natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The data also exclude units witn no employees, ie with only self employed, and so tend to understate the true number of units.
Data exkluderar också enheter utan anställda, dvs. med enbart egenföretagare; därför tenderar de att underskatta antalet enheter.
In addition, small and mediumsized units are defined as those with less than 100 employees which dilfers from the definition of SMEs (less than 250 employees).
Dessutom definieras små och medelstora enheter som de med mindre än 100 anställda, vilket skiljer sig från definitionen av SMF (mindre än 250 anställda). Se Europeiska Kommissionen, Employment in Europe, 1998, Del II, Avsnitt 1.
The role of FDI in regional development
De utländska direktinvesteringarnas roll i den regionala utvecklingen
Together with trade, foreign direct investment (FDI) is an important mechanism for integrating international markets.
Tillsammans med handel är de utländska direktinvesteringarna (UDI) en viktig mekanism för att integrera internationella marknader.
Trade and FDI flows can be substitutes or complements for each other.
Handel och UDI-flöden kan vara substitut eller komplement för varandra.
The economic development of a region is strongly linked to its ability to attract and retain productive ac tivity.
Den ekonomiska utvecklingen i en region är starkt sammankopplad med dess förmåga att attrahera och behålla produktiv verksamhet.
A number of studies have been undertaken on the factors which influence the attractiveness of re gions for foreign investors.
Ett antal studier av de faktorer som påverkar en regions attraktionskraft på utländska investerare har genomförts.
The results of one such study were presented in detail in the previous Periodic Report.' It indicated that production costs (labour costs, in particular) were only one of a range of factors influencing potential investors and that in or der to attract inward investment, a region needed to have a combination of favourable characteristics.
Resultaten av en sådan studie presenterades i detalj i den förra periodiska rapporten.1Den påvisade att produktionskostnader (särskilt arbetskraftskostnader) bara var en i en rad faktorer som påverkar potentiella investe rare och att en region för att dra till sig investeringar behöver en kombination av gynnsamma egenskaper.
In all probability, inward investment will increase em ployment either directly if it adds to productive capacity or indirectly over the longer-term if it strengthens competitiveness.
Med all sannolikhet ökar inkommande investeringar sysselsättningen, antingen direkt, om de ökar produktionskapaciteten, eller indirekt om de'på längre sikt förbättrar konkurrenskraften.
It may also provide ac cess to new technology and know-how.
De kan också ge till gång till ny teknik och know-how.
This is particularly important in less developed regions which often lag behind in this respect and as a result have lower levels of productivity.
Detta är särskilt viktigt i mindre utvecklade regioner, som ofta släpar ef ter i detta avseende och som därför har en lägre produktivitet.
In order to have the maximum effect on regional development, however, it is important for the new facilities created and/or the multinational company responsible for the investment to become integrated into the local economy.
För att få maximal effekt på den regio nala utvecklingen är det emellertid viktigt att de nya anläggningarna och/eller det multinationella företag som investerat integreras i den lokala ekonomin.
This in volves, at a minimum, the transfer of technology to the local unit and, preferably, the diffusion of this technology to other companies in the region.
Det ta inbegriper, som ett minimum, en tekniköverföring till den lokala enheten och, helst, att denna teknologi sipprar ut till andra företag i regionen.
It also entails the sourcing of supplies from local businesses and/or the sale of the goods or services produced to local corporate customers.
Det innefattar också att göra uppköp hos lokala företag och/eller att sälja de varor eller tjänster man producerar till lokala företag.
Moreover, the higher the de gree of integration of the investing company into the local economy, the more likely it is that its presence will be permanent and the investment long-term.
Dessutom, ju mer integrerat det investerande företaget är i den lokala ekonomin, desto mer sannolikt är det att dess närvaro blir permanent och investe ringen långsiktig.
Nevertheless, there are potential negative effects of FDI, which are likely to be more of a possibility the less the investors become integrated into the local economy.
UDI bidrar till regional utveckling genom att öka kapitalstocken och produktionskapaciteten.
FDI contributes to regional development by increasing the capital stock and productive capacity. This is most obvious when it takes the form of investment in a new 'greenfield' site or in the expansion of an existing plant.
Detta är mest uppenbart när de tar formen av investeringar i en ny anläggning i ett 'grönområde' eller i utbyggnad av en existerande anläggning.
It is less obvious when FDI consists merely of a financial transaction to acquire shares in a domestic company or to purchase an existing asset.
