natgillin/translations-raw huggingface dataset:
After the adoption of the 1960 and 1962 Directives, it became clear that a full investigation was needed of the problems posed by liberalizing capital movements and of the repercussions of integrating capital markets.
Sedan 1960 och 1962 års direktiv antagits, visade det sig nödvändigt att ingående granska de problem liberaliseringen av kapitalrörelserna innebar och återverkningarna av en integration av kapitalmarknaderna.
At the end of 1964 this task was entrusted to a committee of experts under the chairmanship of Professor Claudio Segré.
Den uppgiften anförtroddes i slutet av år 1964 åt en grupp sakkunniga under ledning av Claudio Segré.
The commit tee submitted its report in 1966.
Det är omöjligt att här sammanfatta gruppens rapport, som framlades 1966, och som fortfarande används som referensverk(').
Such a market was seen as a precondition for the establishment of an economic and monetary union.
sådan marknad betraktades som en nödvändig förutsättning för skapandet av en ekono misk och monetär union.
Shortly before entrusting the study to Professor Segré's committee, the Commission had, at the beginning of 1964, put before the Council a draft third Directive aimed at abolishing the discrimination which remained in force regarding the issuing and placing of securities, the stock-exchange listing of securities, and the acquisition of securities by financial institutions.
Strax innan Segrés sakkunniggrupp fick uppdraget att göra denna undersökning, hade kommissionen i början av år 1964 inkommit till rådet med ett förslag till tredje direktiv som syftade till att avskaffa den kvarvarande diskrimineringen beträffande emission och placering av värdepapper, börsintroduktion och finansinstitutens förvärv av värdepapper.
The draft was not adopted.
Förslaget godkändes inte.
In 1967 the Commission submitted a new draft third Directive with the same aims, but after 10 years of fruitless negotiation in the Council it too came to nothing.
1967 framlade kommissionen ett nytt förslag till tredje direktiv för rådet med samma målsättning, men inte heller detta förslag gick igenom, efter tio års fruktlösa förhandlingar inom rådet.
Meanwhile, the economic context had changed, and the system of fixed exchange rates provided for in the Bretton Woods agreements was beginning to disintegrate.
Under tiden hade de ekonomiska förutsättningarna förändrats, och det system med fasta växelkurser som avsågs i Bretton-Woods-avtalen började knaka i fogarna.
From the late 1960s onwards, then, the attempts at liberalization came to a standstill; indeed, if we consider the situation at the end of the 1970s, it can be said that some ground had been lost in the liberalization of capital movements compared with the early 1960s, in that several Member States had made wide use of the safeguard clauses contained in the Treaty and, contrary to the spirit of the safeguard clauses, controls on movements of long-term capital had been maintained for lengthy periods.
Från och med slutet av 60-talet stannade alltså liberaliseringssatsningarna av, och i slutet av 70-talet hade liberaliseringen av kapitalrörelserna i vissa hänseenden till och med tagit ett steg tillbaka i förhållande till 60-talets början, i och med att flera medlemsstater i hög grad utnyttjat de skyddsklausuler som medgavs i Romfördraget. Kontroller av långsiktiga kapitalrörelser behölls till och med under långa perioder, trots att detta stred mot tanken med skyddsklausulerna.
The ground lost was the result of the worsening of the international economic situation, the instability of monetary relations, and the lack of coordination between the monetary policies of the Member States in their response to external shocks.
Tillbakagången berodde på att de ekonomiska förutsättningarna försämrats på det internationella planet, att de monetära relationerna var instabila och att ingen samordning fanns av medlemsstaternas penningpolitik som svar på de yttre kriserna.
A strong consensus emerged among the Member States on the need to maintain the freedom of trade but, when they were required to reconcile the degree of independence of their monetary policies, the requirements of stable exchange rates and the constraints of liberalizing capital movements, they adopted different, not to say conflicting, approaches.
Medlemsstaterna var helt överens om att frihandeln måste bibehållas, men när det gällde för dem att kompromissa mellan graden av oavhängighet i deras penningpolitik, kraven på stabila växelkurser och skyldigheten att libéralisera kapitalrörelserna, gick de skilda — och ibland till och med motsatta — vägar.
