natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court provided some explanation of the terms "movementsof capital" and "payments", stating first of all that the nomenclature in respect ofmovements of capital annexedto Directive 88/3 lI IEEC 10 still had the sameindicative value, for the purposes of defining the notion of capital movements, asit did before the entry into force of Article 73b et seq.of the EC Treaty, subjectto the qualification, contained in the introduction to the nomenclature,that the listset out thereinwas not exhaustive.
Efter att ha gjort vissa klargöranden i fråga om definitionen av begreppen kapitalrörelser respektive betalningar, anförde domstolen att den nomenklatur för kapitalrörelser som har bilagts direktiv 881361/EEG10fortsätter att ha samma betydelse som vägledning för att definiera begreppet kapitalrörelser som den hade innan artikel 73b och följande artiklar i fördraget trädde i kraft, eftersom förteckningen i direktivet, såsom anges i inledningen, inte är uttömmande.
In the case before the Court, it followed thatthe mortgage was covered by Article 73b of the Treaty.
Den ifrågavarande inteckningen omfattades följaktligen av artikel 73b i fördraget.
Next, the Court statedthat the requirement at issue constituted a restriction on the movement of capitalsince its effect was to weaken the link between the debt to be secured, payable in the currency of another Member State, and the mortgage, whose value could, asa result of subsequent currency exchangefluctuations, come to be lower than thatof the debt to be secured. This could only reduce the effectiveness of such asecurity, and thus its attractiveness.
Domstolen tillade därefter att det omtvistade förbudet utgjorde en restriktion för den fria rörligheten för kapital, eftersom det ledde till en försvagning av kopplingen mellan den fordran som säkerheten avsåg, vilken skulle betalas i en annan medlemsstats valuta, och inteckningen, vars värde kunde komma att understiga värdet av fordran till följd av senare inträffade växelkursförändringar, vilket endast kunde leda till att sådana säkerheter blev mindre effektiva och därigenom även mindre attraktiva.
Consequently,the legislation was liable todissuade the parties concerned from denominating a debt in the currency ofanother Member State.
Regeln kunde således komma att leda till att de som berördes av den avskräcktes från att uttrycka en fordran i en annan medlemsstats valuta.
Furthermore, it could well causethe contracting partiesto incur additional costs, by requiring them, purely for the purposes of registeringthe mortgage,to value the debt in the national currency and, as the case may be,formally to record that currency conversion.
Domstolen ansåg dessutom att den omtvistade regeln kunde leda till ytterligare kostnader för de avtalsslutande parterna genom att dessa, endast i syfte att göra inteckningen, tvingades att värdera fordran i den nationella valutan och att, i förekommande fall, låta registrera denna omräkning.
Finally, the legislation could not bejustified by an imperative requirement in the public interest on the ground that itwas designed to ensure the foreseeability and transparencyof the mortgagesystem, since it enabledlower-ranking creditors to establish the precise amountof prior-ranking debts, and thus to assess the value of the security offered to
Denna regel kunde slutligen inte motiveras mot bakgrund av tvingande skäl av allmänintresse på grundval av att den syftade till att garantera förutsägbarhet och överskådlighet i inteckningssystemet, eftersom den endast gjorde det möjligt för borgenärer med sämre rätt att få exakt kännedom om deprioriterade fordringarnas storlek, och att därigenom uppskatta värdet av den säkerhet som de erbjöds, till priset av osäkerhet för innehavare av fordringar uttryckta i utländsk valuta (dom av den 16 mars 1999 i mål C-222197, Trummer och Mayer, REG 1999, s. I- 1661).
Council Directive 88/361/EEC of 24 June 1988 for the implementation of Article 67 of the Treaty(OJ1988 L178, p.5).
Radets direktiv av den 24 juni 1988 för genomförandet av artikel 67 i fördraget (EGT L 178, s. 5; svensk specialutgåva, område 10, volym 1, s. 44).
Konle, cited above, was mainly concerned with the ability of publicauthorities, in that case the Land of Tyrol, systematically to require anadministrative authorisation prior to the acquisition of land, with an obligation forthe acquirer to show that the acquisition would not be used to create a secondaryresidence.
Domen i det ovannämnda målet Konle rörde huvudsakligen möjligheten för offentliga myndigheter, i detta fall delstaten Tyrolen, att systematiskt kräva ett administrativt förhandstillstånd för fastighetsförvärv med en skyldighet för förvärvaren att göra sannolikt att det inte skall inrättas en fritidsbostad genom förvärvet.
