natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Union was established to contribute to the development of local government autonomy, safeguard and promote the interests of municipalities, promote municipal cooperation, assist municipalities in their tasks by providing them with qualified assistance where required, as well as to draft and promote legislation pertaining to its members.
Syftet med förbundet var att understödja utvecklingen av det lokala självstyret, tillvarata och föra fram kommunemas intressen, främja samarbete mellan kommunerna, vid behov bistå kommunerna i deras arbete med kvalificerat stöd samt att föreslå och arbeta för lagstiftning av betydelse för dess medlemmar.
The Union is a member of IULA and its European section (the CEMR), a member of Europa Nostra, ECOVAST and the Commonwealth Local Government Forum.
Kommunförbundet är medlem av IULA och dess europeiska sektion (CEMR).
It is also represented on the Council of Europe's Congress of Local and Regional Authorities of Europe. (CLRAE)
Det tillhör också Europa Nostra. Ecovast och Samväldesforum för lokala myndigheter.
Elections are held at three levels: Presidential, Parliamentary and Municipal.
Allmänna val hålls på tre olika nivåer: presidentval, parlamentsval och kommunalval.
In recent years all the elections have taken place in free and peaceful conditions.
På senare år har samtliga val kunnat hållas under fria och fredliga former.
The entrenched communal character of the constitution was confirmed by the voting systems.
Författningens speciella karaktär med hänsynstaganden till de två befolkningsgrupperna bekräftades av valsystemet.
Municipalities: Mayors are elected directly by the people for a term of five years and are the executive authority of the municipalities.
Kommuner: Borgmästaren väljs direkt av folket för en femårsperiod och utövar kommunens verkställande befogenheter.
The Deputy Mayor is elected from among the council members by secret ballot during the first meeting of the newly elected Council.
Vice bogmästaren väljs bland kommunfullmäktigeledamöterna genom sluten omröstning under den nyvalda fullmäktigeförsamlingens första sammanträde.
Municipal Councils are again elected directly by the people for a term of five years.
Även fullmäktige väljs direkt av folket för en femårsperiod.
Municipal councils are the policy-making bodies of the municipalities.
Fullmäktigeförsamlingen är det organ som utformar kommunens politik.
The number of municipal councillors depends on the size of the local electorate (a minimum of 8 and a maximum of 26 excluding the mayor).
Antalet ledamöter varierar med antalet väljare (minst 8 och max 26 utöver borgmästaren).
The Council appoints the members of the Administrative Committee.
Kommunfullmäktige utser i sin tur förvaltningsnämnden.
Improvement Boards: The Improvement Board is made up of elected members serving for a five year term.
Distriktsprefekten utnämns av regeringen som dess lokala företrädare i respektive distrikt.
The district officer is appointed by the government as its local representative in each district and acts as chief co-ordinator and liaison for the activities of all ministries and districts and is answerable to the Ministry of the Interior.
Han eller hon leder och samordnar alla ministeriers och distrikts verksamhet och är underställd inrikesministeriet.
With the exception of some Improvement Areas which are financially better off, central government provides administrative and technical assistance to most Improvement Boards through civil servants employed in the District Office.
Med undantag för några utvecklingsområden som har det bättre ställt ekonomiskt, ger centralregeringen administrativt och tekniskt stöd till merparten av utvecklingsnämnderna med hjälp av de statstjänstemän som är anställda av distriktskontoret.
Village authorities: Village Authorities exist today in almost all villages of the island.
Bymyndigheter: Bymyndigheter omfattar i dag nästan alla byar på ön. På bynivå har det funnits lokala råd alltsedan den ottomanska tiden.
According to the law, the Village Commission consists of the President of the Community, the Deputy President and three other members.
Enligt lagen består bykommissionen av ordföranden, vice ordföranden och tre övriga medlemmar.
New legislation in 1979 provided for village and town government officials to be elected rather than appointed, and elections for village councils and their presidents have taken place every five years, as of 1979.
Enligt den nya lagstiftning som infördes 1979 skulle befattningshavarna i byar och städer utses genom val i stället för att utnämnas, och val till byråd och ordförandeposter skulle
A Public Service Commission consisting of a Chairman and nine other members - seven Greek Cypriots and three Turkish Cypriots - appointed for a term of six years by the President and the Vice-President of the Republic, was given responsibility for allocating public office between the two Communities and appointing, promoting, transferring and retiring staff as well as exercising disciplinary control, including dismissal and removal from office.