Det är mindre uppenbart när UDI enbart består av en finansiell transaktion för att förvärva aktier i ett inhemskt företag eller för att köpa en existerande tillgång.
In practice, by far the greater part of FDI consists of the latter type of transaction.
I praktiken består UDI till den överlägset största delen av den senare typen av transaktioner.
Nevertheless, even in this case, the effect may still be to increase the capital stock as the recipients spend the additional funds received or, in the longer-term, as the new owner invests in the business acquired.
Icke desto mindre kan effekten även i detta fall fortfarande vara en ökning av kapitalstocken eftersom mottagaren spenderar de ytterligare me del som erhållits eller, på längre sikt, om den nye äga ren investerar i den förvärvade verksamheten.
More generally, it may lead to a strengthening of the competitiveness of the business as it becomes part of a larger international concern as well as to an increase in competition in the economy in question, stimulating local businesses to increase efficiency and product quality.
Mer allmänt kan UDI medföra en bättre konkurrenskraft för företaget när det blir en del av en större internationell koncern liksom till en hårdare konkurrens i ekonomin i
Another concern, sometimes expressed, is that the presence of a foreign investor tends to drive up
Detta tenderar dock att förutsätta att ett inhemskt företag skulle agera på ett annat sätt om det ägde anläggningen eller verksamheten i fråga, och förbiser att det skulle vara under samma tryck från den internationella konkurrensen.
2.4 Foreign direct investment wages.
2.4 Utländska direktinvesteringar
Instead of recruiting people and training them, it is argued, multinationals tend to entice the most qualified, and already well­trained, workers away from local companies by offering them high rates of pay.
Istället för att rekrytera och utbilda personer, hävdas det, tenderar multinationella företag att locka till sig de mest kvalificerade och redan välutbildade arbetarna från de lokala företagen genom att erbjuda höga löner.
Forced to follow suit, the cost competi­tiveness of local businesses therefore suffers.
När de lokala företagen tvingas följa efter, urholkas därför de inhemska företagens konkurrenskraft.
There is, however, little evidence that multinationals act in this particular way — indeed, since low wages may well have been a motivating factor behind the move in the first place, they have little incentive to do so.
Det finns emellertid få belägg för att multinationella företag skulle agera på detta speciella sätt — i själva verket har de få incitament att göra det, eftersom låga löner mycket väl kan ha varit ett viktigt skäl till att de flyttade över huvud taget.
On the other hand, there is evidence that multinationals typically provide a relatively high level of training and, if they are investing in a lagging region, need to do so since the stock of highly qualified labour is almost certainly limited.
Å andra sidan finns det belägg för att multinationella företag typiskt erbjuder en relativt god utbildning och att de, om de investerar i en ef tersläpande region, tvingas göra detta för att utbudet av välutbildad arbetskraft nästan säkert är begränsat.
A further view holds that a significant part of FDI con­sists of companies relocating their activities primarily to benefit from investment aid.
Ytterligare en uppfattning är att en betydande del av UDI betar av att företag omlokaliserar sin verksamhet i första hand för att dra nytta av investeringsstöd.
If the relocation takes place between Member States, then there need be no net expansion of the capital stock in the Union as a whole.
Om omlokaliseringen äger rum mellan medlemsstater be höver det inte bli något nettotillskott till unionens kapitalstock.
Again, however, there is no evidence that this is a prevalent activity and, even if it were, the capital stock is likely to be modernised and made more pro­ductive as a result.
Återigen finns det emellertid inga belägg för att detta beteende skulle vara vanligt, och även om så vore, så skulle kapitalstocken sannolikt moderniseras och som ett resultat av detta bli mer produktiv.
Moreover, if the alternative to relo­cation within the Union is relocation to a third country, then on any realistic assessment, there is a net gain to the EU's productive potential.
Om al ternativet till omlokalisering inom unionen dessutom är omlokalisering till tredje land, så ger varje realistisk bedömning vid handen att det blir ett nettotillskott till EU:s produktionspotential.
For statistical purposes, FDI is defined as the acqui­sition by an Individual or enterprise resident in one country of assets located in another.
För statistiska ändamål definieras UDI som att en in divid eller ett företag med hemvist i ett land förvärvar tillgångar i ett annat land.