The Court stated that, to the extent that a Member State could justifythe system by relying on a town and country planning objective, the restrictive measure inherent in such a requirement could be accepted only if it were notapplied in a discriminatory manner and if the same result could not beachievedby other less restrictive procedures.
Domstolen slog fast att, om en medlemsstat kan motivera sitt krav på förhandstillstånd med att åberopa ett lokaliseringspolitiskt syfte, kan den inskränkande åtgärd som ett sådant krav utgör tillåtas enbart om den inte tillämpas på ett diskriminerande sätt och om samma resultat inte kan uppnås genom andra, mindre betungande förfaranden.
The Court considered that not to be so in thecase before it, in particular since the available documents revealed the intentionof using the means of assessment offered by the authorisation procedure in orderto subject applications from foreigners, including Community nationals,to a morethorough check than applications from Austrian nationals.
Domstolen ansåg att så inte var fallet, särskilt som det framgick av de tillgängliga handlingarna i målet att det fanns en avsikt att utnyttja den handlingsfrihet som tillståndsförfarandet erbjöd för att underkasta ansökningar av utländska medborgare, däribland medborgare i medlemsstater i gemenskapen, en mer ingående kontroll än ansökningar av österrikiska medborgare.
Finally, in Sandoz,a case relating to the taxation of a loan contractedby a residentborrower with a non-residentlender, the issue raised was whethera stamp duty charged on legal transactions was compatible with the freemovement of capital.
I-7041), rörde frågan huruvida en nationell lagstiftning, som medgav att skatteförvaltningen tog ut en avgift från en långivare som var bosatt utomlands till en låntagare som var bosatt i landet, var förenlig med den fria rörligheten för kapital.
The Court found that there was an obstacle to themovement of capital, but that it was necessary in order to prevent infringementsof national tax law and regulations, as provided for in Article 73d(1xb) of the Treaty (now Article 58(1)(b)EC).
Domstolen ansåg att det rörde sig om en restriktion för kapitalrörelser, men att denna restriktion var nödvändig, i den mening som avses i 73 d. l b i fördraget (nu artikel 58.1 b EG) för att förhindra Överträdelser av nationella lagar och författningar inom skatteområdet.
The national legislation applied, irrespectiveof the nationality of the contracting parties or of the place where the loan wascontracted, to all natural and legal persons resident in Austria who entered intoa contract for a loan, and its main objective was to ensure equal tax treatment.On the other hand, the Court found that the legislation was contrary to the Treatyin so far as, in the case of loans contracted without being set down in a writteninstrument, a loan contracted in Austria was not subject to the duty at issuewhereas, if it was contracted outside Austria, duty was payable by virtue of theexistence of the loan being recorded by an entry in the borrower's books andrecords of account (udgment of 14 October 1999 in Case C-439197 Sandoz v
Denna lagstiftning omfattade nämligen, utan hänsyn till avtalsparternas nationalitet eller till den plats där låneavtalet ingåtts, alla fysiska och juridiska personer med hemvist i Österrike som ingått ett sådant avtal, och det huvudsakliga syftet med denna lagstiftning var att säkerställa invånarnas lika behandling i skattehänseende. Domstolen ansåg däremot att denna lagstiftning stred mot fördraget, eftersom det rörde sig om ett lån som upptagits i Österrike utan att någon skriftlig handling upprättats och eftersom ett sådant lån inte omfattades av den omtvistade skatten, medan skatteplikt skulle föreligga om lånet upptagits utomlands och om förekomsten av lånet framgick av låntagarens bokföring och räkenskapsmaterial.
As in previous years, the bulk of the cases which the Court had todecide concerning the law on competition between undertakings arose either from
De flesta mål som domstolen hade att ta ställning till på området konkurrens mellan företag rörde, liksom tidigare år, antingen begäran om nationella domstolar eller överklaganden av förhandsavgöranden från förstainstansrättens domar.
references by national courts for preliminary rulings or from appeals broughtagainst decisions of the Court of First Instance.
förstainstansrattens bedömning (dom av den 8 juli 1999 i mål C-49/92 P, kommissionen mot Anic Partecipazioni, REG 1999, s.
The polypropylene appealsraised, first, fundamental questions relating to theconceptof "non-existence" of a Community act and to the possibility of the Courtof First Instance being obliged to grant a request made by a party for the oralprocedure to be reopened.
