natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Commission11996l ECR II-1851 and Case T-88192Leclerc v Commission[1996] ECR II-1961; the latter case concerns the same manufacturer and the same decision as Case T-87192, summarised above).
REG 1996, s. 11-1961; det var i det sistnämnda målet fråga om samma tillverkare och samma beslut som i det ovan sammanfattade målet T-87/92).
The applicant in bothcases was a purchasing association supplying a network of retail outlets, mostof which were hypermarketsor supermarketsin one of the Member States ofthe Community.
Sökanden var i båda målen en inköpssammanslutning som levererade till ett nät av detaljhandlare som i huvudsak bestod av stormarknader.
It had argued before the Commission that the use of thestandard-form contracts in question led to the exclusion of certain of the outletsfrom the distribution of the luxury cosmetic products, although they wereappropriately specialised.The actions against the Commission decisionsdeclaring Article 85(1) of the EC Treaty inapplicable to those contracts (on theground that the selection criteria laid down therein are not covered by thatprovision, whereas the other obligations and conditions could fall under Article85(3)) were held to be admissibleby the Court of First Instance which, inparticular, considered that they were of individual concern to the applicant.First, the applicant ought to be assimilated to an operatorwho has been refusedadmission to the network as an authorised distributor and which had submittedobservations pursuant to Article 19(3)of Regulation No 17.
Vid kommissionen hade denna sammanslutning gjort gällande att användningen av standardavtalen i fråga ledde till att vissa av nämnda försäljningsställen utestängdes från distributionen av lyxkosmetiska produkter, trots att de var avpassade för sådan distribution. Talan mot kommissionens beslut, enligt vilket bestämmelserna i artikel 85.1 i EG-fördraget inte var tillämpliga på dessa avtal (eftersom de urvalskriterier som uppställts i avtalen inte föll under denna bestämmelse, medan övriga skyldigheter och villkor kunde omfattas av undantag enligt punkt 3 i denna artikel), upptogs till prövning av förstainstansrätten, som i detta fall ansåg att besluten berörde sökanden personligen.
As a cooperativesociety of retailers with the duty to provide its services to its members relatingto their trade, the applicant had asked the manufacturers in question,unsuccessfully, that at leasta number of its members should be admitted to thenetwork as authorisedretailers.
Förstainstansrätten ansåg för det första att sökanden borde likställas med en näringsidkare som hade fått avslag på sin ansökan om tillträde till ett distributionsnät såsom auktoriserad återförsäljare, och som hade framfört synpunkter i enlighet med artikel 19.3 i förordning m 17.
Several of its members had themselvesexpressed an interest in distributing that manufacturer's products.
Flera av dess hade själva uttryckt sin önskan att få distribuera dessa tillverkares produkter.
Finally, theapplicant had participated in the administrative procedure before the Commission, submitting detailed observations to it (seeabove).
Slutligen hade sökanden deltagit i det administrativa förfarandet vid kommissionen genom att framföra ingående synpunkter (se nedan).
The Courttook account of the interests of the applicant in its capacity as negotiator ofsupply contracts and because its statutes authorised it to put forward during theadministrative procedure not only its own point of view but also that of itsmembers wishing to belong to the network at issue.
Förstainstansrätten hänvisade för det andra till sökandens egna intressen i egenskap av förhandlare om leveransavtai och till det faktum att sammanslutningens stadgar gav sökanden behörighet inte bara att göra gällande sin egen ståndpunkt under det administrativa förfarandet utan även att företräda de medlemmar som önskade ansluta sig till de omtvistade distributionsnäten.
So far as concernssubstance, the selection criteria which, in the view of the Commission, werenot covered by Article 85(1) of the Treaty, relating to professionalqualifications of the staff, the location and fittings of the outlet and the shopname were considered by the Court of First Instance in the light of thefollowing principles.
Vid sakprövningen undersökte förstainstansrätten de urvalskriterier som, enligt kommissionen, inte föll under artikel 85.1 och som avsåg personalens yrkeskunnande, försäljningsställets läge och lokaler samt detaljhandlarens butiksnamn. Förstainstansrätten grundade sin undersökning på följande principer.
Where, as here, the case is concerned with productswhich, on the one hand, are of a high intrinsic quality and, on the other, havea luxury character arising from their very nature, the need for a selectivedistribution system, in view of the "characteristics" of those products, must beassessed not only according to their material characteristics but also accordingto the specific perceptionthat consumers have of them, which includes theiraura of luxury.
