natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Thisconclusion does not conflict with the need to protect the business secrets of theundertaking concerned or its rights of defence in proceedings before nationalcourts, since it is for the national court to ensure such protection (see above).The rights of defence in an administrative procedure are not underminedby the production of documents to the national court.
Detta resonemang ändras inte av det faktum att det är nödvändigt att skydda de berörda företagens affärshemligheter eller deras rätt till försvar i nationella förfaranden, eftersom det ankommer på den nationella domstolen att säkerställa detta skydd (se ovan). Rätten till försvar i det administrativa förfarandet påverkas inte av att upplysningar överlämnas för att företes vid nationell domstol.
In Case T-575193 Koelman v Commission [1996] ECR II-1, the Court wascalled upon to hear and determine an action brought by an individual who, in his capacity as an author, had lodged complaints with the Commissionconcerning several copyright agreements.The complaint was rejected by the Commission on the ground that thoseagreements satisfied the conditions forexemption referred to in Article 85(3) of the EC Treaty.
I målet Koelman mot kommissionen (dom av den 9 januari 1996 i mål T-575/93, REG 1996, s. II-l) prövade förstainstansrätten en talan väckt av en enskild, som i egenskap av kompositör hade anmält olika upphovsrättsliga avtal till kommissionen.
The argument putforward by the applicant in support of his action for annulment that the Commission could rely on those conditions only after it had adopted a decisionto exemptthe agreement was not accepted by the Court.
Kommissionen hade avslagit klagomålet med den motiveringen att dessa avtal uppfyllde villkoren för undantag i artikel 85.3 i EG-fördraget.
According to settledcase-law, a complainant is not entitled to obtain from the Commission adecision within the meaning of Article 189 of the Treaty regarding theexistence or otherwise of an infringement of Article 85 thereof.
Enligt det argument som sökanden anfört till stöd för sin talan om ogiltigförklaring hade kommissionen inte rätt att hänvisa till denna bestämmelse annat än då den hade använt bestämmelsen som underlag för ett beslut om undantag.
The Commission's obligations are limited to a careful examinationof the facts andpoints of law brought to its notice.
Förstainstansrätten förkastade detta argument.
However, by indicating the reasons forwhich careful examinationof the facts and points of law brought to its noticeby the complainant do not prompt it to initiatea procedure to establish whetherthere had been an infringement, it may contemplate all the provisions of that Article, including paragraph 3, without being required to adopt a decision tothat effect or even to rule definitively on the compatibility of those agreementswith Arricle 85(1).
Enligt en hädanefter fast rättspraxis har den som inger ett klagomål inte rätt att avkräva kommissionen ett beslut, i den mening som avses i artikel 189 i EG-fördraget, beträffande huruvida det föreligger en överträdelse av artikel 85 i fördraget eller inte.
The Court stated that, although such a decision rejectinga compiaint constitutes a challengeable measure,the assessments it contains;having the same legal status as a "comfort letter", does notprevent a nationalcourt from declaring the agreementsand practices complained of to beautomatically void under Article 85(2) of the Treaty, having regard to theevidence before it. It ffIay, however, take into account, as a fact, theassessments made by the Commission.
Kommissionens förpliktelser inskränker sig till att, mot bakgrund av artikel 85 i fördraget, noggrant pröva de faktiska och rättsliga omständigheter som kommit till dess kännedom.
The Court, after examining the otherpleas in law put forward by the applicant alleging, in particular, infringementof Article 85(3) of the Treaty, dismissed his claim for annulment together withhis claim for compensation.
När den anger skälen till att denna noggranna prövning inte har föranlett ett förfarande för fastställelse av en överträdelse, kan den åberopa samtliga bestämmelser i denna artikel, inklusive dem i punkt 3, utan att behöva fatta något beslut i detta hänseende eller ens slutgiltigt yttra sig om huruvida dessa avtal eller förfaranden är förenliga med artikel 85.1.
An appeal has been brought against that judgmentbefore the Court of Justice.
Den nationella domstolen kan dock ta hänsyn till kommissionens bedömning såsom faktiska omständigheter. Efter att
In an interlocutory order in Case T-4L196 R Bayer v Commission [1996] ECRII-381 the President of the Court of First Instance heard and determinedan an application for suspension of operation of a Commission decision, taken againstthe background of parallel imports arising from the fact that the price ofmedicinal preparations fixed by the official authority of two Member States wassignificantly lower than the price of the same medicinal preparations chargedin a third Member State.
