natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission also claims default interest from 6 May 1994, the date on which the insurers were put on notice.
Klaganden har vidare hävdat att förstainstansrätten också felaktigt har fastslagit att Parkers och dess självständiga återförsäljares diskriminerande behandling av Viho inte stred mot artikel 85.1 d.
By application lodged at the Court on 13 March 1995, the Commission of the European Communities brought an action pursuant to an arbitration clause for an order that Royal Beige SA, acting on its own behalf and as agent for seven other insurers, all party to a collective insurance agreement concluded with the institutions of the European Communities ('the insurers'), pay it a lump sum allegedly due from
Under sådana förhållanden kan inte Parkers distributionspolitik anses vara av sådant slag att artikel 85.1 blir tillämplig, ens i förening med artiklarna 2, 3c och 3g i fördraget, även om politiken huvudsakligen syftar till dela upp olika nationella marknader mellan dotterbolagen och kan medföra verkningar utanför Parkerkoncernen, vilka skulle kunna påverka tredje mans ställning i konkurrenshänseende. Ett sådant
On 22 April 1994 Mr X was paid the sum of BFR 25 794 194.
återförsäljare är utan relevans för lösningen av den föreliggande tvisten.
By letter of 6 May 1994 the Commission informed Van Breda that, in accordance with the majority decision of the Medical Committee, it had paid the aforesaid sum to Mr X
ensidigt agerande kan däremot falla under artikel 86 i fördraget, om förutsättningarna för tillämpningen av denna bestämmelse är uppfyllda.
By letter of 13 October 1994 Van Breda stated that the insurers were not in a position to accept the request for reimbursement.
Det var således riktigt av förstainstansrätten att med hänvisning enbart till det faktum att det var fråga om en ekonomisk enhet förklara att artikel 85.1 inte var tillämplig på Parker-koncernen.
The Commission then decided to bring the present proceedings.
Den andra delen av den första grunden
It is the Communities, which are the sole beneficiaries of the Agreement, that are covered and it is to them that the insurers are to pay the allowances — in terms both of lump sums and default interest — arising under those provisions.
Klaganden har emellertid inte invänt mot det andra skälet, enligt vilket Viho i alla händelser inte lyckats visa vilket avtal, beslut eller samordnat förfarande mellan Parker och dess självständiga återförsäljare som skulle ha medfört att Viho diskriminerades.
Under the terms of the Agreement, the public limited company J. Van Breda & Co. International ('Van Breda') was appointed as intermediary. A letter dated 27 January 1989 from Van Breda to the European Communities ('the letter of 27 January 1989') confirmed an agreement concluded between the insurers and the European Communities, pursuant to the Agreement, on the procedure applicable to accidents and occupational diseases occurring as from 1 February 1989.
Klaganden anser att förstainstansrätten felaktigt har fastslagit att Parkers distributionssystem inte stred mot artikel 85.1 d av det skälet att det inte innebar att Parkerkoncernen eller dess självständiga återförsäljare diskriminerade Viho med avseende på priser och försäljningsvillkor.
The Commission bases its claim for reimbursement on the second paragraph of Article 5 of the Agreement, according to which, in the event that the appointing authority's decision determining the pecuniary rights of the victim or those entitled under him is consistent with the opinion given by the Medical Committee and the insurers' expert was a doctor member of that committee, the insurers are obliged to reimburse to the Communities the whole amount of the sums paid out by the latter to the victim or those entitled under him, pursuant to the appointing authority's decision.
Klaganden har huvudsakligen gjort gällande att förstainstansrätten har brutit mot artiklarna 86 och 190 i fördraget, dock utan att på dessa punkter precisera sina invändningar mot den överklagade domen. Klaganden har i stället nöjt sig med att hänvisa till den ansökan jämte bilagor som ingavs till förstainstansrätten.
According to the Commission, it appears from the clear wording of that clause that the insurers are not entitled to raise any plea in order to justify their refusal to reimburse the sum paid to Mr X where the conditions set out therein are satisfied.
Det bör erinras om att de rättsliga grunder som klaganden åberopar till stöd för sina yrkanden skall anges i överklagandet.
On 26 November 1990 Mr X, an official of the Commission of the European Communities, requested that two illnesses contracted by him whilst he was working for the European Communities be recognized as being occupational diseases. The two diseases were lung cancer and chronic asthmatoid bronchitis.