The main source of difficulty concerns not just the identifica­tion of such flows and collecting reliable information about them, particularly as many transactions are internal to multinational companies, but also dein­ing the circumstances when an asset is acquired in the case of financial transactions, particularly in­volving company equity.
Problemets huvudkälla är inte bara identifikationen av sådana flöden och in samlandet av pålitlig information om dem, speciellt eftersom många transaktioner sker internt inom multinationella företag, utan också att definiera under vilka omständigheter en tillgång förvärvas i fallet med finansiella transaktioner, speciellt om företags aktier är inblandade.
In this case, transactions are included as part of FDI only if a material interest is acquired in a foreign enterprise (usually defined as a shareholding of at least 10%, though unfortu­nately not in all countries).
I detta fall inkluderas transaktioner i UDI endast om förvärvet innebär ett betydande ägande i ett utländskt företag (oftast definierat som innehav av minst 10% av aktierna, dock olyckligtvis inte i alla länder).
Once this condition is sat­isfied, further capital transactions between the two parties concerned also count as FDI.
Om detta villkor är uppfylt, räknas även vidare transaktioner mellan parterna som UDI.
FDI transac­tions, accordingly, involve the acquisition of equity capital as well as reinvested earnings and 'other di­rect investment capital', consisting of inter­company debt transactions.
UDI-transaktioner innebär därför såväl för värv av aktiekapital som återinvestering av vinstmedel och 'andra direkta kapitalinvesteringar', som består av skuldtransaktioner mellan företag.
There are acute problems in measuring flows of FDI, which mean that any analysis of developments is in­evitably subject to a high degree of uncertainty and accordingly must be heavily qualified (see Box on measurement problems).
Det är förknippat med stora problem att mäta flöden av UDI, vilket betyder att varje analys av deras utveckling oundvikligen blir förenad med en hög grad av osäker het och måste därför omgärdas med ordentliga reser vationer (se Faktarutan om mätproblem).
Moreover, since data on FDI are usually collected at a national level, analysis of the regional incidence of investment is a prion not possible.
Eftersom data om UDI normalt samlas in på nationell nivå är en analys av investeringarnas regionala fördelning dess utom a priorfinte möjlig.
It is, nevertheless, of interest in this context to examine FDI flows into the Member States with rela­tively low levels of GDP per head.
Det är icke desto mindre intressant att i detta sammanhang undersöka investeringsflödena in i medlemsstater med relativt låg BNP per capita.
Unfortunately, the data on FDI for these countries are even less reliable than for other Member States and even greater cau­tion needs to be applied to the interpretation of them.
Tyvärr är data för dessa länder ännu mindre till förlitliga än för andra medlemsstater och ännu större försiktighet måste anbefallas vid tolkningen av dem.
This is particularly the case for Ireland and Greece, since neither country provides detailed statistics on their FDI.
Detta gäller särskilt Irland och Grekland, eftersom inget av länderna tillhandahåller detaljerad statistik för UDI.
Accordingly, the data presented below are estimates based on the statistics provided by partner countries.
Därför är de uppgifter som presenteras nedan baserade på statistik från andra länder.
The major global players
De viktigaste globala aktörerna
While the definition is relatively clear, measurement problems arise because of the use of different na­tional sources and methods of collection and differ­ent ways of classifying transactions.
Fastän definitionen är relativt klar, uppstår mätproblem på grund av användandet av olika nationella källor och metoder för datainsamling och olika sätt att klassificera transaktioner.
Although Eurostat attempts to harmonise the data coming from different Member States, the task involved is formidable, not least because many data are miss­ing or unavailable and have to be estimated from secondary sources or even from relationships ap­plying elsewhere (¡e from models).2 While outflows to country Β as recorded by country A should equal inflows from country A as recorded by country B, in practice, this is rarely the case and in many in­stances the difference is substantial.
Även om Eurostat försöker harmonisera data från de olika medlemssataterna, är uppgiften överväldigande, inte minst där för att många uppgifter saknas eller inte är tillgängliga och måste skattas från andrahandskällor eller till och med från samband som gäller annorstädes (dvs. Från modeller).2 Även om utflöden till land B uppmätta av land A borde vara lika med inflöden från land A mätta av land B, är detta i praktiken sällan fallet och i många fall är skillnaden väsentlig.
For example, the difference between estimates of total intra­Union flows of FDI based, on the one hand, on inflow data and, on the other, on outflow data, varied between 16% and 33% of the total in each of the three years, 1993 to 1995.
