natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, interim payment of a contractual consideration does not constitute a provisional measure within the meaning of Article 24 unless, first, repayment to the defendant of the sum awarded is guaranteed if the plaintiff is unsuccessful as regards the substance of his claim and, second, the measure sought relates only to specific assets of the defendant located or to be located within the confines of the territorial jurisdiction of the court to which application is made.
Av detta följer även att det ankommer på den domstol som beslutar om åtgärderna med stöd av artikel 24 att beakta huruvida det är nödvändigt att föreskriva villkor eller anordningar avsedda alt säkerställa att åtgärderna behåller sin interimistiska eller på säkerhet inriktade karaktär.
provisional or protective measures, without that jurisdiction being subject to anypartner conditions.
om interimistiska åtgärder, däribland säkerhetsåtgärder, utan att denna behörighet är underkastad andra villkor.
Where the parties have validly excluded lhe jurisdiction of the courts in a dispute arising under a contract and have referred that dispute to arbitration, no provisional or protective measures may be ordered on the basis of Article 5, point 1, of tine Convention of 27 September 1968.
Då parterna på ett rättsenligt sätt har beslutat att domstol inte skall vara behörig att avgöra en tvist till följd av avtalet utan anförtrott tvisten åt skiljemän, kan inte interimistiska åtgärder, däribland säkerhetsåtgärder, vidtas med stöd av artikel 5 punkt 1 i konventionen av den 27 september 1968.
Where the subjectmatter of an application f or provisional measures relates to a question falling within the scope rottone materiae of the Convention of 27 September 1968, that Convention is applicable and Article 24 thereof may confer jurisdiction on the court hearing that application even where proceedings have already been, or may be, commenced on the substance of the case and even where those proceedings are to be conducted before arbitrators.
I den mån en ansökan om interimistiska åtgärder avser en fråga som omfattas av konventionens materiella tillämpningsområde, är konventionen tillämplig och artikel 24 kan utgöra behörighetsgrund för den domstol vid vilken ansökan om interimistiska åtgärder har ingetts, trots att talan i sak redan har väckts eller kan komma att väckas och trots att detta förfarande kommer att äga rum inför skiljemän.
On a proper construction, the granting of provisional or protective measures on the basis of Article 24 of the Convention of 27 September 1968 is conditional on, inter alia, the existence of a real connecting link between the subjectmatter of the measures sought and the territorial jurisdiction of the Contracting State of the court before which those measures are sought.
Artikel 24 i konventionen av den 27 september 1968 skall tolkas på så sätt att dess tillämpning bland annat förutsätter att det föreligger en faktisk anknytning mellan föremålet för de begärda åtgärderna och den territoriella behörigheten hos den konventionsstat där den domstol vid vilken ansökan har ingetts är belägen.
Interim payment of a contractual consideration does not constitute a provisional measure within the meaning of Article 24 of the Convention of 27 September 1968 unless, first, repayment to lhe defendant of the sum is unsuccessful as regards the substance of his claim, and, second, the measure sought relates only to specific assets of the defendant located or to be located within the confines of the territorial jurisdiction of the court to which application is made.'
En provisorisk betalning såsom en motprestation i enlighet med ett avtal utgör inte en interimistisk åtgärd i den mening som avses i artikel 24 i konventionen av den 27 september 1968, med mindre än att återbetalning till svaranden av det beviljade beloppet säkerställs för det faü sökandens talan i sak ogülas, och den åtgärd som begärs endast avser viss bestämd egendom som tillhör svaranden och som befinner sig eller kommer att befinna sig inom det territoriella behörighetsområdet för den domstol vid vilken ansökan har ingetts."
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 10 June 1997.
Generaladvokaten P. Léger har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 10 juni 1997.
He proposed that the Court give the following replies:
Han föreslog följande svar:
The jurisdiction in matters of contract which a court has under Article 5(1) of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters is independent of the nature of the procedure before the court in question.
"1) Den behörighet i avtalsrättsligt avseende som en domstol har enligt artikel 5 punkt 1 i konventionen om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område som undertecknades i Bryssel den 27 september 1968, är oberoende av vilket slag av förfarande som har anhängiggjorls vid den.