The incompatibility of free movement of capital, independence of monetary policy and stable exchange rates
Oförenligheten mellan fria kapitalrörelser, självständig penningpolitik och stabila växelkurser
Free movement of capital, an independent monetary policy, and stable exchange rates form a laudable trio of objectives:
Fria kapitalrörelser, oavhängig penningpolitik och stabila växelkurser är tre lovvärda målsättningar:
(i) free movement of capital contributes to optimum allocation of available financial resources;
— fria kapitalrörelser bidrar till optimal fördelning av de disponibla finansiella resurser na;
(iii) stable exchange rates encourage trade and introduce a measure of discipline in economic policy; it has been shown that a system of floating exchange rates can — notably because of the growing pressure of capital movements — cause very marked shortterm fluctuations in nominal rates and lasting distortions in real rates, and that the uncertainty engendered by such a system can depress investment and trade.
mycket stora svängningar i de nominella kurserna och varaktiga snedvridningseffekter på de reella kurserna samt att den osäkerhet systemet gav upphov till kunde få en hämmande effekt på investeringar och handel.
However, these three objectives are fundamentally irreconcilable.
De tre målsättningarna är emellertid oförenliga.
Any attempt at reconciliation is tantamount to squaring the circle.
Det är som att lösa problemet med cirkelns kvadratur; för att få det hela att hänga ihop måste man ovillkorligen avstå från ett av inslagen.
If policies are to be coherent, one of the objectives must necessarily be abandoned, since economic analysis shows that it is difficult for an open economy to control money supply when exchange rates are fixed because of the free movement of capital.
Den ekonomiska analysen visar nämligen att det är svårt för en öppen ekonomi att kontrollera penningmängden i ett system med fasta växelkurser på grund av kapitalets rörlighet.
If we accept the free movement of capital, the decision to defend a particular rate of exchange boils down to accepting a strong external constraint on the domestic money supply and/or domestic lending rates, with the consequences this has for levels of economic activity.
Om man accepterar fri rörlighet för kapital, innebär beslutet att försvara en viss växelkurs, att man accepterar ett starkt yttre tryck på den inhemska betalningsmedelsförsörjningen och/eller de inhemska räntorna, med de konsekvenser detta medför för den ekonomiska verksamheten.
In the past, Member States have reconciled these constraints in various ways according to their economic situation, and this has resulted in wide variations in the degree of liberalization.
Tidigare kompromissade medlemsstaterna mellan dessa olika faktorer, som de kombinerade på olika sätt beroende på sin ekonomiska situation, vilket resulterade i klara skillnader i graden av uppnådd liberalisering:
(i) Small open economies, such as the Benelux countries, have opted for reduced independence in monetary policy as the price to be paid for stable exchange rates and the free movement of capital.
— öppna ekonomier av litet format, som Beneluxländerna, valde att avstå från större oavhängighet i sin penningpolitik till förmån för stabila växelkurser och fri rörlighet för kapital;
(ii) Others, such as France and Italy, have chosen the path of reduced exchangerate stability and have sought to isolate their monetary policy by means of exchange control — the severity of restrictions depending on the category of capital involved.
— andra länder, som Frankrike och Italien, satsade på mindre stabil valuta och försökte isolera sin penningpolitik via valutakontroll (varför graden av "restriktivitet" i dessa länder varierade med olika typer av kapitalflöden);
(iii) The United Kingdom, whose economy is less closely integrated with those of the other Member States, has preferred not to be bound by an exchangerate straitjacket and has lifted all controls on movements of capital, while setting quantitative objectives for monetary policy.
— Storbritannien, vars ekonomi är mindre integrerad med övriga medlemsstaters, före drog att inte delta i ett krävande växelkurssamarbete och slopade all kontroll av kapitalrörelserna, samtidigt som man fastställde kvantitativa målsättningar för sin penningpolitik;
(iv) The Federal Republic of Germany has clearly done best in reconciling the continued free movement of capital with stable exchange rates and a relatively independent monetary policy.
— Tyskland, å sin sida, har förmodligen lyckats bättre med att förena bibehållandet av fria kapitalrörelser och fasta växelkurser med satsningen på en relativt oavhängig penningpolitik.
This success stems essentially from the fact that, to a large extent, the German mark is the currency by reference to which other Community currencies are adjusted.