I fråga om Parkers och dess självständiga återförsäljares påståttdiskriminerandebehandling av klaganden har denne klandrat förstainstansrätten för att ha fastslagit att de relationer som Parker upprätthåller med sina självständiga
For their part, the insurers take the view that the second paragraph of Article 5 of the Agreement has nothing whatsoever to do with the present dispute, which is a purely legal one.
Under dessa omständigheter kan den andra och den tredje grunden inte tas upp till prövning.
On 23 February 1992 Mr X sought the opinion of the Medical Committee.
Domstolen har beslutat följande dom:
On 25 February 1994 the Medical Committee drew up and adopted its report by a majority.
"1) Överklagandet ogillas.
The report concluded that the bronchopulmonary cancer from which Mr X was suffering was an occupational disease.
Klaganden skatt ersätta rättegångskostnaderna.'1
Since the insurers have renounced recourse to judicial proceedings only in the case of medical disputes, they may still contest the obligation to
Han föreslog att överklagandet skulle ogillas och att bolaget VIHO Europe skulle förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
make reimbursement by raising pleas other than ones of a medical nature even where, as in this case, the conditions described in paragraph 36 of this judgment are satisfied.
Mål C-76/95 Europeiska gemenskapernas kommission mot Royale Belge SA m.fl.
Secondly, the insurers contest whether the Medical Committee's findings were regular.
"Tjänstemän — Försäkring för olycksfall och yrkessjukdomar" (sjätte avdelningen) såväl engångsbeloppet som dröjsmålsräntan avseende den ersättning som följer av tillämpningen av bestämmelserna i dessa regler.
The insurers accuse the Commission in the first place of having adopted the decision of 15 April 1994 as appointing authority without complying with the contractual rules laid down by the Agreement, or with the procedures and practical provisions set out in the letter of 27 January 1989.
Enligt i överenskommelsen utsågs aktiebolaget J. Van Breda & Co. International (nedan kallat Van Breda) till mellanhand. I en skrivelse av den 27 januari 1989 som Van Breda sände till Europeiska gemenskaperna (nedan kallad skrivelsen av den 27 januari 1989) bekräftas ett avtal som för att verkställa överenskommelsen hade slutits mellan försäkringsgivarna och Europeiska gemenskaperna avseende det tillämpliga förfarandet vid olycksfall och yrkessjukdomar som uppkommer från och med den 1 februari 1989.
It should be recalled in the first place that the insurers have renounced recourse to judicial proceedings on medical disputes. Since the Agreement refers to the Communities' obligations under the Staff Regulations vis-à-vis officials who are victims of accidents or occupational diseases, the scope of that renunciation should be interpreted in the light of the case-law on judicial review of the regularity of opinions delivered by medical committees.
Genom en ansökan som inkom till domstolen den 13 mars 1995 har Europeiska gemenskagemenskapernas kommission med stöd av en skiljedomsklausul väckt talan om utbetalning av ett engångsbelopp som skall verkställas av Royale belge SA, som handlar såväl för egen räkning som i egenskap av ombud för sju andra försäkringsgivare, vilka alla är parter i en kollektiv försäkringsöverenskommelse som har ingåtts med Europeiska gemenskapernas institutioner (nedan kallade försäkringsgivarna), i fråga om ett engångsbelopp som kommissionen enligt artikel 73 i tjänsteföreskrifter -Förordningar och regler som skall tillämpas på tjänstemän och övriga anställda i Europeiska gemenskaperna (nedan kallade tjänsteföreskrifterna) är skyldig att utbetala till en av sina tjänstemän på grund av en yrkessjukdom.
On the other hand, the insurers assert that the Commission failed to fulfil its obligation to notify a draft decision based on the Medical Committee's report of 25 February 1994 in accordance with the procedure agreed in the letter of 27 January 1989.
Kommissionen har även framställt ett yrkande om dröjsmålsränta från och med den 6 maj 1994, som är den dag då kommissionen framställde krav till försäkringsgivarna på betalning.
The Court may review only the regularity of the constitution and functioning of such committees and the regularity of the opinions which they issue.
X begärde den 23 februari 1992 läkarkommittén skulle avge ett yttrande.
It is only in the first case that reference is made to a draft decision which, before taking a decision, the appointing authority has to notify to the official in order to enable him to request within 60 days, if he thinks fit, that a medical committee be consulted and which may be notified to the insurers for their opinion and constitute, in the event that they disagree, the subject of the consultation provided for in the letter of 27 January 1989.
