natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It was at the French Revolution, too, that the concept of the 'nation state' was first applied.
Det var under franska revolutionen som begreppet "nationsstat" tillämpades fór första gången.
According to this notion, the 'nation' is identical with 'the people', who, in contradistinction to the theory of the divine right of kings, were regarded as the fount of sovereignty and state legitimacy.
Enligt denna uppfattning är "nationen" identisk med "folket" som till skillnad från teorin om kungars gudomliga rätt betraktades som källan till suveränitet och statens legitimitet.
The theory also had a normative dimension, which was that nations ought to have 'states' (whereas, previously, a single state might encompass several nations, as in the Austro-Hungarian Empire or in the United Kingdom) and that states and nations ought to be coterminous.
Antagandet hade också en normativ dimension vilken gick ut på att nationer borde ha "stater" (medan en enda stat tidigare kunde omfatta flera nationer som i dubbelmonarkin Österrike-Ungern eller i Förenade kungariket) och att stater och nationer borde sammanfalla.
In the French case, it was thought that the state also existed to create the nation and, during the Third Republic, universal education controlled by the central government was seen as one way of doing this.
I det franska fallet ansåg man att staten även existerade för att skapa nationen och under den tredje republiken betraktades allmän utbildning under centralmaktens kontroll som ett sätt att göra detta.
The doctrine of the Rights of Man also led to the concept of citizenship: individuals had the right of participating in running the affairs of the nation, provided they met certain criteria of aptitude (for example the possession of property).
Deklarationen om de mänskliga rättigheterna ledde också fram till principen om medborgarskap: individer hade rätt att delta i arbetet med att sköta en nations inre och yttre angelägenheter under förutsättning att de uppfyllde vissa kriterier (som t.ex. innehav av fastighet).
These criteria were gradually extended throughout the nineteenth and twentieth centuries, so that now every adult,
Dessa kriterier utvidgades successivt under artonhundratalet och nittonhundratalet så varje vuxen person, oavsett kön, etnisk bakgrund, religion, nu betraktas som en medborgare.
The implication was also that the citizens would eventually come to share a common culture and language and abandon whatever specific cultural features they might have possessed.
något annorlunda och utgick istället från uppfattningen att folk kännetecknas av en gemensam språkkultur (även om denna var uppdelad i flera sinsemellan obegripliga dialekter).
This French understanding of nationhood has sometimes been called the voluntaristic concept (one chooses one's nationality) or nation as demos.
Detta har kallats nation som ethnos.
In the cases of Germany and Italy, there existed to some extent a common linguistic culture, but politically a great variety of territorial arrangements (from large countries such as Prussia to city states such as Bremen or Hamburg).
I fallen Tyskland och Italien existerade det i viss utsträckning en gemensam språklig kultur men politiskt en betydande mångfald av territoriella arrangemang (från stora länder som Preussen till stadsstater som Bremen eller Hamburg).
Nationalism in these countries meant the attempt to build a unified political state on the basis of this alleged, common culture.
Nationalism i dessa länder innebar ett försök att bygga en enad politisk stat på grundval av denna påstådda, gemensamma kultur.
The two notions of nation as demos and nation as ethnos are closely related, and the one tends to shade into the other.
De två definitionerna av nation som demos och nation som ethnos är närbesläktade och den ena tenderar att gradvist övergå i den andra.
This is one of the reasons for the difficulties even contemporary states and some nationalist movements have in defining the meanings of nationality and citizenship (Alter 1994).
Det är ett av skälen till att även moderna stater och nationalistiska rörelser har problem med att definiera innebörden av nationalitet och medborgarskap (Alter, 1994).
The coupling of 'nation' with 'state' led to the development oí nationalism as an ideology, and this gave rise to a series of political movements throughout the nineteenth century.
Hopkopplingen av "nation" med "stat" ledde till utvecklingen av nationalism som en ideologi, och detta gav upphov till en rad politiska rörelser under artonhundratalet.
Nations such as Ireland and Greece sought independence from the empires in which they found themselves.
Nationer som Irland och Grekland eftersträvade självständighet från de imperium de tillhörde.
As remarked above, attempts were made by territories sharing a similar culture or language to form single states.
Som nämnts ovan gjordes försök av territorier som delade en liknande kultur eller språk att bilda enhetliga stater. Nationalism var en mäktig, men tvetydig, politisk kraft.
