natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 4 September 1989, various French undertakings and associations of undertakings, including the complainants, submitted to the Commission two requests for the initiation of a proceeding, one made pursuant to Articles 85,86 and 90 of the EEC Treaty, and the other pursuant to Articles 92 and 93 of that Treaty.
Den 4 september 1989 gjorde ett antal franska bolag och sammanslutningar, däribland klagandena, två framställningar till kommissionen om att den skulle inleda förfaranden, det ena om tillämpning av artikel 90 i EG-fördraget, i förbindelse med artiklarna 85 och 86, och det andra om fastställelse av att artiklarna 92 och 93 i EG-fördraget åsidosatts.
The present case concerns only the second of those requests.
Endast den sistnämnda framställan är föremål för förevarande talan.
The Court of First Instance held that the contested decision must be annulled, since the reasons stated for the decision did not bear out the conclusion that the measures complained of by the complainants did not constitute State aid within the meaning of Article 92 of the Treaty.
Förstainstansrätten fastslog att det omtvistade beslutet skulle ogiltigförklaras, eftersom motiveringen av det ifrågasatta beslutet inte var tillräcklig för att leda till slutsatsen att de åtgärder som klagandena hade utpekat inte utgjorde statligt stöd enligt artikel 92 i fördraget.
On 31 December 1993, the Commission wrote to the complainants, informing them that the investigation which it had carried out provided no grounds for concluding that State aid within the meaning of Article 92 of the Treaty had been granted in this case, and that it had therefore decided to close the file.
Den 31 december 1993 tillställde kommissionen klagandena en skrivelse, genom vilken den besvarade vissa av klagandenas argument samt underrättade dem om att den fastslagit att den undersökning som gjorts inte gav vid handen att det i förevarande fall förelåg något statligt stöd i den mening som avses i artikel 92 i fördraget, varför den hade beslutat att avsluta ärendet.
The Commission submits that, in holding that the contested decision constituted a rejection of a complaint, the Court of First Instance misconstrued the nature of that decision.
Kommissionen har anfört att förstainstansrätten har gjort en felaktig bedömning av det omtvistade beslutets beskaffenhet, genom att fastslå att det var ett beslut om att avslå ett klagomål.
By application of 2 March 1994 the complainants brought an action before the Court of First Instance for annulment of that decision.
1994 talan vid förstainstansrätten ogiltigförklaring av beslutet.
On that point, neither the Treaty nor Community legislation lays down the procedural system for dealing with complaints objecting to grants of State aid.
Det skall i detta sammanhang erinras om att det varken i fördraget eller i gemenskapslagstiftningen i övrigt uppställs några förfaranderegler för klagomål om förekomsten av statligt stöd.
According to the contested judgment, the complainants' action sought annulment of the contested decision 'rejecting the applicants' request for a declaration by the Commission that the French Republic has infringed Articles 92 and 93 of the Treaty by granting aid to Sécuripost'.
Enligt den överklagade domen avsåg klagandenas talan en ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet "att avslå klagandenas begäran om att kommissionen skulle fastställa att Republiken Frankrike hade åsidosatt artiklarna 92 och 93 i fördraget när den beviljade stöd till Sécuripost".
The Court of First Instance considered that, where the Commission decided to reject a complaint concerning a measure described by the complainant as unnotified State aid without allowing the complainant to comment, prior to the adoption of the definitive decision, on the information obtained in the context of the Commission's investigation, it was under an automatic obligation to examine the objections which the complainant would certainly have raised if it had been given the opportunity of taking cognisance of that information.
Förstainstansrätten ansåg att kommissionen, så snart den beslutar att avslå ett klagomål angående en åtgärd som klaganden betecknar
That is also so where such decisions concern State measures to which objection is taken in complaints on the ground that they constitute State aid contrary to the Treaty and the Commission refuses to initiate the procedure under Article 93(2) because it considers either that the measures complained of do not constitute State aid within the meaning of Article 92 of the Treaty or that they are compatible with the common market.
Under dessa omständigheter skall det fastslås att de beslut som kommissionen fattat inom området för statligt stöd är riktade till de berörda medlemsstaterna.