En kommission för offentliga tjänster, bestående av en ordförande och nio övriga ledamöter -sammanlagt sju grekcypriotiska och tre turkcypriotiska - tillsattes för en sexårsperiod av republikens president och vicepresident. Denna kommission fick ansvar för att fördela de offentliga ämbetena mellan de två befolkningsgrupperna och anställa, befordra, förflytta och pensionera personal samt utöva disciplinär kontroll, inklusive avsked och skiljande från tjänst (art. 122-125 i 1960 års konstitution).
The post of a Commissioner for the Administration - Ombudsman - was created in January 1991.
Ombudsmannatjänsten skapades i januari 1991.
He has received and investigated a significant number of complaints and the Government has responded positively to most cases.
Ombudsmannen har tagit emot och undersökt ett betydande antal klagomål, och regeringen har i de flesta fall reagerat positivt.
A Communal Chamber exercising legislative and administrative power for certain restricted communal subjects - such as religious affairs, educational and cultural matters, and over communal taxes and charges levied to provide for the needs of bodies and institutions under the control of the Chamber (Art. 86 to 90) - was established for each community.
För varje befolkningsgrupp inrättades en "kammare" med uppgift att utöva lagstiftningsbefogenheter och administrativa befogenheter inom vissa speciella områden av betydelse för befolkningsgruppen, såsom religiösa frågor, utbildnings- och kulturfrågor samt sådana skatter och avgifter som tas ut för att finansiera de organ och institutioner som sorterar under kammaren (art. 86-90).
In the composition of any parliamentary committee, the proportional representation of the two communities (Art. 73) was to be adhered to.
När parlamentariska utskott inrättades var man också tvungen att ta hänsyn till den proportionella representationen för de två befolkningsgrupperna (art. 73).
The Republic of Cyprus has a well-functioning multiparty system.
Republiken Cypern har ett välfungerande flerpartisystem.
There are five parties represented in the 56 seat House of Representatives and two independent MPs.
Fem partier finns företrädda inom ramen för de 56 platserna i Representanthuset.
In addition, there are two parties not represented in Parliament.
Det finns också två oberoende parlamentsledamöter.
The Turkish Cypriot community also has a well-functioning multiparty system. The Turkish Cypriot community has three major political parties.
Även den turkcypriotiska gemenskapen har ett välfungerande flerpartisystem med tre stora politiska partier.
A few smaller parties emerged in the 1980s, and a 1990 alliance among the three opposition parties was short-lived.
Ett fåtal mindre partier växte fram under 1980-talet, och 1990 bildades en kortlivad allians mellan de tre oppositionspartierna.
CONCLUDING REMARKS
SLUTSATSER
Despite the fundamental changes in the territorial structures of their public administration, the first six candidate countries for EU-membership are still unitary states.
De sex första länderna som kandiderar för ett EU-medlemskap har genomgått genomgripande förändringar i de offentliga myndigheternas administrativa indelning, men trots detta är dessa länder ändå att betrakta som enhetsstater.
For two reasons this observation also holds true for the Republic of Cyprus though its 1960 Constitution provided for partial autonomy of the two Communities of Greek and Turkish Cypriots.
Av två skäl gäller detta även Republiken Cypern, trots att 1960 års författning innebar att grekcyprioter respektive turkcyprioter tilldelades viss autonomi.
First of all, the objective of the basic constitutional principle to prevent a predominance of the Greek part of the population over the smaller Turkish Community in the Northern part of the country should not be achieved by a far-reaching territorial decentralisation, régionalisation or even fédéralisation.
För det första var det inte meningen att syftet med författningens grundläggande princip - dvs. att förhindra en cypriotisk dominans över den turkcypriotiska minoriteten i landets norra del - skulle uppnås via en långtgående geografisk decentralisering, regionalisering eller ens federal konstruktion.
Instead of a territorial division along ethnic lines, the Constitution provided from the beginning for mechanisms guaranteeing equal representation of the two Communities in the institutions at national and subnational level without questioning the political unity of the state.