Överklagandena i polypropen-målen rörde för det första principfrågor angående en gemenskapsrattsaktsnullitet samt förstainstansrattens eventuella skyldighet att bifalla en parts hemställan om återupptagande av det muntliga förfarandet.
In response to the applicants' contentionsthat the Commission decision was non-existent,the Court recalled that acts of the Community institutions are in principle presumedto be lawful and accordinglyproduce legal effects, even if they are tainted by irregularities,until such time asthey are annulled or withdrawn.
Som svar på klagandenas påståenden om att ett beslut av kommissionen var en nullitet, erinrade domstolen om att gemenskapsinstitutionernas rattsakter i princip presumeras vara giltiga och därmed ha rättsverkan, aven om de ar behaftade med fel, så länge de inte har ogiltigförklarats eller återkallats.
However, by way of exception to that principle,acts tainted by an irregularity whose gravity is so obvious that it cannot betolerated by the Community legal order must be treated as having no legal effect,even provisional, that is to say they must be regarded as legally non-existent.
Med undantag från denna princip skall dock rattsakter som ar behaftade med fel som ar så uppenbart grova att de inte kan tolereras av gemenskapens rättsordning anses sakna all rättsverkan, aven tillfallig sådan. De skall alltså rättsligt betraktas som nulliteter.
Thepurposeof this exception is to maintain a balance between two fundamental, butsometimes conflicting, requirements with which a legal order must comply,namely stability of legal relations and respect for legality.
Detta undantag syftar till att bevara jämvikten mellan två grundläggande, men ibland motstridiga, krav som en rättsordning har att uppfjlla, nämligen stabila rattsförhållanden och lagenlighet.
According to the Court, it is self-evident from the gravity of the consequences attaching to afinding that an act of a Community institution is non-existentthat, for reasons oflegal certainty, such a finding is reserved for quite extreme situations.
Enligt domstolen ar följderna av att en rättsakt från en institution förklaras vara en nullitet så allvarliga att det förutsatts att en sådan förklaring av rattssäkerhetsskal förbehålls ytterst extrema fall.
As regardsreopening of the oral procedure, the Court stated that the Court of First Instanceis not obliged to accedeto a request to that effect unless the party concernedrelies on facts which may have a decisive influence on the outcome of the caseand which it could not put forward before the close of the oral procedure.According to the Court, indications of a general nature relating to an allegedpractice of the Commission that emerged from a judgment delivered in other casesor from statements made on the occasion of other proceedings do not amount tosuch facts.
Vad beträffar hemställan om återupptagande av det muntliga förfarandet, slog domstolen fast att förstainstansratten endast ar skyldig att bifalla en sådan hemställan om den berörda parten skulle stöda sig på omständigheter som kan ha en avgörande inverkan vilka den inte hade kunnat göra gällande innan det muntliga förfarandet avslutades.
The Court also made it clear that the Court of First Instance was notobliged to order that the oral procedure be reopenedon the ground of an allegedduty to raise of its own motion issues concerning the regularity of the procedure
Domstolen slog fast att upplysningar av allmän karaktär rörande en påstådd praxis från kommissionens sida, vilka härrör från en dom som meddelats i andra mål eller uttalanden som gjorts med anledning av andra förfaranden, inte kunde anses utgöra sådana omständigheter.
With regard to theconceptof a concerted practice - which refers to a form of coordination betweenundertakings that, without having been taken to a stage where an agreementproperly so-called has been concluded, knowingly substitutes for the risks ofcompetition practical cooperation between the undertakings - the Court statedfirst that, like an agreement, a concerted practice falls under Article 85 where ithas as its object the prevention, restriction or distortion of competition even in theabsence of anti-competitive effects on the market.
begreppet samordnat förfarande, vilket avser en form av samordning mellan företag som, utan att ha gått så långt att ett avtal i egentlig mening slutits, ändå medvetetbyter ut de risker som konkurrensen innebar mot ett praktiskt samarbete, slog domstolen för det första fast att ett samordnat förfarande, nar det har som syfte att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen, i likhet med ett avtal, omfattas av artikel 85.1 i fördraget, även om konkurrensbegränsande effekter saknas på marknaden.
It also stated that while theconceptof a concerted practice implies, besidesundertakings' concerting witheach other, subsequent conduct on the market, and a relationship of cause andeffect between the two, the presumption must none the less be - subject to proofto the contrary, which the businessesconcerned must adduce- that theundertakings taking part in the concerted action and remaining active on themarket take account of the information exchangedwith their competitors for thepurposesof determining their conduct on that market.
