natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court held that the Austrian legislation in question hindered the free movement of goods since it required publishers established in other Member States to alter the content of their newspapers, thus jeopardising access of the product concerned to the market of the Member State of importation.
Domstolen anser att de berörda bestämmelserna innebär ett hinder mot fri rörlighet för varor, eftersom de tvingar de aktörer som är etablerade i andra medlemsstater att ändra tidningens innehåll, vilket därmed äventyrar den berörda produktens tillträde till marknaden i den medlemsstat dit den levereras.
It found, however, that maintenance of the pluralism of the press could constitute an overriding requirement justifying a restriction on the free movement of goods, for it helped safeguard freedom of expression, as protected by Article 10 of the Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms.
Dom stolen påpekar emellertid att bibehållandet av en pluralistisk press kan utgöra ett tvingande krav som motiverar inskränkningar i den fria rörligheten för varor, eftersom denna pluralism bidrar till att värna yttrandefriheten, som skyddas av artikel 10 i kon ventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna.
The Court held, therefore, that a prohibition on the sale of newspapers containing games and competi­tions with prizes could help maintain the pluralism of the press (in this case, safeguarding small newspaper publishers) provided that the prohi­bition in question was proportionate to the objective pursued and that
Därför anser domstolen att förbudet mot försäljning av tidningar som innehåller spel och tävlingar med vinstmöjligheter kan bidra till att bibehålla en pluralistisk press - i det aktuella fallet till mindre pressföretags överlevnad - under förutsättning att förbudet står i proportion till det eftersträvade målet och att detta syfte inte kan uppnås genom mindre restriktiva åtgärder, vad beträffar såväl handelsutbytet inom gemenskapen som yttrandefriheten.
See also the quarterly analysis of judgments in the Bulletin of the European Union (Bull.
(') Se även kvartalskrönikan i Europeiska unionens bulletin (Bull.
4-1997, points 1.8.41 to 1.8.47; Bull.
4-1997, punkterna 1.8.41 till 1.8.47; Bull.
6-1997, points 1.8.70 to 1.8.80; Bull.
6-1997, punkterna 1.8.70 till 1.8.80; Bull.
9-1997, points 1.7.39 to 1.7.42 and Bull. 12-1997). Case C-368/95 Vereinigte Familiapress ν Heinrich Bauer Verlat·: [1997_BAR_ ECR 1-3689; Bull.
9-1997, punkterna 1.7.39 till 1.7.42 och Bull. 12-1997). (2) Mål C-368/95, Vereinigte Familiapress Zeitungsverlags- und Vertriebs GmbH mot Heinrich Bauer Verlag
On 23 October the Court ruled that the Swedish domestic pro visions allowing only traders holding a production licence or a wholesale licence to import alcoholic beverages constitute an obstacle to the importation of alcoholic beverages from other Member States, which is pre cluded by Article 30 of the EC Treaty (').
I domstolens dom av den 23 oktober (') fastslås att de svenska nationella bestämmelserna, som endast tillåter de aktörer som innehar tillstånd för tillverkning eller partihandel att importera alkoholdrycker, utgör hinder för import av alkohol drycker från övriga medlemsstater, vilket strider mot artikel 30 i EG-fördraget.
The Court thus confirmed its established case-law according to which all trading rules which are capable of hindering, directly or indirectly, actually or potentially, intraCommunity trade constitute measures having an effect equivalent to quantitative restrictions.
Domstolen bekräftar således sin rättspraxis, enligt vilken all kommersiell reglering som direkt eller indirekt, för närvarande eller i framtiden, kan hindra handeln inom gemenskapen, utgör en åtgärd som ger samma effekt som en kvantitativ restriktion.
The Court also repeated that Article 37 of the EC Treaty does not require national monopolies having a commercial character to be abolished but requires them to be adjusted in such a way as to ensure that no discrimination regarding the conditions under which goods are procured and marketed exists between nationals of Member States.
Domstolen framhåller även att det i artikel 37 i EG-fördraget inte fordras att de statliga handelsmonopolen helt och hållet avskaffas, men att det föreskrivs att de skall utformas på så sätt att ingen diskriminering sker mellan medlemsstaternas med borgare när det gäller anskaffnings- och saluföringsvillkor.
After examining the product selection and promotion system and the organisation of the distribution network, the Court concluded that Article 37 of the EC Treaty does not preclude a national monopoly on the retail of alcoholic beverages.
