natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Second, the purpose of the prohibition preventing insurance undertakings from carrying on commercial business other than insurance business, laid down in the amended Article 8(l)(b) of Directives 73/239 and 79/267, is in particular to protect the interests of insured persons against the risks which the exercise of such business could entail for the solvency of those undertakings.
Därtill kommer att förbudet för försäkringsföretag att bedriva rörelsefrämmande affärsverksamhet, som stadgas i artikel 8.1 b i direktiven 73/239 och 79/267, i deras ändrade lydelser, bland annat syftar till att skydda försäkringstagarna mot de risker som utövandet av sådan verksamhet skulle kunna ge upphov till med avseende på försäkringsföretagens solvens.
It follows that the aforesaid provision does not prevent insurance undertakings from holding shares in public limited companies carrying on commercial business other than insurance business and to the assets of which the financial risks are confined.
Av detta följer att bestämmelsen inte utgör hinder för försäkringsföretag att inneha aktier i aktiebolag som bedriver affärsverksamhet utanför försäkringsområdet. De ekonomiska riskerna är ju därvid begränsade till sistnämnda bolags kapital.
Under Article 13 of Directive 73/239 and Article 15 of Directive 79/267, as amended, the home Member State is solely responsible for the financial supervision of insurance undertakings, including, in particular, verification, in respect of their entire business, of their state of solvency and the establishment of technical provisions and matching assets.
Det är endast hemlandet, i enlighet med artikel 13 i direktiv 73/239 och artikel 15 i direktiv 79/267, i deras ändrade lydelser, som är behörigt att utöva finansiell tillsyn över försäkringsföretag, vilken bland annat omfattar kokommintroll i förhållande till försäkringsföretagens hela verksamhet, deras solvens, skapandet av tekniska avsättningar och de tillgångar som svarar häremot.
The fact that the 5% rule takes into account the percentage of voting rights and not the share of the capital held by insurance undertakings in public limited companies demonstrates that the purpose of such a rule is not to ensure the financial stability of those undertakings but to limit the influence which they may exert in such companies.
Det förhållandet att femprocentsregeln tillämpas på försäkringsföretagens andel av röstetalet i aktiebolagen och inte på deras andel av aktiekapitalet i dessa bolag visar att denna regel inte har till syfte att garantera dessa företags ekonomiska stabilitet utan till att begränsa det inflytande som de kan utöva i sådana bolag.
The application by a Member State to insurance undertakings subject to its supervision of a rule of national law, such as the 5% rule, is liable to entail, vis-à-vis insurance undertakings subject to the supervision of other Member States whose legislation does not lay down such a rule, distortions of competition incompatible with the internal market which, in the non-life insurance and life assurance sectors, Directives 92/49 and 92/96 were precisely adopted to achieve.
En medlemsstats tillämpning av en sådan nationell regel som femprocentsregeln på försäkringsföretag som står under dess tillsyn skulle kunna leda till en snedvridning av konkurrensen mellan dessa företag och försäkringsföretag som står under tillsyn av medlemsstater vars lagstiftning inte innehåller någon sådan regel, vilket skulle vara oförenligt med den inre marknaden, som direktiven 92/49 och 92/96 just har till syfte att genomföra för annan försäkring än livförsäkring respektive för livförsäkring.
Nor can such a rule be justified by the Member States' obligation, under the amended Article 8(l)(b) of Directives 73/239 and 79/267, to ensure that insurance undertakings limit their objects to insurance business and to the operations directly
En sådan regel kan inte heller motiveras av att medlemsstaterna enligt artikel 8.1 b i direktiven 73/239 och 79/267, i deras ändrade lydelser, är skyldiga att se till att försäkringsföretagen begränsar sin verksamhet till försäkringsområdet och till sådan verksamhet som är direkt knuten
By its second question, the Regeringsrätten asks essentially whether Article 18(1) of Directive 73/239, as amended by Article 26 of Directive 92/49, and Article 21(1) of Directive 79/267, as amended by Article 27 of Directive 92/96, are sufficiently precise and unconditional to be relied upon before the national court as against the national authorities and to render a rule of domestic law contrary to them inapplicable.
Den hänskjutande domstolen önskar med sin andra fråga i huvudsak få klarhet i huruvida artikel 18.1 i direktiv 73/239, i dess lydelse enligt artikel 26 i direktiv 92/49, och artikel 21.1 i direktiv 79/267, i dess lydelse enligt artikel 27 i direktiv 92/96, är tillräckligt precisa och ovillkorliga för att kunna åberopas vid nationell domstol gentemot en myndighet och medföra att en nationell rättsregel som strider mot dem inte får tillämpas.