I ett beslut om interimistiska åtgärder av den 3 juni 1996 i mål T-41/96 R, Bayer mot kommissionen (REG 1996, s. 11-381), tog förstainstansrätten ställning till en ansökan om uppskov med verkställigheten av ett beslut som kommissionen hade fattat mot bakgrund av den parallellimport som följde av att de läkemedelspriser som fastställts av myndigheterna i två medlemsstater var väsentligt lägre än de priser för samma läkemedel som gällde i en tredje medlemsstat.
Having found that there was an agreement, relatingto the export prohibition, between the subsidiaries of the applicant, apharmaceutical products manufacturer, and wholesalers in the two States firstmentioned, the decision enjoined the applicant, first, to inform thosewholesalers that exportation was permitted within the Community and, second,to introduce into its applicable general conditions a statement to the sameeffect.
Kommissionen drog slutsatsen att det förelåg ett avtal om exportförbud mellan dotterbolagen till sökanden, som var läkemedelstillverkare, och grossisterna i de båda första medlemsstaterna, och förelade därför sökanden att klargöra för sina grossister att export var tillåten inom gemenskapen och att införa ett motsvarande klarläggande i de allmänna försäljningsvillkoren.
After analysingthe facts of the case (the way in which the wholesalersperceived the conductof the applicant's subsidiaries, any indicationsof tacitconsent on their part to the alleged export prohibition and to the trend to parallel importation during the period under consideration), the President of the Court of First Instance concluded that the applicant's argument that the allegedagreement did not exist was not at first sight manifestly unfounded.
Efter att ha bedömt förhållandena i det aktuella fallet (det vill säga det sätt på vilket grossisterna hade uppfattat sökandenas dotterbolags uppträdande, eventuella indicier på att de tyst hade samtyckt till det påstådda exportförbudet samt ökningen av parallellimporten under perioden i fråga), fastslog förstainstansrättens ordförande att sökandens argument, att det påstådda avtalet inte existerade, inte vid första anblicken framstod som uppenbart grundlöst.
Thecondition as to urgency was also fulfilled.
Han fann dessutom att villkoret angående skyndsamhet var uppfyllt.
First, the contested decisionaffected the applicant's freedom to define its commercial policy or created, atleast, uncertainty as to independence in defining its business policy incircumstances in which it did not have control over prices in the exportingcountries as a result of action by the official authorities.
Dels påverkade det ifrågasatta beslutet sökandens frihet att definiera sin handelspolitik eller skapade i varje fall osäkerhet beträffande sökandens spelrum i detta hänseende, och detta i en situation där sökanden, på grund av myndigheternas intervention, saknade kontroll över priserna i exportländerna.
Secondly, thesubsidiary's need in the importing country to reduceprices there in order toavoid a significant growth in parallel imports could involve a large andirrecoverable drop in its profits, deprive its pharmaceuticalbranch of itseconomic base and lead to the dismissal of many employees.
Dels kunde den omständigheten att sökandens dotterbolag i importlandet var tvunget att sänka sina priser i detta land, för att undvika en väsentlig ökning av parallellimporten, leda till betydande vinstbortfall som inte gick att återhämta samt beröva bolagets läkemedelsgren dess ekonomiska grund och förorsaka uppsägning av många anställda.
Such damagelikely to be caused to the applicant by immediate implementation of theprovision in question would be disproportionate in relation to the other interestsin play.
Den skada som kunde ha förorsakats genom en omedelbar tillämpning av bestämmelsen i fråga skulle ha varit oproportionerlig i förhållande till andra förekommande intressen.
Thus it was in the interest of the wholesalers to increase their exports,since the markets in which they operatedwere not entirely partitioned, as wasattested by the level of their parallel imports in the third Member Stateconcerned.
Detta gällde även grossisternas intresse av att öka sin export, eftersom de marknader på vilka de var verksamma inte var helt avskärmade, vilket framgick av nivån på deras parallellimport i den tredje medlemsstaten i fråga.
As regards the interest of the competent authorities and of theconsumers and taxpayersof that latter State, the President of the Court notedthe finding in the contested decision that the prices chargedby the applicant'ssubsidiary were subject,in that State, to indirect control by the abovementionedauthorities. Accordingly, the President upheld the application for interimmeasures.
