natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rates of participation, however, tend not to vary markedly between regions in the same country, though there is some tendency for rates to be higher in urban areas than rural ones.
storstadsområden än på landsbygden.
Participation of women is, therefore, projected to remain below the EU average in all regions in Belgium, Spain and Italy and above average throughout the UK, Sweden and Finland.
Det kvinnliga deltagandet beräknas därför stanna under EU-genomsnittet i samtliga regioner i Belgien, Spanien och Italien och över genom snittet i hela Storbritannien, Sverige och Fin land.
Accordingly, even in urban areas in the first group of countries, rates will continue to be less than in rural areas in the second group.
Därför kommer deltagandet även i storstadsområden i den förra gruppen att fortsätta vara lägre än i landsbygdsområden i den sena re gruppen.
In consequence, measures to increase labour force participation need to be implemented predominantly at the national rather than regional level.
Därför bör åtgärder för att öka ar betskraftsdeltagandet sättas in på nationell snarare än regional nivå.
On the baseline projection for the period 2000 to 2005, the labour force increases in nearly all re gions across the Union (Map 18).
De enda regionerna där arbetskraften beräknas minska fram till år 2005 är i norra Italien, där den också minskade mellan 1990 och 1995 (Karta 18).
This, as noted above, is largely because of a continuing in crease in participation, especially among women, the only regions where this is not pro jected to occur, or to occur at a lower rate than elsewhere, being those in the three Nordic countries.
Denna nedgång förväntas fortsätta åren efter 2005, när en drastisk nedgång i ar betskraften också prognosticeras i östra Öster rike, största delen av Flandern och delar av västra Tyskland.
Even in the new German Länder, the recent fall in participation of women is expected to be re versed and rates are projected to rise back to their pre-1991 levels.
Eftersom arbetslösheten re dan är låg i många av dessa områden, är det möjligt att arbetskraftsbrist kommer att uppstå i framtiden.
The ageing of the labour force
Detta beror emellertid på takten i den framtida ekonomiska tillväxten och arbets kraftsefterfrågan i dessa regioner.
With the general ageing of the population in the EU, the decline in the number of young people entering the labour market and an increase in participation of those between 50 and 64, especially women, the average age of the labour force is projected to rise from around 38 at present to over 41 in 2025 in the baseline scenario.
Med befolkningens allmänna åldrande i EU, ned gången i antalet unga människor som går in i arbets kraften och en ökning i arbetskraftsdeltagandet bland dem mellan 50 och 64 år, särskilt kvinnor, be räknas arbetskraftens genomsnittsålder att öka från dagens ungefär 38 till över 41 år 2025 enligt grund scenariot.
At the same time, the number of those aged 50 to 64 is projected to increase from just under 20% of the total to almost 30%.
Samtidigt beräknas antalet mellan 50 och 64 år att öka från strax under 20% till närmare 30% av hela arbetskraften.
While the extent of the change differs between Member States, it is likely to be similar in different regions of a country.
Medan omfattningen av detta va rierar mellan medlemsstaterna, kommer utvecklingen sannolikt att vara likartad i olika regioner i ett land.
In the Nordic countries, where participation is not expected to change much, the ageing effect is relatively small.
I de nordiska länderna, där deltagandet inte förväntas ändras mycket, är åldrandeeffekten relativt liten.
In Italy and Spain, on the other hand, where birth rates are low and participation rates of women are projected to in crease significantly, it is pronounced, especially in the Southern regions of both countries (Map 21).
I Ita lien och Spanien, å andra sidan, där födelsetalen är låga och kvinnornas deltagande beräknas öka betydligt, är den uttalad, speciellt i de södra regionerna i bägge länderna (Karta 21).
The only regions where the labour force is pro jected to decline up to 2005 are in Northern Italy, where it also fell between 1990 and 1995 (Map 18). This fall is projected to continue in the years after 2005 when a drastic reduction in the labour force is also projected in the Eastern part of Austria, most of Flanders and parts of Western Germany.
A andra sidan förväntas arbetskraften att växa fram till år 2005 i några regioner med hög ar betslöshet, som södra Spanien, Frankrike och Italien liksom områden i norra Frankrike, som ett resultat både av befolkningstillväxt och ökat deltagande, trots utflyttning från södra Italien och Nord-Pas de Calais i Frankrike.
Given that unemployment is already low in many of these areas, it is possible that labour shortages will emerge in the future.