Detta beror framför allt på att dess valuta i stor utsträckning är den som gemenskapens övriga valutor rättar sig efter.
The fact nevertheless remains that the German mark has fluctuated widely against the major currencies of non-member countries — the dollar and the yen — and that in the early 1970s the German authorities were themselves obliged to introduce controls on movements of capital in order to stem excessive inflows of capital which were jeopardizing domestic policy objectives.
Inte desto mindre noterades kraftiga svängningar mellan marken och de andra stora valutorna utanför EG (dollar och yen) och tidigare, i början av 70-talet, tvingades de tyska myndigheterna själva tillgripa kontroll av kapitalrörelserna för att hejda excessivt inflöde av kapital som äventyrade genomförandet av deras inrikespolitiska målsättningar.
Despite the relatively limited scope of the 1960 and 1962 Directives, wide discrepancies have arisen between the degree of liberalization legally required and the practice in
Trots den relativt begränsade omfattningen av 1960 och 1962 års direktiv uppstod stora skillnader mellan den stadgade liberaliseringsgraden och staternas praxis.
The continued existence within the European Union of regulated financial markets at national level appeared somewhat anachronistic, contrasting starkly with the considerable development of international financial relations and the existence of non-specialist inter national financial markets whose distinguishing feature was their capacity to adapt rapidly.
Det faktum att reglerade kapitalmarknader fortfarande existerade på nationell nivå inom Europeiska unionen föreföll som något av en anakroni; det stod i bjärt kontrast till den starka utvecklingen av de internationella finansiella relationerna och existensen av internationella världsomspännande finansmarknader, som utmärktes av sin snabba anpassningsförmåga. ningsförmåga.
Initially, the essential feature of the process of internationalization was the emergence and development of the Euromarkets in the 1960s.
Den första fasen i internationaliseringsprocessen kännetecknades främst av uppkomsten och utvecklingen av euromarknaderna redan på 60-talet.
Private enterprise took upon itself the task of remedying the shortcomings of the existing fragmented system by establishing informally a transnational capital market.
Den privata företagsamheten började överbrygga klyftorna i det uppsplittrade systemet genom att på informell väg inrätta en transnationell kapitalmarknad.
With a total absence of controls, the growth of the Euromarkets was spectacular, particularly in view of the enormous amounts of capital needing to be recycled following the balance-of-payments surpluses and deficits engendered by the oil price crises of the 1970s.
Euromarknaderna, som utmärktes av en total avsaknad av regleringar, fick ett spektakulärt uppsving, i synnerhet när de stora behoven av kapitalåtervinning uppstod till följd av de omfattande ojämvikterna i handelsbalanserna efter 70-talets oljekriser.
The internationalization of economic life took a further step forward with the develop ment of a global market operating round the clock, with operations being initiated and concluded at different locations.
Internationaliseringen av ekonomin förstärktes ytterligare i och med uppkomsten av en världsmarknad som opererar dygnet runt och där affärerna påbörjas och avslutas på olika platser.
On this market, borrowers obtain finance in the currency and on the terms which suit them best.
På denna marknad skaffar låntagarna pengar i den valuta och på de villkor de anser mest förmånliga.
Investors, with portfolios containing securities of widely differing types denominated in many different currencies, adjust their holdings in the light of their assessment of the market situation.
Investerarna har aktier i ett stort antal valutor och med mycket olika egenskaper i sina portföljer och stuvar om sina tillgångar beroende på hur de bedömer marknadsläget.
At the same time, operators use a whole range of risk-management methods to cope with fluctuations in exchange rates and interest rates, depending on market developments.
Vidare använder aktörerna en hel rad instrument för styrning av valuta- eller ränteriskerna, allt eftersom marknaden utvecklas.
A European industrialist might, for example, consider it advantageous to borrow at a fixed rate in New Zealand dollars on the London market and to arrange an immediate swap into US dollars at a variable rate (subject to a fixed range).
En europeisk industriidkare kan till exempel bedöma det som förmånligt att låna nyzeeIändska dollar till fast ränta i London och sedan omedelbart göra en swap till USA-dollar med rörlig ränta (mellan en lägsta och en högsta nivå).