On a proper construction of Article 18(1) of the First Council Directive (73/239/EEC) of 24 July 1973 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the takmg-up and pursuit of the business of direct insurance otiter than life assurance, as amended by Article 26 of Council Directive 92/49/EEC of 18 June 1992 on Ûte coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct
Artikel 18.1 i direktiv 73/239, i dess lydelse enligt artikel 26 i direktiv 92/49, och artikel 21.1 i direktiv 79/267, i dess lydelse enligt artikel 27 i direktiv 92/96, är tillräckligt precisa och ovillkorliga för att kunna åberopas vid nationell domstol gentemot en myndighet och medföra att en nationell rättsregel som strider mot dem inte får tillämpas."
insurance other than afe assurance and amending Directives 73/239/EEC and 88/357/EEC (third non-afe insurance Directive), and of Article 21(1) of the First Council Directive (79/267/EEC) of 5 March 1979 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking-up and pursuit of the business of direct afe assurance, as amended by Article 27 of Council Directive 92/96/EEC of 10 November 1992 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct afe assurance and amending Directives 791267¡EEC and 90/619/EEC (third afe assurance Directive), a mie of national law may not prohibit insurance undertakingspom holding, as their free assets, shares representing more than 5% of au the voting rights in a domestic or foreign public limited company without administrative authorisation.
"1) Artikel 18.1 i rådets direktiv 73/239/EEG av den 24 juli 1973 om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring och artikel 21.1 i rådets direktiv 79/267/EEG av den 5 mars 1979 om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva direkt livförsäkringsrörelse utgör hinder för tillämpningen av en nationell bestämmelse som innebär förbud för försäkringsbolag att utan administrativt medgivande äga ett större antal andelar eller aktier i ett svenskt eller utländskt aktiebolag än som svarar mot ett röstetal om högst fem procent av röstetalet för samtliga aktier i detta.
Preliminary ruling (Social security — Incapacity for work — Special scheme for civil servants — Point 4(a) of Section J of Annex VI to Regulation (EEC) No 1408/71 - Articles 48 and 51 of the EC Treaty) (Full Court)
— Särskilt system för offentligt anställda — Bilaga 6, (EEG) nr 1408/71 - Artiklarna 48 och 51 i EEG-
Section J of Annex VI to Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 and of Point 2(b) of Section J of Annex 2 to Council Regulation (EEC) No 574/72 of 21 March 1972 laying down the procedure for implementing
Förhandsavgörande "Social trygghet — Arbetsoförmåga avdelning J, punkt 4 a till förordning fördraget" (Domstolen i plenum)
By order of 24 September 1997, the Centrale Raad van Beroep (Higher Social Security Court) referred for a preliminary ruling two questions concerning the interpretation of Point 4(a) of
Herman Nijhuis arbetade därefter som forskningsassistent vid ett forskningsinstitut i Tyskland och var från den 1 april 1974 till den 1 april 1988 försäkrad enligt Angestelltenversicherungsgesetz (den tyska lagen om social trygghet för anställda).
Regulation No 1408/71, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, as adapted by Annex I, Part VIII, to the Act concerning the Conditions of Accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic and the Adjustments to the Treaties (hereinafter 'Regulation No 1408/71' and 'Regulation No 574/72' respectively).
Centrale Raad van Beroep har genom beslut av den 24 september 1997 ställt två frågor om tolkningen av bilaga 6, avdelning J, punkt 4 a till rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 och av bilaga 2, avdelning J, punkt 2 b till rådets förordning (EEG) nr 574/72 av den 21 mars 1972 om tillämpning av förordning nr 1408/71, i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2001/83 av den 2 juni 1983, i dess lydelse enligt bilaga I, del VIII till Akten om anslutningsvillkoren för Konungariket Spanien och Portugisiska republiken samt om anpassningarna av fördragen (nedan kallade förordning nr 1408/71 respektive förordning nr 574/72).
Mr Nijhuis thereupon made the same application to the institution responsible (the NAB) for granting invalidity benefits under the WAO (Law relating to Insurance against Incapacity for Work) and the AAW (General Law on Incapacity for Work).