The Court of First Instance considered, moreover, that the Commission's obligation to state reasons for its decisions may in certain
Detta är fallet även då besluten rör statliga åtgärder som i klagomål uppges vara statliga stod som strider mot fördraget och då det av besluten följer att kommissionen inte avser att
did not commit an error in law such as to invalidate its judgment.
De hade således rätt att väcka talan om ogiltigförklaring av beslutet.
The second and third pleas
Den andra och den tredje grunden
The Commission submits that the error of the Court of First Instance as to the addressee of the Commission's decision resulted in an incorrect assessment of the obligations to state reasons and to investigate complaints.
Kommissionen har gjort gällande att det av förstainstansrättens felaktiga bedömning av frågan till vem kommissionens beslut var riktat följer en felaktig bedömning av motiveringsskyldigheten och av hur klagomålet skulle handläggas.
Consequently, whilst it may be regrettable that the Commission did not inform the complainants of its position by sending them a copy of a properly reasoned decision addressed to the Member State concerned, the Court of First Instance erred in law in finding that the contested decision constituted a decision addressed not to that State but to the complainants, rejecting their application for a declaration by the Commission that the French Republic had infringed Articles 92 and 93 of the Treaty by granting the aid to Sécuripost.
Även om det är beklagligt att kommissionen inte underrättade klagandena om sitt ställningstagande genom att sända dem en kopia av det beslut den hade fattat och i vederbörlig ordning motiverat och tillställt den berörda medlemsstaten, har förstainstansrätten följaktligen gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning då den fastslog att det omtvistade beslutet inte var riktat till medlemsstaten utan utgjorde ett beslut riktat till klagandena, genom vilket deras begäran avslogs om att kommissionen skulle fastställa att Republiken Frankrike hade åsidosatt artiklarna 92 och 93 i fördraget genom att bevilja stöd till Sécuripost.
It is necessary to examine the scope of the obligations incumbent of the Commission when it receives a complaint objecting to national measures such as State aid.
Omfattningen av de skyldigheter som åligger kommissionen då den mottar ett klagomål om nationella åtgärder, som klaganden anser vara statligt stöd, skall granskas.
As regards, first, the proposition that the Commission is under an obligation in certain circumstances to conduct an exchange of views and arguments with the complainant, flowing, according to the contested judgment, from the Commission's obligation to state reasons for its decisions, it must be stated that there exists no basis for the imposition of such an obligation on the Commission.
Vad inledningsvis avser den skyldighet som påstås åvila kommissionen att under vissa omständigheter inleda ett kontradiktoriskt förfarande med klaganden, vilket enligt den överklagade domen kan följa av kommissionens skyldighet att motivera sina beslut, skall det fastslås att det saknas grund att ålägga kommissionen en sådan skyldighet.
The error of law thus committed by the Court of First Instance does not, however, invalidate its judgment, since, as the Commission has conceded, the decision in question was of direct and individual concern to the complainants.
Förstainstansrättens felaktiga rättstillämpning är emellertid inte av sådan beskaffenhet att dess dom skall anses vara en nullitet, eftersom klagandena, som kommissionen för övrigt har medgivit, är direkt och personligen berörda av det ifrågavarande beslutet.
In finding in its decision that the investigation had revealed no grounds for concluding that State aid existed within the meaning of Article 92 of the Treaty, the Commission implicitly refused to initiate the procedure under Article 93(2).
Genom att i sitt beslut fastslå att granskningen inte gjorde det möjligt att fastställa förekomsten av ett statligt stöd i den mening som avses i artikel 92 i fördraget, har kommissionen underförstått beslutat att inte inleda förfarandet enligt artikel 93.2 i fördraget.
The Court's case-law shows that, in such a situation, the persons intended to benefit from the procedural guarantees afforded by Article 93(2) may secure compliance therewith only if they are able to challenge the decision in question before the Community judicature under the fourth paragraph of Article 173 of the Treaty.
Det följer av domstolens rättspraxis att i ett sådant läge kan de personer som åtnjuter de processrättsliga garantier som föreskrivs i bestämmelsen endast göra dessa gällande om de har möjlighet att med stöd av artikel 173 fjärde stycket i fördraget väcka talan mot kommissionens beslut vid gemenskapsdomstolarna.
That principle is of equal application, whether the ground on which the decision is taken is that the Commission regards the aid as compatible with the common market or that, in its view, the very existence of aid must be discounted.