Genom att ingå "den kollektiva överens kommelsen om försäkring för olycksfall och yrkessjukdomar" av den 28 januari 1977 (nedan kallad överenskommelsen) med Europeiska gemenskaperna har försäkringsgivarna åtagit sig att på de villkor som anges i denna överenskommelse utge ersättning för de ekonomiska följderna av de skyldigheter som följer av tjänsteföreskrifterna och som gemenskaperna har till följd av de olycksfall och yrkessjukdomar som drabbar de personer på vilka bestämmelserna i artikel 73 i tjänsteföreskrifterna samt de regler som har antagits på grundval av denna artikel är tillämpliga.
However, in this instance it appears from the case-file that the insurers had the opportunity to put further questions to the members of the
Tillsättningsmyndigheten (nedan kallad AIPN) underrättade genom en skrivelse av den 15 april 1994 X om läkarkommitténs slutsatser. I
on the basis of the last paragraph of the scale annexed to the Rules, that the total allowance granted to Mr X could in no event exceed the ceiling of 100% and that consequently the Commission's decision is unlawful in so far as it grants an allowance of 130%.
skrivelsen angavs att AIPN skulle "fastställa hans totala bestående invaliditet till 130 procent och att det i detta skede av det slutgiltiga skiljeförfarandet rörde sig om medicinska frågor som följde av fastställandet av hans yrkessjukdom". Den 22 april 1994 utbetalades en summa om 25 794 194 BFR till X.
Medical Committee on certain aspects of the considerations and reasoning of its opinion which they deemed to be open to criticism.
Försäkringsgivarnas tre grunder för vägran att återbetala skall således prövas.
In those circumstances, the Commission must be entitled to claim reimbursement of the lump sum paid to Mr X further to its decision based on the Medical Committee's report in so far as that report was not vitiated by manifest irregularities.
Genom en skrivelse av den 6 maj 1994 underrättade kommissionen Van Breda om att den i enlighet med läkarkommitténs majoritetsbeslut hade utbetalat den ovan nämnda summan till X.
The grant of an allowance of 130%
Om det påstådda åsidosättandet av det i kontraktet föreskrivna förfarandet
That paragraph expressly refers to the overlapping of invalidity on several counts arising out of the same accident, and therefore is not concerned with the allowance which, may be granted to an official in respect of any injury or permanent disfigurement which, although not affecting his capacity for work, constitutes a physical defect and has an adverse effect on his social relations.
Van Breda meddelade genom en skrivelse av den 13 oktober 1994 att försäkringsgivarna inte kunde bifalla begäran om återbetalning.
Thirdly and in the alternative, the assurers assert,
Kommissionen beslutade då att väcka förevarande talan.
The Court held:
Prövning i sak
Royal Belge SA, Assurances Générales de France SA, Caisse Nationale de Prévoyance, Les Mutuelles du Mans, Assurantie van de Belgische Boerenbond SA, Hannover SA, Securitas AG and Condor are ordered to pay the Commission the sum of BFR 25 794 194, phis interest at the rate of 8% from 6 May 1994;
Det har inte ifrågasatts att kommissionen har uppfyllt skyldigheten att lämna försäkringsgivarna information som gör det möjligt för dem att följa handläggningen av ärendet.
Advocate General A La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 14 March 1996.
Försäkringsgivarnas påstående grundas på en oriktig tolkning av bestämmelserna i överenskommelsen och i skrivelsen av den 27 januari 1989.
— order the defendants also to pay default interest at the Belgian statutory rate as from the date on which Van Breda received the letter from the Commission dated 6 May 1994;
Beslut avseende fastställande av om sjukdomen beror på arbetet fattas av AIPN antingen på grundval av det utlåtande som har avgetts av den eller de läkare som institutionerna har utsett eller, om tjänstemannen så kräver, sedan en läkarkommitté har konsulterats.
— order the defendants to pay the costs.'
Det är detta utkast till beslut som
Instance therefore erred in law by finding that the Commission did not base its decision on the principle of subsidiarity and by consequently failing to rule on the Commission's erroneous application of that principle.
Av detta följer att anmärkningarna avseende riktigheten av läkarkommitténs rapport av den 25 februari 1994 kan prövas inom ramen för den tvist som har förts vidare till domstolen på grundval av överenskommelsen.