Domstolen angav aven att, om begreppet samordnat förfarande, förutom samordningen mellan företagen, aven förutsätter ett beteende på marknaden som svarar inot denna samordning och ett orsakssamband mellan dessa båda rekvisit, måste det emellertid, såvida motsatsen inte bevisas vilket åvilar de berörda aktörerna att göra, antas att de företag som deltar i det samordnade förfarandet och som fortsätter att vara aktiva på marknaden tar hänsyn till de uppgifter som de har lämnat till varandra nar de bestämmer sitt beteende på marknaden.
Second, the Court statedin relation to application of the rule of reason, which certain appellants relied on,that even if that rule does have a place in the context of Article S5(1) of the Treaty, in no event may it exclude application of that provision in the case of arestrictive arrangement involving producers accounting for almost all the Community market and concerning price targets, production limits and sharingout of the market.
Även för det fall att "the rule of reason", som vissa klaganden hade åberopat, kan anses ingå i artikel 85.1 i fördraget, kan denna princip i intet fall medföra att nämnda bestämmelse inte ar tillämplig i fall då producenter som står för nästan hela gemenskapsmarknaden deltar i en samverkan och kommer överens om målpriser, produktionsbegransningar och fördelning av marknaden.
Third, certain appellants contendedthat the finding that themeetings in which they had taken part were unlawful amounted to a violation ofthe freedoms of expression,of peaceful assembly and of association.
Vissa klaganden hade vidare gjort gällande att slutsatsen att de sammankomster som dessa deltagit i utgjorde Överträdelser av konkurrensreglerna stred mot yttrandefriheten och ratten att delta i fredliga sammankomster samt föreningsfriheten.
The Court, while acknowledging that those freedoms are protected in the Community legalorder, rejected the plea since the meetings in question had not been held to becontrary to Article 85 per s€, but only inasmuch as their purpose wasanti-competitive.
Domstolen medgav visserligen att dessa friheter skyddas genom gemenskapens rättsordning, men underkände ändå denna grund, eftersom de omtvistade sammanträdena inte som sådana ansetts strida mot artikel 85.1 i fördraget, utan för att de hade ett konkurrensbegränsande syfte.
Fourth, the Court held that although a situation of necessitymight allow conduct which would otherwise infringe Article 85 of the Treaty tobe considered justified, such a situation can never result from the mererequirement to avoid financial loss.
Domstolen slog dessutom fast att, aven om det inte kan uteslutas att det kan förekomma tvingande omständigheter som gör att ett beteende som annars skulle anses strida mot artikel 85.1 i fördraget kan anses tillåtet, en sådan situation inte kan anses föreligga endast av det skalet att den berörde ar tvungen att försöka undgå en ekonomisk förlust.
Fifth, the Court accepted that thepresumption of innocence appliesto the procedures relating to infringements ofthe competition rules applicable to undertakings that may result in the impositionof fines or periodic penalty payments.
Domstolen medgav vidare att principen om presumtion för oskuld ar tillamplig i förfaranden rörande åsidosättande av de konkurrensregler som ar tillämpliga på företag, dar böter eller viten kan tankas utdömas.
However, where it is established that anundertaking has taken part in meetings between undertakings of a manifestlyanti-competitive nature, the view may be taken that it is for the undertaking toprovide another explanation of the tenor of those meetings, without that
Nar det har styrkts att ett företag deltagit i sammanträden mellan företag och dessa sammanträden helt klart hade ett konkurrensbegränsande syfte, ansåg domstolen att det åvilade detta företag att ge en annan förklaring vad avser sammanträdenas innehåll.
The Court stated that, although the concept of a continuousinfringement has different meaningsin the legal orders of the Member States, itin any event comprises a pattern of unlawful conduct implementing a singleinfringement, united by a common subjectiveelement.
fortlöpande Överträdelse har olika innehåll i olika medlemsstaters rättsordningar omfattar det i vilket fall som helst en samling rättsstridiga beteenden eller åtgärder för verkställighet av en enda Överträdelse, där det subjektiva elementet är detsamma.
On that basis it held thatthe Court of First Instance had been right in holding that the activities whichformed part of schemesand pursued a single purpose constituted a continuous infringement of the provisions of Article 85(1) of the Treaty, so that the five-yearlimitation period laid down by the legislation could not begin to run until the dayon which the infringement ceased.