Ex empelvis låg skillnaden mellan skattningen av totala flöden av UDI inom unionen baserade, å ena sidan på inflödesdata och å andra sidan på utflödesdata, på mellan 16% och 33% av summan under vart och ett av de tre åren 1993 till 1995.
The reason for such asymmetry lies, partly, in the inaccurate geographical allocation of FDI flows on the part of Member States and, partly, in differences between the way data are collected and defined in the different national systems.
Skälet till denna asymmetri är delvis en felaktig fördelning av flödena av medlemsstaterna, delvis skillnader mellan hur data samlas in och definieras i de olika nationella systemen.
At the global level, the stock of FDI at the end of 1996 is estimated to have been over $3 trillion (around 2,700 billion ECU — more than the value of total world exports in the same year, of around 2,500 billion
På den globala nivån var stocken av UDI vid slutet av år 1996 enligt uppskattningar över $3 triljoner (omkring 2700 miljarder ECU — mer än värdet av världsex-
2.4 Foreign direct investment
2.4 Utländska direktinvesteringar
Flows between the EU and the rest of the world
Flöden mellan EU och resten av världen
More than half (51%) of EU outflows of FDI over the period 1987 to 1996 went to the US, though the pro­portion declined from over 60% in the first five years to 43% in the second (Table 22).
Mer än hälften (51 %) av EU:s utflöden av direktinvesteringar under perioden 1987 till 1996 gick till USA, även om andelen gick ner från över 60% under de första fem åren till 43% under de senare fem (Tabell 22).
Other Western Euro­pean countries (EFTA) were the second largest desti­nation accounting for just over 10% of the total over the 10 years, while little more than 1 % went to Japan.
Andra västeuropeiska länder (EFTA) var den näst största mottagaren, och svarade för strax över 10% av de totala investeringarna under de 10 åren, medan drygt 1% gick till Japan.
Investment in Central and Eastern European coun­tries and the former Soviet Union increased markedly over the period as the transition process got under­way, accounting for around 12% of the total, much the same as the EFTA countries, in the five years 1992 to 1996.
Investeringar i de central- och östeuropeiska länderna och den forna Sovjetunionen ökade påtagligt under perioden allteftersom övergången kom igång, och svarade för 12%, ungefär som EFTA-länderna, under de fem åren 1992 till 1996.
Since 1980, FDI has grown three times faster than domestic investment.
Se dan 1980 har UDI vuxit tre gånger snabbare än de inhemska investeringarna.
Nevertheless, it still ac­counts for only around 6% of the annual investment of industrialised economies.
Trots detta motsvarar de bara omkring 6% av de industrialiserade ekonomier nas investeringar.
The major economies, the US, Japan and the EU, are the major sources of FDI.
De viktigaste ekonomierna, USA, Japan och EU, är huvudkällan för UDI.
Over the 10 years, 1987 to 1996 inclusive, EU compa­nies invested more than 315 billion ECU outside the Union, while the total FDI of Japan amounted to 220 billion ECU and of the US to 195 billion ECU.
Under åren 1987 till och med 1996 investerade EU-företag mer än 315 miljarder ECU utanför unionen, medan de to tala japanska UDI uppgick till 220 miljarder ECU och USA:s 195 miljarder ECU.
Inward investment into these three economies over the same period varied by much more (Graph 14).
Inflödet av investeringar till dessa tre ekonomier varierade mycket mer (Figur 14).
The US, due inter aliato its large market and relatively high growth rates, but perhaps most importantly reflecting its sub­stantial deficit on current account, attracted foreign investment of more than 430 billion ECU, while under 7 billion ECU were invested in Japan by foreign com­panies over the same period.
Delvis beroende på sin stora marknad och relativt höga tillväxttakt, men i kanske ännu större grad på grund av sitt stora bytesbalansunderskott, drog USA till sig mer än 430 miljarder ECU, medan mindre än 7 miljarder ECU investerades i Japan av utländska företag under samma period.
The EU was in between the two extremes, with inward investment of 247 bil­lion ECU.
EU låg mellan de två extremerna med investeringar på 247 miljarder ECU.
While Japan was, therefore, the major net foreign investor over the period, reflecting its sub­stantial surp us on current account, the US was the major net recipient of FDI.
Medan Japan, därför, var den stora nettoinvesteraren under perioden, vilket återspeglade ett betydande bytesbalansöverskott, var USA huvudmottagaren av UDI.
