natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, that system is, a fortiori, contrary to Article 2(2) of Directive 89/552.
Huruvida direktivet har införlivats för Tyskspråkiga gemenskapens vidkommande (femte anmärkningen)
As has already been stated, it is solely for the Member States from which programmes emanate to monitor compliance with the provisions of the directive by the broadcasters under their jurisdiction.
Såvitt gäller Tyskspråkiga gemenskapen har Konungariket Belgien enligt kommissionens uppfattning underlåtit att inom de fastställda fristerna anta de bestämmelser som är nödvändiga för att följa artikel 2.2 i direktiv 89/552.
According to the Commission, the Kingdom of Belgium has failed, as regards the bilingual Metropolitan Region of Brussels, to implement within the prescribed period the provisions necessary to comply with Article 2(2) of Directive 89/552.
Den belgiska regeringen har genmält att återutsändningen av TV-sändningar inom Tyskspråkiga gemenskapen är helt fri, oavsett programmens härkomst och innehåll, eftersom Tyskspråkiga gemenskapen saknar möjlighet att lagstiftningsvägen begränsa den fria rörligheten i fråga om sändningar.
In that regard, the Belgian Government states that, as far as that region is concerned, Directive 89/552 was transposed by the Law of 30 March 1995.
Det åligger endast den medlemsstat varifrån sändningarna härrör att säkerställa att bestämmelserna i direktiv 89/552 följs av programföretagen inom dess jurisdiktion.
Without there being any need to examine whether, in the light of Directive 89/552, a Member State is still entitled, on the basis of Article 59 of the Treaty, to take measures to prevent a person providing services whose activity is entirely or principally directed towards its territory from exercising the freedoms guaranteed by the Treaty for the purpose of avoiding the rules which would be applicable to him if he were established within that State, it need only be stated that those cases do not in any event authorize a Member State generally to exclude provision of certain services by operators established in other Member States, since that would entail abolition of the freedom to provide services (Case C-211/91 Commission ν Belgium).
Det är i detta hänseende tillräckligt att påpeka att kommissionen varken har åberopat någon föreskrift eller faktisk omständighet som visar att friheten att ta emot och överföra sändningar från andra medlemsstater enligt artikel 2.2 i direktiv 89/552 inte skulle vara skyddad inom Tyskspråkiga gemenskapen.
Article 25 of Directive 89/552 provides that the Member States are to bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with the directive by no later than 3 October 1991, and forthwith to inform the Commission thereof.
Huruvida direktivet har införlivats för den tvåspråkiga huvudstadsregionen Bryssels vidkommande (fjärde anmärkningen)
Since the transposition did not take place within the period prescribed, this objection must be upheld.
Såvitt gäller den tvåspråkiga regionen Bryssel har Konungariket Belgien enligt kommissionens uppfattning underlåtit att inom de fastställda
On 4 May 1994 the Flemish Community adopted the Decree on radio and television networks and the authorization necessary for the establishment and operation of such networks and on promoting the broadcasting and production of television programmes (hereinafter «the decree of 4 May 1994»).
Huruvida artiklarna 14 och 15 i direktiv 89/552 har införlivats pä ett korrekt sätt för Franska gemenskapens vidkommande (sjätte anmärkningen) fristerna anta de bestämmelser som ä är
Fifth objection: no transposition in the Germanspeaking Community
Den belgiska regeringen har inte bestritt riktigheten av denna anmärkning.
According to the Commission, the Kingdom of Belgium has failed, as regards the Germanspeaking Community, to implement within the
nödvändiga för att följa artikel 2.2 i direkti iv 89/552.
According to the Commission, the decree of 4 May 1994 maintains the system of prior authorization, since Article 10(2)(4) makes the retransmission of programmes from other Member States subject to three conditions.
Vid sådant förhållande finns anledning att bifalla kommissionens talan i den del som avser den sjätte anmärkningen.
First, those programmes must be authorized by the
Den belgiska regeringen har i detta avseende uppgivit att direktiv 89/552, såvitt gäller denna region, har införlivats genom lagen av den 30 mars 1995.