IN particular, a court of a Contracting State may have jurisdiction, under that provision, to hear and determine an application for interim relief seeking an order against a debtor for an immediate provisional measure to pay a sum of money to the creditor, without that jurisdiction being subject to any conditions not germane to Article 5(1), such as that the decision which may be delivered is to be enforceable in the State of the court in question.
En domstol i en konventionsstat kan i synnerhet enligt denna bestämmelse vara behörig att avgöra en ansökan om en omedelbar interimistisk åtgärd om att en gäldenär skall förpliktas att betala ett belopp till borgenären, utan att domstolens behörighet kan påverkas av villkor som inte omfattas av artikel 5 punkt 1, såsom det att beslutet skall vara exigibelt i den stat där domstolen vid vilken ansökan har ingivits finns.
The fact that the parties have included an arbitration clause is, if at all, relevant only with regard to the lex fori, pursuant to which it is for the court hearing and determining the matter to ascertain whether it has jurisdiction.'
Den omständigheten att parterna har infört en skiljedomsklausul har endast i förekommande fall betydelse för lex fori, med tillämpning av vilken det ankommer på den domstol där förfarandet är anhängiggjort att avgöra huruvida den är behörig."
Artide 24 of the Convention must be interpreted as meaning that the concept of "provisional or protective measures" to which it refers covers the possibility, such as that provided for by Articles 289 et seq. of the Netherlands Code of Civil Procedure, to bring an action for interim relief, in urgent cases, before the President of the Arrondissementsrechtbank, in the context of an enforcement order for the payment by a debtor of a sum of money in performance of a contractual obligation.
Artikel 24 i konventionen skall tolkas på så sätt att begreppet 'interimistiska åtgärder, däribland säkerhetsåtgärder' i denna omfattar en möjlighet, såsom den som föreligger enligt artikel 289 och följande i Nederlands Wetboek van Burgerlijke Rechtsvordering (de nederländska rättegångsreglerna avseende tvistemål) att i brådskande fall ansöka om att ordföranden för Arrondissementsrechtbank meddelar ett exigibelt beslut om interimistiska åtgärder enligt vilket gäldenären skall betala ett belopp för att uppfylla en avtalsförpliktelse.
In reply to the fifth question:
Svar på den femte frågan:
It is of no significance, in the context of the application of Article 21 of the Convention, that proceedings on the substance of the case have already been or may be commenced, where it is possible for the substance of the case to be heard and determined under domestic law.
Det är inom ramen för tillämpningen av artikel 24 i konventionen utan betydelse att förfarandet i sak har inletts eller inleds senare, då möjligheten att inleda ett förfarande i sak föreligger enligt nationell rätt.
In reply to the seventh question:
Svar på den sjunde frågan:
It is also irrelevant that the court should base its jurisdiction under Article 24 of the Convention on a provision of its national law referred to in the second paragraph of Article 3 of the Convention.
Det är även utan betydelse att domstolen grundar sin behörighet enligt artikel 24 i konventionen på en bestämmelse i nationell rätt som avses i artikel 3 andra stycket i konventionen.
The jurisdiction which the court has in the context of Article 24 of the Convention may not be mad subject to the condition that the measure which it may adopt will be enforceable in the territory of its State.'
En domstols behörighet enligt artikel 24 i konventionen kan inte vara beroende av villkoret att den åtgärd som den beslutar om skall vara exigibel inom statens territorium."
Preliminary ruling (Charges having equivalent effect — Recovery of sums paid but not due limits under national law) (Full Court) dello Stato (State Finance Administration, hereinafter 'the Administration') concerning the latter's refusal to repay to Aprile certain charges collected in breach of Community law in respect of customs transactions.
Förhandsavgörande "Avgift med motsvarande frister i nationell rätt" (Domstolen i plenum)
By order of 25 June 1996, received at the Court Registry on 28 June 1996, the Giudice Conciliatore (Judge-Conciliator), Milan, referred to the Court of Justice for a preliminary ruling four questions on the interpretation of Community law concerning recovery of sums paid but not due.
Giudice conciliatore di Milano har genom ett beslut av den 25 juni 1996, som inkom till domstolen den 28 juni samma år ställt fyra frågor om tolkningen av gemenskapsrätten i fråga om återkrav av felaktigt inbetalda belopp.