Although it was sometimes linked to imperialism, fascism, and Nazism, it also laid the foundations of our modern political systems and was also closely linked to the creation of liberal democracy.
Trots att den emellanåt har varit förbunden med imperialism, fascism och nazism, har den även lagt grunden till vårt moderna politiska system samt varit nära sammankopplad med skapandet av en liberal demokrati.
The nation state became one of the most successful forms of political organization in the developed world by the early part of the twentieth century.
Nationsstaten blev en av de mest framgångsrika politiska organisationsformerna i den industriella världen i början av nittonhundratalet.
Woodrow Wilson confirmed this at the Treaty of Versailles with the proclamation of the principle of the self-determination of peoples.
Woodrow Wilson bekräftade detta vid Versaillesfördraget med tillkännagivandet av principen om folks rätt till självbestämmande.
After the Second World War the nation-state system was also adopted by the former colonies that achieved independence from the imperialist powers.
Efter andra världskriget antogs systemet med nationsstater även av de före detta kolonierna som uppnått självständighet från imperalistmakterna.
More recently, it is the system adopted by the nations of the former Soviet bloc.
På senare tid har nationerna i före detta Sovjetunionen också antagit detta system.
It might be remarked, therefore, that the nation state represents one of the most successful political systems ever seen in human history, if by success we mean the willingness of others to imitate it (Alter 1994).
Det bör därför noteras att nationsstaten utgör ett av de mest framgångsrika politiska system som någonsin skådats i den mänskliga historien, om vi med framgång avser andras beredvillighet att efterlikna den (Alter, 1994).
1.2.2 Democracy, Capitalism, and the Nation State
Demokrati, kapitalism och nationsstaten
Historians point to the link between the emergence of the nation state, capitalism, and the development of the institutions of liberal democracy in the nineteenth century (Hobsbawn 1992).
Historiker pekar på sambandet mellan uppkomsten av nationsstaten, kapitalism och framväxten av liberala demokratiska institutioner under artonhundratalet (Hobsbawn, 1992).
This refers to the link between the creation of 'national' markets, through the breaking down of internal barriers to trade, and the
Detta tillskrivs kopplingen mellan upprättandet av "nationella" marknader, genom avskaffandet av inre handelshinder, och friheten att utöva handel.
freedom to exercise trade and commerce.
förmögenheter.
This changed throughout the nineteenth and twentieth centuries with an ever-expanding definition of who constituted 'the people'1.
Detta ändrades under arton- och nittonhundratalet med en ständig utvidgning av definitionen av vem som utgjorde "folket".1
This modern, liberal-democratic nation state with its particular kinds of political and administrative institutions forms part of our common European2 heritage of political philosophy and practice.
Denna moderna, liberaldemokratiska nationsstat med dess specifika former av politiska och administrativa institutioner utgör en del av vårt gemensamma europeiska arv av politisk filosofi och praxis.
This is true even if European states did not all adopt the system at the same time and in the same manner.
Detta är sant även om inte alla europeiska stater antog systemet samtidigt och på samma sätt.
Some European states became democratic as late as the 1970s, and the transition to democracy was consolidated only in the 1980s3. Although there is no country in which democracy functions perfectly and many scholars today speak of a crisis of our democratic system, nevertheless, we might remark that today it is basically entrenched in all of the member states of the European Union as well as many other states.
Några europeiska stater blev demokratiska så sent som på 1970-talet och övergången till demokrati stärktes först under 1980-talet.3 Även om det inte finns något land där demokratin fungerar perfekt och många lärda personer talar om att vårt demokratiska system befinner sig i en kris, kan vi trots detta konstatera att demokratin på det hela taget är fast förankrad i alla medlemsstater i Europeiska unionen såväl som i många andra stater.
It is still quite fragile in several of the countries of the former Soviet Union, although the experience here is quite mixed with some states more solidly democratic than others.
Den är fortfarande ganska bräcklig i flera av länderna i före detta Sovjetunionen, även om erfarenheten här är ganska blandad med några stater som är mer stabilt demokratiska än andra.
Another important feature of West European democracy is the variety of ways in which this is understood and expressed in the different countries.
Ett annat viktigt inslag i västeuropeisk demokrati är den variationsrikedom som de olika länderna lägger i tolkningen av begreppet samt det sätt man väljer att ge uttryck för den.