The Court held:
Domstolen har beslutat följande dom:
Declares that the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under Council Directive 89/552/EEC of 3 October 1989 on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities, in particular Articles 2, 14 and 15 thereof, as regards the French Community, by maintaining, in the French-speaking region, a system of prior authorization for the retransmission by cable of television broadcasts emanating from other Member States; as regards the French Community, by maintaining, in the French-speaking region, a system of express, conditional prior authorization for the retransmission by cable of television broadcasts emanating from other Member States which contain commercial advertising or teleshopping programmes especially intended for viewers in the French Community; as regards the Flemish community, by maintaining, in the Dutch-speaking region, a system of prior authorization for the retransmission by cable of television broadcasts emanating from other Member States; as regards the bilingual Metropolitan Region of Brussels, by failing to adopt the laws, regulations and administrative measures necessary to comply with Article 2(2) of Directive 89/552; as regards the French Community, by failing to adopt the laws, regulations and administrative measures necessary to comply fully with Articles 14 and 15 of Directive 89/552;
Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television, särskilt enligt artiklarna 2, 14 och 15 i detta, genom att för Franska gemenskapens vidkommande bibehålla en reglering i den franskspråkiga regionen med krav på ßrhandstiUstand för att via kabel återutsända TV-sändningar från andra medlemsstater, att för Franska gemenskapens vidkommande bibehålla en reglering i den franskspråkiga regionen med krav på uttryckligt och villkorat förhandstillstånd för att via kabel återutsända sådana TV-sändningar från andra medlemsstater som innehåller reklam eller försäljningsprogram särskilt avsedda för TV-publiken inom Franska gemenskapen, att för Flamländska gemenskapens vidkommande bibehålla en reglering i den nederländskspråkiga regionen med krav på förhandstillstånd för att via kabel återutsända TV-sändningar från andra medlemsstater, att för den tvåspråkiga huvudstadsregionen Brysseb vidkommande inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa artikel 2.2 i direktiv 89/552, och att för Franska gemenskapens vidkommande inte anta de hgar och andra författningar som är nödvändiga för att helt följa artiklarna 14 och 15 i direktiv 89/552.
Dismisses the remainder of the application;
Talan ogillas i övrigt.
Joined Cases C-58/95, C-75/95, C-112/95, C119/95, C-123/95, C-135/95, C-140/95, C141/95, C-154/95 and C-157/95 S. Galloti and Others Environment and consumers
Förenade målen C-58/95, C-75/95, C-112/95, C-119/95, C-123/95, C-135/95, C-140/95, C-141/95, C-154/95 och C-157/95 S. Galloti e.a. Miljö och konsumentskydd
Waste - Directive 91/156/EEC)
Avfall - Direktiv
Italian Republic's failure to implement the directive within the prescribed time-limit.
Förhandsavgörande "Tillnärmning av lagstiftning (första avdelningen) direktiv till syfte att säkerställa den inre marknadens funktion och att avlägsna olikheter i behandling av de ekonomiska aktörerna.
By ten orders made between 26 October 1994 and 4 April 1995, received at the Court between 6 March and 19 May 1995, the Pretore of the Pretura Circondariale di Roma (District Magistrate's Court, Rome), sitting in some of the proceedings as the Sezione Distaccata di Tivoli (Tivoli Division) and in the remainder as the Sezione Distaccata di Castelnuovo di Porto (Castelnuovo di Porto Division), referred to the Court for a preliminary ruling two questions relating to Council Directive 91/156/EEC of 18 March 1991 amending Directive 75/442/EEC on waste (hereinafter «the directive»).
Pretura circondariale di Roma har, dels för sezione distaccata di Tivoli, dels för sezione distaccata di Castelnuovo di Porto, genom tio beslut meddelade mellan den 26 oktober 1994 och den 4 april 1995, vilka inkom till domstolen mellan den 6 mars och den 19 maj 1995, begärt ett förhandsavgörande angående två frågor avseende tolkningen av rådets direktiv 91/156/EEG av den 18 mars 1991 om ändring av direktiv 75/442/EEG om avfall (nedan kallat "direktiv 91/156").
The questions are based on the Pretore's interpretation of the directive, according to which the new Community law provisions relaxed the permit system for waste recovery and introduced a system of controls that is primarily administrative in nature, restricting criminal-law controls to serious cases.
Dessa frågor har uppkommit i olika brottmål mot diverse personer som har åtalats för brott mot de italienska bestämmelserna om avfall.
