natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(1) National rules or administrative practices in one Member State which debar indistinctly both domestic shipping companies and shipping companies established in other Member States from berthing or unmooring their vessels on entry and departure from ports in the first-mentioned State, unless they use the mooring services provided by undertakings enjoying statutory exclusive rights in respect of the provision of such services, and which require such shipping companies to pay to those undertakings dues which may not be commensurate with the actual cost of the services provided, are not incompatible with Article 30 of the Treaty;
"1) Det är inte oförenligt med artikel 30 i fördragel au del enligt en medlemsstats föreskrifter och/eller administrativa praxis uppställs ett förbud som utan urskillning hindrar såväl inhemska sjötransportföretag som sjölransporlförelag som är etablerade i andra medlemsstater att förtöja och göra loss sina fartyg när dessa anlöper till och/eller avgår frän hamnar i den första medlemsstaten, om dessa inte utnyttjar de lotstjänster som tillhandahålls av företag som har lagstadgad ensamrätt att tillhandahålla sådana tjänster, och ett krav på au sådana sjölransporlförelag skall betala avgifter till dessa företag som kanske ime står i proportion till den faktiska kostnaden för de tjänster som tillhandahålls.
(2) Council Regulation (EEC) No 4055/86 of 22 December 1986 in conjunction with Article 59 of the Treaty does not preclude a Member State from imposing a requirement on all shipping companies, regardless of their Member State of establishment, whose ships call at its ports to use mooring services provided by holders of exclusive concessions at those ports;
Rådets förordning (EEG) nr 4055/86 av den 22 december 1986, jämförd med ariikel 59 i fördraget, utgör inte ett hinder för au det i en medlemsstat föreskrivs en skyldighet för alla sjötransportföretag, oavsett i vilken medlemsstat de är etablerade, vars fartyg trafikerar dess hamnar au utnyttja den lotstjänst som tillhandahålls av innehavare av ensamrätt i dessa hamnar.
(3) A Member State which confers on an undertaking an exclusive right to provide mooring services on a market found to constitute a substantial part of the common market and to charge obligatory tariffs which may not be commensurate with the actual cost of providing the services, does not infringe Article 86, read in conjunction with Article 90(1), of the Treaty, in the absence of specified abuse and, in particular, does not do so merely because the tariffs include an element designed to cover the costs of a universally available nationwide mooring service;
En medlemsstat som ger ett företag en exklusiv rättighet au tillhandahålla hamnlotsijänster inom vad som har konstaterats utgöra en väsentlig del av den gemensamma marknaden och att tillämpa
(4) In the absence of specific findings by the national court, it is not possible to provide an answer to the third question in so far as it relates to an infringement of Article 85, read in conjunction with Article 5, of the Treaty.
I avsaknad av närmare konstateranden av den nationella domstolen är det inte möjligt att besvara den del av den tredje frågan som avser en överträdelse av artikel 85 i fördraget, jämförd med artikel 5."
Case C-43/96 Commission of the European Communities ν French Republic Taxation
Mål C-43/96 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Frankrike Skatterätt
Member States to retain provisions excluding the right to deduct which predate the entry into force of the Sixth Directive.
"Fördragsbrott - Rådets sjätte direktiv 77I3 881E EG A räkel 17.2 och 17.6- — Undantag på grund av nationella regler som gällde före sjätte direktivet" (sjätte avdelningen) bestämmelser enligt vilka mervärdesskatt inte skall vara avdragsgill vilka gällde innan sjätte direktivet trädde i kraft.
By application lodged at the Court Registry on 14 February 1996, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by maintaining in force legislation which denies taxable persons the right to deduct value added tax (VAT) on means of transport which constitute the very tool of their trade, the French Republic has failed to fulfil its obligations under the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (hereinafter 'the Sixth Directive'), and in particular Article 17(2) thereof.