The chapters of this Handbook outline the main features of the origins and evolution of the concept of democracy in each state in the European Union as a way of comprehending the exact meaning of this term.
Denna handbok innehåller en sammanfattning av de viktigaste särdragen i uppkomsten och utvecklingen av demokratibegreppet i varje stat i Europeiska unionen som ett sätt att förstå den exakta innebörden av detta uttryck.
This variety of understandings of a common term should be regarded as part of the rich fabric of political history of Western Europe.
Denna mångfald av tolkningar av ett gemensamt uttryck bör ses som en del av Västeuropas omvälvande politiska historia.
1.3 Variations across Europe: State Traditions and State Forms
Varianter runt om i Europa: Statstraditioner och statsformer
While European states possess a common political heritage of liberal democracy, they do not all express it institutionally in the same manner.
Även om europeiska stater besitter ett gemensamt politiskt arv i den liberala demokratin, har de valt ge uttryck åt denna institutionellt på olika sätt.
In this regard, we might speak of a number of 'state traditions', or 'families' of states, such as the Anglo-Saxon, the Germanic, the Napoleonic, and the Scandinavian (Dyson 1980; Loughlin and Peters 1997).
I detta avseende kan vi tala om flera "statstraditioner" eller "familjer" av stater som t.ex. den anglosaxiska, germanska, napoleonska och den skandinaviska (Dyson, 1980; Loughlin och Peters, 1997).
Each of these state traditions conceives of the state in a particular manner, and this has given rise to distinct political and administrative cultures, forms of state organization, and kinds of state-society relationships.
Var och en av dessa statstraditioner föreställer sig staten på ett särskilt sätt, och detta har gett upphov till klart avgränsade politiska och administrativa kulturer.
However, it must be remembered that, within each of these 'families', there exist distinct national traditions.
Man bör emellertid komma ihåg att inom var och en av dessa "familjer" finns det olika nationella traditioner. I t.ex.
Nevertheless, this Table is helpful as a starting point and as a means of comparison across the different states.
lämplig som utgångspunkt och användbar vid jämförelser mellan de olika staterna.
It also illustrates the rich diversity of institutional forms and of policy styles that exist within West Europe (Richardson 1982).
Den åskådliggör även den rikliga mångfald av institutionella former och politiska styrsätt som existerar i Västeuropa (Richardson, 1982).
There are also key differences in the practice of democracy.
Skillnaderna är även betydande om man ser till hur demokratin utövas i praktiken.
For example, there are several different ways of electing political parties, and the role and functions of parties in political systems display a great variety, but also a capacity for evolution and change (Broughton and Donovan 1999).
Det finns t.ex. ett flertal sätt att välja politiska partier och partiemas roll och uppgift i det politiska systemet uppvisar stora skillnader, men även förmågan att utvecklas och förändras (Broughton and Donovan, 1999).
Furthermore, in some countries, referendums are widely used as a method of direct citizen participation.
Och i vissa länder används i stor utsträckning folkomröstningar som en metod för medborgarnas direkta deltagande.
There is also a variety of methods used for electing political leaders, from presidents and prime ministers to the mayors of communes.
Det finns också en mängd metoder att välja politiska ledare, från presidenter och premiärministrar till borgmästare.
Is there a legal basis for the state
Finns det en rättslig grund för staten nej pluralistisk ja organist ja organist ja antagonistisk stat-
State-society relations pluralistic organicist antagonistic organicist decentralized unitary
Förhållande samhälle politisk decentraliserad enhetsstat
Form of political organization union state/ limited federalist
Jakobin, "en och odelbar"
Jacobin, 'one and indivisible' integral/ organic federalist
Form av organisation unionsstat/ begränsad federalism integral/ organisk federalism för politiskt samförstånd
Basis of policy style legal corporatist consensual incrementalist, 'muddling through' legal technocratic regionalised unitary state cooperative federalism strong local autonomy
Grund styrsätt rättsligt korporativ rättsligt teknokratisk trots inkrementell, "klarar sig allt" av samarbetsfederalism regionaliserad enhetsstat starkt lokalt självbestämmande
Dominant approach to discipline of public public law (Sweden), organization theory political science/ sociology
Dominerande inställning statsvetenskap/ sociologi till styrelseskick inom offentlig förvaltning offentlig rätt (Sverige), organisationsteori (Norge)
(Norway) administration Countries
Länder
UK, US, Canada (not Quebec), Ireland
UK, USA, Canada (inte Quebec), Irland
Germany, Austria, Netherlands, Spain (post1978), Belgium (post1988)
Tyskland, Österrike, Nederländerna, Spanien (efter 1978),
Source: Loughlin and Peters (1997).
