natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Offprint from the General Report on the Activities of the European Union 1996
Utdrag ur Allmän rapport om Europeiska unionens verksamhet - 1996
Luxembourg: Office for Official Publications of the European Communities, 1997
Luxembourg: Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer, 1997
© European Communities, 1997 Reproduction is authorized provided the source is acknowledged.
© Europeiska gemenskaperna, 1997 Kopiering tillåten med angivande av källan.
CHAPTER X —COMMUNITY LAW
KAPITEL X — GEMENSKAPSRATT
Section 1 — Monitoring the application of Community law
Avsnitt 1 — Kontroll av tillämpningen av gemenskapsrätten
Section 2 — Decisions by the Court of Justice and the Court of First Instance
Avsnitt 2 — Domstolens och förstainstansrättens rättspraxis
Discrimination on grounds of nationality Equal treatment Social legislation: health and safety of workers Free movement of goods and customs union Competition — State aid Common agricultural policy Common commercial policy — External relations
Konkurrens — Statligt stöd
Institutional matters Activities of the Court of Justice and the Court of First Instance
Gemensam handelspolitik — Yttre förbindelser
This publication is an extract from the General Report on the Activities of the European Union 1996.
Vi vill fästa läsarnas uppmärksamhet på att denna utgåva är ett utdrag ur Allmän rapport om Europeiska unionens verksamhet - 1996.
The text has in no way been modified: references to 'this Report' should therefore be construed as references to the General Report 1996.
Texten har inte ändrats och när hänvisningar görs till "denna rapport" avses den allmänna rapporten 1996.
Nor has the text been brought up to date since that Report was published.
Det har inte heller gjorts någon uppdatering av tryckdatum i rapporten.
It commenced 1 138 infringement procedures in 1996, as against 1 016 in 1995, and issued 433 reasoned opinions (192 in 1995).
Kommissionen inledde 1 138 överträdelseförfaranden (1016 under 1995) och avgav 433 motiverade yttran­den (192 år 1995).
The breakdown by country of cases referred in 1996 is as follows: Belgium 20, Denmark 0, Germany 9, Greece 17, Spain 9, France 11, Ireland 4, Italy 9, Luxembourg 4, Netherlands 2, Austria 1, Portugal 6, Finland 0, Sweden 0 and the United Kingdom 1.
Fördelningen av de anhängiggjorda ärendena bland medlemssta­terna var följande: Belgien 20, Danmark 0, Tyskland 9. Grekland 17, Spanien 9, Frankrike 11, Irland 4, Italien 9, Luxemburg 4, Nederländerna 2, Österrike 1, Portu­gal 6, Finland 0, Sverige 0 och Förenade kungariket 1.
The pur­pose of these measures is threefold: to speed up processing of cases, to simplify the procedural rules, and to make the Commission's decisions on infringements more transparent.
Dessa åtgärder har tre syften: att påskynda behandlingen av ärenden, att förenkla förfarandereglerna och att skapa större öppenhet kring kommissionens beslut rörande överträdelser.
The effect of these measures can already be seen in the statistics: the very marked increase in the number of reasoned opinions (125%) sent by the Commission and the number of applications submitted to the Court of Justice (up by 29%) is an indication of the central importance given by the Commission to speed­ing up the handling of cases.
Resultatet av dessa åtgärder återspeglas redan i statistiken: en mycket stark ökning av antalet motiverade yttranden (+125%) som avgivits av kommissionen och av antalet ansökningar som lämnats till EG­domstolen (+29 %) visar att kommissionen har fäst stor vikt vid att påskynda behandlingen av ärendena.
The number of cases terminated, which has remained steady (1 750, of which 875 concerned established infringements, as against 2 045 in 1995, when there was a very sharp rise).
Antalet avslutade fall ligger kvar på samma nivå ( 1 750, varav 875 gäller konstaterade överträdelser, jämfört med
After levelling off in 1995, a tendency already reported and analysed in the 13th annual report on monitoring the application of Community law, the number of complaints fell in 1996 (805 compared with 1 006
Under 1996 har antalet anmälningar minskat (805 jämfört med 1 006 under 1995) efter den stagnation år 1995 som konstaterades och analyserades i den trettonde års­rapporten om kontroll av tillämpningen av gemenskapsrätten.
Detailed information on the infringement proceedings com menced in the course of the year and on progress in transposing directives into national law will be given in the 14th report on the application of Community law, to be published in 1997.
