natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Artide 4 of the MED requires that Member States shall ensure that appropriate guidance for exposures of individuals, who are knowingly and willingly helping, other than as part of their occupation, in the support and comfort of patients undergoing medical diagnosis or treatment, is established.
Artikel 4 i MED fastställer att medlemsstater skall säkerställa att lämplig vägledning införs för bestrålning av sådana personer som medvetet och av fri vilja (utanför sin yrkesverfoamhet) hjälper till att stödja och bistå patienter vid medicinsk diagnos eller behandling.
This provision applies to diagnostic radiology, radiotherapy and diagnostic and therapeutic nuclear medicine.
Denna bestämmelse gäller diagnostisk radiologi, radioterapi samt diagnostisk och terapeutisk nukleärmedicin.
The group of individuals envisaged by Article 4 will be referred to in this document as family and close friends.
Den grupp individer som åsyftas i artikel 4 kommer i detta dokument att hänvisas till som familj och nära vänner.
This group comprises all those living under the same roof as the patient and those who visit the patient in the hospital or at his home.
Denna grupp innefattar alla dem som bor under samma tak som patienten och dem som besöker patienten på sjukhuset eller i hemmet.
Other people who may come in contact with the patient will, from now on, be called third persons and are viewed as members of the public.
Andra personer som kan tänkas komma i kontakt med patienten kommer hädanefter att kallas för tredje man och betraktas som personer ur allmänheten.
In addition, Article 4 of the MED requires that In the case of a patient undergoing a treatment with radionuclides Member States shall ensure that the practitioner provides the patient or legal guardian, before leaving the hospital or clinic, with written instructions, as appropriate, on the reduction of doses to persons in contact with the patient and with information on the risk associated with ionising radiation.
Artikel 4 i MED kräver att i det fall då en patient genomgår behandling med radionukleider, skall medlemsstaterna säkerställa att den medicinskt ansvarige vid behov före utskrivningen från sjukhuset eller kliniken lämnar patienten eller vårdnadshavaren skriftliga instruktioner för att i så stor utsträckning som möjligt begränsa doserna för personer som är i kontakt med patienten samt lämna information om risana vid joniserande strålning.
Many Member States have already developed such instructions outlining suitable behaviour for patients who have received radioiodine therapy.
Många medlemsstater har redan utarbetat instruktioner för hur patienter som fått behandling med radioaktivt jod bör bete sig.
This paper takes into account the various instructions and suggests a European approach.
I detta dokument beaktas de olika instruktionerna och ett europeiskt tillvägagångssätt föreslås.
The instructions are intended to be followed both by outpatients and by in-patients, or their legal guardians, after discharge.
Instruktionerna är till för att följas av såväl polikliniska patienter som inlagda patienter eller deras förmyndare, efter det att patienten skrivits ut från sjukhuset.
They are addressed to medical practitioners treating the patient, general practitioners and the relevant competent authorities at national and local level.
De är riktade till medicinskt ansvariga som behandlar patienten, allmänpraktiserande läkare samt till relevanta behöriga myndigheter på nationell och lokal nivå.
In this report some guidance is also given to these medical practitioners, who are required to provide advice and formulate recommendations for physicians and patients on ways of reducing the risks associated with ionising radiation.
I denna rapport ges även en del riktlinjer till de medicinskt ansvariga som måste ge råd och formulera rekommendationer för läkare och patienter om hur riskerna med joniserande strålning kan minskas.
According to the MED, the competent authorities shall lay down in national law or regulations an obligation to provide patients with relevant instructions.
Enligt MED skall ansvariga myndigheter i nationella lagar och förordningar fastställa ett krav på att förse patienter med relevanta instruktioner.
It is the responsible medical practitioner who must ensure that patients, or their legal guardians, are supplied with these instructions orally and in writing.
Det är den medicinskt ansvarige som måste försäkra sig om att patienter eller deras vårdnadshavare får dessa instruktioner både muntligt och skriftligt.
However, it is clearly impossible for the medical practitioner to check whether or not the patient follows the instructions to the letter.
Däremot är det givetvis omöjligt för den medicinskt ansvarige att kontrollera att patienten verkligen följer instruktionerna till punkt och pricka.
Therefore, no responsibility rests with the medical practitioner as far as follow-up is concerned, as long as instructions were correctly given to the patient.
Inget ansvar faller därför på den medicinskt ansvarige vad gäller uppföljning, såvida instruktionerna getts till patienten på ett korrekt sätt.