När det som i detta fall handlar om produkter som dels har en inneboende hög kvalitet, dels är lyxprodukter till själva sin natur, skall nödvändigheten av ett selektivt distributionssysten, med hänsyn till dessa produkters "egenskaper", bedömas inte bara efter produkternas materiella egenskaper utan även efter den särskilda uppfattning som konsumenterna har om dem, vilket särskilt omfattar deras "aura av lyx".
This distinguishesthem from other similar products lacking
Detta gör det möjligt att skilja dem från andra liknande produkter, vilka saknar sådana särskilda egenskaper.
such an image. In such circumstances, selectivedistribution, the lawfulness ofwhich must be assessed, according to the Court, taking account of the interestsof consumers carlnot, in fact, be justified by the mere fact that the producer hasmade significant efforts to promote his products, without examining theselection criteria used.
undersöka de uppställda urvalskriterierna, anse att den selektiva distributionen - vars tillåtlighet enligt förstainstansrätten skall bedömas med hänsyn till konsumentintresset — är motiverad av det enda skälet att tillverkaren i fråga kanske har gjort stora försäljningsfrämjande satsningar.
The Court nevertheless pointed out that qualitativecriteria for the selection of retailers which do not go beyond what is necessaryto ensure that those products are suitably presented for sale are in principle notcovered by Article 85(1) of the Treaty, in so far as they are objective, laiddown uniformly for all potential retailers and not applied in a discriminatoryfashion.
Förstainstansrätten framhöll dock att de kvalitativa urvalskriterier som inte gick utöver vad som var nödvändigt för att säkerställa att produkterna såldes under goda presentationsförhållanden i princip inte omfattades av artikel 85.1, förutsatt att dessa kriterier var objektiva, fastställda på ett enhetligt sätt i förhållande till alla potentiella återförsäljare och tillämpades på ett icke-diskriminerande sätt.
Review by the Court with regard to those principles is only made ofthe findings of the Commission (and thus relateto issues of defective statementof reasons,a manifest error of fact or of law, a manifest error of assessmentor a misuse of powers).
Förstainstansrättens prövning med hänsyn till dessa principer gjordes endast med avseende på kommissionens konstateranden (och rörde i detta sammanhang frågan om det förelåg ett uppenbart sakfel eller en felaktig rättstillämpning, en uppenbart oriktig bedömning eller maktmissbruk).
The application of selection criteria in specific cases,for exampleto refusal of admission to the network, may, in the context of thedirect effect of Article 85(1),be reviewedby the relevant national courts whichmust ascertain, in particular, whether those criteria have been applied in adiscriminatory or disproportionate fashion.
Urvalskriteriernas tillämpning i konkreta fall - till exempel genom vägran att ge tillträde till nätet — kan, mot bakgrund av att artikel 85.1 har direkt effekt, prövas av behöriga nationella domstolar, vilka särskilt skall kontrollera om dessa kriterier har tillämpats på ett diskriminerande eller oproportionerligt sätt.
The Court none the less stated thatit was also possible to lodge a complaint with the Commission, in particularwhere the conditions for admission are systematically used in a mannerincompatible with Community law.
Förstainstansrätten påpekade dock att det även var möjligt att framställa ett klagomål till kommissionen, särskilt om tillträdesvillkor systematiskt används på ett sätt som är oförenligt med gemenskapsrätten.
On the basis of those arguments the Courtconfirmed the lawfulness of the abovementioned selectioncriteria, with theexception, in both cases, of that relating to the scaleof other activities carriedon in the retail outlet.
På grundval av detta resonemang fastslog förstainstansrätten att ovannämnda urvalskriterier var tillåtna, med undantag — i bägge målen — för det kriterium som lade vikt vid att annan verksamhet utövades på försäljningsstället.
That criterion was structured in such a way as tocontribute none the less to the elimination of applicants, such as "multipleproduct" shops, whose perfumery activity accounts for less than 60% (or lessthan 50% in Case T-88192) of their activities, even if they have a specialisedarea for the sale of the products at issue.
Detta kriterium var utformat på ett sådant sätt att det bidrog till att utestänga vissa sökande, till exempel butiker med många olika produkter, vars parfymförsäljning motsvarade mindre än 60 procent (eller mindre än 50 procent i mål T-88/92) av deras verksamhet, och det även om de förfogade över en specialiserad avdelning för försäljningen av produkterna i fråga.