Detaljerad information om de överträdelseförfaranden som inletts under året, samt om hur gemenskapsdirektiv överförts till nationell rätt, kommer att återfinnas i den fjortonde årsrapporten om tillämpningen av gemenskapsrätten, vilken kommer att publiceras under 1997.
The Commission sent the 13th annual report, covering 1995, to Parliament and the Council on 25 June.1Parliament reacted to the 12th annual report, covering 1994, in a resolution passed on 13 February.2
Kommissionen överlämnade den 25 juni1den trettonde årsrapporten (1995) till Europaparlamentet och till rådet. Dessutom uttalade sig Europaparlamentet om den tolfte årsrapporten (1994) i en resolution av den 13 februari2.
Figures concerning the activities of the Court of Justice and the Court of First Instance are given in Tables 26 to 29.
Sifferuppgifter rörande EG-domstolens och förstainstansrättens verksamhet återfinns i tabellerna 26 till 29.
In its long­awaited judgments of 5 March,223 May3and 8 October,4the Court confirmed that a Member State is obliged to make good damage caused to individuals by breaches of Community law attributable to the State, even where the national legislature was respon­sible for the breach in question.
Domstolen bekräftade i sina med spänning emotsedda domar av den 5 mars2, den 23 maj1 och den 8 oktober4att det åligger en medlemsstat att gottgöra den skada som enskilda åsamkas genom statens överträdelse av gemenskapsrätten även i fall då överträdelsen är att hänföra till statens lagstiftande organ.
In Brasserie du pêcheur the Court made it clear that national law could not rule out compensation for loss of profit by individuals.
I Brasserie du pêcheur-domen har dom stolen tillagt att det i en nationell rättsordning inte får vara uteslutet att tillerkänna enskilda ersättning för utebliven vinst.
See also the quarterly analysis of judgments in the Bulletin of the European Union (Bull.
Se aven kvartalskrönikan om rättspraxis i Europeiska unionens bulletin (Bull.
10­1966, points 1.8.14 to 1.8.23; Bull. 12­1996).
10-1996. punkterna 1.8.14-1.8.23 och Bull. 121996).
Case C­5/94 The Queen ν Ministry of Agriculture, Fisheries and Food ex parte Hedley Lomas (Ireland): Bull.
Förenade målen C-178/94. C-179/94, C-188/94.
7/8­1996, point 1.8.58.
C-189/94 och C-190/94.
Joined Cases C­178/94, C­179/94, C­188/94, C­189/94 and C­190/94 Dillenkoffer and Others ν Germany: Bull. 12­1996.
Erich Dillenkofer m.fl. mot För bundsrepubliken Tyskland (Bull. 121996).
On 28 March the Court held that, as Community law stands at present, the Community is not competent to accede to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms. '
I ett yttrande av den 28 mars' uttalade domstolen att Europeiska gemenskapen enligt gällande gemenskapsrätt saknar behörighet att ansluta sig till konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna.
In its opinion Article 235 of the EC Treaty does not con­stitute an appropriate legal basis, and only an amendment of the Treaty would make accession possible.
Domstolens uppfattning är att artikel 235 i fördraget inte utgör en adekvat rättslig grund och att en anslutning till konventionen kan möjliggöras endast genom en ändring av fördraget.
On 30 April the Court ruled that the dismissal of a transsexual for a reason related to a gender reassignment was precluded by Council Directive 76/207/EEC on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, voca­tional training and promotion, and working conditions. '
I en dom meddelad den 30 april' slog domstolen fast att uppsägning av en transsexuell person av en anledning förknippad med dennes könsbyte inte är förenlig med rådets direktiv 76/207/EEG om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor.
The Court took the view that the Directive was simply the expression, in the material field, of the principle of equality, which was one of the fundamental principles of Community law and was intended to ensure that there was no discrimination whatsoever on grounds of sex.
Enligt domstolen ger direktivet inom sitt tillämpningsområde uttryck för en jämställdhetsprincip som är grundläggande för gemenskapsrätten.
To tolerate such dis­crimination in respect of transsexuals would be tantamount to a failure to respect the dignity and freedom to which they were entitled and which the Court had a duty to safeguard.
Domstolen ansåg att denna princip utesluter varje diskriminering på grund av kön och att accepterandet av sådan diskriminering vore att förvägra en person den värdighet och den frihet som tillkommer honom och som domstolen har att värna.
On 12 November the Court dismissed2in almost every respect the action brought by the United Kingdom for the annulment of Council Directive 93/104/EC concerning certain aspects of the organization of working time.3It held that the Council had been fully justified in using Article 118a of the Treaty as the legal basis for the Directive.