Those questions were raised in proceedings brought by Aprile Sri, in liquidation (hereinafter 'Aprile'), against Amministrazione delle Finanze
Domstolen fastställde i dom av den 30 maj 1989 i målet kommissionen mot Italien och av den 21 mars 1991 i målet kommissionen mot Italien att Republiken Italien hade åsidosatt fördragets bestämmelser om förbud mot avgifter med motsvarande verkan genom att låta de ekonomiska aktörerna — i handeln inom gemenskapen — bära kostnaden för kontroller och administrativa formaliteter som utförts under en del av gränstullens vanliga öppettider, såsom dessa angivits i rådets direktiv 83/643/EEG av den 1 december 1983 om underlättande av fysiska
In its judgments in Case 340/87 Commission ν Italy [1989] ECR 1483 and Case C-209/89 Commission ν Italy [1991] ECR 1-1575, the Court held that the Italian Republic had failed to fulfil its obligations under the provisions of the Treaty
Dessa frågor har uppkommit i en tvist mellan Aprile Sri, i likvidation (nedan kallat Aprile) och Amministrazione delle Finanze dello Stato beträffande den señares vägran att till Aprile återbetala avgifter som i strid med gemenskapsrätten uppburits vid tulltransaktioner.
A comparison of the national systems shows that the problem of disputing charges which have been unlawfully claimed or refunding charges which have been paid when not due is settled in different ways in the various Member States, and even within a single Member State, according to the various kinds of taxes or charges in question.
En jämförelse mellan de nationella systemen visar att frågan om invändning mot rättsstridigl krävda avgifter eller återbetalning av oriktigt inbetalda avgifter regleras på olika sätt i de enskilda medlemsstaterna och till och med inom en och samma medlemsstat, beroende på vilket slags skatter och avgifter det är tal om.
concerning the prohibition of charges having an effect equivalent to customs duties by charging traders in respect of intra-Community trade the cost of inspections and administrative formalities carried out during part of the normal business hours of customs offices at frontier posts as determined by Council Directive 83/643/EEC of 1 December 1983 on the facilitation of physical inspections and administrative formalities in respect of the carriage of goods between Member States, as amended by Council Directive 87/53/EEC of 15 December 1986 and by requiring from each undertaking individually, where services were rendered simultaneously to several undertakings individually, in connection with the completion of customs formalities in intra-Community trade, payment of an amount disproportionate to the cost of the services provided.
kontroller och administrativa formaliteter vid transport av varor mellan medlemsstater, i dess lydelse enligt rådets direktiv 87/53/EEG av den 15 december 1986, och genom att vid fullgörandet av tullformaliteter inom ramen för handel inom gemenskapen då tjänsterna tillhandahållits flera företag samtidigt, av varje enskilt företag kräva en ersättning som var oproportionerligt stor i förhållande till kostnaden för de tillhandahållna tjänsterna.
The Italian Republic complied with those judgments by amending its rules with effect from 13 June 1991 and 1 November 1992 respectively.
Republiken Italien har rättat sig efter dessa domar genom att anta föreskrifter som trädde i kraft den 13 juni 1991 respektive den 1 november 1992.
However, those measures did not apply to situations existing before their entry into force, in particular the repayment by the Administration to the traders concerned of amounts collected by the customs offices in breach of Community law.
Dessa åtgärder gäller dock inte för tiden före ikraftträdandet och, i synnerhet, administrationens återbetalning till de berörda ekonomiska aktörerna av de belopp som tullkontoren uppburit i strid med gemenskapsrätten.
It was in those circumstances that the main proceedings were brought before the Giudice Conciliatore, Milan.
Dessa olikheter mellan de nationella systemen följer bland annat av att det inte finns några gemenskapsrättsliga bestämmelser i fråga om återbetalning av nationella avgifter som har tagits ut felaktigt.
This diversity between national systems derives mainly from the lack of Community rules on the refunding of national charges levied though not due.
I en sådan situation skall det i den nationella rättsordningen i varje medlemsstat anges vilka domstolar som är behöriga och fastställas förfaranderegler för sådan talan som är avsedd att säkerställa skyddet av de rättigheter som enskilda har på grund av gemenskapsrätten.