I stället för en territoriell uppdelning enligt etnisk tillhörighet föreskrev författningen redan från början mekanismer för att garantera de två befolkningsgrupperna lika representation inom institutioner på såväl nationell som regional och lokal nivå, utan att för den skull ifrågasätta landets politiska enhet.
Secondly, because of the partition of the island after the military intervention of Turkey and the proclamation of the "Constitution" of the "Turkish Republic of Northern Cyprus (TRNC)" in 1983, these mechanisms are no longer applicable.
För det andra har dessa mekanismer redan spelat ut sin roll i och med att ön delades efter Turkiets militära ingripande och införandet av en särskild "författning" för Nordcypems Turkiska Republik (TRNC) år 1983.
Since then the Republic of Cyprus is de facto constituted by the Greek part in the South of the country.
Sedan dess utgörs Republiken Cypern i praktiken endast av den grekcypriotiska södra delen av ön.
Neither the plan of the United Nations to overcome the divide by a federation nor the proposal favoured by TRNC to form a confederation seem to be practicable at the moment.
Varken FN:s försök att överbrygga delningen genom inrättandet av en federation eller det förslag om ett slags federation som stötts av TRNC ter sig för närvarande genomförbara i praktiken.
As regards the structures of territorial administration within the Republic of Cyprus, there are reform approaches to enhance efficiency at the subnational level, but the traditional model of local selfgovernment remains strongly influenced and controlled by the central level.
Vad gäller den administrativa indelningen av Republiken Cypern finns det reforminitiativ för att öka effektiviteten på lokal och regional nivå, men den traditionella modellen för lokalt självstyre är fortfarande underställd stark påverkan och kontroll från centralregeringshåll.
Especially with regard to problems of local selfgovernment, it may be possible to a certain degree to compare the current situation in the Republic of Cyprus to the developments in the five Central and Eastern European countries (CEEC).
Åtminstone vad gäller frågan om lokalt självstyre ter det sig i viss mån möjligt att jämföra den aktuella situationen i Republiken Cypern med utvecklingen i de fem central- och östeuropeiska staterna.
There is, for example, a general tendency of increasing numbers of local government units which are often too small to cope with the competences of their own sphere or delegated to them by the state administration.
Som exempel kan nämnas att den allmänna tendensen är en ökning av antalet lokala administrativa enheter som är alltför små för att handha frågor inom de egna kompetensområdena och uppgifter som delegerats till dem från den statliga förvaltningen.
Moreover, in all six countries a more far-reaching decentralisation of public administration is impeded by the facts that local selfgovernment bodies heavily depend on financial transfers from the state budgets and that their activities have regularly to be complemented and assisted by deconcentrated divisions of central administration.
I samtliga sex stater hindras dessutom en mer långtgående decentralisering av den offentliga förvaltningen av att organ för lokalt självstyre är starkt beroende av anslag via den statliga budgeten och av att deras verksamhet i regel måste kompletteras och stödjas via decentraliserade avdelningar ¡nom centralregeringen.
Nevertheless, these apparent similarities must not detract from the unique settings in each of the six countries as regards historical, social and cultural legacies, state traditions, political priorities and so on, which determine the outcome of the decentralisation process in each of the six countries.
Trots sådana synbara likheter får man dock inte förringa betydelsen av det unika i vart och ett av de sex länderna i fråga om historiskt, socialt och kulturellt arv, statstraditioner, politiska prioriteringar etc, eftersom dessa faktorer är avgörande för resultatet av decentraliseringsprocessen i respektive land.
Obviously, any attempt to compare the results of decentralisation in the countries belonging to this first group of EU applicants, has to be aware of these restrictions.
Vid varje försök till jämförelse av resultatet av decentraliseringen i de länder som ingår i den första gruppen av EU-medlemskapskandidater måste givetvis dessa villkor beaktas.
However, considering the common experience of half a century of socialist rule - such a comparison seems at least a little more promising and justified, if it is focused on common features and differences of territorial administration reform within the group of transformation countries.
Med tanke på de gemensamma erfarenheter som ett halvt sekel av socialistiskt styre innebär ter sig emellertid en sådan jämförelse åtminstone något mer ändamålsenlig och berättigad om den inriktas på gemensamma drag respektive skillnader i samband med en omorganisation av den administrativa indelningen i dessa reformländer.