The UK was the main source of outflows over the 10 years, accounting for over 21% of the total, followed closely by Germany (20%), France (19%) and the Netherlands (14%) (Table 23).
Storbritannien var huvudkällan för utflöden under de 10 åren och svarade för över 21% av de totala investeringarna, tätt följt av Tyskland (20%), Frankrike (19%) och Nederländerna (14%) (Tabell 23).
However, the UK share fell significantly between the first and second halves of the period (from 31 % to under 11%), with the result that in the years 1992 to 1996, it was much less than that of Germany and France (over 20% in each case).
Storbritanniens andel föll emellertid påtagligt mellan den första och den andra halvan av perioden (från 31 % till under 11%), så att den under åren 1992 till 1996 var mycket mindre än Tysklands och Frankrikes (över 20% i bägge fallen).
Again, the US and EFTA are the largest sources of investment in the Union, with shares of 40% and 26%, respectively (Table 22), though EFTA's share fell compared with the first half of the period, when it was the largest investor in the EU, reflecting perhaps the build­up of the EEA.
Eftersom företag från USA började investera utomlands tidigare än japanska företag, underskattar data sannolikt USA:s nettoinvesteringar utomlands.
Over the years 1992 to 1996, more than half of all inflows into the Union came from
De amerikanska tillgångarna utomlands, var faktiskt 620 miljarder ECU i slutet av 1996.
It should be emphasised, however, that these data comprise only the acquisition of equity capital and 'other direct investment capital' and exclude rein­vested earnings, which are likely to be more impor­tant the longer a foreign asset has been owned.
Inflödenas källor uppvisar vissa likheter med utflödena. Återigen är det USA och EFTA som är de största källorna till investeringar i unionen, med andelarna 40% respektive 26% (Tabell 22), även om EFTA:s an del gick ner jämfört med periodens första hälft, då EFTA var den största investeraren i EU, vilket kanske återspeglar uppbyggnaden av EEA.
Since US companies started investing abroad earlier than Japanese enterprises, the flow data probably under­state US investment abroad, Indeed, at the end of 1996, the stock of US foreign assets amounted to 620 billion ECU, of which 269 billion ECU were in the EU, and these exceeded total liabilities by 146 billion ECU.
Under åren 1992 till 1996 kom mer än hälften av inflödet till unionen från USA; Japan svarade för 9%, fastän dess an-
14 FDI flows in and out of the EU, US and Japan, 1987-96
14 Flöden av direktinvesteringar in i och ut ur EU, USA och Japan, 1987 till 1996
Million ECU
Miljoner ECU
The flows between A. S and FIN are considered extra­EU in 1987­91 and intra­EUin 1992­96
Flödena mellan A. S och FIN belraklas som utom EU mellan 1987 och 1991 och inom EU mellan 1992 och 1996
Moreover, there were significant variations in the scale of flows over the period.
Dessutom var det betydande variationer i flödenas storlek under perioden.
Recorded US outflows of FDI were only 56 billion ECU in the five years 1987 to 1991, but they increased to 139 billion ECU over the next five years.
Registrerade utflöden ur USA var bara 56 miljarder ECU under de fem åren 1987 till 1991, men de ökade till 139 miljarder ECU under de nästkommande fem åren.
On the other hand, inflows fell from 241 billion ECU to 191 billion ECU between the two periods, so that net inward investment declined mark­edly.
Å andra sidan gick inflöde na ner från 241 miljarder ECU till 191 miljarder ECU mellan perioderna, så nettoinvesteringarna inåt minskade kraftigt.
In the case of Japan, where inflows have always been very small, outflows reached a peak in 1989­90 when more than 22% of the total went to the EU, possi­bly because of a desire to be present within the Single Market, though also perhaps because of the relatively high rate of growth in the Union during this period.
I Japans fall, där inflödena alltid har varit mycket små, nådde utflödena en topp under 198990, när mer än 22% av summan gick till EU, möjligen på grund av en önskan att vara närvarande inom det gemensamma valutaområdet, även om det också kan ha hängt samman med unionens relativt höga till växttakt under den här perioden.
Since 1992, Japanese FDI has fallen to less than half its peak level and the share going to the EU has gone down to 15%.
Sedan 1992 har de Japanska UDI fallit till mindre än hälften av toppnivån, och andelen som går till EU har gått ner till 15%.