Källa: Loughlin och Peters (1997).
There are also a number of distinct state forms such as federal and unitary states (Loughlin 1996a).
Det finns även ett antal olika statsformer som t.ex. federal stat och enhetsstat (Loughlin, 1996a).
However, these two basic forms need to be further
Dessa två grundformer behöver dock utvecklas ytterligare.
First, the United Kingdom has been described as a 'union' state rather than a unitary state given that its formation occurred through a series of Acts of Union, with Wales, Scotland, and Ireland respectively (Urwin 1982).
"union" snarare än en "enhetsstat" mot bakgmnd av att dess tillkomst skedde genom en rad unionslagar med Wales, Skottland och Irland var för sig (Urwin, 1982).
Among the rest, there is a variety of centrallocal relationships giving rise to distinct models of unitary state: centralized unitary, decentralized unitary, regionalised unitary (Bullmann 1996; Loughlin 1996b; 1998).
Bland de övriga finns det en mängd centrala-lokala förbindelser som ger upphov till olika varianter av enhetsstater: centraliserad enhetsstat, decentraliserad enhetsstat, regionaliserad enhetsstat (Bullmann, 1996; Loughlin, 1996b; 1998).
There thus emerges a highly complex picture of the variety of the expression of democracy at the national and subnational levels within the member states of the European Union, as illustrated in Table 2.
Således framträder en i hög grad komplex bild av demokratins olika uttryckssätt på nationell nivå och på nivåer under den nationella inom Europeiska unionens medlemsstater vilket åskådliggörs i tabell 2.
1.4 'Old ' and 'New ' Regionalisms
"Gammal" och "ny" regionalism
Regionalism is both a political idea or ideology and a set of political movements the origins of which are found in the nineteenth century.
Regionalism är både en politisk idé eller ideologi och en uppsättning politiska rörelser vars rötter man kan härleda till artonhundratalet.
Many of the early regionalists were opposed to the modern nation state and even to the forms of liberal democracy with what they regarded as its levelling tendencies and breaking up of natural communities.
Många av de tidiga regionalistema motsatte sig den moderna nationsstaten och till och med den liberala demokratins former med, enligt deras uppfattning, dess utjämnande tendenser och upplösning av naturliga samhällen.
In recent years and certainly since the 1960s, there has developed another more 'progressive' form of regionalism, which may be conceived as a 'modernizing' project (Keating 1998).
Under senare år och framförallt sedan 1960-talet har en mer "progressiv" form av regionalism utvecklats, vilken kan uppfattas som ett "moderniseringsprojekt" (Keating, 1998).
This kind of 'new' regionalism has received a stimulus from the increased level of integration of the European Union and the challenges and opportunities opened up by the Single European Market and Economic and Monetary Union.
Denna typ av "ny" regionalism har gynnats av Europeiska unionens fortsatta integration och de utmaningar och möjligheter som den inre marknaden och Ekonomiska och monetära unionen har fört med sig.
These have been in part responsible for the strengthening of regional and structural action policy and the reinforcement of the principles of subsidiarity and partnership.
Dessa bär delvis ansvaret för regional- och strukturpolitikens ökande betydelse samt förstärkningen av subsidiaritets- och partnerskapsprinciperna.
It would be going too far to say that we are witnessing the emergence of a 'Europe of the Regions', but certainly we may speak of a 'Europe with the Regions' (Hooghe and Marks ).
Det vore att gå för långt att påstå att vi bevittnar framväxten av ett "Regionemas Europa", men vi kan absolut prata om ett "Europa med regioner" (Hooghe och Marks).
There are great difficulties with the notion of a Europe of the Regions.
Det finns många problem med begreppet ett regionernas Europa.
First, there are many ways of defining what is a region (Loughlin 1996a): a Europe oí which regions?
För det första finns det många sätt att definiera vad en region är (Loughlin 1996a): ett Europa med vilka regioner?
Second, national governments show no signs of disappearing but are, on the contrary, still the most powerful actors in the new system of European governance.
