om en nationell domstol, som har att avgöra ett yrkande om ogiltigförklaring av en skiljedom, måste bifalla yrkandet då den anser att domen i fråga faktiskt strider mot artikel 81 EG, trots att den enligt interna processuella bestämmelser endast kan bifalla ett sådant yrkande på grundval av ett begränsat antal skäl, däribland att domen strider mot grunderna för rättsordningen, vilket i allmänhet enligt tillämplig nationell rätt inte omfattar omständigheten att innehållet i eller verkställandet av skiljedomen innebär att ett nationellt konkurrensrättsligt förbud inte skall tillämpas.
Lastly, arbitrators, unlike national courts and tribunals, are not in a position to request this Court to give a preliminary ruling on questions of interpretation of Community law. However, it is manifestly in the interest of the Community legal order that, in order to forestall differences of interpretation, every Community provision should be given a uniform interpretation, irrespective of the circumstances in which it is to be applied.
En genom avtal upprättad skiljedomstol utgör inte en "domstol i en medlemsstat" i den mening som avses i artikel 234 EG, eftersom det varken rättsligt eller faktiskt föreligger någon skyldighet för avtalsparterna att hänskjuta sina tvister till skiljeförfarande och myndigheterna i den berörda medlemsstaten inte medverkar vid beslutet att välja skiljeförfarande och inte heller på eget initiativ kan ingripa i förfarandet inför skiljemannen.
It follows that, in the circumstances of the present case, Community law requires that questions concerning the interpretation of the prohibition laid down in Article 81(1) EC (ex Article 85(1)) should be open to examination by national courts when asked to determine the validity of an arbitration award and that it should be possible for those questions to be referred, if necessary, to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Den hänskjutande domstolen har ställt den fjärde och den femte frågan för att få klarhet i huruvida gemenskapsrätten ålägger de nationella domstolarna att underlåta att tillämpa interna processuella bestämmelser, enligt vilka en skiljedomstols mellandom, som är av samma art som en slutlig dom som inte har varit föremål för talan om ogiltigförklaring inom den föreskrivna fristen, får laga kraft och inte kan ifrågasättas genom en senare skiljedom, ens om det skulle vara nödvändigt för att, inom ramen för talan om ogiltigförklaring av en senare skiljedom, pröva om ett avtal som i skiljedomstolens mellandom förklarats vara giltigt icke desto mindre är ogiltigt med hänsyn till artikel 81 EG.
An arbitration tribunal constituted pursuant to an agreement between the parties is not a 'court or tribunal of a Member State' within the meaning of Article 234 EC (ex Article 177) since the parties are under no obligation, in law or in fact, to refer their disputes to arbitration and the public authorities of the Member State concerned are not involved in the decision to opt for arbitration nor required to intervene of their own accord in the proceedings before the arbitrator.
De krav som hänför sig till skiljeförfarandets effektivitet motiverar att prövningen av skiljedomar är av begränsad karaktär och att ogiltigförklaring av en dom inte kan erhållas, eller godkännande förvägras, annat än i undantagsfall.
It is in the interest of efficient arbitration proceedings that review of arbitration awards should be limited in scope and that annulment of or refusal to recognise an award should be possible only in exceptional circumstances.
Enligt de nationella processuella bestämmelser som är aktuella i målet vid den hänskjutande domstolen kan ogiltigförklaring av en skiljedomstols mellandom, som är av samma art som en slutlig dom, yrkas inom en frist om tre månader från den dag då sagda dom ingavs till den behöriga domstolens kansli.
However, according to Article 3(g) of the EC Treaty (now, after amendment, Article 3(l)(g)
Artikel 81 EG utgör emellertid, i enlighet med artikel 3 g i EG-fördraget (nu artikel 3.1 g EG i ändrad lydelse), en grundläggande bestämmelse som är oundgänglig för att de uppgifter som gemenskapen har anförtrotts skall kunna utföras och, i synnerhet, för att den inre marknaden skall kunna fungera.