In other words, the case of the Republic of Cyprus is simply "too different".
Fallet Republiken Cypern är med andra ord "alltför speciellt".
Since any attempt to give a short systematic survey of recent trends in territorial reorganisation would fail if one tried to draw common conclusions for Cyprus and the CEEC, the following remarks will strictly concentrate on the Czech Republic, Estonia, Hungary, Poland and Slovenia.
Eftersom varje försök till en kortfattad systematisk översikt över den senaste tidens utvecklingstrender för en omorganisation av den administrativa indelningen vore meningslöst om man försökte dra samma slutsatser för Cypern som för de central- och östeuropeiska staterna, gäller kommentarerna nedan endast Tjeckien, Estland.
The initial phase of transformation beginning in 1989/90 brought a substantial weakening of the regional bodies or - as in the case of the Czech Republic - their complete abolition.
Ungern, Polen och Slovenien.
As the intermediate level administrations had been one of the main pillars of communist authoritarian rule and redistributive arbitrariness, they were perceived to be a potential obstacle to the reestablishment of democratic government and the rule of law in the Central and Eastern European countries.
Först och främst bör det än en gång framhållas att ett "försenat" inrättande av rättsliga förutsättningar för regionalt självstyre i samband med en politisk och ekonomisk reform, såsom fallet varit i Tjeckien, Polen och Slovenien, är något helt annat än de regionaliseringsprocesser eller till och med de federalistiska utvecklingsprocesser som har kunnat observeras i samtliga nuvarande EU-stater under två decennier.
On the other hand selfgovernment at the local level was considered to be one of the central preconditions to safeguard citizens' participation in the young democratic systems. It is common to all
Den första reformfasen som inleddes 1989-90 innebar en betydande försvagning av regionala myndighetsorgan eller - som i Tjeckien - att de avskaffades helt.
CEEC that more and more local bodies applied - as a kind of counter-movement to the strongly hierarchical rule in socialist times - for the status of a self-governing body.
Gemensamt för samtliga central- och östeuropeiska stater är att allt fler lokala myndighetsorgan ansöker om status som organ för lokalt självstyre - som ett slags motvikt till det starkt hierarkiska styret under den socialistiska eran.
Consequently, the number of self-governing units steadily increased while their size continuously decreased.
Följden har blivit att antalet enheter för lokalt självstyre ökat stadigt, medan deras storlek fortsatt att minska.
Paradoxically, this development favoured the on-going déconcentration of central public administration along sectoral and territorial lines contributing to a slow process of re-centralization as many of the new municipalities were no longer able to fulfil their own and transferred competences from the state.
Paradoxalt nog har denna utveckling gynnat den pågående sektorsvisa och geografiska decentraliseringen av statsförvaltningen genom att bidra till en långsam recentraliseringsprocess i takt med att många av de nybildade kommunerna inte längre klarat av de egna befogenheterna, eller befogenheter som överförts till dem från den statliga nivån.
It is particularly interesting that - apart from Estonia as a single country where no plans for regions as a second tier of subnational selfgovernment exist - the municipalities did not react to this development by intensifying mutual cooperation or mergers at the local level to carry out tasks together.
Med undantag för Estland, som är det enda land där det inte finns några planer på att inrätta någon mellannivå med regionalt självstyre, är det särskilt intressant att notera att kommunerna inte reagerat på denna utveckling genom en intensifiering av samarbetet sinsemellan eller sammanslagningar på lokal nivå för att kunna utföra uppgifterna gemensamt.
The possibility for such a bottom-up approach would have existed in all transformation countries.
Förutsättningarna för ett sådant nedifrån-och-upp-synsätt bör ha existerat i samtliga reformländer.
Given the lack of local initiative in this respect, the creation of an intermediate tier of selfgovernment appeared indispensable to fight the tendency of re-centralisation via déconcentration of a growing number of state authorities.
Med tanke på avsaknaden av lokala initiativ i detta sammanhang framstår inrättandet av en mellannivå för självstyre som helt naturligt för att genom en delegering av allt fler statliga uppgifter motverka recentraliseringstendensen.