Genom dom av den 12 november2avslog domstolen i väsentliga delar Förenade kungarikets talan om ogiltigförklaring av rådets direktiv 93/104/EG3om arbetstidens förläggning i vissa avseenden. Domstolen fann att rådet haft fog för att grunda direktivet på artikel 118a i fördraget.
Secondly, an examination of the Direc­tive's aim and content showed that Article 118a had to be used as the legal basis.
Att av sådana skäl förlägga arbetstiden på visst sätt skall inte nödvändigtvis ses som en arbetsmarknadspolitisk åtgärd.
Case C-13/94 P. ν S. and Cornwall County Council: Bull.
Mål C-13/94. P/S och Cornwall County Council (Bull. 7/81996. punkt 1.8.56).
Case C-84/94 United Kingdom ν Council: Bull. 12-1996. OJ L 307, 13.12.1993; Bull.
Mål C-84/94. Förenade kungariket mot rådet (Bull. 121996). EGT nr L 307.
The Court held, however, that the Council had failed to explain why the second sentence of Article 5 of the Directive designated Sunday as a weekly rest day more closely connected with the health and safety of workers than any other day of the week. The Court therefore annulled the second sentence of Article 5, which it considered to be severable from the other provisions of the Directive.
Domstolen menade dock att rådet inte visat varför söndagen som vilodag (som förespråkat i direktivets artikel 5. stycke 2) skulle vara närmare förknippad med arbetstagares hälsa och säkerhet än någon annan veckodag och ogiltigförklarade följaktligen direktivets artikel 5, stycke 2, som domstolen funnit sig kunna behandla särskild från direktivets övriga stadganden.
On 30 April the Court provided an answer to the question of whether a Member State's failure to notify the Commission of technical regulations within the meaning of Council Directive 83/189/EEC of 28 March 1983 laying down a procedure for the provision of information in the field of technical standards and regulations (— > point 112) rendered the national rules in question inapplicable, so that they had no legal effect for individuals. ' The Court ruled that technical regulations which had not been notified were indeed inapplicable and that national courts must decline to apply such regulations. Directive 83/189/EEC was not intended solely to lay down a procedure for the provision of information to the Commission but was also designed to protect the free movement of goods by means of preventive control. This justified a temporary prohibition on implementing a regulation until the Commission and the Member States concerned had had sufficient time to examine it, suggest amendments or propose a harmonizing directive. v Signalson and Securitel: Bull.
I en dom av den 30 april' tog domstolen ställning till frågan huruvida en medlemsstats åsidosättande av förpliktelsen att underrätta kommissionen om tekniska föreskrifter (i den mening som avses i rådets direktiv 83/189/EEG (— > punkt 112) om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter) med för att förordningen blir utan verkan på sådant sätt att den inte kan göras gällande mot enskilda. Domstolen besvarade frågan jakande och tillade att den nationelle domaren skall vägra tillämpa en nationell teknisk föreskrift om vilken kommissionen inte erhållit i direktivet föreskriven underrättelse. Enligt domstolen är syftet med direktiv 83/189/EEG inte endast att upprätta ett informationssystem för kommissionen utan även att genom en förebyggande kontroll slå vakt om den fria rörligheten för varor. Detta motiverar en förpliktelse att för en viss tid åsidosätta föreskriften i fråga. På så sätt ges kommissionen och de berörda länderna tid att analysera den nationella åtgärden och föreslå ändringar av denna eller antagandet av ett harmoniseringsdirektiv. seringsdirektiv. Konkurrens — Statligt stöd
7/8-1996, point
Som huvudsakligt
Case C-194/94 CIA Security International 1.8.57.
Mål C-194/94. CIA Security International SA mot Signalson SA. Securitel SPRL (Bull. 7/81996. punkt 1.8.57).
DECISIONS BY THE < Ol'RT OF _BAR_UST1CE AND THE COURT OF FIRST INSTANC E 451
DOMSTOLENS OCH FÖRSTAINSTANSRÄTTENS RÄTTSPRAXIS
In the annulled decision the Commission had exempted the stat­utes of the EBU (European Broadcasting Union/Eurovision System), an association of the main public television channels and Canal+, from the provisions of Article 85(1) of the Treaty, which prohibit any agreements with a restrictive effect on competition.
Domstolen framhöll särskilt att det av beslutet framgår att kommissionen inte förfogat över tillräcklig utredning för att kunna bedöma huruvida konkurrensbegränsningarna i EBU:s stadgar är nödvändiga i den mening som avses i artikel 85.3 a i fördraget.