By its fourth and fifth questions, the referring court is asking essentially whether Community law requires a national court to refrain from applying domestic rules of procedure according to which an interim arbitration award which is in the nature of a final award and in respect of which no application for annulment has been made within the prescribed time-limit acquires the force of res judicata and may no longer be called in question by a subsequent arbitration award, even if this is necessary in order to examine, in proceedings for annulment of the subsequent award, whether an agreement which
En sådan frist, som inte förefaller vara alltför kort med hänsyn till de frister som fastställs i övriga medlemsstaters rättsordningar, gör det inte orimligt svårt eller i praktiken omöjligt att utöva
the interim award held to be valid in law is nevertheless void under Article 81 EC (ex Article 85).
genom och principen om iakttagande av laga kraft, vilken utgör ett uttryck för förstnämnda princip.
Such a period, which does not seem excessively short compared with those prescribed in the legal systems of the other Member States, does not render excessively difficult or virtually impossible the exercise of rights conferred by Community law.
Nationella processuella bestämmelser som, efter det att fristen har löpt ut, begränsar möjligheten att yrka ogiltigförklaring av en senare skiljedom, som meddelas i anslutning till en skiljedomstols mellandom som är av samma art som en slutlig dom, på grund av den rättskraft som den sistnämnda har, motiveras dessutom av principer som ligger till grund för det nationella rättsväsendet, exempelvis rättssäkerhetsprincipen
In those circumstances, Community law does not require a national court to refrain from applying such rules, even if this is necessary in order to examine, in proceedings for annulment of a subsequent arbitration award, whether an agreement which the interim award held to be valid in law is nevertheless void under Article 81 EC (ex Article 85).
Under dessa omständigheter ålägger gemenskapsrätten inte en nationell domstol att underlåta att tillämpa sådana regler ens om det skulle vara nödvändigt för att, inom ramen för talan om ogiltigförklaring av en senare skiljedom, pröva om ett avtal som i skiljedomstolens mellandom förklarats vara giltigt icke desto mindre är ogiltigt med hänsyn till artikel 81 EG.
Community law does not require a national court to refrain from applying domestic rules of procedure according to which an interim arbitration award which is in the nature of a final award and in respect of which no application for annulment has been made within the prescribed time-limit acquires the force of res judicata and may no longer be called in question by a subsequent arbitration award, even if this is necessary in order to examine, in proceedings for annulment of a subsequent arbitration award, whether an agreement which the interim award held to be valid in law is nevertheless void under Article 81 EC (ex Article 85).'
Gemenskapsrätten ålägger inte en nationell domstol att underlåta att tillämpa interna processuella bestämmelser, enligt vilka en skiljedomstols mellandom som är av samma art som en slutlig dom som inte har varit föremål för talan om ogiltigförklaring inom den föreskrivna fristen får laga kraft och inte kan ifrågasättas genom en senare skiljedom, ens om det skulle vara nödvändigt för att, inom ramen för talan om ogiltigförklaring av en senare skiljedom, pröva om ett avtal som i skiljedomstolens mellandom förklarats vara giltigt icke desto mindre är ogiltigt med hänsyn till artikel 81 EG." förslag till avgörande vid sammanträdet inför
Advocate General A Saggio delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 25 February 1999.
Generaladvokaten A Saggio har föredragit domstolen i plenum den 25 februari 1999.
Preliminary ruling (Freedom of establishment - Free movement of capital - Articles 52 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 43 EC) and 56 EC (ex Article 73b) -Authorisation procedure for of of the acquisition of immovable property — Article 70 of the Act concerning the conditions accession of the Republic of Austria -- Secondary residences — Liability for breach Community law) (Full Court)
Förhandsavgörande "Etableringsfrihet — Fria kapitalrörelser — Artikel 52 i EG-fördraget (nu artikel 43 EG i ändrad lydelse) och artikel 56 EG (f.d. artikel 73b) — Tillståndsförfarande för förvärv av fast egendom — Artikel 70 i anslutningsakten för Österrike -- Fritidsbostäder — Ansvar för överträdelse av gemenskapsrätten" (Domstolen i plenum)
By judgment of 1996, when the TGVG 1993 was already no longer in force, the Verfassungsgerichtshof (Constitutional Court) held that the Law was unconstitutional in its entirety since it involved an excessive infringement of the fundamental right to property.