Beträffande intressena hos myndigheter samt konsumenter och skattebetalare i sistnämnda medlemsstat, erinrade förstainstansrättens ordförande om att det framgick av det ifrågasatta beslutet att de priser som sökandens dotterbolag tillämpade var
T-L47194, T-148194,T-151194, T-156194and T-157194 NMH Stahlwerkeand
Han biföll således ansökan om interimistiska åtgärder.
Others v Commission [1996] ECR lI-537 concerning Article 23 of the Protocolon the ECSC Statute of the Court of Justice.
11-537), angående tillämpningen av artikel 23 i protokollet om EKSG-stadgan för domstolen.
That article provides that, where proceedings are instituted against a decision of one of the institutions of the Community, that institution is under a duty to transmit to the Court all thedocuments relating to the case before the Court.
I denna artikel föreskrivs att, när talan väcks mot ett beslut som fattats av en av gemenskapsinstitutionerna, denna institution skall översända alla handlingar som rör ärendet till domstolen.
In the present case, the Courtwas called upon, in the context of an action based on the competition rules laiddown by the ECSC, to rule on whether the applicants should have access to thefile which, pursuant to Article 23, the Commission had lodged with the Court Registry.
I detta fall gällde det att, i samband med en talan mot ett beslut som kommissionen hade grundat på konkurrensreglerna i EKSG-fördraget, besluta om sökandenas tillgång till handlingar i den akt som kommissionen ingivit till förstainstansrättens kansli i enlighet med ovannämnda artikel 23.
To that end, the Court rejected the argument of a number of theapplicants that that article, together with the principle audi alteram partem,mean that all parties should have unconditional, unlimited access to such a file.In this connection, the Court drew a distinction between the different categoriesof documents concerned.
Härvid förkastade förstainstansrätten det av vissa sökande anförda argumentet att denna artikel, tillsammans med principen om domstolsförhandlingars kontradiktoriska karaktär, skulle innebära en ovillkorlig och obegränsad rätt för samtliga parter att få tillgång till en sådan akt. Förstainstansrätten skilde i det avseendet mellan de olika kategorierna av berörda argument.
As regards documents which the Commission hasclassified as confidential in the interests of one of the applicants or of thirdpersons who are not party to these proceedings, it pointed out the need tobalance the requirements of Article 23 against the protection of business secretsensured, in the legitimate interests of thoseundertakings, by Article 47 of the ECSC Treaty.
Beträffande de handlingar som kommissionen hade klassificerat som konfidentiella i ett av de sökande företagens eller ett tredje företags intresse, underströk rätten det nödvändiga i att göra en avvägning mellan kravet i ovannämnda artikel 23 och det krav på skydd för affärshemligheter som, i dessa företags intresse, har uppställts i artikel 47 i EKSG-fördraget.
The Court concluded therefrom that the Commission cannotobject to the disclosure of such documents where the parties from which theyoriginate themselves do not opposetheir disclosure (as was the case, in thisinstance, in respect of most of the documentsconcerned), unless suchdisclosure constitutes, in itself, a breach of the competition rules laid down bythe ECSC Treaty.
Förstainstansrätten drog härav slutsatsen att kommissionen inte kan invända mot att sådana handlingar tillkännages, när de parter som handlingarna härrör från anser att de inte bör motsätta sig detta (vilket här var fallet med huvuddelen av de berörda handlingarna), om inte detta tillkännagivande i sig utgör en överträdelse av konkurrensreglerna i EKSG-fördraget.
Such an infringement was not proved in the present case.The Court considered the other documents falling under the twoabovementioned categories separately, checking,in particular, whether, in viewof the age of the information or the fact that their contents are well*known,they were (still) of some cornmercial value.
En sådan överträdelse kunde inte slås fast i det aktuella fallet. Beträffande de övriga handlingar som ingick i de båda ovannämnda kategorierna företog förstainstansrätten en individuell prövning och kontrollerade särskilt om handlingarna (fortfarande) hade kommersiell betydelse med tanke på att deras innehåll var gammalt och känt.
Finally, with regard to documentsclassified by the Commission as confidential on the ground that they areinternal documents, the Court pointed out, first, that Article 23, cited above,which has no equivalent in the Protocol on the EC Statute of the Court of Justice or in the Protocol on the EAEC Statute of the Court of Justice, theperformance by the institution concerned of its obligation to transmit the file,which applies specifically to proceedings before the Community judicature inan action against a decision originating from an ECSC institution, does notdepend on the judicature's adopting any measure of inquiry.