Those questions were raised in criminal proceedings against various people accused of contravening Italian legislation on waste.
Den nationella domstolens frågor
Such an interpretation of the permit system in Directive 91/156 is incorrect.
En sådan tolkning av tillståndsplikten i direktiv 91/156 felaktig är.
Articles 9 and 10 of the directive require undertakings and establishments handling waste to obtain a permit, whether they carry out disposal operations specified in Annex IIA to the directive or operations which may lead to recovery specified in Annex IIB.
Enligt artiklarna 9 och 10 i detta direktiv måste nämligen företag eller inrättningar som behandlar avfall erhålla ett tillstånd, oavsett om de tillämpar sådana bortskaffningsförfaranden som avses i bilaga 2 A i direktivet eller sådana förfaranden som leder fram till möjligheten att återvinna som avses i bilaga 2 B. Avseende artikel 11, i vilken det föreskrivs möjlighet till undantag från tillståndsplikten i fråga om inrättningar eller företag som själva bortskaffar sitt avfall på den plats där detta uppkommer och inrättningar eller företag som återvinner avfall, skall medlemsstaterna införa lämpliga nationella åtgärder och de har då ett utrymme för skön.
case of establishments and undertakings carrying out their own waste disposal at the place of production or carrying out waste recovery; this requires the adoption of national measures, regarding which the Member States enjoy a wide discretion.
att detta direktiv särskilt avser att säkra den inre marknadens funktion och att avlägsna olikheter i behandling av de ekonomiska aktörerna.
of the Treaty and not Article 100a, since the main object of the harmonization provided for in Article 1 of the directive was to ensure, with a view to protecting the environment, the effective management of waste in the Community, regardless of its origin, and it had only ancillary effects on the conditions of competition and trade (C-155/91 Commission ν Council).
I detta hänseende skall det tilläggas att även om direktiv 91/156 skulle ha sådana särskilda syften som den nationella domstolen anser att det har, kan inte detta få till följd att medlemsstaternas frihet enligt artikel 189 tredje stycket i fördraget, att bestämma de former och tillvägagångssätt som är lämpligast för att säkra direktivens ändamålsenliga verkan, begränsas.
«Article 5 and the third paragraph of Article 189 of the EC Treaty must be interpreted as not precluding a Member State from imposing criminal penalties to ensure compliance with the obligations laid down by Council Directive 91/156/EEC of 18 March 1991 amending Directive 75/442/EEC on waste, provided that those penalties are analogous to those applicable to infringements of national law of a similar nature and importance and are, in any event, effective, proportionate and dissuasive.»
"Artiklarna 5 och 189 tredje stycket i EG-fördraget skall tolkas på så sätt att de inte innebär ett förbud för en medlemsstat att föreskriva straffrättsliga påföljder för att säkra att de skyldigheter som föreskrivs i direktiv 91/156 uppfylls ändamålsenligt, under förutsättning att de påföljder som föreskrivs motsvarar de som gäller för överträdeber av nationell rätt av samma art och grovhet samt att påföljderna under alla omständigheter är effektiva, står i rimlig proportion till överträdelsen och har en avskräckande verkan.*
Advocate General N. Fennelly delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 8 February 1996.
Generaladvokaten N. Fennellv har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför första avdelningen den 8 februari 1996.
In view of the foregoing, I propose that the questions submitted by the Pretura Circondariale, Rome (Rome District Magistrates' Court), Tivoli and Castelnuovo di Porto Divisions, be answered as follows:
Det finns inga bestämmelser i direktivet som hindrar en medlemsstat från att även kräva tillstånd för att utföra annan verksamhet i samband med återvinning och bortskaffande av avfall som omfattas av direktivet.
Council Directive 91/156/EEC of 18 March 1991 amending Directive 75/442/EEC on waste obliges Member States to ensure that establishments and undertakings which carry out recovery operations or which carry out their own waste disposal at the place of production obtain a permit to do so; these activities may only be carried out without a permit where the Member State has opted to grant an exemption from the permit requirement, and only in accordance with the conditions laid down by Article 11(1) of the Directive.