Till följd av arbetsoförmåga som inträffade den 29 mars 1988 beviljade Bundesversicherungsanstalt (den tyska federala försäkringskassan för anställda) genom beslut av den 4 september 1989 sökanden i målet vid den nationella domstolen en invaliditetspension med verkan från den 9 november 1988.
Those questions have arisen in proceedings between Mr Nijhuis, a Netherlands national, and the Bestuur van het Landelijk Instituut Sociale Verzekeringen (Board of the National Institute for Social Security) ('the LISV') concerning Mr Nijhuis's entitlement to an invalidity pension.
Frågorna har uppkommit i en tvist mellan Herman Nijhuis, som är nederländsk medborgare, och Bestuur van het Landelijk instituut sociale verzekeringen (nedan kallad LISV) angående Herman Nijhuis rätt till invalidpension.
By decision of 31 January 1990, the NAB rejected the application for benefit on the ground that, at the time when his incapacity for work arose, Mr Nijhuis was not insured under the WAO or under the AAW and could not rely on Article 45 of Regulation No 1408/71 as a basis for claiming the Netherlands benefits, on the ground that he had not been subject to the Netherlands schemes as an employed or selfemployed person.
Herman Nijhuis inlämnade en ansökan om invaliditetspension till Algemeen Burgerlijk Pensioenfonds (Allmänna pensionsfonden för offentligt anställda, nedan kallad ABPF) som avslog ansökan genom beslut av den 22 maj 1990 på grund av att den berörde inte var försäkrad enligt den nederländska lagstiftningen vid den tidpunkt då arbetsoförmågan inträffade och att förordning nr 1408/71 inte var tillämplig, eftersom det rörde sig om särskilda system för offentligt anställda som enligt artikel 4.4 i förordningen faller utanför dess materiella tillämpningsområde.
Mr Nijhuis worked in the Netherlands from 15 October 1968 until 1 October 1973 as a scientific research assistant with the Netherlands Organisation for Research in the Field of Pure Science in The Hague, and from 1 August 1973 until 1 April 1974 as a teacher employed by Ons Middelbaar Onderwijs in Tilburg.
Herman Nijhuis arbetade i Nederländerna som forskningsassistent vid den nederländska forskningsorganisationen för teoretisk vetenskap i Haag från den 15 oktober 1968 till den 1 oktober 1973 och som lärare vid Ons Middelbaar Onderwijs i Tilburg från den 1 augusti 1973 till den 1 april 1974.
During those periods he was insured, inter alia against the risk of invalidity, under the ABPW (General Law on Civil Pensions).
Under dessa perioder var den berörde försäkrad bland annat mot invaliditet enligt ABPW (lag om allmänna pensioner för offentligt anställda).
Mr Nijhuis did not work in the Netherlands outside the periods mentioned.
Utöver dessa perioder har sökanden inte utövat någon yrkesverksamhet i Nederländerna.
By judgment of 28 February 1992, the Raad van Beroep te Amsterdam (Appeal Court, Amsterdam) dismissed the appeal lodged by Mr Nijhuis against the decision by the NAB rejecting his application. Mr Nijhuis appealed to the Centrale Raad van Beroep.
Herman Nijhuis riktade då samma ansökan till den behöriga institutionen (NAB) i syfte att erhålla invaliditetsförmåner enligt WAO (lag om arbetsoförmåga) och AAW (lag om försäkring
Mr Nijhuis subsequently worked in Germany as a scientific research assistant with a research institute and was insured there from 1 April 1974 until 1 April 1988 pursuant to the Angestelltenversicherungsgesetz (Law on the Insurance for Clerical Staff).
migrerande arbetstagare att övervinna de svårigheter som kan uppkomma på grund av skillnader mellan nationella regler om social trygghet.
Following an incapacity for work which arose on 29 March 1988, the Bundesversicherungsanstalt für Angestellte (Federal Insurance Office for Clerical Staff), by decision of 4 September 1989, awarded the plaintiff in the main proceedings an invalidity pension as from 9 November 1988. That benefit was awarded without taking into account the periods of insurance completed in the Netherlands.
NAB avslog ansökan om förmåner genom beslut av den 31 januari 1990 på grund av att Herman Nijhuis varken var försäkrad enligt WAO eller AAW vid den tidpunkt då arbetsoförmågan inträffade och att han inte kunde åberopa artikel 45 i förordning nr 1408/71 för att göra anspråk på nederländska förmåner, eftersom han inte omfattats av de nederländska systemen som anställd eller egenföretagare.