The Court of First Instance annulled the decision essentially on the grounds that the Commission had not carried out a full, detailed and impartial examination of all the facts pertinent to the case.
I domen diskuteras även frågan huruvida en uppgift av allmänt intresse (såsom detta begrepp förstås i beslutet) är av beskaffenhet att kunna beaktas vid beviljandet av ett individuellt undantag.
In particular, a reading of the decision showed that the Commission did not have sufficient evidence to con­clude that the restrictions on competition in the EBU's statutes were indispensable within the meaning of Article 85(3)(a).
Domstolen ansåg att kommissionen, vid en helhetsbedömning, kan grunda beviljandet av ett individuellt undantag enligt artikel 85.3, på beaktandet av ett allmänt intresse.
Turning to the question of whether the public interest, as referred to in the decision, was a pertinent consideration which might be taken into account for granting an individual exemption, the Court held that, for the purposes of an overall assessment, the Commission could base its decisions to grant an exemption under Article 85(3) on considerations relating to the pursuit of the public interest.
Domstolen noterade emellertid att kom missionen inte visat att iakttagandet av ett allmänt intresse kräver en sådan exklusiv rätt till utsändningar från idrottsevenemang som enligt beslutet medges för medlem marna i EBU, ej heller att en sådan exklusiv rätt skulle vara oundgängligen nödvändig för att möjliggöra för dessa kanaler att erhålla en skälig avkastning från sina investeringar.
In the Court's opinion the Commission should have substantiated the assertions contained in its decision by a specific economic analysis so that the rea­sons given could be verified by the Community courts.
Enligt domstolen borde påståendena i kommissionens beslut ha för stärkts med en konkret ekonomisk analys för att tillåta gemenskapens domstolar att ta ställning till skälen för beslutet.
On 22 May the Court of First Instance found that an individual could not require the Commission to bring infringement proceedings before the Court under Article 93(2) of the Treaty if a Member State had failed to comply with a Commission decision on State aid.2The Court of First Instance declared inadmissible both an application for the annulment of the Commission's refusal to refer matters to the Court of Justice and an application for a declaration of failure to act, lodged in respect of that same refusal.
I en dom meddelad den 22 maj' fastslog förstainstansrätten att en enskild inte kan fordra att kommissionen skall väcka talan om fördragsbrott mot en med lemsstat enligt artikel 93.2 i EG-fördraget i fall där en sådan stat underlåtit att efter komma ett kommissionsbeslut rörande statligt stöd.
It pointed out that the only way in which the Commission could have reacted favourably to the applicant's request
Domstolen förklarade att varken en talan om ogiltigförkläring mot ett eventuellt beslut av kommissionen att inte väcka talan eller en passivitetstalan rörande samma beslut kan tas upp till prövning och framhöll att den enda åtgärd kommissionen i detta fall hade kunnat företa på sökandens yrkande skulle ha varit att mot medlemsstaten inleda ett förfarande om konstaterande av fördragsbrott.
Case T­277/94 AITF.C ν Commission: Bull.
Mål T-277/94. Associazione italiana tecnico economica del cemento (AITEC) mot kommissionen (Bull. 7/81996. punkt 1.8.59).
As regards State aid, the Court found that the provision of logistical and commercial assistance by a public undertaking (in this case, the French Post Office) to its private-sector subsidiaries engaged in activities open to free competition could be regarded as aid within the meaning of Article 92 of the Treaty if the remuneration received in return was less than that which would have been demanded under normal market conditions.
X-2 kan utgöra ett sådant stöd som avses i fördragets artikel 92 om den erhållna motprestationen understiger vad som skulle ha begärts under normala marknadsförhållanden.
It found that, where a dispute had been referred to the national courts, the latter should determine the cus­tomary level of remuneration for the services in question and that their assessment should be based on an economic analysis taking account of all the factors which an undertaking operating under normal market conditions would have had to take into consideration when charging for the services provided.
Domstolen uttalade att det, inom ramen för ett mål anhängigt vid en nationell domstol, ankommer på den nationella domstolen att fastställa vad som utgör normalt vederlag för de ifrågavarande prestationerna samt att vid en sådan bedömning skall göras en ekonomisk analys vid vilken beaktas alla de omständigheter som ett företag underkastat normala marknadsförhållanden skulle haft att beakta vid fastställandet av vederlaget för sina tjänster.
The Court also ruled that a national court was not required to declare that it lacked jurisdiction or to stay proceedings in cases where a matter had also been referred to the Commission but the latter had not yet decided whether the government measures in ques­tion constituted State aid.