The Court found that criterion to bedisproportionate and discriminatory by its very nature, for it bore no inherentconnection with the legitimate requirement of preservingthe luxury image ofthe products in question and was applied even to the detriment of shops witha specialised area laid out in such a way as to meet the qualitative criteriaappropriate to the sale of luxury cosmetics.
Förstainstansrätten fann att detta kriterium var oproportionerligt och diskriminerande till själva sin natur, eftersom det saknade samband med det berättigade kravet på att bevara de berörda produkternas luxuösa framtoning och tillämpades även till nackdel för butiker som hade gjort vad som var nödvändigt för att uppfylla lämpliga kvalitativa villkor för försäljning av lyxkosmetiska produkter.
Since the contested decisionscontained no justification to that effect, the Court annulled them, so far asconcerned the disputed criterion, on the ground that their statement of reasonswas inadequate.
De ifrågasatta besluten angav inte något berättigat skäl till detta, och förstainstansrätten ogiltigförklarade dem därför, i den del de innehöll det omtvistade kriteriet, på grund av bristande motivering.
By contrast, since the applicant had not established that therewere barriers preventing large retailers from engagingin the distribution ofluxury cosmeticsif their outlets were appropriatelyfitted out for the sale ofsuch products, the Court rejected the argument that, by the combinationof theselection criteria, its members were excluded a priori from their respectivenetworks.
Sökanden hade däremot inte styrkt att det förelåg hinder för stormarknader att börja med distribution av lyxkosmetiska produkter trots att deras försäljningsställen var inredda på ett sätt som var lämpligt för försäljning av sådana produkter, och förstainstansrätten förkastade därför sökandens argument att de kumulativa urvalskriterierna innebar att dess medlemmar på förhand var utestängda från nätet.
The other argument put forward by the applicant that becausenetworks similar to those of the two manufacturers at issueexist, there is no
Sökandens andra argument,
workable competition in the relevant market, was also rejected on the sameground (see above), account having been taken of the Commission'srequirement that amendmentsbe made to standard-form contracts before itadopted the contested decision(amendments which included:the removal of allpurely quantitative selection criteria and of clauses restricting onward sale ofthe products to other members of the selective network or limiting the freedomof retailers to offer other brands for sale in their outlets; expressacknowledgment that they were free to set their prices independently).
att det på grund av förekomsten av nät som liknade de båda berörda tillverkarnas nät inte fanns någon effektiv konkurrens på den relevanta marknaden, förkastades också av rätten, av samma skäl (se ovan) och med beaktande av de ändringar i standardavtalen som kommissionen hade krävt innan den fattade det ifrågasatta beslutet (enligt ändringarna skulle tillverkaren avlägsna alla rent kvantitativa urvalskriterier och klausuler som innebar en begränsning av friheten för återförsäljarna att sälja produkterna vidare till andra medlemmar av det selektiva nätet, samt uttryckligen erkänna återförsäljarens frihet att självständigt fastställa sina priser).
Finally,the Court rejected the applicant's arguments which sought to establish that theconditions of Article 85(3) had not beenmet as regards those aspects of thestandard-form contracts which the Commission had considered were caughtby Article S5(1) (concerning,in particular, the procedure for admission to thenetwork, stocks,the minimum amount of annualpurchases, the launch of newproducts and cooperation on advertisingand promotion and, in Case T-88192,the presence in outlets of competingbrands). brands).
Slutligen förkastade förstainstansrätten de argument som sökanden hade anfört för att visa att villkoren i artikel 85.3 i fördraget inte var uppfyllda i fråga om de aspekter av standardavtalen som kommissionen ansåg omfattades av punkt 1 i denna artikel (vad avsåg bland annat förfarandet för tillträde till nätet, lagret, minimimängden årliga inköp, lanseringen av nya produkter samt reklam och försäljningsfrämjande samarbete, liksom, i mål T-88/92, förekomsten av konkurrerande märken på försäljningsstället).
Joined Cases T-24193, T-25193, T-26193and T-28193 Compagnie Maritime
Domen av den 8 oktober 1996 i de förenade målen T-24/93, T-25/93, T-26/93 och T-28/93, Compagnie maritime belge transports m.fl. mot kommissionen (REG 1996, s.
Belge Transportsand Others v Commission [1996] ECR II-1201 concern inparticular several practices which the Commission had penalisedas an abuse of a dominant position by undertakings which were members of a maritimeconference.