Förändringar i arbetsutbudet kommer därför sannolikt inte att bidra till att lösa arbetslöshetsprobiemet under den perioden.
On the other hand, if economic growth and rates of net job creation were to be high, this might well encourage more people to join the la bour force, so staving off the possibility of labour shortages materialising.
Kvinnornas deltagande förväntas öka praktiskt taget överallt utom i Sverige, och männens för väntas öka i de fyra sammanhållningsländerna liksom i södra Italien (Kartorna 19 och 20).
This is especially so in the many regions where rates of participation, es pecially among women, are well below the Union average (in Italy, rates for men and women taken together are lower than anywhere else in the EU).
Del tagandet tenderar dock att inte variera påtagligt mellan regionerna i ett land, även om det finns en tendens att deltagandet är högre i
The prospective ageing of the work force and the increased number of older workers raises questions about the effect on the ability to adapt to chances in technology and new ways of working.
Arbetskraftens förestående åldrande och det ökande antalet äldre arbetare reser frågor om effekten på för mågan till anpassning till förändringar i teknologi och nya arbetssätt.
In the past, the steady stream of young, freshly ed ucated people joining the labour market provided employers, in some degree, with up-to-date tech nical knowledge and recently acquired skills at a relatively low wage.
Tidigare har den stadiga strömmen av unga, nyutbildade människor som kommit in på ar betsmarknaden, i en viss utsträckning, försett arbets givarna med fräscht tekniskt kunnande och nyförvärvadefärdighetertillen relativt låg lön.
The decline in this stream and the changing circumstances mean that there wil be mere need to develop other ways to ensure that the skills of the work force are renewed and that
Minskningen av denna ström och de förändrade omständigheterna betyder att det kommer att uppstå behov av att utveckla andra vägar att se till att arbetskraftens kompetens förnyas och att företagen kan anpassa sig till tekniska framsteg och nya arbetssätt.
By contrast, in some of the regions with high un employment at present, such as the Southern parts of Spain, France and Italy as well as areas in the North of France, the labour force is projected to grow up to 2005 as a result of an increase in both population and participation, despite some outward migration from the South of Italy and Nord-Pas de Calais in France.
Detta innebär att livslång lärande, omskolning av den existerande ar betskraften och uppdatering av färdigheterna hos de kvinnor som återvänder till arbete efter en periods frånvaro av familjskäl i motsvarande utsträckning kommer att växa i betydelse.
Part 2 Factors underlying competitiveness
Del 2 Faktorer som ligger till grund för konkurrenskraft
2.2 Research and Technological Development
Forskning och Teknisk Utveckling
2.3 Small and Mediumsized Enterprises
Små och medelstora företag
2.4 Foreign Direct Investment
Utländska direktinvesteringar
2.5 Infrastructure and human capital
Infrastruktur och humankapital
2.6 Institutions and social capital
Institutioner och socialt kapital
Defining competitiveness causes. These are factors such as the level of basic infrastructure, innovative capacity, the pool of skilled labour or the concentration in growing or declining sectors.
Att definiera konkurrenskraft gande infrastrukturen, innovationsförmåga, tillgång en på kvalificerad arbetskraft eller koncentration i växande eller krympande sektorer.
It is difficult, however, to develop a unified measure on this basis, so this report adopts the wellestablished convention of defining competitiveness in terms of the outcome rather than the causes.
Det är emellertid svårt att utveckla ett enhetligt mått på denna grund, så i den här rapporten används den väletablerade konventionen att definiera konkurrenskraft i termer av utfall snarare än orsaker.
Competitiveness is often viewed as a key indicator of the success or failure of policy.
Konkurrenskraft betraktas ofta som en nyckelindikator på framgång eller misslyckande i politiken.
The concept of com petitiveness, however, while relatively clear when applied to enterprises, is more difficult to define and measure when applied to regions or countries.
Begreppet konkurrenskraft är emellertid svårare att definiera och mäta när det gäller regioner och länder än när det gäller företag.
An in dustrial region, for example, is not directly competing against a predominantly agricultural region or a financial centre, so the measurement of its relative com petitiveness is problematic.
En industriell region konkurrerar exempelvis inte direkt med en region där jordbruk är huvudnäring eller med ett finansiellt centrum, så att mäta dess relativa konkurrenskraft är problematiskt.