Vad slutligen gällde de handlingar som kommissionen hade klassificerat som konfidentiella, eftersom de var interna, fastslog förstainstansrätten att enligt ovannämnda artikel 23, som inte har någon motsvarighet i parallelltexterna för EG och Euratom (protokoll om stadgan för domstolen), är uppfyllandet av skyldigheten att översända akten — en regel som är specifikt tillämplig på förfarandet vid gemenskapsdomstolen, när talan har väckts mot ett beslut som har fattats av en EKSG-institution — inte beroende av att rätten vidtar någon
of Justice.
bevisupptagningsåtgärd.
The Court found that, at the risk of infringing a basic rule of law,to base a judicial decision on facts and documents of which the parties themselves,or one of them, have not been able to formulate an opinion, thedocuments transmitted to the Community judicature pursuant to that ruleshould, in principle, be made accessible to all the parties to the proceedings.The defendant could not therefore justify objecting to the disclosure of thoseinternal documents to the applicants merely by referring to its administrativepractice or to the case-lawrelating, in both cases, to the EC Treaty.
Principen om domstolsprövning av administrationens rättsakter utgör nämligen hinder för tillämpningen av en allmän regel om administrativ sekretess gentemot domstolen. Förstainstansrätten konstaterade vidare att för att undvika att en grundläggande rättsprincip åsidosätts genom att ett domstolsavgörande grundas på faktiska omständigheter och handlingar som parterna inte har haft möjlighet att ta ställning till, måste de handlingar som har översänts till gemenskapsdomstolen i enlighet med denna regel hållas tillgängliga för samtliga parter i målet.
The Court acknowledged,in any event, that access to the Commission's internaldocuments, on the basis of Article23, cited above, may be made subject torestrictions, in particular where the documents which have already beenproduced are sufficient to elucidatethe Court or where unconsidered disclosureof certain documents which, by reason of their nature or their content, warrantspecial protection, would impair the sound functioning of the institutions,detrimental to the attainment of the objectives of the ECSC Treaty.
Förstainstansrätten medgav dock att tillgången till kommissionens interna handlingar, enligt ovannämnda artikel 23, kan begränsas, till exempel när de handlingar som redan har företetts är tillräckliga för att domstolen skall få klarhet eller när ett oöverlagt tillkännagivande av vissa handlingar, som genom sin art eller sitt innehåll särskilt förtjänar att skyddas, skulle skada institutionernas verksamhet och därmed äventyra förverkligandet av EKSG-fördragets mål.
Theconflict which the Court had to resolve pursuant to those criteria consisting of,on the one hand, the principle of the effectiveness of administrative action and,on the other, the principle of judicial supervisionof administrative acts (whilerespecting the rights of the defence and the principle audi alteram partem)could not be resolved by the Court on the basis of the information thenavailable to it.
Vid tillämpningen av dessa kriterier måste rätten lösa konflikten mellan å ena sidan principen om den administrativa verksamhetens effektivitet och å andra sidan principen om domstolsprövning av administrationens rättsakter (under iakttagande av rätten till försvar och förfarandets kontradiktoriska karaktär). Förstainstansrätten kunde dock lösa denna konflikt på grundval av de handlingar som den då hade tillgängliga.
The Commission had not yet indicated the reasonswhy, in itsview, it should, exceptionally, be releasedfrom its obligations under Article23.
Kommissionen hade nämligen ännu inte angivit skälen till varför den skulle befrias från sina skyldigheter enligt ovannämnda artikel 23.
The Court accordingly asked it to specify the documents which, by reasonof their specific nature or content, it considered could not be communicated tothe applicants and the reasons which it considered to warrant such exceptionaltreatment and to lodge, where appropriate,a non-confidentialversion of thosedocuments.
Förstainstansrätten uppmanade således kommissionen att närmare ange vilka handlingar som till sin natur eller sitt särskilda innehåll inte ansågs kunna delges sökandena, samt att, för var och en av dessa handlingar, ange de skäl som ansågs motivera denna undantagsbehandling och i förekommande fall inge en icke-konfidentiell version av dessa dokument.
In the field of State aid, several judgments concerned the admissibility ofactions brought by individuals challenging measures taken by Communityauthorities or of the pleasin law put forward in support of suchactions. actions.