Rådets direktiv 91/156/EEG har inte till syfte att säkerställa en likabehandling mellan aktörerna på den inre marknaden avseende påföljder som kan föreskrivas för brott mot den nationella lagstiftning om avfall genom vilken direktivet har införlivats."
Articles 46 and 47 of Regulation (EEC) No 1408/71 -
46 och 47 i förordning
Preliminary ruling (Social security — Invalidity Calculation of benefits) (Fifth Chamber) permanently incapacitated for work in July 1990.
Förhandsavgörande 'Social trygghet — Invaliditet Beräkning av förmåner* (femte avdelningen) bestående arbetsoförmåga på grund av en sjukdom som inte var någon yrkessjukdom.
By order of 31 May 1994, received at the Court on 13 September 1994, the Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (High Court of Justice of the Basque Autonomous Community) referred to the Court for a preliminary ruling six questions on the interpretation and validity of Article 47(1) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983 and as adapted by Annex I, Part VIII, of the Act concerning the Conditions of Accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic and the adjustments to the Treaties, and on the interpretation of Article 46(2) ofthat regulation.
Genom denna fråga vill den nationella domstolen få klarhet i vilken av de två regler som återfinns i bestämmelserna i artikel 47.1 i förordningen som omfattas av det system för beräkning av invaliditetsförmåner som föreskrivs i den spanska lagstiftningen.
In this question, the national court asks under which of the two rules contained in Article 47(1) of the regulation the system for calculating invalidity benefits laid down by the Spanish legislation falls.
Genom beslut av den 31 maj 1994, som inkom till domstolen den 13 september samma år, har Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco begärt att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande beträffande sex frågor angående tolkningen och giltigheten av artikel 47.1 i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2001/83 av den 2 juni 1983 och efter den anpassning som skett genom bilaga 1 VIII i akt för anslutningsvillkoren för Konungariket Spanien och Portugisiska republiken och anpassningarna av fördragen (nedan kallad "förordningen"), samt tolkningen av artikel 46.2 i samma förordning.
The first rule applies where the legislation of the Member State concerned provides that benefits are to be calculated on the basis of the amount of wages or salaries, contributions or increases, and periods of insurance or residence in another Member State are taken into account.
Den första regeln är tillämplig på fall där det i den berörda medlemsstatens lagstiftning föreskrivs att beräkningen av förmåner grundas på beloppet av löner, avgifter eller ökningar och när försäkrings- eller bosättningsperioderna i en annan medlemsstat skall beaktas.
The questions were raised in a dispute between the Instituto Nacional de la Seguridad Social (National Social Security Institute; «the INSS») and the Tesorería General de la Seguridad Social (General Social Security Revenue Authority), Spanish social security agencies, and Mr Lafuente Nieto concerning the calculation of his invalidity pension.
Dessa frågor har uppkommit inom ramen för en tvist mellan Lafuente Nieto å ena sidan och spanska institutioner för social trygghet — Instituto Nacional de la Seguridad Social (nedan kallad "INSS") och Tesorería General de la Seguridad Social — angående beräkningen av hans invaliditetspension.
Mr Lafuente Nieto, a worker of Spanish nationality who worked in Spain before 1969, and then in Germany until 1990, became wholly and
Lafuente Nieto, som är arbetstagare av spansk nationalitet som varit anställd i Spanien (före år 1969) och sedan i Tyskland (fram till år 1990), drabbades i juli 1990 av total och bestående arbetsoförmåga.
That does not cover a system such as that described by the national court, whereby the amount of benefits does not depend on the length of the insurance periods and, in
I ett sådant system grundas beräkningen av förmånerna nämligen inte på det faktiska beloppet av inkomster, avgifter eller ökningar som uppburits under de sammanlagda fullgjorda försäkrings- eller bosättningsperioderna.
calculating that amount, account is taken of the average of the contribution bases corresponding to the worker's wages or salary over a certain number of years preceding the onset of the invalidity, or, in respect of periods during which the person concerned was not obliged to pay contributions, to a minimum wage or salary.
svårigheter när den lagstiftning som är tillämplig är lagstiftningen i den medlemsstat där arbetsoförmågan har uppstått och när de försäkringsperioder som används till att fastställa den genomsnittliga avgiftsgrunden faktiskt har fullgjorts i nämnda stat.