Denna princip är tillämplig såväl då beslutet fattas på grund av att kommissionen anser stödet vara oförenligt med den gemensamma marknaden som då beslutet fattas på grund av att kommissionen anser att det alls inte föreligger något stöd.
Such an obligation cannot be founded solely on Article 190 of the Treaty.
En sådan skyldighet kan inte grundas enbart på artikel 190 i fördraget.
Moreover, it follows from the case-law that the Commission is not obliged to give the complainants an opportunity to state their views at the stage of the initial review provide»* for by Article 93(3) of the Treaty.
För övrigt följer det av domstolens praxis att kommissionen inte är skyldig att höra svarandena i den inledande fasen för granskning av stöd, vilken föreskrivs i artikel 93.3 i fördraget.
Furthermore, those judgments show that, in the context of an examination under Article 93(2), the Commission is merely required to give notice to the parties concerned to submit their comments.
Det följer därtill av samma praxis att kommissionen, under den granskningsfas som åsyftas i artikel 93.2, enbart skall uppmana berörda personer att inge yttranden.
Next, as regards the statement that the Commission is obliged to examine certain objections of its own motion, it must be stated, contrary to what was held by "ne Court of First Instance, that the Commissie- is under no obligation to examine of its own motion objections which the complainant would certainly have raised had it been given the opportunity of
Den omständigheten att kommissionen skulle åläggas att, under den inledande fas som avses i artikel 93.3, inleda ett kontradiktoriskt förfarande med klaganden skulle följaktligen
taking cognisance of the information obtained by the Commission in the course of its investigation.
kunna leda till diskrepanser mellan det förfarande som föreskrivs i denna bestämmelse och det som föreskrivs i artikel 93.2.
to define its position on matters which are manifestly irrelevant or insignificant or plainly of secondary importance.
Kommissionen är emellertid inte skyldig att ta ställning till omständigheter som uppenbarligen är irrelevanta, som saknar betydelse eller som uppenbart saknar direkt samband med saken.
That criterion, which requires the Commission to place itself in the applicant's shoes, is not an appropriate criterion for defining the scope of the Commission's obligation of investigation.
Vad sedan beträffar den skyldighet som kommissionen påstås ha att ex officio pröva vissa invändningar, skall det fastslås att kommissionen, tvärtemot vad förstainstansrätten har fastslagit, inte har någon skyldighet att ex officio pröva de invändningar som klaganden skulle ha gjort, om han hade haft tillgång till de upplysningar som kommissionen inhämtat i samband med sin granskning.
However, that finding does not mean that the Commission is not obliged, where necessary, to extend its investigation of a complaint beyond a mere examination of the facts and points of law brought to its notice by the complainant.
Detta kriterium, som tvingar kommissionen att sätta sig själv i klagandens ställe, lämpar sig inte för att avgränsa kommissionens förpliktelser i samband med handläggningen.
It is in the light of those findings regarding the scope of the Commission's obligations in investigating the case and in stating reasons for the contested decision that the Court must appraise the arguments of the Commission and of the interveners to the effect that the Court of First Instance treated the purely procedural requirement to state reasons as a matter concerning the substantive legality of the decision and that, on the basis of an alleged insufficiency of reasoning, it was in fact criticising the Commission for having committed a manifest error of assessment attributable to the inadequacy of the investigation carried out by that institution.
Kommissionens och de intervenerande staternas argument, enligt vilka förstainstansrätten har blandat ihop det rent processrättsliga kravet på motivering med beslutets lagenlighet och under förevändning att beslutet är otillräckligt motiverat har anklagat kommissionen för felaktig rättstillämpning till följd av brister i kommissionens handläggning av ärendet, skall bedömas mot bakgrund av dessa påpekanden beträffande omfattningen av kommissionens skyldigheter i fråga om handläggningen av ärendet och motiveringen av det omtvistade beslutet.
The Court of First Instance examined the pleas alleging infringement of Article 190 of the Treaty and manifest error of assessment together.
Det skall i detta hänseende påpekas att förstainstansrätten har gjort en samlad bedömning av vad klagandena har påstått om åsidosättande av artikel 190 i fördraget och om en uppenbart felaktig bedömning.