For the state level the establishment of regional selfgovernment appeared as an appropriate solution as the growing degree of déconcentration enhanced the inefficiency and intransparency of public administration and threatened to lead to a complete overload of central government capacities.
Från ett statligt perspektiv har regionalt självstyre tett sig som en lämplig lösning, eftersom ökad delegering inneburit ökad ineffektivitet och sämre insyn i den offentliga förvaltningen och hotat att leda till överbelastning vad gäller centralregeringens befogenheter.
Against this background, the creation of decentralised administrative structures at regional level was primarily the consequence of the necessity to guarantee the efficiency of public administration - a need reinforced by the processes of economic transformation.
Mot bakgrund av detta svarar decentraliserade administrativa strukturer på regional nivå i första hand mot behovet av att garantera effektiviteten inom den offentliga förvaltningen, ett behov som ökat i takt med den ekonomiska reformprocessen.
Accordingly, as a rule, the competences of regional governments are mainly composed of former responsibilities of state administration.
De regionala myndighetemas ansvarsområden består därför i regel främst av befogenheter som tidigare innehafts av den statliga förvaltningen.
Decentralisation at the regional level serves - first of all - as an (admittedly more democratic) substitute for déconcentration.
En regional decentralisering tjänar i första hand som ett alternativ till delegering, om än ett mer demokratiskt sådant.
The competences of the municipalities are, by and large, not affected.
Kommunernas kompetensområden påverkas i princip inte.
However, in many cases (Hungary, Poland, Czech Republic) there remains a double-headed administrative structure at the intermediate level - with the representative of the central government who is regularly in charge of the legal supervision of local and regional selfgovernment on the one side, and the elected head of the selfgovernment bodies on the other side.
I flera fall (Ungern. Polen och Tjeckien) kvarstår dock en administrativ struktur med två ledningsfunktioner på mellannivå - å ena sidan centralregeringens representant, som i regel ansvarar för den rättsliga övervakningen av det lokala/regionala självstyret, och å den andra det regionala myndighetsorganets folkvalda överhuvud.
Combined with an unclear separation of tasks between state and regional selfgovernment this may cause considerable frictions.
I kombination med en oklar arbetsfördelning mellan staten och den regionala myndigheten kan en sådan situation leda till allvarliga friktioner.
The insufficient delimitation of responsibilities in Poland, for example, still contributes to permanent friction between the marshal (representing the self-government) and the voivod (representing the state) in the voivodships.
En oklar ansvarsfördelning i Polen har till exempel gett upphov till bestående friktioner mellan marskalken (representant för det regionala självstyret) och vojvoden (representant för staten) i de olika vojvodskapen (länen).
Another dilemma of decentralisation in the CEEC is that the problem of insufficient capacities of local selfgovernment to carry out their tasks cannot simply be solved by the creation of a second subnational tier.
Ett annat dilemma i samband med en decentralisering i de central- och östeuropeiska staterna är att problemet med de lokala myndighetemas otillräckliga kapacitet för att utföra sina uppgifter inte kan lösas endast genom inrättandet av en administrativ mellannivå.
The number of municipalities has not decreased considerably yet and the readiness of smaller villages or towns to (re-)merge with other neighbouring bodies is hardly given considering that many of them just gained selfgovernment status.
Antalet kommuner har ännu inte minskat i någon avgörande utsträckning, och man kan knappast räkna med att medborgarna i byar, samhällen eller mindre städer kommer att vara villiga att (åter)förenas med sina grannkommuner när flera av dem just har uppnått lokalt självstyre.
Moreover, according to the European Commission's country progress reports as regards the state of preparations for EU membership, another common weakness of local selfgovernment in most transformation countries is the high dependence of this tier on central state budgets.
Enligt Europeiska kommissionens rapporter om de framsteg som gjorts i olika länder vad gäller förberedelserna inför ett EU-medlemskap utgör dessutom denna nivås starka beroende av anslag från statsbudgeten en annan vanlig svaghet inom det lokala självstyret i de flesta reformländerna.
In the Czech Republic, for instance, state budget transfers amount to 66% of local government revenue, in Poland it is up to 85%.
I Tjeckien uppgår exempelvis överföringarna från statsbudgeten till 66 % av de lokala myndigheternas intäkter; i Polen utgör denna andel 85 %.