Efter en granskning av systemet för urval och marknadsföring av varorna samt distributionsnätets uppbyggnad, drar domstolen slutsatsen att det svenska detaljhandelsmonopolet för alkohol drycker inte strider mot artikel 37 i EG-fördraget.
In its ruling of 23 October the Court recognised that the exclusive rights granted to certain establishments to import and export gas and electricity give rise to discrimination against importers and exporters established in other Member States, contrary to Article 37 of the EC Treaty (2).
I en dom av den 23 oktober (2) anser domstolen att de exklusiva import- och exporträttigheter för gas och elektricitet som beviljas vissa inrättningar av naturliga skäl medför en diskriminering gentemot de importörer och exportörer som är etablerade i andra medlemsstater, vilket strider mot artikel 37 i EG-fördraget.
The Court also established that this type of discrimination could only be justified by Article 90(2) of the Treaty if the tasks assigned to undertakings entrusted with the operation of services of general interest can be achieved only through the grant of exclusive rights and provided that the development of trade is not affected to such an extent as would be contrary to the interests of the Community.
Domstolen konstaterade även att en sådan diskriminering endast kan vara berättigad i kraft av artikel 90.2 i fördraget om verksamheten i de företag som har ålagts av en med lemsstat att sköta en verksamhet av allmänt intresse är beroende av att exklusiva rättigheter beviljas, under förutsättning att handelsutvecklingen inte påverkas på ett sådant sätt att det strider mot gemenskapens intresse.
How ever, the Court rejected the Commission's applications as it considered that the Commission had not demonstrated that France, Italy and the Netherlands had gone further than was necessary to enable the various establishments enjoying a monopoly to perform, under economically acceptable conditions, the tasks of general economic interest assigned to
Domstolen ogillar dock kom missionens talan, eftersom man anser att kommissionen varken har påvisat att Frankrike, Italien och Nederländerna faktiskt har överskridit gränserna för vad som är nödvändigt för att möjliggöra för de olika inrättningar som innehar monopol att under ekonomiskt godtagbara förhållanden fullgöra de uppgifter av allmänt ekonomiskt intresse som de har tilldelats, eller att den spanska lagstiftningen beviljar ett statligt bolag ett rättsligt monopol för import och export av elektricitet.
Case C-189/95 Åklagaren v Harry f ramen: Bull. 12-1997.
(') Mål C-189/95. Åklagaren mot Harry Franzén (Bull. 12-1997).
Cases C-157/94 Commission v Kingdom of the Netherlands, C-158/94 Commission v Italian Republic, C-159/94 Commission v French Republic and C-160/94 Commission v Kingdom of Spain: Bull. 12-1997.
(2) Mål C-157/94. kommissionen mot Nederländerna; C-158/94, kommissionen mot Italien; C-159/94, kom missionen mot Frankrike och C-160/94. kommissionen mot Spanien (Bull. 12-1997).
The Court held that Directive 89/552/ EEC does not preclude a Member State from taking, pursuant to general legislation on protection of consumers against misleading advertising, measures against an advertiser in relation to television advertising broad cast from another Member State, provided that those measures do not prevent the retransmission, as such, in its territory of television broad casts coming from that other Member State.
Domstolen anser att direktiv 89/552/EEG inte hindrar en medlemsstat att, genom tillämpning av allmänna konsumentskyddsregler mot vilseledande reklam, vidta åtgärder mot en annonser på grund av reklam som sänds från en annan medlemsstat, under förutsättning att dessa åtgärder inte hindrar själva vidaresändningen inom dess territorium av sändningar från den andra medlemsstaten.
The Court considered that, although the directive obliges Member States to ensure freedom of reception on their territory of television broadcasts coming from other Member States, it allows the receiving Member State to apply rules other than those specifically concerning the broadcasting and distribution of programmes.
Även om direktivet ålägger medlemsstaterna att säkerställa fri mottagning av sändningar från övriga medlemsstater på sina egna territorier, anser domstolen i detta avseende att det ändå tillåter den mottagande medlemsstaten att tillämpa andra regler än de som särskilt avser sändning och distribution av program.
Consequently the receiving Member State may apply legislation which provides for a system of prohibitions and restraining orders to be imposed on advertisers, provided that they do not involve second ary control of television broadcasts in addition to the control which the broadcasting Member State must carry out.
Den mottagande medlemsstaten kan följaktligen tillämpa bestämmelser som föreskriver ett system för förbud och förelägganden gentemot annonsörer, såvida man inte inför ytterligare en kontroll av TV-sändningar utöver den kontroll som den sändande medlemsstaten är skyldig att utföra.