In such circumstances, it is for the domestic legal system of each Member State to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down the detailed procedural rules governing actions for safeguarding rights which individuals derive from Community law, provided, first, that such rules are not less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence) and, second, that they do not render virtually impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law (principle of effectiveness).
Dessa förfaranden får emellertid varken vara mindre förmånliga än de som avser liknande talan enligt nationell rätt (likvärdighetsprincipen) eller göra utövandet av de rättigheter som följer av gemenskapsrätten i praktiken omöjligt eller orimligt svårt (effektivitetsprincipen).
By judgment of 5 October 1995 in Case C-125/94 hereinafter 'Aprile Γ) the Court held, first, that Directive 83/643, as amended by Directive 87/53, was not applicable to customs formalities in respect of goods from nonmember countries, and, second, that the Member States were not entitled unilaterally to impose charges having equivalent effect in trade with those countries.
Domstolen fastställde i dom av den 5 oktober 1995 i målet Aprile (nedan kallad domen i målet Aprile I) dels att direktiv 83/643, i dess lydelse enligt direktiv 87/53, inte är tillämpligt på tulltransaktioner av varor från tredje länder, dels att medlemsstaterna inte ensidigt får påföra avgifter med motsvarande verkan i handeln med dessa länder.
As regards the latter principle, the Court has held that it is compatible with Community law to lay down reasonable time-limits for bringing proceedings in the interests of legal certainty which protects both the taxpayer and the administration concerned.
Vad gäller den sistnämnda principen har domstolen bekräftat att det är förenligt med gemenskapsrätten att det av rättssäkerhetshänsyn till skydd för både den avgiftspliktige och den berörda myndigheten fastställs rimliga tidsfrister för talan.
Such time-limits are not liable to render virtually impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law.
Sådana tidsfrister gör det nämligen inte praktiskt omöjligt eller orimligt svårt att utöva de rättigheter som följer av gemenskapsrätten.
In that regard, a time-limit of three years under national law, reckoned from the date of the contested payment, appears reasonable.
I detta avseende förefaller en nationell preskriptionstid på tre år som börjar löpa betalningsdagen som skälig.
Following the judgment in Aprile I, it fell to the national court to consider an objection raised by the defendant administration to the effect that Aprile's claimed right to reimbursement had become statute-barred by virtue of Article 29 of Law No 428/1990 of 29 December 1990, which relates to the 'repayment of taxes recognised to be incompatible with the Community rules'.
Till följd av domen i målet Aprile I har den hänskjutande domstolen haft att undersöka en invändning som framställts av den administration som är svarande avseende frågan om att den rätt till återbetalning som Aprile gjort gällande har preskriberats i enlighet med bestämmelserna i artikel 29 i den italienska lagen nr 428/1990 av den 29 december 1990, vilken gäller "återbetalning av avgifter som har fastställts stå i strid med gemenskapsrättsliga regler".
By its first and second questions the national court seeks essentially to ascertain whether Community law precludes the application of a
Denna princip kan däremot inte tolkas så, att den ålägger en medlemsstat en skyldighet att utvidga sitt mest fördelaktiga nationella system för återkrav till att omfatta samtliga fall av talan om återbetalning av avgifter eller pålagor som har tagits ut i strid med gemenskapsrätten.
Observance of the principle of equivalence implies, for its part, that the procedural rule at issue applies without distinction to actions alleging infringements of Community law and to those alleging infringements of national law, with respect to the same kind of charges or dues. That principle cannot, however, be interpreted as obliging a Member State to extend its most
Den hänskjutande domstolen vill genom sina första två frågor få klarlagt om gemenskapsrätten utgör hinder för att tillämpa en nationell bestämmelse som syftar till att i fråga om alla talan om återbetalning i tullhänseende tillämpa en särskild preskriptionstid på fem och sedan på tre år i stället för den sedvanliga preskriptionstiden på tio år som föreskrivs för talan om återkrav av felaktigt inbetalda belopp.
1989 in Commission ν Italy, cited above, preceded the judgment of 21 March 1991 in Commission ν Italy, cited above, and the judgment in Aprile I.
