natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This means that it can take initiatives in any matter that is either of provincial interest or does not clash with the legal remit of the municipal authorities, provided that the higher authority has not taken it up.
Det innebär att den kan fatta beslut i alla ärenden som anses vara av betydelse för provinsen, under förutsättning att de kommunala myndighetemas befogenheter respekteras och att inte någon annan högre myndighet har åtagit sig ärendet.
By making use of such a qualified right of initiative, provincial governments formulate policy on education, social affairs, culture, the environment, leisure, tourism and recreation, utilities, agriculture and horticulture, road building and maintenance, public health, and security (Coenen 1994: 520-1).
Genom denna reglerade rätt, beslutar det provinsiella styret i frågor på följande områden: Undervisning, den sociala sektorn, kultur, boendemiljö, fritid, turism och rekreation, allmännyttiga verksamheter, jordbruk och trädgårdsskötsel, anläggning och underhåll av vägar, hälsovård och säkerhet (Coenen, 1994: s. 520-521).
The value of the provinces lies above all in such low-profile but important activities as providing support, assistance, and encouragement.
Provinsens största värde ligger framför allt i de så kallade tysta förvaltningsåtgärderna, stöd, vägledning och stimulansåtgärder; åtgärder som ofta är till stor nytta men som inte är särskilt påtagliga.
The provinces' low profile as a government body has even been called a 'blessing in disguise' (De Rynck 1992).
Provinsens låga profil som förvaltningsorgan kallas till och med "a blessing in disguise" (De Rynck, 1992).
This 'blessing' does not apply so much to the provincial council (the role of this provincial institution is now as good as over), but it does apply to those who govern the province from day to day: the governor and permanent deputation.
provinsrådet (denna provinsiella institution har i stort sett spelat ut sin roll) utan på provinsens verkställande organ; guvernören och provinsstyrelsen.
The governor and the permanent deputation have few formal powers of decision, but informally they play an important role as middlemen in all sorts of interlocking administrative networks.
Formellt sett har dessa inte stora befogenheter, men i praktiken spelar de en mycket viktig roll som mellanhand i olika förvaltaingsnätverk.
Above all, the governors, who are appointed for life, can exert considerable political clout.
I synnerhet guvernörerna, som utses på livstid, kan ha stort politiskt inflytande.
However, the fact remains that the value of the provincial tier of government is not evident to many people, especially now that the regional government is becoming more and more prominent, while supraprovincial relationships (such as the Antwerp-Ghent-Brussels triangle) are emerging more and more clearly.
Faktum återstår dock att en stor del av det provinsiella styrelseskiktet inte är tillräckligt överskådligt för många, i synnerhet nu när det regionala styret har intagit en mer framträdande ställning samtidigt som banden provinserna emellan (till exempel triangeln Antwerpen-Gent-Bryssel) stärks.
Many think it absurd to maintain provincial boundaries alongside municipal and regional boundaries.
Många anser att det är meningslöst att, utöver kommungränser och regiongränser, även dra provinsgränser.
Drawing attention to their own autonomous powers does not seem to be a viable option for the provinces.
Att dra uppmärksamheten till sig inom ramen för de egna autonoma befogenheterna verkar inte vara någon lyckad strategi för provinsen.
The best survival strategy for the Belgian
Att föra en kompletterande och understödjande politik med hänsyn till de andra förvaltningsorganen är och förblir förmodligen de belgiska provinsemas bästa överlevnadsstrategi (De Rynck, 1994).
3.3.3 Other Institutions at Subregional Level
Andra institutioner på lokal och regional nivå
• Regional development corporations (RDCs)—Regional development corporations are regional associations where representatives of employers, workers, provinces, municipalities, and joint municipal authorities (JMAs) get together.
• Regionala utvecklingskollektiv - Regionala utvecklingskollektiv är regionala samman slutningar som inrättas gemensamt av representanter för arbetsgivare, arbetstagare, provinser, kommuner och kommungrupper.
The RDCs work along provincial lines and play an important role in framing regional programmes.
Utvecklingskollektivens indelning följer provinsgränsema och spelar en viktig roll för utarbetandet av områdesspecifika program.
They also lobby various bodies in a bid to strengthen the economic structure of an area. • Districts—Districts are regional administrative bodies without policy making powers, without any autonomy, and without any political or civil representation.