As regards the protection of minors, the Court also noted that the directive contains a set of provisions specifically devoted to television programmes and television advertising and that the broadcasting State must ensure that those provisions are complied with.
När det gäller skydd av minderåriga, framhåller domstolen även att direktivet innehåller en fullständig samling med särskilda bestämmelser som gäller både program och reklam i TV, vars efterlevnad skall säkerställas av den sändande medlemsstaten.
If provisions of the receiving State regulating the content of television broadcasts for reasons relating to the protection of minors were applied to broadcasts from other Member States, this would add a secondary control to the control which the broadcasting Member State must exercise under the directive.
Om bestämmelser, i den mottagande medlemsstaten, som reglerar innehållet i TV-sändningar för att skydda minderåriga, tillämpades på sändningar från övriga medlemsstater skulle detta innebära att ytterligare en kontroll infördes, utöver den kontroll som den sändande medlemsstaten är skyldig att utföra enligt direktivet.
On 27 February the Court of First Instance held for the first time that payment of State aid in the form of a tax concession could, by virtue of the rules applying to undertakings entrusted with public service obligations as provided in Article 90(2) of the Treaty, escape the prohi­bition of State aid referred to in Article 92 if two conditions were met: first, that the aid must be intended solely to offset the additional costs arising from the performance of the special tasks incumbent upon the undertaking entrusted with the operation of services of general economic interest; and, second, that the aid must be necessary to enable the recipi­ent undertaking to fulfil its public service obligations under conditions of economic equilibrium (').
I en dom av den 27 februari ('), fastslår förstainstansrätten för första gången att utbetalning av statligt stöd i form av en skatteförmån, enligt de regler i artikel 90.2 i Romfördraget som gäller för företag som fullgör ett uppdrag av allmänt ekonomiskt intresse, kan undgå förbudet mot statligt stöd enligt artikel 92, om två villkor är upp fyllda. Dessa båda villkor är dels att stödet enbart syftar till att kompensera mer kostnader som uppstått vid fullgörandet av det särskilda uppdrag som åligger företag med uppgift att tillhandahålla en tjänst av allmänt ekonomisk intresse, dels att stödet är nödvändigt för att det mottagande företaget skall kunna uppfylla sina skyldigheter som offentligt organ under balanserade ekonomiska förhållanden.
The Court applied mutatis mutandis to the field of State aid the principles which the Court of Justice had laid down in its case­law relating to prohibitions on restrictions on compe­tition (Articles 85 and 86 of the Treaty) (2).
Därmed tillämpar förstainstansrätten i fråga om statligt stöd, med nödvändiga ändringar, de principer domstolen i sin rättspraxis klargjort vad gäller förbud mot konkurrensbegränsande åtgärder (artiklarna 85 och 86) (2).
In this case the Commission decided not to treat the tax concession awarded to La Poste in France as a State aid within the meaning of Article 92 of the Treaty since it felt that this concession was justified to offset the additional costs of pro­viding a public service, particularly those resulting from the need to serve the entire national territory including rural areas.
I detta mål beslöt kommissionen att den skatteförmån franska postverket beviljats inte skulle rubriceras som statligt stöd enligt
The Court dismissed the application.
11-229 och Bull. 4-1997, punkt 1.8.44).
Case C­320/91 Corbeau: _BAR_1993_BAR_ ECR 1­2533; Twenty­seventh General Report, point 1136.
1-2533 och tjugosjunde Allmänna rapporten, punkt 1136).
DECISIONS BY THE COURT OF JUSTICE AND THE COURT OF FIRST INSTANCE
RÄTTSFALL FRAN DOMSTOLEN OCH FÖRSTAINSTANSRÄTTEN
On 15 May the Court reaffirmed that the Commission could order the suspension of the payment of fresh aid to an undertaking for as long as it had not repaid other unlawful aid that it had received in the past(').
Den ansåg nämligen att förmånen var motiverad för att kompensera postverkets merkostnader i samband med tillhandahållandet av offentlig service, bland annat postbefordran över hela det nationella territoriet, inklusive landsbygden.
The Court held that the failure to repay the unlawful aid was a relevant factor which the Commission could take into account in considering the compatibility of fresh aid, such that the order to suspend the disbursement of the fresh aid was not simply an order for the recovery of the earlier aid.