Europeiska gemenskapernas kommission har genom ansökan, som inkom till domstolens kansli den 14 februari 1996 väckt talan om fastställelse av att Republiken Frankrike har underlåtit au uppfylla sina skyldigheter enligt rådets sjätte direktiv 77/3SS/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (nedan kallat sjätte direktivet), särskilt enligt bestämmelserna i artikel 17.2 i detta, genom att behålla lagbestämmelser enligt vilka mervärdesskatt som hänför sig till transportmedel som utgör själva redskapet för den skattskyldiges rörelse inte är avdragsgill.
According to the Commission, however, the exclusion of the right to deduct provided for by Article 17(6) of the Sixth Directive relates only to expenditure which is not strictly business expenditure.
Enligt kommissionen avser det undantag från rätt till avdrag som föreskrivs i ariikel 17.6 i sjätte direktivet endast utgifter som inte strikt är rörelseutgifter.
Thus, the only expenditure liable to be excluded from the right to deduct is that incurred by a taxable person on goods and services which are not absolutely essential for the operation of his business.
Således skulle utgifter som kan undantas från rätten till avdrag endast vara utgifter som en skattskyldig har för varor och tjänster som inte är absolut oundgängliga för dennes yrkesutövning.
That possibility is designed to prevent a taxable person from being able to obtain for his own final use goods and services which have not been taxed.
Möjligheten att föreskriva au mervärdesskatt inte skall vara avdragsgill skulle syfta till alt undvika alt en skattskyidig kunde erhålla obeskattade varor och tjänster för sin privata slutkonsumtion.
The Sixth Directive
Denna tolkning kan inte godtas.
That interpretation cannot be accepted, as it is not consistent with the wording of Article 17(6) of the Sixth Directive.
Den överensstämmer nämligen inte med ordalydelsen av artikel 17.6 i sjätte direktivet.
In support of its application, the Commission claims that the exclusion, provided for by French law, of the right to deduct VAT on goods which constitute the very tool or object of a taxable person's trade is contrary to Article 17(2) of the Sixth Directive.
Till stöd för sin talan har kommissionen anfört att den franska lagstiftningen enligt vilken mervärdesskatt som hänför sig till varor som utgör själva redskapet i eller föremålet för skattskyldigas rörelse inte är avdragsgill, strider mot artikel 17.2 i sjätte direktivet.
Admittedly, the second subparagraph of Article 17(6) of the directive expressly authorises
I artikel 17.6 andra stycket i direktivet lillåls förvisso medlemsstaterna uttryckligen att behålla
from that second sentence that the rules which the Council is called upon to adopt are not automatically limited to expenditure which is not strictly business expenditure.
Av denna andra mening följer bland annat att de regler som rådet uppmanas alt anta inte a priori begränsas till utgifter som inte strikt är rörelseutgifter.
In those circumstances, the expression 'all the exclusions', used in the second subparagraph of
uttrycket "alla de undantag" som används i artikel 17.6 andra stycket omfattar utgifter som strikt är rörelseutgifter.
Article 17(6), clearly comprises expenditure which is strictly business expenditure.
Under dessa omständigheter är det klart att
Orders the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland to bear its own costs.'
Europeiska gemenskapernas kommission skall ersätta rättegångskostnaderna."
Advocate General EG. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 13 November 1997.
Generaladvokaten F.G. Jacobs har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 13 november 1997.
He was of the opinion that the Court should:
Han föreslog domstolen att svara på följande sätt:
(1) dismiss the Commission's application;
"1) gilla kommissionens talan, samt
(2) order the Commission to pay the costs.
2) förplikta kommissionen att ersällä rättegångskostnaderna."
The order lists the projects (which it calls 'activities') for which an environmental assessment is required.
Gedeputeerde Staten van Noord-Holland Miljö och konsumentskydd
The file indicates that 'Ruigoord 1992' concerns an area of approximately 6.5 km2 on which there
Förhandsavgörande "Rådets direktiv 85/337¡EEG - Nytt tillstånd för fysisk plan" (sjätte avdelningen) deras miljöpåverkan som motsvarar kraven i direktivet.
Article 9(2) of the EAO provides, however, that an environmental impact assessment report is not obligatory where an 'activity' within the meaning of the order has already been incorporated in a current structural, zoning or regional plan.