11-1201), rörde i synnerhet ett antal förfaranden som föranlett kommissionen att ålägga företag som var medlemmar av en linjekonferens påföljder för missbruk av dominerande ställning.
One of those practices was linked to an agreement entered intobetween the maritime conference and the maritime freight handling organisationof a third country.
Ett av dessa förfaranden var knutet till ett avtal som ingåtts mellan linjekonferensen och ett sjöfraktsorgan i ett tredje land.
That agreement gave the undertakings which belonged tothe conference exclusive rights within the context of the field of action of theconference.
Då organet gav sitt godkännande till ett oberoende rederi, begärde företagen upprepade gånger att avtalet skulle följas strikt. Kommissionen betecknade detta uppträdande som missbruk av dominerande ställning.
Once approval was granted to an independent shipping operation,the undertakings repeatedly asked that that agreement be strictly complied with,a practice which the Commissioncharacterised as abuse of a dominant position.The Court confirmed that the members of the conferencecollectively held adominant position in the relevant market and observedthat the approachof theorganisation in question was in breach of Article 86 of the EC Treaty since itwas part of a plan designed to removethe only independent shipping operation.An undertaking in such a position which enjoys an exclusive right with anentitlement to agree to waive that right is under a duty to make reasonable useof the right of veto conferred on it by the agreement in respect of third parties'access to the market.
Förstainstansrätten fastslog att konferensens medlemmar kollektivt innehade en dominerande ställning på den relevanta marknaden och konstaterade att de framstötar som gjorts hos ifrågavarande organ stred mot artikel 86 i EG-fördraget, eftersom de ingick i en strategi som syftade till att konkurrera ut det oberoende rederiet.
The Court also upheld the Commission's othercontentions, in particular those concerning the incompatibilitywith Article 86of practices known as "fighting ships" (alteringthe conference's freight rateswith respect to the rates in force so as to obtain rates identicalto or lower thanthose chargedby the main independent competitor for shipssailing on the sameor similar dates).
Ett företag som innehar en sådan ställning, och som åtnjuter en ensamrätt kombinerad med en möjlighet att medge undantag från avtalet, är nämligen skyldigt att använda den vetorätt som företaget tillerkänns i avtalet när det gäller tredje mans tillträde till marknaden på ett rimligt sätt.
The Court none the less found that certain aspects of the Commission'scriticism concerning the failure to cease such practices after the
Förstainstansrätten bekräftade dessutom kommissionens övriga slutsatser, i synnerhet den att användningen av det förfarande som kallades fighting ships (och som bestod i att ändra gällande fraktsatser i syfte att hålla samma eller lägre tariff än den som den främste oberoende konkurrenten erbjöd för fartyg som skulle avgå
lodging of the complaint and the duration of one of the infringements of Article86 were not justified.
strax före eller efter denna dag) stred mot artikel 86. Förstainstansrätten fann dock att kommissionen saknade grund för vissa delar av sin kritik, vad avsåg att förfarandena hade fortsatt efter det att klagomål ingivits och att en av överträdelserna av artikel 86 hade haft en viss varaktighet.
It reducedthe fines imposedaccordingly.
Rätten satte därför ned de påförda böterna.
An appealhas been lodged at the Court of Justice against that judgment.
Denna dom har överklagats till domstolen.
In Case T-353194 Postbank v Commission [1996] ECR Il-921 the Courtannulled a decision of the Commission concerning the use by third parties of information contained in statementsof objections.
Genom en dom av den 18 september 1996 i mål T-353/94, Postbank mot kommissionen (REG 1996, s. 11-921), upphävde förstainstansrätten det beslut genom vilket kommissionen hade godkänt att ett tredje företag använde de uppgifter som fanns i meddelandet om anmärkningar.
In the instant case, thestatement concerned an agreement relating to the processing of certainoperations in the banking sector to which the applicantbelonged.
I detta fall rörde meddelandet en överenskommelse om hanteringen av vissa transaktioner i banksektorn, i vilken sökanden ingick.
A copy ofthat document had been sent to the undertakings in question in order to preparefor the hearing.
En kopia av denna handling hade sänts till berörda företag för att ge dem tillfälle att förbereda sig för förhöret.
The Commission had pointed out to them, in particular, thatthe information therein should not be used in legal proceedings.
Kommissionen hade därvid särskilt angivit att upplysningarna i meddelandet inte fick användas inom ramen för ett domstolsförfarande.