By its first question, the Centrale Raad van Beroep is in substance asking whether Point 4(a) of Section J of Annex VI to Regulation No 1408/71 must be construed as requiring the competent Netherlands institution, to which an application for a pro rata invalidity benefit has been made by a worker who has suffered an incapacity for work which arose in another Member State, to treat the periods of insurance completed by that worker in the Netherlands after 1 July 1967 under a special scheme for civil servants as if they were periods of insurance completed under the WAO.
Gemenskapslagstiftaren uppfyllde denna skyldighet i synnerhet i fråga om de särskilda systemen för offentligt anställda eller personer som behandlas som sådana först genom att anta förordning nr 1606/98 som trädde i kraft den 25 oktober 1998 och lät under den föregående perioden en väsentlig lucka i gemenskapens samordning av systemen för social trygghet kvarstå.
The Council is required, under Article 51 of the Treaty, to set up a system to enable migrant workers to overcome obstacles with which they might be confronted through differences between national social security rules.
Raad van Beroep te Amsterdam ogillade genom dom av den 28 februari 1992 den talan som Herman Nijhuis väckt mot NAB:s avslagsbeslut. Den berörde har överklagat domen till Centrale Raad van Beroep.
With specific regard to the special schemes for civil servants or persons treated as such, the Community legislature discharged that obligation only when it adopted Regulation No 1606/98, which entered into force on 25 October 1998, thereby leaving, for the preceding period, a substantial void in the Community coordination of social security schemes.
Det finns skäl att ta hänsyn till det stora utrymme för skönsmässig bedömning som rådet förfogar över när det gäller valet av de lämpligaste åtgärderna för att uppnå målet med artikel 51 i fördraget.
Articles 48 and 51 of the Treaty, before measures to coordinate such schemes have been adopted at Community level, cannot be required to apply by analogy the provisions of Regulation No 1408/71 laid down for the social security schemes coming within its material scope.
De nationella organ som med tillämpning av artiklarna 48 och 51 i fördraget direkt har att avgöra ansökningar om beviljande av sociala trygghetsförmåner enligt ett särskilt system för offentligt anställda eller personer som behandlas som sådana innan dessa system har samordnats på gemenskapsnivå kan således inte vara skyldiga att analogiskt tillämpa de bestämmelser i förordning nr 1408/71 som har föreskrivits för de system för social trygghet som omfattas av dess materiella tillämpningsområde.
The position could be different only if it were possible to overcome the negative consequences which national legislation has for workers who have exercised their right of free movement without having recourse to Community coordination measures.
Det skulle endast kunna förhålla sig annorlunda om det var möjligt att förhindra de ogynnsamma följder som en nationell lagstiftning har för de arbetstagare som har utövat sin rätt till fri rörlighet utan att företa någon samordning inom gemenskapen.
In view of the answer to the first question, it is unnecessary to reply to the second question.
Med beaktande av svaret på den första frågan saknas anledning att besvara den andra frågan.
It is important to bear in mind that the Council enjoys a wide discretion in regard to the choice of the most appropriate measures for achieving the result envisaged in Article 51 of the Treaty.
Rådet är enligt artikel 51 i fördraget skyldigt att införa ett system som gör det möjligt för
'Point 4(a) of Section J of Annex VI to Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving wohin the Community, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, as adapted by Annex I, Part VIII, to the Act concerning the Conditions of Accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic and the Adjustments to the Treaties, must be interpreted as not requiring the competent Netherlands institution, to which an application for a pro rata invalidity benefit has been made by a worker who has suffered an incapacity for work which arose in another Member State, to treat the periods of insurance completed by that worker in the Netherlands after 1 July 1967 under a special scheme for civil servants as if they were periods of insurance completed under the Wet op de Arbeidsongeschiktheidsverzekering of 18 February 1966.'
"Bilaga 6, avdelning J, punkt 4 a till rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen, i dess ändrade och uppdaterade lydeke enligt rådets förordning (EEG) nr 2001/83 av den 2 juni 1983, i dess lydelse enligt bilaga I, del VIII till Akten om anslutningsvillkoren för Konungariket Spanien och Portugisiska republiken samt om anpassningarna av fördragen, skall tolkas så, att den inte ålägger den behöriga nederländska institution som har att avgöra en ansökan om en proportionellt beräknad invaliditetsförmån, vilken inlämnats av en arbetstagare som har drabbats av arbetsoförmåga i en annan medlemsstat, att likställa de försäkringsperioder som denna arbetstagare har fullgjort i Nederländerna efter den 1 juli 1967 enligt ett särskilt system för offentligt anställda med försäkringsperioder som har fullgjorts enligt Wet op de arbeidsongeschiktheidsverzekering av den 18 februari 1966."