Nederlandse Raad van State har genom beslut av den 12 mars 1996 ställt en fråga om tolkningen av rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt (nedan kallat direktivet).
is to be built, primarily, a port and an industrial zone extending from the western port zone of Amsterdam, which lies east of the area in question.
1 den fysiska planen "Ruigoord 1984", som beslutades av kommunfullmäktige i Haarlemmerliede en Spaarnwoude den 25 september 1984, avsattes större delen av det ifrågavarande området till friluftsändamål.
The national court has found that there was no obligation under the EAO to make the environmental impact assessment which should in principle have preceded the plan at issue because the latter had been included in earlier development plans.
Denna plan avvisades i slora delar genom regionstyrelsens i Nordholland beslut av den 5 mars 1985.
Since it was in doubt as to the compatibility of those rules with the directive, the Nederlandse Raad van State stayed the proceedings and referred a question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Avsikten med den fysiska planen "Ruigoord 1992" är au ersätta den fysiska planen "Landelijk gebied 1968".
The projects featured in the plan were already contained in the 'Landelijk Gebied 1968' zoning plan and in the regional plans known as 'Amsterdam-Noordzeekanaalgebied 1979' and 'Amsterdam-Noordzeekanaalgebied 1987', the implementation of which never progressed further than raising a portion of the perimeter by sand in the late 1960s.
Frågan har uppkommit i en talan som har väckts av flera berörda parter mot det beslut av den 18 maj 1993 genom vilket rcgionstyrelsen i Nordholland godkände den fysiska planen "Ruigoord 1992", som kommunfullmäktige i Haarlemmerliede en Spaarnwoude hade fastställt den 21 september 1992, med tillämpning av Wci op de Ruimtelijke Ordening (nedan kallad lag om fysisk planering).
There was no environmental assessment made in connection with those plans prior to consent, as required by the directive.
Grunden för talan är au tillståndet för planen i fråga inte har föregåtts av någon bedömning av planens miljöpåverkan, i enlighet med kraven i direktivet.
The question asks essentially whether the directive is to be interpreted as permitting Member States to waive the obligations concerning environmental impact assessments in the case of projects listed in Annex I where:
Enligt artikel 12.1 i direktivet skall medlemsstaterna inom tre år efter anmälan vidta de åtgärder som är nödvändiga för au följa detta direktiv.
— the projects have already been the subject of a consent granted prior to 3 July 1988, the date by which the directive was to have been transposed into national law,
Dirckiivetanmäldes till medlemsstaterna den 3 juli 1985, och följaktligen löpte denna frist ut den 3 juli 1988.
The 'Ruigoord 1984' plan drawn up by the Haarlemmerliede en Spaarnwoude Municipal Council on 25 September 1984 designated most of the area in question as being for recreational purposes. The plan was largely turned down by decision of the North Holland provincial authorities on 5 March 1985.
Av handlingarna i målet framgår au planen "Ruigoord 1992" avser ett område med en yla pä cirka 6,5 km", på vilket det i huvudsak skall anläggas en hamn och ett industriområde som kommer att förlänga Amsterdams västra hamnområde, som är beläget öster om det aktuella området.
the consent was not preceded by an environmental assessment in accordance with the requirements of the directive and no use was made of it,
Innehållet i planen förekom redan i den fysiska planen "Landelijk gebied 196S" samt i de regionala planerna "Amsicrdam-Noordzeekanaalgebied 1979" och "AmsterdamNoordzeekanaalgebied 19S7", vilkas förverkligande aldrig kom längre än till au en del av det berörda området i slutet av 1960-talet igenfylldes med sand.
— a fresh consent procedure was formally initiated after 3 July 1988.
Godkännandet för dessa planer föregicks inte av någon bedömning av
Article 12(1) of the directive requires the Member States to take the measures necessary to comply with the directive within three years of its notification.
Direktivet införlivades i den nederländska rättsordningen genom bland annat Besluit milieueffectrapportage av den 20 maj 1987 (förordning om upprättande av rapporter om miljöpåverkan, nedan kallad MER-förordningen).
Since the directive was notified to the Member States on 3 July 1985, that period expired on 3 July 1988.