Moreover, the term itself tends to convey the impression of a win/lose situation, in which regions can improve their position only at the expense of others, whereas, in practice, there are mutual gains to be achieved from individual regions becoming more competitive.
Dessutom tenderar själva termen att leda tankarna till en situation med vinna/förlora, där regioner kan för bättra sitt läge enbart på bekostnad av andra, medan det i praktiken finns ömsesidiga vinster på att enskilda regioner får en bättre konkurrenskraft.
Competitiveness is, therefore, defined here as the 'ability to produce goods and services which meet the test of international markets, while at the same time maintaining high and sustainable levels of in come' or, more generally, 'the ability of companies, industries, regions, nations and supra-national re gions to generate, while being exposed to international competition, relatively high income and employment levels".'
Konkurrenskraft definieras därför här som 'förmågan att producera varor och tjänster som klarar av konkurrensen på internationella marknader samtidigt som höga och hållbara inkomstnivåer upprätthålls' eller, mer generellt, 'förmågan hos företag, branscher, re gioner, länder och övernationella regioner att skapa relativt höga inkomst- och sysselsättningsnivåer samtidigt som de utsätts för internationell konkurrens'1. rens'1.
In line with this, GDP per head in any economy can be decomposed, for analytical purposes, into the follow ing elements:
I enlighet med detta kan BNP per capita i en ekonomi för analytiska ändamål dekomponeras i följande element: ment:
Total pop.
Syssel sättning
Workingage pop.
Total befolkning
It is, therefore, excluded from the following analysis.
Befilkning i arbetsför ålder
The challenge is to develop a concept of competitive ness which avoids these problems.
Utmaningen ligger i att utveckla ett konkurrenskraftsbegrepp som undviker dessa problem.
At the same time, it needs to capture the notion that, despite the fact that there are strongly competitive and uncompetitive firms in every region, there are common features within a re gion which affect the competitiveness of all firms lo cated there.
Samtidigt måste det fånga föreställningen, att även om det finns både mycket och mindre konkurrenskraftiga företag i varje region, så finns det gemensamma faktorer i en region som påverkar konkurrenskraften hos alla före tag som ligger där.
These features include physical and social infrastructure, the skills of the work force and the efficiency of public institutions.
Dessa faktorer inkluderar fysisk och social infrastruktur, arbetsstyrkans kompetens och de offentliga institutionernas effektivitet.
In an increasingly global economy, such factors can contribute strongly to busi ness success and need to be at least of a minimum standard in order to avoid putting firms at a significant disadvantage as compared with those located else where.
I en allt mer global ekonomi kan sådana faktorer bidra starkt till framgångsrika affärer och måste åtminstone hålla en viss miniminivå för att inte företagen ska ha en be tydande nackdel jämfört med dem som ligger någon annanstans.
Moreover, business success will tend in itself to add to a region's competitiveness insofar as the externalities to which it gives rise facilitate the development of other firms in the sector, or sectors, in question and attract new investment into the area.
Dessutom tenderar affärsframgångar i sig att förbättra en regions konkurrenskraft i den mån de externaliteter de ger upphov till underlättar upp byggnaden av andra företag i den eller de sektorer det gäller och drar till sig investeringar.
Many of the indicators for measuring competitiveness which have been suggested reflect the underlying
Många av de indikatorer på konkurrenskraft som har föreslagits återspeglar dessa underliggande orsaker.
Accordingly, competitiveness is measured in terms of GDP per head and is divided into two components which together determine its level: GDP per person employed, which is approximately equivalent to labour productivity (though it does not take into account the average number of hours worked, which can vary), and
Alltså mäts konkurrenskraft i termer av BNP per capita och delas upp i två komponenter, som tillsammans bestämmer dess nivå: BNP per sysselsatt, som unge-
2.1 Introduction to comDetitiveness the total number of people employed relative to work­ing­age population, ie the employment rate.2 For a re­ gion to be competitive, it should have both a relatively high level of productivity — or of job quality since the two will tend to go together — and a large number of people in work — or a satisfactory quantity of jobs.
För att en region skall vara konkurrenskraftig, måste den både haen relativt hög produktivitetsnivå — eller kvalitet på jobben, efter som dessa två tenderar att följas åt — och ett stort an tal människor i arbete — eller en tillfredsställande mängd arbetstillfällen.
It should also be noted that the growth of GDP per head in any region is closely approximated by the sum of productivity growth and employment growth.