When askedsubsequently by the third parties concerned, the Commission had informedthem by means of the contested decision that that restriction appearedunfounded and was thereforeinoperative.
På en senare begäran från berörda tredje företag tillkännagav kommissionen, genom det ifrågasatta beslutet, att denna inskränkning framstod som ogrundad och följaktligen var ogiltig.
It was not until some days later thatthe applicant learned of the existence of that decision.
Endast några dagar senare fick sökanden kännedom om detta beslut.
According to the Court,it relatedto the use of such information in any legal proceedings (and not onlyin the proceedings between the applicant and the undertakings in question,which had meantimebeen concluded).
Förstainstansrätten fann att beslutet rörde användningen av sagda upplysningar i alla domstolsförfaranden (och inte bara i det under tiden avslutade målet mellan sökanden och de berörda företagen).
So far as principles were concerned,the Court found that the Community provisions concerning professional secrecy(Article 2L4 of the EC Treaty and Article 20(2) of Regulation No 17) requirethe Commission, faced with a request such as that submitted by theundertakings in the present case, to take all necessary precautions to ensure thatthe entitlement of the undertakings concerned to protection of confidentialinformation and business secrets is not prejudiced.
Beträffande principfrågan ansåg förstainstansrätten att gemenskapsbestämmelserna om tystnadsplikt (artikel 214 i EG-fördraget och artikel 20.2 i förordning nr 17) medför skyldighet för kommissionen att, när tredje företag framställer en sådan begäran som i det aktuella fallet, vidta alla de försiktighetsåtgärder som är nödvändiga för att hindra att de berörda företagens rätt till skydd för konfidentiella upplysningar och affärshemligheter kränks.
It is for the national courtto ensure that those rights are protected.
Det ankommer sedan på den nationella domstolen att säkerställa denna rätt.
In the present case, the Commissionfailed in its obligation of professional secrecy by not giving the applicant anopportunity to state its view on the production in legal proceedings of thedocuments in question and by failing to take any measure designed to protectthe confidentiality of the information or business secrets of which, before and during the hearing,it requested protection.
Förstainstansrätten fann i detta fall att kommissionen hade åsidosatt denna skyldighet genom att inte ge sökanden möjlighet att lämna sin synpunkt på att förevarande handlingar företeddes för en nationell domstol och genom att underlåta att vidta åtgärder för att skydda vad som i dessa upplysningar var konfidentiellt eller affärshemligheter och som sökanden, före och under det muntliga sammanträdet, hade begärt skulle skyddas.
The Commissionwas, a fortiori,required to take the precautions since it had failed in its duty to give the applicant an opportunity, prior to forwarding the statement of objections to thethird parties concerned, to state its views in that respect,to take a properlyreasoned decision and to make it known to the applicant.
Kommissionen var i än högre grad skyldig att vidta dessa åtgärder, eftersom den hade åsidosatt sin plikt att låta sökanden uttala sig innan meddelandet om anmärkningar översändes till de tredje företagen, att fatta ett välmotiverat beslut och att delge sökanden detta beslut.
The Courtnevertheless rejected the applicant's argument that in authorising the productionto the national courts of the information contained in a statement of objectionsinfringed Article 20(1) of Regulation No 17 (which prohibits the Commissionauthorities lawfully in possession of such information to use it for a purposeother than that for which it was sought).
Förstainstansrätten förkastade dock sökandens argument, att den omständigheten att man tillåter att upplysningarna i ett meddelande om anmärkningar företes i ett nationellt rättsligt förfarande strider mot artikel 20.1 i förordning nr 17 (en bestämmelse som förbjuder kommissionen och de
proceedings, constitutes cooperation,as prescribed by Article 5 of the Treaty,between the Commission and the national courts and falls outside the scope of
Att överlämna upplysningar av detta slag till parterna i ett nationellt förfarande, för användning i detta förfarande, utgör ett exempel på det lojala samarbete som enligt artikel 5 i fördraget skall råda mellan kommissionen och de nationella domstolarna och faller således utanför tillämpningsområdet för förordning m 17.
Regulation No 17. To refuse to do so would underminethe rights of litigantsderiving from the direct effect of Articles 85(1) and 86 of the Treaty.
En vägran att lämna upplysningar skulle kränka de rättigheter för enskilda som följer av att artiklarna 85.1 och 86 i fördraget har direkt effekt.