I denna förordning anges de projekt (som benämns verksamheter) lör vilka det krävs en miljöundersökning.
in progress on that date, the Court has held that that principle does not apply where the application for consent for a project was formally lodged before 3 July 1988.
I artikel 9.2 i MER-förordningen föreskrivs emellertid att upprättandet av en rapport om miljöpåverkan inte är obligatoriskt i de fall en "verksamhet", i den mening som avses i förordningen, redan förekommer i en gällande omstrukturerings- eller markanvändningsplan eller i en gällande regional plan.
In order to reply to the question raised by the national court, it must be noted that it is settled case-law that there is nothing in the directive which could be construed as authorising the Member States to exempt projects in respect of which the consent procedures were initiated after the deadline of 3 July 1988 from the obligation to carry out an environmental impact assessment.
Vid besvarandet av den nationella domstolens fråga finns del anledning alt uppmärksamma att enligt domstolens rättspraxis finns det inget stöd i direktivet för tolkningen au medlemsstaterna skulle ha rätt au undanta projekt för vilka tillståndsförfaranden har inletts efter den 3 juli 1988 från skyldigheten att bedöma projektens miljöpåverkan.
Accordingly, in the case of such projects the principle stated in Article 2(1) of the directive applies, according to which projects likely to have significant effects on the environment are subject to an environmental assessment.
Detta betyder att i fråga om sådana projekt skall principen i artikel 2.1 i direktivet, enligt vilken projekt som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan skall bli föremål för en bedömning av denna påverkan, respekteras.
However, since the directive does not make provision for transitional rules covering projects in respect of which the consent procedure was initiated before 3 July 1988 and which were still
Den nationella domstolen har konstaterat att enligt MER-förordningen var den bedömning av planens miljöpåverkan som borde ha föregått den omtvistade planen fakultativ, eftersom planen återgav tidigare fysiska planer.
However, the circumstances of this case do not concern a consent procedure for a project which is subject to an assessment, which was formally initiated before 3 July 1988, and which was still in progress on that date.
Nederlandse Raad van Slate är tveksam till huruvida denna förordning är förenlig med direktivet och har därför beslutat alt vilandeförklara målet för att ställa en fråga till EG-domstolen.
On the contrary, it concerns an application made after 3 July 1988 seeking fresh consent for a project listed in Annex I of the directive and incorporating the development provided for in a project for which consent was obtained years or even decades previously, without any environmental assessment being made in accordance with the requirements of the directive. Despite that, scarcely any progress was made in implementing the project, the developer for which is a public authority.
Med hänsyn till au direktivet inte innehåller några övergångsbestämmelser för projekt för vilka tillståndsförläranden hade inletts före den 3 juli 1988 och fortfarande pågick vid denna tidpunkt, har domstolen emellertid fastslagit att den ovannämnda principen inte gäller fordet fall en formell ansökan om tillstånd för ett projekt har ingivits före den 3 juli 1988.
'Council Directive 85/337/EEC of 27 June 1985 on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment is to be interpreted as not permitting Member States to waive the obligations regarding environmental assessments in the case of projects listed in Annex I of the directive where
— dessa projekt redan har varit föremål för ett tillstånd före den 3 juli 19S8, som var sista dag för direktivets införlivande,
— the projects have already been the subject of a consent granted prior to 3 July 1988, the date by which the directive was to have been transposed into national law,
— tillståndet inte föregicks av någon miljöundersökning som motsvarar kraven i direktivet och inte utnyttjades, och
— the consent was not preceded by an environmental assessment in accordance with the requirements of the directive and no use was made of it, and
Tvärtom handlar det i detta fall om en ansökan som har ingivits efter den 3 juli 1988 och som syftar till au erhålla ett nytt tillstånd för ett projekt av det slag som anges i bilaga 1 till direktivet, vilket älerger pianer som angivils i ett projekt som liera är till och med decennier - tidigare erhållit tillstånd utan au det gjordes någon miljöundersökning som motsvarar kraven i direktivet.
— a fresh consent procedure was formally initiated after 3 July 1988.'
ett nytt tillståndsförfarande inleddes efter den 3 juli 1988.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 5 March 1998.