Medical practitioners should draw the attention of the patients to their responsibility towards family, friends and third persons.
De medicinskt ansvariga bör göra patienterna uppmärksamma på det ansvar de bär gentemot familj, vänner och tredje man.
Should the family of a patient not be willing to 'support or comfort' the patient at home, they should be treated as third persons and are automatically subject to the dose limits for the general public1.
Om patientens familj inte är villig att "stödja och bistå" patienten i hemmet, är familjemedlemmarna att betrakta som tredje man och lyder därmed under de dosgränser som gäller för allmänheten.
Further on in this guide, it is suggested that a fraction of the dose limit of 0,3 mSv be observed in this case.
Längre fram i denna vägledning föreslås att en bråkdel på 0,3 mSv av dosgränsen bör gälla i detta fall.
1 mSv in a year.
1 mSv under ett är.
In special circumstances, however, a higher effective dose may be authorised in a single year, provided that the average over five consecutive years does not exceed 1 mSv per year.
Under särskilda omständigheter kan dock en högre effektiv dos tillåtas under ett enda år, förutsatt att medelvärdet under en femårsperiod inte överstiger 1 mSv per år.
This chapter gives a summary of background information on 1-131 therapy and considerations for the assessment of dose constraints.
I detta kapitel ges sammanfattande bakgrundsinformation om behandling med jod-131 och faktorer för bedömning av dosrestriktioner.
More detailed information is given in Annex II.
Mer detaljerad information finns i bilaga II.
Two types of biological effects of ionising radiation are known: deterministic effects and stochastic effects.
Det finns två kända typer av biologiska effekter av joniserande strålning: deterministiska effekter och stokastiska effekter.
Deterministic effects are those caused by the decrease in or loss of organ function due to cell damage or cell death.
Deterministiska effekter är sådana som orsakats av minskning eller förlust av organfunktioner på grund av cellskada eller celldöd.
For these effects threshold doses exist: the function of many organs and tissues is not affected by small reductions in the number of available healthy cells.
För dessa effekter finns tröskelvärden för doserna: funktionen hos många organ och vävnader påverkas inte av mindre förändringar i antalet tillgängliga friska celler.
Only if the decrease is large enough, will a clinically observable pathological dysfunction appear.
Det är bara om minskningen är stor nog som det uppstår en kliniskt märkbar patologisk störning.
In the case of treatment of thyroid cancer, metastases, hyperthyroidism and euthyroid goitre, the objective is to bring about the cell-killing effect while not affecting other organs in such a way that deterministic effects occur.
Vid behandling av thyreoideacancer, metastaser, hyperthyroidism och eutyreoid struma är målet att framkalla en celldödande effekt samtidigt som övriga organ inte påverkas så att deterministiska effekter uppstår.
Due to the capacity of thyroid cells to take up iodine thyroid diseases can be treated with radioactive iodine.
Eftersom thyreoideacellerna har förmåga att ta upp jod, kan sjukdomar i thyreoidea behandlas med radioaktivt jod.
The ß-emitting 1-131 is often the radionuclide of choice for these treatments, although the associated γ-emission gives rise to exposures to other tissues and even to other individuals.
Jod-131, som avger β-strålning, är ofta den radionuklid man väljer för dessa behandlingar, trots att den associerade γ-strålningen ger upphov till bestrålning av andra vävnader och t.o.m. av andra individer.
The probability of a radiation-induced fatal cancer for the average population has been estimated (ICRP-60) at approximately 5 percent per sievert2, for low doses and at low dose rates and at 1 percent for serious genetic diseases.
Sannolikheten för att drabbas av dödlig cancer förorsakad av strålning har för medelbefolkningen uppskattats (ICRP-60) till ungefär 5 procent per sievert2 för låga doser och vid låga dosrater och till en procent för allvarliga genetiska sjukdomar.
For elderly people, older than about 60 years, the probability seems to be 3 to 10 times lower.
För äldre människor, över ca 60 år, verkar sannolikheten för sådana effekter vara tre till tio gånger lägre.
This is because the future life span of elderly people may not be long enough for the cancer to become apparent and it is also unlikely that genetic damage is passed to offspring.
Detta beror på att den resterande levnadstiden hos äldre människor kanske inte är tillräcklig för att cancern skall utveckla sig och det är också mindre sannolikt att de för vidare genetisk skada till sin avkomma.