Det bör också noteras att till växten i en regions BNP per capita kan approximeras nära med summan av produktivitetstillväxt och sysselsättningstillväxt. selsättningstillväxt.
person employed rather than by increasing the num­ber of people in work.
Tillväxten i EU, åtminstone sedan kriget, har i stor ut sträckning uppnåtts genom en ökad produktion per sysselsatt person snarare än genom ett ökat antal per soner i arbete.
Of the growth in GDP of 2.2% a year over the 10 years 1986 to 1996, growth in output per person employed contributed 1.8% a year and growth in the number employed only 0.4% (Graph 12).
Av BNP-tillväxten på 2,2% per år under de 10 åren 1986 till 1996 bidrog en ökad produktion per sysselsatt med 1,8% per år och ett ökat antal sysselsatta bara med 0,4% (Figur 12).
The low employment­content of growth com­pares unfavourably with the US where, over the same period, the greater part of the growth in GDP of 2.5% a year stemmed from an increase in employment of 1.5% a year, output per person only rising by 1% a year.
Tillväxtens låga syssel sättningsinnehåll är oförmånligt i jämförelse med utvecklingen i USA, där den största delen av BNP-tillväxten på 2,5% per år under samma period härstammade från en sysselsättningsökning på 1,5% per år medan produktivitetstillväxten bara var 1% per år.
In terms of levels, the gap in GDP per head between the EU and the US is accounted for equally by the two components, both productivity and employment be­ing around 20% higher in the US than in the EU.
I termer av nivåer beror gapet i BNP per capita mellan EU och USA i samma utsträckning på de två komponenterna; både produktivitet och sysselsättning är omkring 20% högre i USA än i EU. Produktivitetsgapet krympte därför under perioden, medan syssel sättningsgapet ökade.4
The relationship between productivity and employ­ment is rich and complex with many underlying influ­ences.
Sambandet mellan produktivitet och sysselsättning är rikt och komplext med många underliggande orsaker.
Growth of productivity, for example, is sometimes seen as being incompatible with increased employment, but whereas this may be true in simplistic terms in the short­term — eg for regions undergoing re­structuring — in the long­term, the two are more likely to be complementary, regions with high productivity growth tending to grow by more, to create and attract higher investment and, accordingly, to have higher rates of net job creation.
Produktivitetstillväxt ses exempelvis ibland som oförenlig med ökad sysselsättning, men även om det ta kan vara riktigt som en förenkling på kort sikt — ex empelvis för regioner som upplever strukturomvandling — är de två på lång sikt med större sannolikhet komplementära, då regioner med snabb produktivitetstillväxt tenderar att växa mer, att skapa och attrahera mer investeringar och därför att skapa fler jobb.
In addition, the underlying fac­tors may affect one component much more than the other, such as technological advance which will mainly boost productivity, or may affect both in different ways, such as training to improve labour force skills, which may not only raise productivity, but also increase the ability of people to find employment.3
Dessutom kan underliggande faktorer påverka en komponent mycket mer än den andra, som teknologisk utveckling, som huvudsakligen ger en högre produktivitet. De kan också påverka de bägge åt oli ka håll, som kompetenshöjande utbildning, som inte bara kan höja produktiviteten, utan också öka män niskors förmåga att finna ett jobb3.
Growth in the EU, certainly since the war, has largely been achieved by raising the average output of each
Som noterats i tidigare kapitel varierar både nivån och tillväxten hos BNP per capita påtagligt mellan EU:s re gioner.
For example, while the regions in Portugal have a level of GDP per head which is similar to that in Span­ish regions (apart from the North­East), the level of productivity is much lower (typically only around 60% of the EU average as compared with around 90% of the average in Spain).
Medan regionerna i Portugal exempel vis har en nivå på BNP per capita som liknar den i Spanska regioner (utom de nordöstra), är produktivitetsnivån mycket lägre (typiskt enbart 60% av EU-genomsnittet att jämföra med omkring 90% av genom snittet i Spanien).
Conversely, employment is some 68% of working­age population in Portugal, whereas in Spain, it is only around 45%, and only 40% in Andalucía, among the lowest rates in the EU and well below the EU average of just over 60% (Map 22).
Omvänt är sysselsättningen ungefär 68% av den arbetsföra befolkningen i Portugal, medan den i Spanien bara är omkring 45%, och endast 40% i Andalucía, bland de lägsta talen i EU och klart under EU-genomsnittet på drygt 60% (Karta 22).