Utvecklingskollektiven sysslar också med allehanda hobbyverksamhet för att förstärka områdets ekonomiska struktur.
A district commissioner assists the governor and, therefore, has his/her residence in the provincial capital.
Distriktskommissarien bistår och ersätter guvernören och hör därför hemma i den provinsiella strukturen.
Within their official area, district commissioners are responsible, under the direction of the governor, for upholding the law and general government regulations, and they supervise all rural police services. • Joint municipal authorities (JMAs)—Although mergers between municipalities have led to greater economies of scale and to more efficient administration, municipalities cannot perform all their allotted tasks with complete efficiency.
Distriktskommissariema verkställer lagar och förordningar inom det egna området och under guvernörens ledning samt utövar tillsyn över alla tjänster inom polisväsendet på landsbygden.
This problem is generally solved via cooperation between municipalities.
Detta har man löst genom samarbete mellan kommuner.
The most detailed structure here is the joint municipal authority.
Den mest välutvecklade strukturen i detta sammanhang är kommungrupperna.
This is a structure for cooperation between different municipalities, regulated by public law, that is set up and managed on the basis of voluntary rules adopted by the participants for the promotion of matters of municipal interest.
Detta är en offentligrättsligt reglerad struktur för samarbete mellan olika kommuner som inrättas och styrs på grundval av frivilliga överenskommelser mellan de berörda deltagarna i syfte att tillvarata gemensamma intressen.
Participation in a JMA is voluntary, in principle.
Att ingå i en kommungrupp är i princip frivilligt.
The major policy areas are energy supplies and waste disposal.
De viktigaste verksamhetsområdena är energiförsörjning och avfallshantering.
Their organization and administrative supervision is carried out by the municipalities. The social welfare council consists
Regionemas regeringar utövar den administrativa tillsynen över kommungruppernas verksamhet.
of nine to fifteen members, depending on the population of the municipality.
Myndighetens styrelse består av 9 till 15 ledamöter, beroende på antalet kommuninvånare.
Members are elected by the municipal council.
Dess ledamöter utses av kommun fullmäktige.
3.4 Subnational Government: Complexity and Lack of Transparency
Det politiska styret på lokal och regional nivå: komplicerat och svåröverskådligt
In accordance with the Constitution, those directly elected by their relevant constituency must defend the province's interests.
I enlighet med grundlagen skall politikerna, som utses av den egna valkretsen i direkta val, tillvarata provinsens intressen.
The elector votes for delegates to the provincial council, which defines policy in all openness and carries out the duties entrusted to it by its constituency.
Väljarna utser representanter till provinsens fullmäktige, som lägger fast politiken och ansvarar för de frågor som valkretsen har utsett dem att göra.
In practice it has also been noticed that the municipalities often concern themselves with policy matters that are outside their remit.
I praktiken kan man dock konstatera att kommunerna anser att de bör föra en politik som går utöver det egna ansvarsområdet.
Countless non-profit bodies and JMAs with general objectives are set up.
Många icke vinstgivande föreningar och allmännyttiga kommungrupper har inrättats.
These threaten to grow into megagovemment bodies that do not have the democratic basis established by the Constitution.
Det finns dock en risk att dessa utvecklas till maktinstrument på mellannivå, som saknar den demokratiska underbyggnad som stipulerats av lagstiftaren.
The fédéralisation of Belgium has not led to a devolution of power to subnational levels.
Belgiens federalisering har inte lett till att makten decentraliserats till lägre nivåer. Federaliseringen har tvärtemot stärkt centraliseringen till Bryssel.
It is worth noting here the new administrative centres that the Flemish government set up in the provincial capitals in 1985.
Ett tydligt exempel på detta är de nya administrativa centrum som de flamländska myndigheterna inrättat i provinshuvudstäderna sedan 1985.
These are simply more layers of officialdom between the citizens and the policies that continue to be forged in Brussels.
Dessa centrum kan ses som administrativa samordningsinstitutioner mellan medborgarna och den politik som fortfarande utformas i Bryssel.
If the central authorities wish to secure greater devolved input, they set up more and more councils, commissions, or specific public law institutions.
För att få till stånd ett medbestämmande från det politiska centrumet krävs att man inrättar ännu fler församlingar, kommissioner eller särskilda institutioner inom förvaltningen.
The creation of the Flemish community has not stemmed this trend; it may even have accentuated it.
Inrättandet av den flamländska gemenskapen har inte brutit denna trend, utan snarare förstärkt den.