For children up to the age of 10 years, the probability of fatal cancer induction seems to be about 23 times higher.
För barn upp till tio års ålder verkar sannolikheten för att dödlig cancer skall förorsakas vara ca två till tre gånger högre.
For pregnant women the risk is the same as for the average population; however, the unborn child is assumed to have the same risk of developing a fatal cancer as young children.
För gravida kvinnor är risken lika stor som för den genomsnittliga befolkningen, men det ofödda barnet antas löpa samma risk att utveckla dödlig cancer som små barn.
Deterministic effects have been observed after massive irradiation in utero, but dose levels incurred by family or close friends from a treated patient are far below the threshold for such effects.
Deterministiska effekter har observerats efter omfattande bestrålning in utero, men de dosnivåer som familj och vänner ådrar sig från en behandlad patient befinner sig långt under tröskelvärdena för sådana effekter.
As sensitivity to ionising radiation is different for different age categories, instructions to reduce the risk for these groups will also vary accordingly.
Eftersom olika åldersgrupper är olika känsliga för joniserande strålning så varierar också instruktionerna för att minska risken för dessa kategorier.
This means that if 100 000 persons are exposed to 1 mSv it is assumed that 5 persons will have a radiation- induced fatal cancer.
Detta innebär att om 100 000 personer utsätts för bestrålning på 1 mSv, så förväntas fem personer drabbas av dödlig cancer till följd av strålningen.
Equally, if the exposure of those 100 000 is 5 mSv, it is assumed that 25 persons will be affected
På samma sätt förväntas 25 personer drabbas, om bestrålningen av dessa 100 000 är 5mSv.
Doses to other people
Doser till andra personer
Generally speaking, direct external radiation from the patient and exhalation of 1-131 are possible sources of significant dose in other persons.
Rent allmänt är direkt extern bestrålning från patienten och utandning av jod-131 möjliga källor till betydande doser till andra personer.
Exposure to these sources should be prevented or reduced as far as is reasonably possible.
Exponering för dessa källor bör undvikas eller reduceras så långt det rimligen är möjligt.
For the purpose of this document, we divide the individuals that may come in contact with a treated patient into two groups: the family and close friends on the one hand, and third persons on the other.
I detta dokument delar vi in de individer som kan komma i kontakt med en strålbehandlad patient i två olika grupper. Å ena sidan har vi familj och nära vänner, å andra sidan tredje man.
The first group, including visitors, can be further divided into six categories: pregnant women, children up to 2 years old, children from 3 to 10 years of age, partners, partners above 60 years old and other individuals.
Den första gruppen, som även inkluderar besökare, kan delas in i ytterligare sex olika kategorier: gravida kvinnor, barn som är två år eller yngre, barn som är mellan tre och tio år, partner, partner som är över 60 år samt övriga.
As explained before, these categories are chosen because (i) unborn children and children up to 10 years of age are more radiosensitive for cancer induction, (ii) small children up to about the age of 2 years often have more close physical contact with their parents and (iii) people older than about 60 year of age are less likely to express a cancer arising from ionising radiation.
Som tidigare förklarats, har man fastställt dessa kategorier eftersom (i) ofödda barn och barn upp till tio år är känsligare för strålning och löper större risk att utveckla cancer, (ii) små barn upp till omkring två år har mer fysisk kontakt med sina föräldrar och (iii) personer över 60 löper mindre risk att fa cancer till följd av joniserande strålning.
These differences are of special importance when considering instructions for patients.
Dessa skillnader är av särskild vikt vid utarbetandet av instruktioner för patienter.
For medical exposures, two types of system are used in the process of optimisation.
För medicinsk bestrålning används två typer av system i optimeringsprocessen.
Both are intended to reduce unnecessarily high doses.
Bägge är avsedda att reducera onödigt höga doser.
The first is a system of reference levels which is only applicable to diagnostic examinations and therefore not relevant to this document.
Den första är ett system av referensnivåer som endast kan tillämpas på diagnostiska undersökningar och är således inte relevant i detta dokument.
The second is the concept of dose constraints.
Det andra är begreppet dosrestriktioner.
These are guideline forecasts which are not expected to be exceeded; they are not legal dose limits.
Det rör sig om prognoser för riktlinjer som inte bör överstigas - det är alltså inte fråga om lagstadgade dosgränser.
As patients treated with radionuclides are sources of potential contamination and exposure to other people, instructions are needed as to their behaviour, with the aim of limiting doses to their family, close friends and to third persons.