Annual average % change
Ärlig förändring i procent y
GDP per person employed
BNP per sysselsatt .Sysselsättning
There is evidence that progress is being made in achieving these different objectives.
Det finns belägg för en viss framgång i att uppnå des sa olika mål.
Productivity growth in Portugal, at over 3% a year, was the second highest in the EU (after Ireland) between 1986 and 1996, and employment growth in Spain, at almost 11/2% a year was also among the highest in the EU. In­
Produktivitetstillväxten i Portugal var med över 3% per år den näst högsta i EU (efter Irland)
2.1 Introduction to competitiveness deed, in some Eastern regions and in the capital, Ma drid, growth was 2-2/2% a year (Map 23).
Tillväxten i vissa östra regioner och i hu vudstaden, Madrid, var faktiskt 2-2,5% per år (Karta 23).
Nevertheless, given the scale of the gap which exists in both cases, convergence towards the EU average is inevitably a longterm process.
Icke desto mindre är gapets storleksordning i bägge fallen sådan att konvergensen mot EU-genomsnittet oundvikligen är en långsiktig process.
Unlike in Spain, there is no sign of this problem being corrected.
Till skillnad från i Spanien finns det inga tecken på att problemet håller på att åtgärdas.
While productivity growth has been rela tively high, ranging from just under 2% (Sicilia) to over 3% (Basilicata) over the period 1986 to 1996, employ ment actually fell in all regions of Southern Italy, by around 1% a year in most cases.
Medan produktivitetstillväxten har varit relativt hög, från strax under 2% (Sicilien) till över 3% (Basilicata) över perioden 1986 till 1996, föll faktiskt sysselsättningen i alla regioner i södra Italien, med omkring 1 % per år i de flesta fallen.
Employment also declined in Italy as a whole, whereas the growth of productivity was slightly above the EU average, so that while levels of productivity and employment are much lower in the South than in the rest of the country, the pattern of change has not been so different.
Sysselsättningen minskade också i Italien som helhet, medan produktivitetstillväxten var något över EU-genomsnittet, så att medan produktivitets- och sysselsättningsnivåerna är lägre i söder än i resten av landet, så har förändringsmönstren inte varit så olika.
For regions in Greece, the picture is less favourable.
För regionerna i Grekland är bilden mindre gynnsam.
Both productivity and employment levels are low and there is little evidence of catching up to the EU average in either case.
Både produktivitets- och sysselsättningsnivåerna är låga och det finns få belägg för ett närmande till EU-genomsnittet i något av fallen.
The level of productivity in the rural and mountainous interior is typically only around 60% of the EU average — the lowest in the EU along with some regions in Portugal.
Produktivitetsnivån i det inre, som är landsbygd och bergiga områden, är typiskt bara omkring 60% av EU-genomsnittet — den lägsta vid sidan av några regioner i Portugal.
Unlike in Portugal, how ever, productivity growth has also been low — 1% a year between 1986 and 1996, almost half the EU av erage rate, and so the gap has widened rather than closed.
Till skillnad från i Portugal har emellertid också produktivitetstillväxten varit låg — 1% per år mellan 1986 och 1996, nästan hälften av den genomsnittliga EU-nivån, så gapet har vidgats snarare än slutits.
The lov»/ level of GDP per head in the new German Lander is entirely due to low productivity.
Den låga nivån på BNP per capita i de nya tyska för bundsstaterna beror helt och hållet på låg produktivitet.
While em ployment rates (partly because of high female participation rates, as noted above) are a little above the EU average in most regions (typically around 62-63%), output per person employed is in most cases only some 60% or less of the EU average.
Medan sysselsättningsgraden (delvis på grund av högt kvinnligt arbetskraftsdeltagande, som noterades ovan) ligger lite över EU-genomsnittet i de flesta regio nerna (typiskt omkring 62-63%), är produktionen per sysselsatt i de flesta fallen bara omkring 60% av EU-genomsnittet eller lägre.
Although there are no data for the period 1986 to 1996 as a whole, the recent trend seems to be for the initially strong pro ductivity growth after unification to weaken and for employment rates to stabilise.
Även om det inte finns några uppgifter för perioden 1986 till 1996 i sin helhet, verkar den senaste tendensen vara att den i början efter åter föreningen starka produktivitetstillväxten börjar avta och att sysselsättningsgraden stabiliseras.