Against this background it is hardly surprising that there is now great concern about the opaque, uncontrollable intermediate areas of policy.
Mot denna bakgrund är det inte konstigt att det för närvarande finns en mycket stark oro i Belgien när det gäller landets mellanliggande politiska fält som är både svårt att få en överblick över och att kontrollera.
This situation is generally described as a democratic deficit (Coenen 1994: 529-31).
Detta tillstånd kallas normalt för ett demokratiskt underskott (Coenen, 1994: s. 529-531).
3.5 Citizens ' Attitudes
Medborgarnas attityder
Previous research indicates that provincial administration is not held in high regard.
Studier visar att provinsens anseende i Belgien inte är särskilt högt.
The municipality is seen as the most relevant subnational administrative unit.
Kommunerna uppfattas som den mest relevanta lokala nivån.
Maes (1997) states that citizens identify closely with their municipality as a geographical entity.
Enligt Maes (1997) identifierar sig medborgarna starkt med den egna kommunen som geografisk enhet.
In a survey, Dutch and Belgian citizens were asked to state which geographical entity they identified with first and second. The results were as follows: both Dutch and Belgian respondents identified primarily with their municipality.
I fråga om vilka geografiska enheter man identifierar sig med i första och andra hand svarar belgarna, liksom nederländarna, först och främst kommunen.
When the first and second choices were added together, the Dutch respondents came out in favour of their nation, but Belgians continued to identify more closely with their municipality.
När man ser till såväl första- som andrahandsaltemativet kommer det egna landet på första plats i Nederländerna, medan den egna kommunen fortfarande sätts främst i Belgien.
Dewachter (1993) carried out exhaustive research into the level of political knowledge in Belgium.
Dewachter (1993) har undersökt den politiska kunskapsnivån i Belgien.
Unfortunately his study did not cover knowledge of local politics.
Dessvärre ingår inte kunskap om lokalpolitiska förhållanden i undersökningen.
institutions is of a lower level than in the Netherlands, whilst knowledge of, and familiarity with, local politicians is greater in Belgium.
Olika intervjuer ger vid handen att kunskapen om och intresset för lokala politiska inrättningar är mindre i Belgien än i Nederländerna, samtidigt som kunskapen om och förtroendet för lokalpolitikerna i Belgien faktiskt är större.
Local politics is much more personalised in Belgium than in the Netherlands.
Den belgiska lokalpolitiken är dock mer personbunden än i Nederländerna.
In 1987 no fewer than 92 per cent of those polled knew the name of their mayor.
Hela 92 % av de tillfrågade kände år 1987 till namnet på sin borgmästare.
Through the tradition of political favours, other local politicians (councillors) also have a relatively high profile.
Med tanke på Belgiens tradition av politiska tjänster och gentjänster har också andra lokalpolitiker (kommunfullmäktigeledamöter och kommunalråd) kunnat räkna med att vara relativt välkända personer.
TABLE 1.2 Geographical identification. Entities with which Belgian and Dutch citizens identified most strongly—first and second choices (%)
TABELL 1.2: Geografisk identifiering - Enheter med vilka de belgiska och nederländska väljarna identifierar sig i första och andra hand (%)
Source: Maes (1997: 8).
17 världen Källa: Maes (1997: 8)
The attitude of the Belgian public towards local government is strongly coloured by political and cultural factors.
Den belgiska allmänhetens attityder gentemot landets lokalförvaltning färgas i mycket hög grad av politiska och kulturella faktorer.
A comparative cultural survey shows that Belgian political culture exhibits strong Latin characteristics and differs clearly in this respect from Dutch political culture (Hofstede 1991).
En jämförande studie av den politiska kulturen visar att Belgien uppvisar starka latinska drag och skiljer sig kraftigt från Nederländernas politiska kultur (Hofstede, 1991).
Flemings and French speakers may perhaps exhibit cultural differences, but these differences in values are much less pronounced than between the Walloons and the French, or between the Flemings and the Dutch (Kerkhofs and Rezsohazy 1984: 214).
Det finns visserligen kulturella skillnader mellan flamländskspråkiga och franskspråkiga belgare, men skillnaderna i fråga om värderingar är dock mycket mindre tydliga än de mellan valloner och fransmän och, i synnerhet, mellan flamländare och nederländare
Nevertheless, Flemings and Walloon have many attitudes in common.