Eftersom patienter som genomgått behandling med radionukleider är källor till potentiell kontamination och exponering för andra personer, behövs instruktioner för hur de bör bete sig, i syfte att begränsa de doser som deras familj, nära vänner och tredje man utsätts för.
The ceiling levels used in this case are called dose constraints.
De maximinivåer som tillämpas i detta fall kallas dosrestriktioner.
Because family and close friends may benefit from the presence of the treated patient in the family circle, the pre-set dose constraint can be higher than the public dose limits.
Eftersom familj och nära vänner kan ha förmånen att ha den behandlade patienten hos sig i hemmet, kan de förutbestämda dosrestriktionerna vara högre än de dosgränser som gäller för allmänheten.
Third persons, however, who have no relationship whatsoever with the patient and generally are occasional "victims" of the patient-source, do not benefit from the exposure at all and are therefore regarded as members of the public.
Tredje man, däremot, som inte har någon som helst ardmytning till patienten och vanligen är tillfälliga "offer" för patientkällan, drar ingen fördel alls av exponeringen och betraktas därför som enskilda personer ur allmänheten.
When patients are treated with radioactive substances, doses to family and close friends depend on the behaviour of the patient and their own behaviour.
När patienter behandlats med radioaktiva ämnen beror doserna till familj och nära vänner på deras eget och patientens uppträdande.
If certain rules are respected pre-set dose constraints can be met.
De förutbestämda dosrestriktionerna kan uppfyllas om man följer vissa regler.
The doses to third persons, however, who usually are not even aware of the fact that there is a source in the vicinity, depends totally on the behaviour of the patient.
Däremot beror de doser som tredje man utsätts för helt och hållet på patientens uppträdande, eftersom tredje man i allmänhet inte ens är medveten om att han eller hon är i närheten av en källa.
As mentioned before, young children have a two to three times higher risk factor than the average population.
Som tidigare nämnts så har små barn en riskfaktor som är två till tre gånger så stor som genomsnittsbefolkningen.
So for an equal risk of stochastic effects the dose constraint for children and unborn children should be 2 - 3 times lower than for adults.
För att få en likvärdig risk för stokastiska effekter bör dosrestriktionen för barn och ofödda barn vara två till tre gånger lägre än för vuxna.
The risk factor for elderly people (60 to 80 years of age) is 3 to 10 times lower than for the average population. This gives the possibility of higher dose constraints for this age group.
Riskfaktorn för äldre människor (mellan 60 och 80 år gamla) är tre till tio gånger lägre än för genomsnittsbefolkningen, vilket ger möjlighet till högre dosrestriktioner för denna åldersgrupp.
As can be noted from table IV.2, Column C and D (Annex IV) most guidelines used to steer the behaviour of patients are adequate for adults and children above 10 years old, but are not suitable for small or unborn children.
Som synes i tabell IV.2, kolumn C och D (bilaga IV), är de flesta riktlinjerna för vad patienten bör tänka på adekvata för vuxna och barn över tio år, men däremot inte lämpliga för små barn eller ofödda barn.
For the latter group special instructions should be given.
För den sistnämnda gruppen bör särskilda instruktioner ges.
Dose Constraint levels for Iodine-131 treatment
Nivåer för dosrestriktioner för jod-131-behandling
Table 1 proposes dose constraints for family and close friends of out-patients, or discharged in­patients, after therapy with radionuclides.
I tabell 1 ges förslag till dosrestriktioner för polikliniska patienters eller utskrivna patienters familj och nära vänner efter behandlingen med radionukleider.
The values given are set taking into account the following considerations:
De givna värdena är baserade på följande iakttagelser:
1) Dose limits do not apply to medical exposures but they can be used as a reference value as to the acceptability of a certain exposure.
1) Dosgränser tillämpas inte på medicinsk bestrålning men de kan användas som referensvärde för om en viss bestrålning är godtagbar.
2) An exposure due to a patientsource will occur only once or twice in a lifetime of a typical individual.
2) Vanligtvis utsätts man bara en eller två gånger under sin livstid för bestrålning från en patientkälla.
3) The age of the exposed individual at the time of exposure plays a major role in the risk calculation.
3) Åldern hos den person som utsätts för bestrålning spelar en betydande roll när det gäller att beräkna riskerna.