Utländska medborgare är fortfarande skyldiga att uppfylla ytterligare villkor enligt TGVG 1996 förutom när de bevisar att de handlar inom ramen för en av de friheter som säkerställs genom EG-fördraget eller genom avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.
By order of 13 August 1997, the Landesgericht für Zivilrechtssachen (Regional Civil Court), Vienna, referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC (ex Article 177) four questions on the interpretation of Article 56 EC (ex Article 73b of the EC Treaty) Article 70 of the Act concerning the conditions of accession of the Republic of Austria, the Republic of Finland and the Kingdom of Sweden and the adjustments to the treaties on which the European Union is founded.
Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien har genom beslut av den 13 augusti 1997 i enlighet med artikel 234 EG (f.d. artikel 177) ställt fyra frågor om tolkningen av artikel 56 EG (f.d. artikel 73b i EG-fördraget) och artikel 70 i akten om villkoren för Republiken Österrikes, Republiken Finlands och Konungariket Sveriges anslutning till de fördrag som ligger till grund för Europeiska unionen och om anpassning av fördragen.
Additional conditions are still imposed on foreigners by the TGVG 1996 unless they furnish proof that they are acting within one of the freedoms guaranteed by the EC Treaty or the Agreement on the European Economic Area.
Bezirksgericht Lienz (distriktsdomstolen i Lienz) tillslog i ett förfarande för exekutiv försäljning Klaus Konle en fastighet belägen i delstaten Tyrolen, med förbehåll för att han erhöll det administrativa tillstånd som erfordrades enligt den då gällande TGVG 1993.
Those questions were raised in the context of an action brought by Mr Konle, a German national, against the Republic of Austria for damages for the loss sustained by him as a result of the alleged infringement of Community law by the Tyrol legislation on land transactions.
Dessa frågor har uppkommit i ett mål i vilket Klaus Konle, som är tysk medborgare, har väckt talan mot Republiken Österrike, varvid han har yrkat att den sistnämnda skall förpliktas att ersätta den skada som har förorsakats honom genom en påstådd överträdelse av gemenskapsrätten genom delstaten Tyrolens lagstiftning om överlåtelse av fast egendom.
In the context of a procedure for compulsory sale by auction, the Lienz District Court allocated a plot of land in the Tyrol to Mr Konle on condition that he obtain the administrative authorisation required under the TGVG 1993 then in force.
Klaus Konle anhängig då flera mål, däribland även talan mot Republiken Österrike vid Landesgericht für Zivilrechtssachen. Han hävdade därvid att denna stat var ansvarig för överträdelsen av gemenskapsrätten med avseende på bestämmelserna såväl i TGVG 1993 som i TGVG 1996.
According to the Tyrol Law on the Transfer of Land of 1993 ('the TGVG 1993'), acquisition of the ownership of building land is subject to authorisation by the authority responsible.
Republiken Österrike åberopade i sitt svaromål bland annat artikel 70 i anslutningsakten.
Mr Konle thus brought several actions, including one against the Republic of Austria before the Landesgericht für Zivilrechtssachen to establish the liability of the State for breach of Community law by the provisions of both the TGVG 1993 and the TGVG 1996.
Enligt delstaten Tyrolens lag från år 1993 om överlåtelse av fast egendom (nedan kallad TGVG 1993) omfattas de rättsakter som avser förvärv av byggnadstomter av krav på tillstånd av den myndighet som är behörig avseende överlåtelser av fast egendom.
However, that authorisation 'is not ... required where the acquirer makes a written declaration ... that he has Austrian nationality and that the acquisition will not be used to establish a secondary residence'.
Dock föreskrivs att tillstånd "inte erfordras när förvärvaren avger en skriftlig förklaring att han är österrikisk medborgare och att det inte skall inrättas en fritidsbostad genom förvärvet".