The interpretation of the rule at issue does not raise any serious difficulty when the legislation which applies is that of the Member State in which the invalidity occurred and the insurance periods used to determine the average basis for contributions were actually completed in that State.
Den andra regeln, som finns i stycke e vilket lagts till artikel 47.1 i förordningen i samband med Konungariket Spaniens och Portugisiska republikens anslutning till gemenskapen, är tillämplig i fall då det i den berörda medlemsstatens lagstiftning föreskrivs att beräkningen av förmåner grundas på den genomsnittliga avgiftsgrunden som fastställs med beaktande av endast de försäkringsperioder som fullgjorts enligt nämnda stats lagstiftning.
The second rule, contained in Article 47(l)(e) of the regulation, which was added at the time of the accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic to the Community, applies where the legislation of the Member State concerned provides that benefits are to be calculated on the basis of average contributions, determined exclusively by reference to periods of insurance completed under the legislation ofthat State.
Det framgår av de omständigheter under vilka denna regel har tagits in i förordningen att den just avser ett sådant system för beräkning av invaliditetsförmåner som föreskrivs i den spanska lagstiftningen där det faktiskt föreskrivs att beräkningen av förmåner undantagslöst grundas på en genomsnittlig avgiftsgrund.
But that does not apply to the situation at issue in the main proceedings, where, in the first place, the invalidity arose in a Member State whose legislation is of a different type from that under which benefits are sought and, moreover, the worker concerned did not pay contributions under the latter legislation during the period used to determine the average basis for contributions.
Detta är emellertid inte fallet i den situation som utgör föremålet för det föreliggande målet vid den nationella domstolen, där den berörde dels har drabbats av arbetsoförmåga i en medlemsstat vars lagstiftning är av en annan typ än den lagstiftning som är tillämplig, dels inte har betalat avgifter enligt denna senare lagstiftning under den period som används till att fastställa den genomsnittliga avgiftsgrunden.
In such a situation, Spanish legislation does not simply provide that the calculation of benefits rests on an average basis for contributions, within the meaning of the rule at issue.
För en sådan situation föreskrivs i den spanska lagstiftningen inte enbart att beräkningen av förmåner grundas på en genomsnittlig avgiftsgrund i den mening som avses i den tvistiga regeln.
It provides that, in the absence of an obligation to pay contributions during all or part of the reference period, a minimum basis is wholly or partially substituted for the average basis, which may work to the disadvantage of migrant workers.
Där anges närmare att en minimigrund, i fall av bristande avgiftsskyldighet under hela eller en del av referensperioden, delvis eller helt ersätter den genomsnittliga grunden vilket kan leda till att den migrerande arbetstagaren behandlas mindre gynnsamt.
The rule contained in Article 47(l)(e) of the regulation, which envisages a calculation using an average basis for contributions such as that provided for, in principle, by Spanish legislation, is not intended to authorize, and cannot in any event have the effect of authorizing, by way of exception and in certain situations limited to workers who have exercised their right to free movement, a different method of calculation based on a minimum basis for contributions.
Den hänskjutande domstolen har särskilt frågat om inte iakttagandet av dessa principer innebär att det vid beräkningen av den genomsnittliga avgiftsgrunden i enlighet med den berörda lagstiftningen skall tas hänsyn till de avgifter som betalats i enlighet med en annan lagstiftning inom ramen för de avgifter som borde ha betalats enligt den förstnämnda lagstiftningen, om den berörde fortfarande skulle ha omfattats av den när invaliditeten uppstod.
In particular, the court asks whether compliance with those principles does not imply that, in calculating the average contribution basis under the legislation concerned, account must be taken of contributions paid under the legislation of another Member State, within the limit of the contributions which would have had to be paid under the first legislation, if the person concerned had at all times been subject to the latter at the time when the invalidity arose.
Regeln i artikel 47.1 e i förordningen som avser ett system för beräkning som i princip grundas på en sådan genomsnittlig avgiftsgrund som föreskrivs i den spanska lagstiftningen har inte till syfte och kan i vilket fall som helst inte ha till resultat att, med undantag av och i vissa situationer som är karakteristiska för arbetare som har utövat sin rätt till fri rörlighet, tillåta ett annat beräkningssätt som grundas på en minimiavgiftsgrund.