(Kerkhofs och Rezsohazy, 1984, s. 214).
The Latin cultural model implies a certain kind of citizenship and certain expectations of government, including subnational government.
Det latinska kulturmönstret innebär att medborgaren deltar i politiken på ett speciellt sätt och har vissa förväntningar på myndigheterna, även på lokal nivå.
In general this is a rather 'clientelistic' form of citizenship: the citizen has long played second fiddle to the client.
Medborgarna är generellt sett relativt vana vid systemet med politiska tjänster och gentjänster och betraktar sig framför allt som kunder.
Confidence in local government is not self-evident.
Det är inte självklart att man hyser förtroende för lokalpolitikerna.
Local politics achieves recognition to the extent that it meets the citizen's expectations.
Medborgarna anser att lokalpolitiken fungerar om deras förväntningar uppfylls.
The depillarisation and individualization of society has certainly not made the clientelistic model of citizenship any less influential.
Det faktum att samhället individualiserats eller att de pelare som samhället bygger på håller på att falla samman leder förvisso inte till att systemet med politiska tjänster och gentjänster bli mindre inflytelserikt.
And public confidence in traditional politics has certainly not broadened.
Den traditionella politikens förtroendekapital har verkligen inte heller stärkts.
This is clear from the results of the last elections, which showed a clear move away from traditional politics.
Detta framgår med all tydlighet av de senaste valresultaten, som präglades av ett klart misstroende mot den traditionella politiken.
3.6 Patterns of Public Participation
Mönster för medborgarnas deltagande i politiken
Public participation can be divided into classical, conventional forms and new, unconventional forms.
Formerna för allmänhetens politiska deltagande delas upp i konventionella, klassiska former och okonventionella, nya former.
If conventional participation is broken down further (voting, party membership, discussion of politics), and a comparison made between Belgium and the Netherlands, the following picture emerges.
Om man gör en mer detaljerad uppdelning av det konventionella politiska deltagandet (att rösta, vara partimedlem, diskutera politik) och samtidigt jämför Belgien och Nederländerna framträder följande bild: Belgarna diskuterar mer sällan politik och är mindre politiskt intresserade än nederländama.
Belgians talk less about politics and take less interest in politics than the Dutch.
Belgarna är inte lika ofta medlemmar i politiska partier som nederländama men röstar dock i större utsträckning (Heunks, 1996, s.
Belgians are also less likely to be members of a political party, but they vote more frequently than the Dutch (Heunks 1996: 222) because of the continued existence of compulsory voting in Belgium and its absence in the Netherlands.
222) eftersom det i Belgien fortfarande råder röstplikt, något som har avskaffats i Nederländerna.
But, where local elections are concerned, the picture is more complex than this.
Ser man till valen på lokal nivå blir dock bilden mer komplicerad.
There is a general belief that local elections mean more, and make more of a difference in Belgium, than they do in the Netherlands.
Rent generellt finns det en uppfattning att lokalvalen har större betydelse och spelar större roll i Belgien än motsvarande val i Nederländerna.
Belgian local elections are noticeably less 'nationalised' than Dutch local elections.
De belgiska lokalvalen är påtagligt mindre nationaliserade än de nederländska lokalvalen.
Local politicians are judged by their own actions to a greater extent in Belgium than in the Netherlands, where this depends in the main on trends in national political preferences.
Lokalpolitikerna i Belgien bedöms i större utsträckning efter sitt eget agerande än lokalpolitikerna i Nederländerna, som framför allt är beroende av hur de politiska vindarna blåser i hela landet.
In Belgium electors have two votes: one for a list and the other for a candidate on a list, which gives elections a personal touch.
De belgiska väljarna har två röster och kan rösta dels på en partilista, dels på en person på denna lista. Valen får således mer karaktär av personalval.
If one votes for the candidate at the top of a major party list, one effectively contributes to the election of the mayor.
De som röstar på den kandidat som står överst på en partilista för ett större område bidrar i praktiken också till valet av borgmästare.
Although in Belgium, mayors are appointed by the Crown, this is done, unlike the practice in the Netherlands, on the basis of instructions from the ruling majority in the local council.
I Belgien utses visserligen borgmästaren av staten, men till skillnad från i Nederländerna ligger en rekommendation från majoriteten i kommunfullmäktige till grund för detta beslut.
Normally the head of the list of the largest party represented in the council becomes mayor.