Efter att, i motsats till kommissionen, ha konstaterat att skatteförmånen utgör stöd till ett företag med uppgift att tillhandahålla en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse, påpekar förstainstansrätten att det i det aktuella fallet är uteslutet att det skulle kunna röra sig om en subvention som även gynnar en konkurrensutsatt verksamhet, eftersom stödbeloppet understiger de merkostnader som uppstår i samband med fullgörandet av uppdraget som offentligt organ.
The Court also pointed out that when the Commission was assessing whether an aid scheme was compatible with the common market, it had to take into account all relevant factors, including the circumstances already considered for the purposes of an earlier decision and any obli­gations which that decision might have imposed on a Member State.
Förstainstansrätten påpekar också att inga gemenskapsbestämmelser finns på området, varför kommissionen inte har befogenhet att uttala sig om omfattningen av de offentliga tjänster som åligger ett statligt företag.
Lastly, the Court held that the Commission decision suspending the fresh aid did not become invalid simply because the beneficiary regarded it as a means of exerting pressure in order to recover the unlawful aid granted at an earlier date.
Den slår slutligen fast att kommissionen vad gäller bestämmelserna i artikel 92 har betydande befogenheter att göra sin egen bedömning, och att den rättsliga kontrollen skall inskränka sig till kon troll av att det konkreta bedömningsunderlaget är korrekt och att inget uppenbart misstag har begåtts vid bedömningen.
On 22 January the Court of First Instance annulled Council Regulation (EC) No 3697/93 (2), which re-established duty on imports into the Community of gearboxes produced by the applying party in Austria (3).
Domstolen bekräftar i en dom av den 15 maj (') att kommissionen har rätt att beordra tillfälligt stopp för utbetalning av nytt stöd till ett mottagande företag, så länge detta inte har återbetalat andra olagliga bidrag det eventuellt fått tidigare.
This import duty was imposed because the applicant was receiving aid from the Austrian Government in respect of the manufac­ture of these gearboxes which the Commission considered to be contrary to the free trade agreement with the Community.
I det aktuella fallet hade det mottagande företaget tagit emot ett flertal bidrag som visat sig olagliga, men som inte hade återbetalats till den bidragsgivande medlemsstaten.
The regulation was adopted by the Council on 20 December 1993, seven days after the Community approved the Agreement on the European Economic Area (4).
När kommissionen undersökte om ett nytt bidrag som medlemsstaten ämnade bevilja var förenligt med Romfördraget, beaktades de kumulerade konsekvenserna av samtliga utbetalade bidrag för konkurrensen inom den gemensamma marknaden.
Moreover, the regulation was published in an Official Journal which was dated 31 December 1993 but was not in fact available to the public until 11 January 1994.
Dom stolen påpekar även att kommissionen, när den undersöker om ett bidrag är förenligt med den gemensamma marknaden, bör beakta alla relevanta faktorer, i förekom mande fall också bakgrunden till den bedömning som gjorts i ett tidigare beslut, samt de skyldigheter som eventuellt ålagts en medlemsstat i detta tidigare beslut.
Case C-355/95P Textilwerke Deggendorf (TWD) ν Commission: _BAR_1997] ECR 1-2549; Bull 6-1997, point 1.8.76. 0_BAR_ I. 343, 31.12.1993; Bull.
(') Mål C-355/95, P. Textilwerke Deggendorf GmbH (TWD) mot kommissionen (REG 1997, s.
1 January 1994.
EES­avtalet trädde emellertid i kraft den 1 januari 1994.
The Court annulled Regulation (EC) No 3697/93 because it considered that once the Community had deposited its instruments of approval of the EEA Agreement and the date of entry into force of the agreement was known, the adoption by the institutions, in the period preceding entry into force, of any act contrary to the provisions of the agreement which would have direct effect after entry into force infringed the principle of protection of legitimate expectations.
Förstainstansrätten grundar sitt beslut att ogiltigförklara förordningen på att principen om skydd för berättigade för­väntningar i ett läge där gemenskapen har deponerat sina ratifikationsinstrument avseende EES­avtalet och där det datum då avtalet skall träda i kraft är känt hindrar att institutionerna under tiden före avtalets ikraftträdande antar rättsakter som strider mot bestämmelserna i detta, bestämmelser som sedan avtalet trätt i kraft har direkt effekt.
The Court found that Article 10 of the EEA Agreement, which prohibits customs duties on imports and any charges having equivalent effect between the contracting parties, was identical in substance with Article 12 of the EC Treaty.
Förstainstansrätten noterar att artikel 10 i EES­avtalet, som förbjuder import­tullar och andra avgifter med motsvarande verkan mellan de avtalsslutande parterna, i allt väsentligt är identisk med artikel 12 i Romfördraget.