På denna grund slog domstolen fast att förstainstansratten med rätta hade kunnat anse att åtgärder som ingår i olika system men som har samma syfte utgör en fortlöpande Överträdelse enligt artikel 85.1 i fördraget, varför den femåriga preskriptionstiden enligt artikel 1 i förordning nr 2988174 inte började löpa förrän den dag då Överträdelsen upphört.
Finally, with regard to the administrativeproceedings, one appellant complained that the Court of First Instance had notdrawn any consequences from the Commission's refusal to grant it access to the replies of the other producers to the statements of objections(Hercules Chemicalsv Commission).
Vad slutligen beträffar det administrativa förfarandet hade en klagande förebrått förstainstansrätten för att inte ha tagit stallning till kommissionens vägran att låta klaganden ta del av övriga producenters svar på meddelandena om anmärkningar (målet Hercules Chemicals).
The Court of Justice approved the approach followed by the Court of First Instance, which had not ruled on the lawfulness of such a refusalbut had established that, even in the absence of the refusal,the proceedings wouldnot have had a different outcome.
Domstolen godkände förstainstansrättens tillvägagångssätt, enligt vilket förstainstansrätten inte uttalade sig i frågan huruvida denna vägran var lagenlig utan endast konstaterade att, aven om denna vägran inte hade förelegat, förfarandet inte hade kunnat leda till ett annat resultat.
According to the Court of Justice, such anapproach is not tantamountto conferring rights of defence only on the innocent,because the undertaking concerned does not have to show that, if it had hadascess to the replies in question, the Commission decision would have beendifferent in content.but onlv that it would have been able to use those documents for its defence.
Enligt domstolen kunde denna slutsats inte innebära att endast oskyldiga har rätt till försvar, eftersom det berörda företaget inte var skyldigt att bevisa att kommissionens beslut skulle ha fått ett annat innehåll om företaget hade haft tillgång till övriga producenters svar på meddelandet om anmärkningar, utan företaget var endast skyldigt att bevisa att det kunde ha använt nämnda handlingar för sitt försvar.
Other important points may be found in the judgment in Commission v Anic Partecipazioni , cited above.
Andra viktiga slutsatser återfinns i domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Anic Partecipazioni.
First, the Court acknowledged that, given the natureof the infringements in question and the nature and degree of severity of theensuing penalties, responsibility for committing the infringements of Article 85of the Treaty was personal in nature.
För det första ansåg domstolen att principen om personligt ansvar, med hänsyn till arten av de ifrågavarande Överträdelserna och svårighetsgraden av de därtill knutna sanktionerna, skulle tillämpas vad avser ansvaret för Överträdelserna av artikel 85 i fördraget.
However, the mere fact that an undertakingtakes part in such an infringement in ways particular to it does not suffice toexclude its responsibility for the entire infringement, including conduct put intoeffect by other participating undertakings but sharing the same anti-competitiveobject or effect.
Att varje företag deltog i Överträdelsen under individuella förutsättningar räckte emellertid inte för att företaget inte skulle kunna hållas ansvarigt för hela Överträdelsen, inbegripet åtgärder som materiellt sett genomförts av andra deltagande företag, men som vidtogs i samma konkurrensbegränsande syfte eller som hade samma konkurrensbegränsande verkan.
On the contrary, the undertaking may be regarded as responsiblefor the entire infringement, throughout the whole period of its participation in it,where it is established that it was aware of the offending conduct of the otherparticipants or that it could reasonably have foreseen that conduct and that it wasprepared to take the risk.
Detta företag kunde tvärtom anses vara ansvarigt för hela den tid som företaget deltog i Överträdelsen, i synnerhet när det hade konstaterats att företaget i fråga kände till övriga deltagares Överträdelser eller rimligen kunde förutse dem och företaget var berett att acceptera risken att de andra företagen begick Överträdelser.
Second, the Court held with regard to the burden ofproving infringements that the Court of First Instance was entitled to find, without
För det tredje slog domstolen fast att en serie beteenden från flera företag utgjorde uttryck för en enda och komplex
Third, the Courtheld that patternsof conduct by several undertakings may be a manifestation ofa single infringement, corresponding partly to an agreement and partly to aconcerted practice.
Överträdelse som omfattades dels av begreppet avtal, dels av begreppet samordnat förfarande.