I regel väljs den person till borgmästare som står överst på listan för det största partiet i kommunfullmäktige.
The influence of the Belgian voter on the governing majority is also much more direct, as in Belgium it is far more common than in the Netherlands for a small, homogeneous majority to govern.
De belgiska väljarna har också ett mer direkt inflytande över kommunstyrelsens sammansättning, eftersom Belgiens kommuner styrs av en knapp, homogen majoritet i högre grad än i Nederländerna.
Between 1988 and 1994 almost 60 per cent of Belgian municipalities were governed by a homogeneous political majority (and not by a broad-based coalition, as is often the case in the Netherlands).
Mellan 1988 och 1994 styrdes nästan 60 % av de belgiska kommunerna av en homogen politisk majoritet (och inte av flerpartikoalitioner som ofta är fallet i Nederländerna). Vanligtvis hade ett parti absolut
Usually one party had an absolute majority, or sometimes there was a standing coalition of parties.
majoritet eller också styrdes kommunen av en koalition som existerat sedan en längre tid tillbaka.
Political opportunities for unconventional, participation-based 'new' politics— as often expressed through new social movements—are less favourable in Belgium than in the Netherlands (Walgrave 1995).
De politiska möjligheterna att föra en okonventionell "ny politik" där medborgarna deltar i större utsträckning - som ofta tar sig i uttryck i nya samhällsrörelser - är mindre gynnsamma i Belgien än i Nederländerna (Walgrave, 1995).
The environmental movement is also perceived as less legitimate in Belgium than in the Netherlands (Kanji and Nevitte 1996: 288).
Miljörörelsen bedöms inte vara lika viktig i Belgien som i Nederländerna (Kanji och Nevitte, 1996: s. 288).
The relatively low level of political mobilisation around the 'new politics issues' in Belgium is linked by Kitschelt (1989) to competition from other
Den relativt svaga politiseringen av "de nya politiska frågorna" hänger enligt Herbert Kitschfelt (1989) samman med konkurrensen från andra mobiliserande skiljelinjer.
fault lines or 'cleavages'. In Belgium, regional and socioeconomic cleavages still command attention.
Regionala samt ekonomiska och sociala skiljelinjer dominerar fortfarande i Belgien.
Kitschelt concludes that the mobilizing potential of the postmaterialist dimension is, therefore, low in Wallonia and no more than moderate in Flanders.
Herbert Kitschfelt konstaterar att den postmodernistiska mobiliseringspotentialen därför är låg i Vallonien och inte mer än måttlig i Flandern.
Walgrave (1995) points to the impact of Belgian political culture, which does not take for granted the political involvement of individuals and groups.
Stefaan Walgrave (1995) pekar på effekterna av den belgiska politiska kulturen, i vilken olika individers eller gruppers samhällsengagemang inte ses som självklart.
Involvement of this kind is not considered as particularly socially desirable, although it is not discouraged.
Ett dylikt engagemang anses inte vara särskilt önskvärt ur samhällets synvinkel, även om det för den skull inte motarbetas.
Grassroots participation is not very strongly supported by the existing institutions.
Politiskt arbete på gräsrotsnivå får inte särskilt starkt stöd av de befintliga politiska institutionerna.
This is connected with the underdeveloped opportunities for public enquiries and the protection of rights, and also, to a lesser extent, with the lack of transparency of the decisionmaking system.
Detta hänger å ena sidan samman med de små möjligheterna till medbestämmande och rättsskydd och å andra sidan, till viss del, med bristen på insyn i beslutsapparaten.
If citizens or groups of citizens wish to resist something, they tend to use political rather than administrative channels.
Om medborgare eller grupper av medborgare vill protestera, använder de sig snarare av politiska kanaler än kontaktar förvaltningen.
By using political channels one can attempt to obtain access to the relatively closed 'conclaves' where political negotiations are traditionally conducted (Dewachter 1995: 353-6).
Genom att gå via de politiska kanalerna kan medborgarna försöka få tillträde till de relativt slutna sammanslutningar inom vilka de politiska förhandlingarna äger ram enligt gammal belgisk tradition (Dewachter, 1995: s. 353-356).
CHALLENGES AND OPPORTUNITIES FOR SUBNATIONAL DEMOCRACY
UTMANINGAR OCH MÖJLIGHETER FÖR LOKAL OCH REGIONAL DEMOKRATI