It must, however, be remembered that these are distinct pleas, each of which may be raised in proceedings under Article 173 of the Treaty.
Det skall följaktligen erinras om att det är fråga om två skilda grunder som kan åberopas till stöd för talan enligt artikel 173 i fördraget.
The first, alleging absence of reasons or inadequacy of the reasons stated, goes to an issue of infringement of essential procedural requirements within the meaning of that article and, involving a matter of public policy, must be raised by the Community judicature of its own motion.
Den första grunden, som avser avsaknad av, eller en bristfällig, motivering, avser åsidosättande av väsentliga formföreskrifter i den mening som avses i denna bestämmelse och hänför sig till den allmänna ordningen och skall prövas ex officio av gemenskapsdomstolarna.
By contrast, the second, which goes to the substantive legality of the contested decision, is concerned with infringement of a rule of law relating to the application of the Treaty within the meaning of Article 173, and can be examined by the Community judicature only if it is raised by the applicant.
Den andra grunden däremot, som avser det omtvistade beslutets lagenlighet, avser ett åsidosättande av en rättsregel om tillämpningen av fördraget, i samma avseende som artikel 173, och kan prövas av gemenskapsdomstolarna bara om den åberopas av klaganden.
As regards the Commission's obligation to state reasons, it is settled case-law that the statement of reasons required by Article 190 of the Treaty must be appropriate to the act at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted the measure in question in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for the measure and to enable the competent Community court to exercise its power of review.
Det bör erinras om att enligt en fast rättspraxis skall den motivering som erfordras enligt artikel 190 i fördraget anpassas efter vilket slags rättsakt det är fråga om.
The requirements to be satisfied by the statement of reasons depend on the circumstances of each case, in particular the content of the measure in question, the nature of the reasons given and the interest which the addressees of the measure, or other parties to whom it is of direct and individual concern, may have in obtaining explanations.
Motiveringen skall på ett klart och otvetydigt sätt återge det resonemang som förts av den institution som är upphovsman till rättsakten, så att berörda parter kan få reda på skälen för den vidtagna åtgärden och domstolen ges möjlighet att utöva kontroll.
It is not necessary for the reasoning to go into all the relevant facts and points of law, since the question whether the statement of reasons meets the requirements of Article 190 of the Treaty must be assessed with regard not only to its wording but also to its context and to all the legal rules governing the matter in question.
Det fordras vidare inte att motiveringen av en rättsakt anger samtliga relevanta sakförhållanden och rättsliga överväganden, eftersom frågan huruvida motiveringen av en rättsakt uppfyller kraven i artikel 190 i fördraget inte enbart skall bedömas mot bakgrund av motiveringens lydelse, utan även mot bakgrund av det sammanhang i vilket motiveringen ingår samt alla rättsregler som reglerar den berörda frågan.
It should also be noted that, although the Court of First Instance examined those two pleas together, it ultimately based its annulment of the Commission's decision solely on infringement of Article 190 of the Treaty.
Vad särskilt beträffar ett beslut genom vilket kommissionen fastslår att en åtgärd som är föremål för ett klagomål inte är ett stöd, skall det
As regards, more particularly, a Commission decision finding that no State aid as alleged by a complainant exists, the Commission must at least provide the complainant with an adequate explanation of the reasons for which the facts and points of law put forward in the complaint have failed to demonstrate the existence of State aid.
Det skall vidare fastslås att förstainstansrätten, även om den gjorde en samlad bedömning av de två ovannämnda grunderna, slutligen grundade ogiltigförklaringen av kommissionens beslut endast på att artikel 190 i fördraget hade åsidosatts.
The Commission is not required, however,
Vissa av de invändningar mot beslutet som beaktats i den överklagade domen kan
secondary aspect of an objection raised in the various complaints, regarding the total or partial payment by the State of the remuneration of the staff of Sécuripost.
emellertid inte anses avse åsidosättandet av motiveringsskyldigheten.
On the basis of an alleged insufficiency of reasoning, it criticised the Commission for a manifest error of assessment attributable to the inadequacy of the investigation carried out by that institution.
Under förevändning att beslutet var otillräckligt motiverat har den anklagat kommissionen för att ha gjort en uppenbart felaktig bedömning, till följd av brister i kommissionens handläggning av ärendet.