På området för statligt stöd avkunnades flera domar angående frågan om upptagande till sakprövning av dels sådan talan som enskilda hade väckt mot gemenskapsinstitutionernas åtgärder, dels de grunder som åberopades till stöd för sådan talan.
Refusal of the Commission to propose "appropriate measures" relating to anaid scheme, pursuant to Article 93(1) of the EC Treaty, cannot be consideredto be a decision which may be the subject of an action for annulment since theact requested by the applicant is merely a proposalwhich produced no bindinglegal effects and could not therefore have been the subject of an action underArticle I73 of the EC Treaty.
Kommissionens vägran att lämna förslag till lämpliga åtgärder beträffande ett allmänt stödprogram, i enlighet med artikel 93.1 i EG-fördraget, ansågs inte vara en rättsakt mot vilken talan kunde väckas, eftersom den åtgärd som hade
general aid scheme, undertakings may call in question in such nationalproceedings the validity of the Commission's decision to approvethat scheme.
Förstainstansrätten underströk dock att de företag som var verksamma på den ifrågavarande marknaden hade möjlighet att vid nationell domstol bestrida en nationell myndighets beslut att bevilja statligt stöd till ett konkurrerande företag.
If a question as to the validity of that decision is raised before a national court,that court may or, in certain circumstances, must refer a question to the Courtof Justice for a preliminary ruling under Article 177 of the Treaty (Case
Om den nationella domstolen ställs inför en fråga avseende detta besluts giltighet kan eller, i förekommande fall, skall den begära ett förhandsavgörande enligt artikel 177 i fördraget (se dom av den 22 oktober 1996 i mål T-330/94, Salt Union mot kommissionen, REG 1996, s. 11-1475; se även den dom som samma dag avkunnades i mål T-154/94, Comité des salines de France och Compagnie des salins du Midi et des salines de l'Est mot kommissionen, REG 1996, s. 11-1379).
In Case T-398194Kahn Scheepvaartv Commission [L996] ECR II-477 the Court dismissed as inadmissible the action brought by a companyoperating operating sea-going vessels seeking the annulment of a decision, addressed to thegovernment of a Member State, whereby the Commission had extended the authorisation of fiscal schemesto promote ship building (both similar to anddifferent from those operated by the applicant),without restriction to vesselsalready specified and without a finding as to the compatibility of individual aidswith the common market.
11-477) avvisade förstainstansrätten den talan som hade väckts av ett företag med fartygsverksamhet som yrkade ogiltigförklaring av ett beslut riktat till en medlemsstat. Genom detta beslut hade kommissionen förlängt godkännandet av det skatterättsliga program som antagits till stöd för byggande av fartyg (motsvarande eller annorlunda än de fartyg som sökanden använde), utan begränsning till redan förutbestämda fartyg och utan att först besluta om huruvida enskilda stöd var förenliga med den gemensamma marknaden.
According to the Court, that extension amounted toapproval of the application of provisions of general application, and was thusitself of general application with regard to the potential beneficiaries of thoseprovisions.
Enligt förstainstansrätten innebar denna förlängning ett godkännande av tillämpningen av bestämmelser med en allmän räckvidd och var således i sig av allmän räckvidd med avseende på potentiella stödmottagare.
Furthermore, it was not of individual concern to the applicant,which is thus affected only by virtue of its objective capacity as a transportundertaking (in the same manner as any other trader who is, or might be in thefuture, in the same situation) and, at that, only potentially and indirectly, untilafter the practical application of the contested aid scheme.
Än mindre kunde sökanden anses vara personligen berörd av det ifrågasatta beslutet, eftersom företaget endast påverkades i sin objektiva egenskap av transportföretag (på samma sätt som varje annan ekonomisk aktör som faktiskt eller potentiellt befann sig i samma situation) och dessutom endast påverkades indirekt och potentiellt så länge det omtvistade programmet inte tillämpades genom ett konkret beviljande av enskilda stöd.
The mere fact thatthe contested decision adopted, following an amendment to another Communityprovision, was precededby a complaint lodged by the applicant was not suchas to distinguishit individually from all other persons, and thus confer on itstanding to bring proceedings against a general aid scheme.
Den enda omständigheten att det ifrågasatta beslutet, som hade antagits till följd av att en annan gemenskapsrättslig handling ändrades, hade föregåtts av ett klagomål från klaganden ansågs inte vara av sådant slag att det särpräglade sökanden i förhållande till varje annan person och därmed gav honom rätt att föra talan mot ett allmänt stödprogram.