There were various reasons for this, both technical (telecommunications, data processing, etc.) and economic:
Denna utveckling hade diverse orsaker, inte bara tekniska (telekommunikationer, data...) utan också ekonomiska:
(i) the 'multinationalization' of business has obliged financial institutions to step up their presence on foreign markets by setting up offices abroad and establishing a wide network of correspondents;
— "multinationaliseringen" av affärsdrivande företag har tvingat finansinstituten att förstärka sin närvaro på de utländska marknaderna genom att öppna kontor utom lands och upprätta ett stort kontaktnät med korrespondenter;
(ii) economic operators are taking increasing care to optimize their management of shortterm cash surpluses and, conversely, when borrowing they become aware all the more quickly of the advantages to be gained from the situation as they are often among the top-flight businesses of the western world;
— de ekonomiska aktörerna blir alltmer angelägna om optimal styrning av likviditetsöverskotten och, om de i stället är låntagare, förstår de desto snabbare vilka fördelar de kan dra av att de ofta tillhör i-ländernas företagselit;
Other phenomena are linked to this internationalization:
Även andra fenomen har att göra med internationaliseringen:
(i) the shift away from specialization and disintermediation: banks are becoming less specialized and, either directly or via subsidiaries, are offering non-banking services, while non-banks are engaging in banking operations;
— minskad specialisering och en tendens till kreditförmedling utanför kreditinstituten; bankerna blir mindre specialiserade och utvecklar, direkt eller via dotterbolag, verksamhet som inte har bankkaraktär, medan de företag som inte är banker bedriver bankverksamhet;
(ii) the creation and growth of instruments for switching a single operation between different segments of the market by adjusting the terms of borrowing and lending or for enhancing the transferability of claims and liabilities and thus putting them into circulation ('securitization').
— utveckling eller skapande av instrument som gör det möjligt att under affärens gång övergå från ett marknadssegment till ett annat genom att modifiera villkoren för fordringar och skulder, eller som ökar "transfereringsbarheten" av fordringar och skulder och därmed deras rörlighet ("säkerställning")...
In some Member States national structures have been adapted to these changes, and a number of financial centres have been modernized while a wide range of new financial instruments has appeared on domestic markets.
I flera stater anpassades de nationella strukturerna till dessa förändringar. Vissa finanscentra moderniserades, medan ett stort antal nya instrument uppträdde på de nationella marknaderna.
Control measures decided upon by Member States have obviously been affected by market developments.
De kontrollåtgärder staterna beslutat om påverkades givetvis av de förändringar som skett på marknaderna.
Thus, no decision by a company to borrow on domestic or foreign markets, to resort to risk-management techniques, to finance foreign-trade operations on domestic or foreign markets, or to grant extended payment terms to a foreign customer is taken in a vacuum. The aim is to avoid some or all of the exchange regulations in force.
Då ett bolag beslutar att låna på den nationella marknaden eller utomlands, att använda tekniker för riskstyrning, att finansiera utrikeshandelsoperationer på ort och ställe eller i utlandet, att bevilja sin utländska kund betalningsanstånd, är det inte något beslut gripet ur luften; det kan tillåta bolaget att helt eller delvis kringgå det gällande valutakontrollsystemet.
Domestic operators became increasingly successful at sidestepping controls, even pernickety ones, once they had access to the international market.
De nationella aktörerna lyckades mer och mer undgå till och med de mest pedantiska kontroller, i och med att de hade tillgång till den internationella marknaden.
At the same time, national exchange regulations have been unable to prevent enormous flows of capital on international markets, and this has at times contributed to the destabilization of foreign exchange markets.
Vidare kunde inte den nationella valutalagstiftningen hindra förflyttningar av stora kapitalvolymer till de internationella marknaderna, vilket ibland bidrog till att bringa valutamarknaderna ur jämvikt.
All these factors have been further reinforced by the ever-increasing expertise of operators. tors.
Alla dessa faktorer förstärktes ytterligare genom aktörernas allt större sakkunskap.
Under these circumstances, it was no surprise that most of the authorities responsible for exchange control or economic policy found that control measures were becoming increasingly difficult to apply and that the measures themselves were increasingly ineffectual.