Gemenskapsrätten utgör således inte hinder för att lagstiftningen i en medlemsstat, utöver en allmän preskriptionstid som är tillämplig pä talan
In view of those factors, the legislation at issue cannot be regarded as a measure intended to limit specifically the consequences of the Court's findings in the abovementioned judgments. In that regard, it is important to note in particular that the provision at issue relates to all claims and proceedings for the repayment of sums paid in relation to customs operations, whatever the grounds on which reimbursement is claimed, and that it sets a time-limit similar to that already laid down for various taxes.
Det är i detta avseende i synnerhet viktigt att påpeka att den omtvistade bestämmelsen avser samtliga yrkanden och talan som avser återbetalning av summor som har betalats i samband med tulltransaktioner, oberoende av anledningen till yrkandet om återbetalning, och att där fastställs en liknande preskriptionstid som den som redan har föreskrivits för olika avgifter.
Thus, Community law does not preclude the legislation of a Member State from laying down, alongside a limitation period applicable under the ordinary law to actions between private individuals for the recovery of sums paid but not due, special detailed rules, which are less favourable, governing claims and legal proceedings to challenge the imposition of charges and other levies.
om återkrav av felaktigt betalda belopp mellan enskilda, innehåller särskilda, mindre fördelaktiga regler för klagomål och talan mot skatter och andra avgifter.
The position would be different only if those detailed rules applied solely to actions based on Community law for the repayment of such charges or levies.
Bedömningen skulle bli annorlunda bara om dessa regler endast var tillämpliga på talan om återbetalning av sådana skatter eller avgifter som grundas på gemenskapsrätten.
In this case, the time-limit at issue expressly applies to all claims and proceedings for the reimbursement of sums paid in respect of customs operations.
I det föreliggande fallet avser preskriptionstiden i fråga uttryckligen samtliga yrkanden och talan som avser återbetalning av summor som har betalats i samband med tulltransaktioner.
Moreover, whose statement to that effect has not been contradicted, a similar time-limit applies to actions for the repayment of a number of indirect levies.
En liknande frist är dessutom tillämplig på talan om återbetalning av ett visst antal indirekta skatter och avgifter.
That time-limit thus applies without distinction to all actions for recovery of charges of that kind, whatever their basis, and cannot therefore be regarded as contrary to the principle of equivalence.
Denna frist är således utan åtskillnad tillämplig på samtliga talan om återbetalning av avgifter av detta slag, oberoende av deras grund, och kan således inte anses strida mot likvärdighetsprincipen.
Moreover, the findings made in the judgment of 30 May 1989 in Commission ν Italy, the only judgment delivered before the adoption of that provision, related very specifically to the imposition on traders, in respect of intra-Community trade, of the cost of inspections and administrative formalities carried out during part of the normal business hours of customs offices at frontier posts.
Domen av den 30 maj 1989 i målet kommissionen mot Italien är den enda domen som meddelades innan denna bestämmelse antogs och det som fastställdes däri avsåg just frågan om att förplikta de ekonomiska aktörerna att i samband med handeln inom gemenskapen betala kostnaderna för administrativa kontroller och formaliteter under en del av gränstullens vanliga öppettider.
However, it is common ground that some of the goods imported by Aprile and affected by the charges of which Aprile seeks reimbursement originated in nonmember countries.
Det har emellertid fastställts att en del av de varor som Aprile importerat och betalat avgifter för, och som då var föremål för bolagets ansökan om återbetalning, ursprungligen kom från tredje land.
Moreover, it was made clear in the main proceedings that they were specifically concerned with charges for customs services provided outside normal business hours.
Det hade vidare klart angetts i tvisten vid den nationella domstolen att det rörde sig om avgifter som betalades för tulltjänster som utfördes utanför de normala arbetstiderna.
The provision at issue, although significantly reducing the period within which reimbursement of sums paid but not due may be claimed, sets a time-limit which is sufficient to guarantee the effectiveness of the right to reimbursement.
Även om den omtvistade bestämmelsen klart förkortar den frist under vilken återbetalning av de oriktigt betalda summorna kan yrkas, innebär den inledningsvis att det har fastställts en tillräcklig frist för att säkerställa en faktisk rätt till återbetalning.