By application lodged at the Court of Justice on 24 March 1995, Mr Tremblay, Mr Kestenberg and the Syndicat des Exploitants de Lieux de Loisirs (SELL) ('the appellants') brought an appeal against the judgment of 24 January 1995 in Case T-5/93 Tremblay and Others ν Commission [1995] ECR 11-185 ('the judgment under appeal'), by which the Court of First Instance partially dismissed their application for annulment of the Commission's decision of 12 November 1992 ('the contested decision') rejecting the complaints lodged by, inter alia, Mr Tremblay and Mr Kestenberg under Article 3(2) of Council Regulation No 17 of 6 February 1962, First Regulation implementing Articles 85 and 86 of the Treaty concerning the conduct of the Société des Auteurs, Compositeurs et Éditeurs de Musique ('SACEM').
Vid ingripande av en läkarkommitté, vars egentliga medicinska bedömningar — om de görs i enlighet med reglerna — för övrigt skall anses slutgiltiga och inte kan ifrågasättas annat än om nya omständigheter framkommer, föreskrivs i reglerna avseende försäkring av risker för olyckor och yrkessjukdomar för gemenskapernas tjänstemän (nedan kallade reglerna) däremot inte att AIPN skall delge ett utkast till beslut som skall fattas på grundval av denna kommittés slutsatser.
It must be noted that in its letter of 20 January 1992 pursuant to Commission Regulation No 99/63/EEC of 25 July 1963 on the hearings provided for in Article 19(1) and (2) of Council Regulation No 17 and in the contested decision, the Commission considered that the complaints were to be rejected 'having regard to the principles of subsidiarity and decentralization and in view of the fact that, because the practices criticized in the various complaints received are essentially national, there is no Community interest involved and the fact that the matter is at present before a number of French courts'.
I det föreliggande fallet framgår det likväl av akten att kommissionen gav försäkringsgivarna möjlighet att på nytt höra läkarkommitténs medlemmar beträffande vissa aspekter av de överväganden och den motivering av dess yttrande som försäkringsgivarna ansåg klandervärda.
In support of their appeal, urging the Court partially to set aside the judgment under appeal, the appellants put forward, in substance, seven pleas in law.
Dessa nöjde sig emellertid med att tillkännage denna avsikt utan att verkställa den, och försummade således möjligheten att erhålla närmare upplysningar och förklaringar på de punkter i yttrandet som de ansåg tveksamma eller oriktiga.
Whilst that passage refers explicitly to the concept of subsidiarity, it must none the less be read in the context of the overall reasoning of the contested decision.
Försäkringsgivarna har i andra hand ifrågasatt riktigheten av läkarkommitténs slutsatser.
It is clear in particular from points 6 to 8 of that decision that the basis of the Commission's reason for referring the complaints to the national courts was lack of Community interest.
Under dessa omständigheter har kommissionen rätt att begära återbetalning av det engångsbelopp som har utbetalats till X till följd av dess på läkarkommitténs rapport grundade beslut, i den mån denna rapport inte är behäftad med uppenbara fel.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance stated:
Beviljandet av en ersättning på 130 procent
'it is apparent from paragraphs 6 to 8 of the contested decision that the Commission based its rejection of the applicants' complaints not on the principle of subsidiarity but solely on the ground of lack of a sufficient Community interest'.
Eftersom överens kommelsen innehåller en hänvisning till gemenskapernas skyldigheter enligt tjänsteföreskrifterna gentemot tjänstemän som drabbas av olycksfall och yrkessjukdomar, skall innebörden av denna frånsägelse tolkas mot bakgrund av rättspraxis avseende domstols kontroll av riktigheten av yttranden som har avgetts av läkarkommittéer.
The appellants submit that the Commission essentially and explicitly based its position on the application of the principle of subsidiarity and referred to lack of Community interest only as an ancillary consideration.
Enligt denna rättspraxis kan domstolens prövning inte omfatta egentliga medicinska bedömningar, som skall anses slutgiltiga när de har gjorts i enlighet med reglerna. Domstolskontrollen kan endast avse riktigheten av en sådan kommittés sammansättning och funktion samt riktigheten av de yttranden som den avger.
Court of First Instance erred in law by not identifying the Commission's errors of law, is a reference to a paragraph in the part of the application seeking annulment of the contested decision, asserting that the Commission was in the best position to rule on the alleged breach of Article 86.
Royale belge SA, Assurances Générales de France SA, Caisse nationale de Prévoyance, Mutuelles du Mans, Assurantie van de Belgische Boerenbond SA, Hannover SA, Securitas AG och Condor förpliktas att titt kommissionen betala en summa om 25 794 194 BFR jämte ränta om 8 procent från och med den 6 maj 1994.