Therefore, π
Alltså:
1 mSv is an accepted upper level for the remainder of the pregnancy for the exposure of an unborn child whose mother is exposed during work (BSS), so using the same level seems to be reasonable for the exposure in utero by a patient-source.
moder utsätts för bestrålning i arbetet (BSS), så samma nivå tycks vara rimlig för bestrålning in utero från en patientkälla.
Children up to 10 years old are assumed to have the same risk as unborn children, therefore 1 mSv seems to be an acceptable level for them as well.
Barn upp till tio års ålder antas löpa samma risk som ofödda barn, varför 1 mSv tycks vara en godtagbar nivå även för dem.
Children of 10+ and adults have a 2 to 3 times lower risk than younger children.
Barn över tio år och vuxna löper en risk som är två till tre gånger mindre än för mindre barn.
In setting dose constraints for this group, it could be helpful to refer to the BSS.
För att fastställa dosrestriktioner för den här gruppen kan det vara till hjälp att se vad som sägs i direktivet om grundläggande säkerhetsnormer.
According to this Directive, in special circumstances, the dose limit for a member of the public in a single year is allowed to be higher than 1 mSv, provided that the average over a 5-year period does not exceed 1 mSv/y.
Enligt detta direktiv tillåts dosgränsen under särskilda omständigheter under ett enda år vara högre än 1 mSv, förutsatt att medelvärdet under en femårsperiod inte överstiger 1 mSv per år.
As individuals on average will come into contact with a patientsource only once in their lifetime, it can be considered as a "special circumstance".
Eftersom man i allmänhet inte kommer i kontakt med en patientkälla mer än en gång under sin livstid, kan detta betraktas som en "särskild omständighet".
Therefore, taking into account also potential exposures from other man-made sources than the patientsource during this period, a dose constraint of 3 mSv seems reasonable
Tar man således hänsyn till potentiell bestrålning från andra källor som orsakats av människor än patientkällan under denna period, tycks en dosrestriktion på 3 mSv vara rimlig.
Adults of 60 years old have a 3 to 10 times lower risk than the average population and for individuals older than 65 years the risk is 5 to 10 times lower.
Vuxna över 60 år löper en risk som är tre till tio gånger mindre än hos genomsnittsbefolkningen och för personer över 65 är denna risk fem till tio gånger så liten.
Therefore a dose constraint for elderly people of 15 mSv is considered reasonable.
En dosrestriktion på 15 mSv för äldre människor anses därför vara rimlig.
Proposed Dose Constraints [mSv] for family and close friends per treatment with iodine-131
Tabell 1 Föreslagna dosrestriktioner [mSv] för familj och nära vänner per behandling med jod-131
Group of persons
Persongrupp
Adults up to about 60 years old
Vuxna upp till ca 60 år
Adults 60+ years old
Vuxna, 60 år och äldre
** These levels are not expected to be applied to family and close friends comforting very ill in-patients, such as mothers taking care of hospitalised children
** Dessa nivåer förväntas inte tillämpas på familj och nära vänner som är till stöd för mycket sjuka patienter, såsom mödrar som tar hand om barn inlagda på sjukhus.
As the exposure of third persons is regarded as an exposure of members of the public, dose limits do apply.
Eftersom bestrålning av tredje man betraktas som bestrålning av enskilda personer ur befolkningen skall dosgränserna tillämpas på denna grupp.
The dose limit for the public as mentioned in the BSS is a cumulative dose limit applying to the sum of all exposures of a member of the public.
Den dosgräns för allmänheten som omnämns i BSS är en ackumulerad dosgräns som tillämpas på summan av all bestrålning som en enskild person ur befolkningen utsätts för.
Consideration should be given to the fact that other man-made sources also may cause exposure to a particular individual and that the sum of all these exposures shall not exceed 1 mSv in a year.
Det bör uppmärksammas att andra källor som orsakats av människor också kan utsätta en enskild individ för bestrålning och att summan av all denna besttålning inte skall överstiga 1 mSv under ett års tid.
Therefore, 0.3 mSv, being just a fraction of the dose limit, is recommended as the upper limit for this type of exposure.
Eftersom 0,3 mSv således bara är en bråkdel av dosgränsen, rekommenderas den som en övre gräns för denna typ av besttålning.
TREATMENT OF OUT-PATIENTS AND DISCHARGE OF IN-PATIENTS
BEHANDLING AV POLIKLINISKA PATIENTER OCH UTSKRIVNA PATIENTER