Under dessa förhållanden är det inte förvånande att de flesta myndigheter som ansvarade för valutalagstiftningen eller den ekonomiska politiken insåg att det var svårare och svårare att tillämpa kontrollåtgärderna och att dessa åtgärder blev allt mindre effektiva.
It became increasingly rare for anyone to maintain that the control of capital movements was a legitimate or an effective means of keeping exchange rates stable.
Det var allt färre som fortfarande vågade hävda att kontrollen av kapitalrörelserna var ett legitimt och effektivt instrument att upprätthålla stabila växelkurser.
All it could do was give the country concerned time to make the necessary adjustments.
Den kunde bara ge den aktuella staten tid att vidta nödvändiga anpassningsåtgärder.
Ultimately, Member States broadly agreed that, irrespective of the rules governing capital move ments, they had very limited scope for independent action.
Därför anpassade sig Danmark, Frankrike och Italien, som hade ett strikt system för kontroll av kapitalrörelser, mellan 1983 och 1987 till de liberaliseringsskyldigheter som föreskrevs i 1960 och 1962 års direktiv.
Thirty years after the signing of the Treaty of Rome, most Member States had attained a fairly high degree of liberalization.
Trettio år efter Romfördraget hade de flesta medlemsstaterna uppnått en ganska hög grad av liberalisering.
Sufficient experience had been gained of the principal constraints resulting from the free movement of capital, particularly in the monetary sphere.
Därmed hade de fått en viss erfarenhet på området, som tillät dem att sätta sig in i de huvudsakliga problemen i samband med fri rörlighet för kapital, särskilt på det penningpolitiska området.
Experience has shown that, in some cases, liberalization of capital movements gives rise first to portfolio adjustments by residents taking advantage of new forms of investment previously barred to them.
Erfarenheten har visat att liberaliseringen av kapitalrörelserna i vissa fall främst tar sig uttryck i att valutainlänningarna justerar sin portföljer (vilket beror på att de utnyttjar andra placeringsformer som tidigare var förbjudna).
In theory, this is a one-off effect.
Detta är i princip en engångseffekt.
Another, more lasting consequence is obviously the potential increase in flows of shortterm capital induced by exchangerate expectations or interest-rate differentials.
En annan, mer varaktig, konsekvens är givetvis den potentiella ökningen av kortsiktiga kapitalflöden till följd av växelkursförväntningar eller räntedifferenser.
The extent of these effects has varied, depending in particular on the previous degree of liberalization and on market confidence in the national currency.
Omfattningen av dessa effekter har varierat, bland annat beroende på den grad av liberalisering som dessförinnan rådde och det förtroende marknaden hade för den nationella valutan.
In some countries, such as France and Italy, the liberalization measures taken before adoption of the Directive of 24 June 1988 (see Section 3.1) led to increased intervention on foreign exchange markets and imposed a major constraint on the conduct of monetary policy.
I vissa länder, som Frankrike och Italien, medförde de liberaliseringsåtgärder som vidtogs före antagandet av direktivet av den 24 juni 1988 (se punkt 3.1 nedan) ökade interventioner på valutamarknaderna och försvårade påtagligt genomförandet av penningpolitiken.
The fact is that once capital movements have been liberalized it is very difficult, because of the interconnection of financial markets and the virtual interchangeability of domestic and foreign finance, to establish and maintain on domestic markets real interest rates which are not competitive with those prevailing on foreign markets.
När kapitalrörelserna väl släppts fria, är det nämligen svårt att på de inhemska marknaderna införa och bibehålla realräntor som inte är konkurrenskraftiga i förhållande till dem som tillämpas på de utländska marknaderna, detta på grund av sammankopplingen av kapitalmarknaderna och möjligheten att nästan helt ersätta intern och extern finansiering med varandra.
At the same time, the methods of controlling the money supply have had to be adapted.
Vidare tvingades man anpassa metoderna för kontroll av penningmängden.
The distinctions between liquid and less liquid assets have become blurred, making it more difficult to define and interpret monetary aggregates in those countries where they are used as intermediate objectives.
Skiljelinjerna mellan likvida och mindre likvida tillgångar suddades ut, vilket försvårade definitionen och tolkningen av de monetära aggregaten i de länder där dessa används som intermediära målsättningar.