I domen berördes även frågan om en nationell dom stol skall förklara sig obehörig eller skjuta upp prövningen av ett mål när saken samtidigt är anhängig i kommissionen och denna ännu inte tagit ställning till huruvida de statliga åtgärderna utgör statligt stöd.
It pointed out that in cases where a govern­ment measure had not been notified to the Commission, the national courts might have cause to interpret the concept of aid as referred to in Article 92 of the Treaty if they were to determine whether the measure in question should have been notified.
Domstolen besvarade frågan nekande och framhöll särskilt att en nationell domstol, i de fall då en statlig åtgärd inte har anmälts till kommissionen, kan ha att vidta en tolkning av begreppet statligt stöd i EG-fördragets artikel 92 för att avgöra huruvida sådan anmälan borde ha gjorts eller ej.
Should there be any doubt, the national court could ask the Commission for clarification.
Vid tveksamhet på denna punkt kan den nationella domstolen begära klargöranden från kommissionen.
Furthermore, Article 177 of the Treaty enabled, and in certain circumstances required, the national courts to request the Court of Justice for a preliminary rul­ing on the interpretation of Article 92 of the EEC Treaty.
I enlighet med fördragets artikel 177 kan eller skall den nationella domstolen under alla omständigheter till domstolen framställa en begäran om förhandsavgörande rörande tolkningen av artikel 92 i EG-fördraget.
A national court requested to order the repayment of aid had to grant that appli­cation if it found that the aid had not been notified to the Commission, unless repayment was inappropriate by reason of exceptional circum-
Domstolen klargjorde vidare att en nationell domstol som har att ta ställning till ett yrkande om återbetalning av statligt stöd skall bifalla detta yrkande om det konstateras att kom missionen inte underrättats om stöden, dock med undantag för fall där återbetalning, på grund av utomordentliga förhållanden, vore olämplig.
DECISIONS BY IIII ( < H RI Ol _BAR_ΓΜΙ(1 ANI) IIII I OIK I Ol I IRSI INSTAMI
Domstolen tog tillfället i akt att tydliggöra kommissionens befogenheter på detta område.
It was only if a Member State failed, despite the Commission's injunction, to provide the information requested that the latter had the power to ter­minate the procedure, take a decision finding the aid compatible or incompatible with the common market on the basis of the facts at its disposal and, where appropriate, order the aid to be recovered.
Endast om medlemsstaten trots kommissionens uppmaning underlåter att tillhandahålla de begärda upplysningarna kan kommissionen besluta att avbryta förfarandet, med ledning av föreliggande utredning fatta beslut om åtgärdens förenlighet med den gemensamma marknaden och, i förekommande fall. begära att redan utgivet stöd återbetalas.
On 19 March the Court annulled a Council decision giving only Member States the right to vote within the Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO) for the adoption of an agree­ment to encourage sea-fishing vessels to comply with international con­servation and management measures. '
Domstolen ogiltigförklarade den 19 mars' rådets beslut enligt vilket endast medlemsstater tillerkändes rösträtt inom Förenta nationernas organisation för livsmedel och jordbruk (FAO) vid slutandet av ett avtal vilket syftar till att främja havsfiskefartygs iakttagande av internationella åtgärder för fiskbeståndets bevarande och vård.
Both the individual Member States and the Community itself are members of the FAO.
Gemenskapen är medlem av FAO jämsides medlemsstaterna.
In 1991, to resolve problems relating to the allocation of competence between the Community and the Member States within the FAO, the Council and the Commission concluded an arrangement introducing a procedure for coordination between the institutions and providing that the right to vote could be exercised either by the Commission or by the Member States, depending on whether or not most of the questions raised fell within the exclusive competence of the Community.
För att lösa behörighetskonflikter inom FAO mellan gemenskapen och medlemsstaterna träffade rådet och kommissionen 1991 en "uppgörelse" genom vilken inrättades ett samordningsförfarande institutionerna emellan och beslutades att rösträtten skall utövas antingen av kommissionen eller av medlemsstaterna beroende på. om huvuddelen av de dryftade frågorna hör under kommissionens exklusiva behörighet eller ej.
Case C-25/94 Commission ν Council: Bull.
Mål C-25/94. kommissionen mot rådet (Bull. 4-1996. punkt 1.8.24).
Council decision was therefore abovementioned annulled.
Domstolen ansåg för övrigt att rådets beslut haft tydlig rättsverkan, då medlemsstaterna därigenom ensamma, med uteslutande av gemenskapen, tillerkänts rätten att delta i det slutliga ingåendet av avtalet.