It must, therefore, be interpreted in accordance with the relevant Court of Justice and Court of First Instance case-law prior to the date of signature of the agreement.
Den skall därmed tolkas i enlighet med den av domstolen och förstainstansrätten fastställda relevanta rättspraxis som gällde före det datum då avtalet undertecknades.
The Court of First Instance pointed out that established case-law in relation to Article 12 of the EC Treaty treated pecuniary charges of the kind imposed by Regulation (EC) No 3697/93 as taxes having equivalent effect to customs duties.
Förstainstansrätten erinrar om att stående rättspraxis rörande artikel 12 i Romfördraget rubricerar de pålagor av den typ som införs av förordning (EG) nr 3697/93 som avgifter som till sin verkan motsvarar tullar.
It also found that Article 10 of the agreement had direct effect as from entry into force.
Dessutom anser förstainstansrätten att artikel 10 i EES­avtalet har direkt effekt sedan avtalet trädde i kraft.
It therefore considered that Regulation (EC) No 3697/93 infringed the legitimate expectations of the gearbox manufacturer affected by the pecuniary charge in question.
Följaktligen anser förstainstans­rätten att förordning (EG) nr 3697/93 strider mot de berättigade förväntningar den av pålagorna i fråga drabbade växellådstillverkaren hade.
The Court further found that by adopting Regulation (EC) No 3697/93 the Council had infringed the principle of protection of legal certainty.
Förstainstansrätten anser vidare att rådet genom att anta förordning (EG) nr 3697/93 har brutit mot rättssäkerhetsprincipen.
This principle requires every measure of the institutions to be clear and precise and to be brought to the notice of the parties concerned in such a way that they can ascertain exactly the time at which the measure comes into being and starts to have legal effect.
Enligt denna princip skall institutionernas rättsakter vara klara, precisa och delges vederbörande på sådant sätt att han/hon exakt vet från och med när rättsakten existerar och har rättsverkningar.
By adopting the contested regulation on 20 December 1993, when it knew with certainty that the EEA Agreement would enter into force on 1 January 1994, the Council created a situation in which two contradictory rules of law would coexist — namely, the contested regulation, which re-establishes a 4.9 % import duty on the gearboxes in question, and Article 10 of the EEA Agreement, which prohibits customs duties on imports and any charges having equivalent effect.
Genom att anta den omtvistade förordningen den 20 december 1993, vid en tidpunkt då det med säkerhet visste att EES­avtalet skulle träda i kraft den 1 januari 1994, skapade rådet en situation där två motstridiga rättsregler skulle komma att existera sida vid sida (dels förordning (EG) nr 3697/93 om återinförande av en tull på 4,9 % på import av de aktuella växellådorna, dels artikel 10 i EES­avtalet om förbud mot importtullar
Consequently, the Community legisla tion applicable is unforeseeable and uncertain.
( > ) Mål T­115/94, Opel Austria GmbH mot rådet (REG 1997, s. 11­39 och Bull. 4­1997, punkt 1.8.41).
The Court did not rule on the legality of this practice as such but stated that in this case it infringed the principle of legal certainty.
(■') Tjugosjunde Allmänna rapporten, punkterna 684 och 685 samt Allmänna rapporten 1994, punkt 778.
Equal treatment of men and women
Likabehandling av kvinnor och män
On 11 November the Court ruled that Directive 76/207/EEC (') authorises Member States to adopt measures relating to access to employment, including promotion, which give a specific advantage to women with a view to improving their ability to compete on the labour market and to pursue a career on an equal footing with men(2).
Den 11 november (') fastslog domstolen att direktiv 76/207/EEG (2) tillåter medlemsstaterna, när det gäller frågan om tillgång till anställning samt befordran, att vidta sådana åtgärder som genom att de särskilt främjar kvinnor syftar till att förbättra deras möjligheter att konkurrera på arbetsmarknaden och att göra yrkeskarriär på samma villkor som män.
It thus authorises a national rule under which female candidates for promotion who are equally as qualified as the male candidates are to be treated preferentially in sectors where they are under­represented if such a rule may reduce actual instances of inequality which may exist in the real world.
Därför tillåts en nationell bestämmelse enligt vilken en kvinna som har samma kvalifikationer som en manlig person får behandlas fördelaktigare vid befordran inom de sektorer där kvinnor är underrepresenterade, om en sådan bestämmelse kan minska den faktiska ojämlikhet som kan råda i det verkliga samhällslivet.
institutional matters
Institutionella frågor