Advocate General G. Cosmas delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 2 February 1999.
Generaladvokaten G. Posmas har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 2 februari 1999.
Case C-161/97 Ρ Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH ν Commission of the European Communities EAEC
Mål C-161/97 Ρ Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH mot Europeiska gemenskapernas kommission Euratom
(Euratom Treaty —Action for annulment and action for damages — Conclusion of a contract for the supply of uranium — Simplified procedure - Powers of the Agency — Timelimit f or conclusion of the contract — Legal obstacle to conclusion — Diversification policy — Origin of the uranium — Market-related prices) (First Chamber)
"Euratomfördraget — Talan om ogiltigförklaring och skadestånd — Ingående av ett avtal om leverans av uran — Förenklat förfarande — Byråns behörighet — Frist för ingående av avtal — Rättsligt hinder för ingående av avtal — Spridningspolitik — Uranets ursprung — Priser knutna till marknadspriset" (första avdelningen)
Hearing.
Prövning i sak
The purpose of the Judge-Rapporteur's report is precisely to present in summary form the elements of fact and law in the case and the pleas and arguments of the parties, and it is open to the parties before or during the hearing to ask for corrections to be made or to express reservations.
Klaganden har i sin replik hävdat att förstainstansrättens medlemmar inte hade någon personlig kännedom om akten i dess helhet, utan kände till den enbart genom den kraftigt reducerade och ibland oklara framställningen i referentens förhandlingsrapport.
KLE puts forward four pleas in law against that part of the judgment of the Court of First Instance which concerns Case T-149/94.
Detta utgör ett åsidosättande av principen om förfarandets omedelbarhet samt av rätten att bli hörd.
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 25 April 1997 Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH ('KLE') brought an appeal against the judgment of 25 February 1997 in Joined Cases T-149/94 and T-l81/94KernkraftwerkeLippe-Ems\Commission ('the contested judgment'), in which the Court of First Instance dismissed its applications for annulment of Commission Decisions 94/95/Euratom of 4 February 1994 and 94/285/Euratom of 21 February 1994, both relating to a proceeding in application of the second paragraph of Article 53 of the Euratom Treaty.
Bolaget Kernkraftwerke Lippe­Ems GmbH (nedan kallat KLE) har, genom en ansökan som inkom till domstolens kansli den 25 april 1997, överklagat den dom som förstainstansrätten meddelade den 25 februari 1997 i de förenade målen T­149/94 och T­181/94, Kernkraftwerke Lippe­Ems mot kommissionen (nedan kallad den överklagade domen) varigenom den ogillade klagandens talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut 94/95/Euratom av den 4 februari 1994 och 94/285/Euratom av den 21 februari 1994 om tillämpningen av artikel 53 andra stycket i Euratomfördraget.
Admissibility of the appeal as a whole
Kan överklagandet upptas till sakprövning i sin helhet?
The Court of First Instance was entitled to hold that the Agency could request additional information from the parties before reaching its decision on conclusion of the contract.
Klaganden har gjort gällande fyra grunder för upphävande av förstainstansrättens dom vad avser delen rörande talan i mål T­149/94.
The Commission submits that the appeal is manifestly inadmissible and asks the Court to dismiss it pursuant to Article 119 of the Rules of Procedure, on the grounds that it constitutes a repetition of the application made at first instance and does not include any specific and identifiable arguments of law against the contested judgment.
Kommissionen har hävdat att det är uppenbart att överklagandet inte kan upptas till sakprövning och har uppmanat domstolen att avvisa det med tillämpning av artikel 119 i rättegångsreglerna, med motiveringen att det utgör en upprepning av ansökan i första instans och inte innehåller några specifika identifierbara rättsliga grunder avseende den överklagade domen.
The first plea in law must therefore be dismissed as unfounded.
a) Artikel 5a f i bestämmelserna och föreskrifterna i kapitel 6 i fördraget avseende försörjning
(b) The rules on the division of powers
Överklagandet kan således inte vinna bifall på den första grunden.