Be that as it may, the Court of First Instance did not, as regards the other complaints, err in law in finding that the contested decision was vitiated by insufficient reasoning.
Det skall påpekas att förstainstansrätten med rätta har fastslagit att det omtvistade beslutet var otillräckligt motiverat på denna punkt, eftersom kommissionen inte hade tagit ställning till denna invändning.
The Court of First Instance was correct in finding that the reasoning contained in the contested decision was inadequate in that regard, since the Commission had not responded to that objection.
Mot bakgrund av detta återstår det att i fråga om övriga invändningar fastslå att förstainstansrätten inte gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning då den fastslog att det omtvistade beslutet var otillräckligt motiverat.
That objection, which had been expressly raised in the complaint, could not be regarded as a secondary aspect of the objection concerning the total or partial payment by the State of the remuneration of the staff of Sécuripost.
Härefter ansåg förstainstansrätten att det omtvistade beslutet var bristfälligt motiverat i fråga om klagandenas invändning att Sécuripost inte betalade några avgifter till arbetslöshetskassorna för de avdelade tjänstemännen.
Even if the remuneration of all the staff seconded by the post office had been paid by Sécuripost, the latter would still have enjoyed the potential benefit of not having to pay any compensation in the event of their redundancy or dismissal.
Enligt den överklagade domen hade kommissionen besvarat invändningen genom att fastslå att "däremot skall ingen avgift betalas till arbetslöshetskassorna för anställningen av de tjänstemän som avdelats, eftersom deras ställning ger dem en garanterad anställning".
Next, the Court of First Instance found that the reasons given in the contested decision were inadequate with regard to the complainants' objection concerning the fact that Sécuripost
Det skall för det första erinras om att förstainstansrätten ansåg att beslutet var otillräckligt motiverat i fråga om klagandenas invändning att kommissionen inte hade prövat den särskilda förmån som de utpekat i klagomålet, och som bestod i att de tjänstemän som Posten avdelade till Sécuripost när som helst kunde återföras till sin ursprungliga administration, när det visat sig nödvändigt att minska personalstyrkan i det företag till vilket de hade avdelats, utan att detta företag behövde betala någon som helst ersättning under uppsägningstiden.
First, the Court of First Instance found that the decision at issue was vitiated by insufficient reasoning concerning the complainants' objection that the Commission had failed to examine the specific advantage, criticised in their complaint, arising from the fact that the officials seconded to Sécuripost by the post office might at any time be reassigned to the department originally employing them if staff reductions proved necessary in the undertaking to which they were seconded, without that undertaking having to pay in such circumstances any compensation whatever for redundancy or dismissal.
På denna punkt skall det också fastslås att förstainstansrätten med rätta ansåg att det omtvistade beslutet var bristfälligt motiverat. Som förstainstansrätten har uttalat, fastslog kommissionen i det omtvistade beslutet uttryckligen att någon inbetalning inte hade gjorts till arbetslöshetskassorna, men de skäl den angivit för att den ansett att denna omständighet inte var ett statligt stöd enligt artikel 92 i fördraget är så bristfälliga att det skall anses att det omtvistade beslutet är bristfälligt motiverat.
In the proceedings before the Court of First Instance, the Commission had merely contended in that regard that non-payment of compensation for redundancy or dismissal was no more than a
Europeiska gemenskapernas kommission, Förbundsrepubliken Tyskland, Konungariket Spanien, Republiken Frankrike och Konungariket Nederländerna skatt bära sina kostnader."
contested decision were inadequate.
Han föreslog följande dom:
On that point too, the Court of First Instance correctly held that the reasons given in the
Mål C-213/96 Outokumpu Oy Fri rörlighet för varor
The appeal is dismissed;
Den som i Finland producerar elström med kärn- eller vattenkraft.
The Commission of the European Communities, the Federal Republic of Germany, the Kingdom of Spain, the French Republic and the Kingdom of the Netherlands are ordered to bear their own costs.'
Länsrätten i Nylands län har genom beslut av den 30 maj 1996 begärt att domstolen enligt artikel 177 i EG-fördraget skall meddela ett förhandsavgörande avseende två frågor om tolkningen av artiklarna 9, 12 och 95 i samma fördrag.