Domstolen har beslutat följande dom:
He proposed that the Court give the following answer to the National Court's questions:
"Rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt skall tolkas så, all del inte ger en medlemsstat möjlighet att bevilja undantag från skyldigheten all bedöma miljöpåverkan av projekt som återges i bilaga 1 titt direktivet, om
'Council Directive 86/337/EEC of 27 June 1985 on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment does not allow development consent for a project included in Annex 1 of the directive unless it has been preceded by an environmental impact study within the meaning of the directive, if the development consent relates to a project which had already obtained a development consent before 3 July 1988 but which was not preceded by an environmental impact study meeting the directive's requirements, which has not made use of this consent, and where there is reason to believe that a new development consent will be granted following a new formal application'.
— dessa projekt redan har varit föremål för ett tillstånd före den 3 juli 1988, som var sista dag för direktivets införlivande,
Case C-183/97 Commission of the European Communities ν Portuguese Republic Environment and consumers
— tillståndet inte föregicks av någon miljöundersökning som motsvarar kraven i direktivet och inte utnyttjades, och
'Failure of a Member State to fulfil its obligations — Failure to transpose Directive 80/68/EEC' (Sixth Chamber)
Generaladvokaten J. Mischo har föredragit förslag ull avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 5 mars 1998.
By application lodged at the Court Registry on 12 May 1997, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt all the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply fully and properly with Council Directive 80/68/EEC of 17 December 1979 ('the Directive'), in particular with Articles 8,9,10,11 and 15 thereof, and, in the alternative, by failing to inform the Commission of such measures forthwith, the Portuguese Republic has failed to fulfil its obligations under Article 21(1) of the
"Enligt rådets direktivet 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt är det inte möjligt au ge tillstånd för ett projekt som nämns i bilaga 1 till i samma direktiv, om tillståndet — i ett fall där beslutet avser ett projekt för vilket tillstånd beviljas före den 3 juli 19SS, dock utan att tillståndet utnyttjades, och delta tillstånd inte föregicks av någon bedömning av projektets miljöpåverkan som uppfyller direktivets krav inte föregåtts av en bedömning av projektets miljöpåverkan i den mening som avses i direktivet, och dä det finns anledning att anse att det nya tillståndet kommer att beviljas till följd av en ny formell ansökan."
Since transposition of the Directive was not completed within the prescribed period, the action brought in this connection by the Commission must be held to be well founded.
Mål C-183/97 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Portugal Miljö och konsumentskydd
Advocate General A La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 31 March 1998.
Eftersom direktivet inte har införlivats inom den föreskrivna fristen, skall kommissionens talan anses välgrundad.
declare that, by failing to adopt, within the prescribed period, all the laws, regulations or administrative provisions necessary to comply with Council Directive 80/68/EEC of 17 December 1979 on the protection of groundwater against pollution caused by certain dangerous substances, the Portuguese Republic has failed to fulfil its obligations under that directive; order the Portuguese Republic to pay the costs.
"1) Republiken Portugal har underlåta all uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 21.1 i rådets direktiv 80/68/EEG av den 17 december 1979 om skydd för grundvatten mot förorening genom vissa farliga ämnen, särskilt artiklarna 8, 9, 10,11 och 15 i direktivet, genom att inte inom den föreskrivna frislen anta samtliga de lagar och andra författningar som är nödvändiga för all på ett fullständigt och rikligt sätt följa direktivet.
Case C-208/97 Commission of the European Communities ν Portuguese Republic Environment and consumers
2) Republiken Portugal skall ersätta rättegångskostnaderna."
'Failure to fulfil obligations — Directive prescribed period'(Sixth Chamber)
"— fastställa att Republiken Portugal har underlåtit au uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 80/68/EEG av den 17 december 1979 om skydd för grundvatten mot förorening genom vissa farliga ämnen genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet;
The Portuguese Government does not deny that it has failed to fulfil its obligations.
Mål C-208/97 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Portugal Miljö och konsumentskydd
It follows from the foregoing that the Directive was not transposed within the prescribed period.
Underlåtenhet all införliva ¿nom den föreskrivna