It stated that the Commission is not required to undertake a complete investigation in every case or to adopt a decision as to the existence of the alleged infringement.
Generaladvokaten A La Pergola har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 14 mars 19%.
In their sixth plea, the appellants allege that the Court of First Instance contradicted itself by, on the one hand, accepting that there was insufficient Community interest for the Commission to deal with the part of their complaints relating to Article 86 of the Treaty and, on the other hand, annulling the decision in so far as it dealt with the part relating to Article 85.
— förplikta svarandena att även erlägga dröjsmålsränta, vilken skall beräknas enligt den i belgisk lag fastställda räntesatsen, från den dag då Van Breda mottog kommissionens skrivelse av den 6 maj 1994,
It may be inferred that the appellants consider, like the Court of First Instance, that communication of the report alone is sufficient to enable the national courts to assess the complaints.
- förplikta svarandena att ersätta rättegångskostnaderna".
The appellants further submit that the national courts cannot know of the existence of the report of 7 November 1991, since the decision was not published.
Mål C-91/95-P Roger Tremblay m.fl. mot Europeiska gemenskapernas kommission Konkurrens
It must be noted that the Court of First Instance partially annulled the contested decision on the ground that it did not contain 'any statement of the reasons for which the part of the applicants' complaint alleging partitioning of the market was rejected'.
"överklagande — Konkurrens — Avslag på ett klagomål — Gemenskapsintresse saknas" (sjätte avdelningen)
In those circumstances, it considered that, the contested decision did not apprise the applicants of the grounds for rejecting their complaints in that regard. That assessment in no way implies that the Court of First Instance
(nedan kallat det omtvistade beslutet), som innebar avslag på bland annat de klagomål som Roger Tremblay och Harry Kestenberg hade ingett enligt artikel 3.2 i rådets förordning nr 17, första förordningen om tillämpning av fördragets artiklar 85 och 86 beträffande ett beteende av Société des auteurs, compositeurs et éditeurs de musique (SACEM).
Treaty raises particular difficulties, a national court may contact the Commission in order to obtain the economic and legal information which that institution can supply to it.
Till stöd för sitt överklagande såvitt avser yrkandet om delvist upphävande av den överklagade domen har klagandena i huvudsak åberopat sju grunder.
The appeal is dismissed;
Den fjärde grunden
The appellants are ordered to pay the costs'
I den överklagade domen har förstainstansrätten konstaterat att
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 20 June 1996.
"det framgår av punkt 6—8 i det omtvistade beslutet att kommissionen inte har grundat avslaget på klagandenas klagomål på subsidiaritetsprincipen utan endast på att det saknades tillräckligt gemenskapsintresse".
He proposed that the Court should dismiss the appeal and order the appellants to pay the costs.
Vad beträffar den första delen av denna grund, som avser den omständigheten att första instansrätten har gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att inte behandla den felaktiga rättstillämpning som kommissionen har begått, bör anmärkas att motiveringen för denna del av grunden kan hänföras till ett stycke i den del av ansökan som avser ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet.
Case C-325/95 Commission of the European Communities ν Republic of Ireland Agriculture
I detta stycke hävdar klagandena att kommissionen hade bäst möjligheter att bedöma den påstådda överträdelsen av artikel 86.
(Failure of Member State to fulfil its obligations — Directives 91167¡EEC, 91/492/EEC, 91/493/EEC and 92/48/EEC — Failure to transpose within the prescribed period) (Sixth Chamber)
Klagandena har emellertid hävdat att den huvudsakliga och uttryckliga grundvalen för kommissionens ställningstagande var tillämpningen av subsidiaritetsprincipen och att bristen på gemenskapsintresse enbart åberopades i andra hand.
By application lodged at the Court on 16 October 1995, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to bring into force the laws, regulations or administrative provisions necessary to comply with:
Förstainstansrätten skulle således ha gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att anse att kommissionen inte hade grundat sig på subsidiaritetsprincipen och därigenom underlåta att uttala sig i frågan om huruvida kommissionen tillämpat denna princip på ett felaktigt sätt.
Ireland had failed to fulfil its obligations under those directives.
Det är på denna punkt tillräckligt att erinra om att förstainstansrätten uttryckligen har svarat på detta genom att anmärka dels att klagandena inte hade rätt att kräva något beslut av kommissionen, även om den senare hade övertygats om att förfarandena i fråga utgjorde en överträdelse av artikel 86, dels att deras rättigheter kunde ges tillräckligt skydd av de nationella domstolarna.