För det andra visar nationella regeringar inga tecken till att försvinna utan är, tvärtom, fortfarande de viktigaste maktfaktorerna i det nya systemet med europeiskt styre.
Third, their representation at the European level, through the Committee of the Regions or via DG XVI of the European Commission or the European Parliament, still remains quite weak and marginal.
För det tredje är deras representation på den europeiska nivån, genom Regionkommittén eller via Europeiska kommissionens generaldirektorat XVI eller Europaparlamentet, fortfarande relativ svag och marginell.
However, it is more accurate to speak of a Europe with the Regions in the sense that regional and other subnational authorities today have a greater salience in policymaking terms and a new-found freedom to operate on a broader European scale than was hitherto the case.
Det är emellertid mer korrekt att tala om ett Europa med regioner i bemärkelsen att regionala och lokala myndigheter idag har fått en mer framträdande roll i uppläggning av politiken och en nyfunnen frihet att verka i ett större europeiskt sammanhang än hittills varit fallet.
Regionalism is inherently 'bottom-up', that is it presents a set of demands by actors from within regions to the central level of government; these demands are usually related to gaining greater control over the political, economic, social, and cultural affairs of the region.
Dessa krav går normalt ut på att få större kontroll över regionens politiska, ekonomiska, sociala och kulturella frågor.
Regionalism should be distinguished from régionalisation, which is a 'top-down' approach to regional problems from central governments or the European Union.
Regionalism bör särskiljas från regionalisering, som är ett "uppifrån-och-ned-synsätt" att gripa sig an regionala problem från centrala regeringars eller Europeiska unionens sida.
It may or it may not take into account the demands of regionalism and, in fact, often ignores these.
Den kan - och den låta bli - att ta hänsyn till regionalismens krav och, faktum är, att dessa krav ofta ignoreras.
Regionalism has sparked off many regionalist movements in West Europe.
Regionalism har utlöst många regionala rörelser i Västeuropa.
1.5 Regional and Local Democracy
Regional och lokal demokrati
All EU member states have democratic political systems at levels below the national.
Alla EU-länder har demokratiska politiska system på nivåer under den nationella nivån.
However, as Table 2 shows, there is a great variety in the arrangements between the national and the subnational, ranging from federations to unitary states.
Som framgår av tabell 2 är skillnaden emellertid stor mellan systemen på nationell nivå och nivåerna under den nationella, och varierar från federation till enhetsstat. I vissa fall
In some cases, the regional and local political systems replicate the national, in others it is different.
kopierar de regionala och lokala systemen det nationella, i andra fall skiljer det sig åt. I t.ex.
In the United Kingdom, for example, there will be, as a result of the current reforms, three different electoral systems in operation—the 'first-past-the-post' or plurality system at the national level, the single transferable vote (STV) system of proportional representation in Northern Ireland, and the 'additional-member' system that will operate for the Scottish Parliament and the Welsh National Assembly alongside the 'first-past-the-post' system.
Förenade kungariket kommer det, som ett resultat av de nuvarande reformerna, att finnas tre olika valsystem - ett system med enkel majoritet eller majoritet på den nationella nivån, ett system som kallas Single Transferable Vote (STV) med proportionell representation i Nordirland, och ett system där väljarna röstar separat på kandidat och parti som kommer att tillämpas vid det skotska parlamentet och Wales nationalförsamling vid sidan av systemet med enkel majoritet.
In federal and regionalised states, such as Germany, Belgium, and Spain, there may be different party systems at the subnational level with the existence of regionally-based parties, such as the Bavarian Christlich Sozial Union (CSU, Christian Social Union), the Catalan Convergencia i Unío (CiU, Convergence and Union), and the Basque Partido Nacionalista Vasco (PNV, Basque Nationalist Party).
I federala och regionaliserade stater som t.ex. Tyskland, Belgien och Spanien kan det förekomma olika partisystem på nivåer under den nationella nivån med förekomsten av regionalt baserade partier som t.ex. det bayerska Christlich Sozial Union (CSU, kristdemokratiska unionen), det katalanska Convergencia i Unio (CiU, konvergens och union), och det baskiska Partido Nacionalista Vasco (PNV, baskiska nationlistpartiet).
Such regionally-based parties may also play a role at the national level.
Sådana regionalt baserade partier kan även spela en roll på den nationella nivån.