natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These should theoretically be authorized first by the Commission; however, when the disturbances on its capital market oblige a Member State to take urgent or secret measures, it may merely inform the Commission, which then gives its opinion after the event (Article 73(2)).
I princip skall dessförinnan kommissionens tillstånd inhämtas; men då störningarna på en stats kapitalmarknad tvingar denna att vidta brådskade eller hemliga åtgärder, får staten göra detta och endast informera kommissionen om åtgärderna, varefter kommissionen tar ställning a posteriori (artikel 73, punkt 2);
(ii) The Treaty also provided for the possible repercussions of the abolition of exchange control on Member States' balances of payments.
— fördraget hade också beaktat de återverkningar slopandet av valutakontrollerna kunde få på medlemsstaternas betalningsbalans.
From a procedural point of view, the Commission must first investigate the position of the Member State in question and then state what measures it recommends that State to take (Articles 108 and 109).
Vad beträffar proceduren, skall kommissionen först undersöka situationen i den berörda staten och sedan ange vilka åtgärder den rekommenderar vederbörande stat att vidta (artiklarna 108 och 109).
It is mainly under these provisions that various countries (Denmark, France, Italy) have in the past been permitted to maintain fairly strict exchange controls.
Det är främst på grundval härav som olika länder tidigare fått tillstånd att behålla en ganska strikt valutakontroll (Danmark, Frankrike, Italien).
Greece was the last country to apply such controls.
Den sista stat som begagnat sig av möjligheten är Grekland.
The Single European Act
Den Europeiska enhetsakten
The Single European Act contained no specific provisions relating to the movement of capital.
Den Europeiska enhetsakten ägnade inte någon särskild bestämmelse åt kapitalrörelser.
However, after laying down the objective of completing the internal market (see Section 1.1.2), it established a link between completion of the internal market and the need for greater cooperation between Member States on economic and monetary policy.
Eftersom den dock gjort till sin uppgift att slutgiltigt genomföra den inre marknaden (se punkt 1.1.2.), etablerade den ett samband mellan förverkligandet av denna inre marknad och kravet på fördjupat samarbete mellan medlemsstaterna i fråga om ekonomisk och monetär politik.
Article 102a, incorporated into the Treaty of Rome by the Single European Act, stipulated that, to that end, Member States 'shall take account of the experience acquired in cooperation within the framework of the European Monetary System (EMS) and in developing the ecu ...'.
Artikel 102a som genom enhetsakten hade införts i Romfördraget preciserade att medlemsstaterna härvidlag "skall ta hänsyn till de erfarenheter som gjorts i samarbetet inom ramen för det Europeiska monetära systemet (EMS) och utvecklandet av ecun".
It should be noted that the drafters of the Single European Act were at pains to indicate, in the heading of the new chapter containing this article, the wider objective within which this cooperation was to fall, namely economic and monetary union.
Det har viss betydelse att man i rubriken till det nya kapitel som innehöll denna artikel varit angelägen om att ange den mer övergripande målsättning i vilken detta samarbete skulle ingå, nämligen den ekonomiska och monetära unionen.
Two recitals serve the same purpose, referring to the approval in 1972, at the conference of Heads of State or Government in Paris, of the objective of the progressive realization of economic and monetary union and to resolutions on the EMS adopted by the European Council in Bremen and Brussels in 1978.
Även två "preambler" nämnde denna under hänvisning till att stats- eller regeringscheferna vid toppmötet i Paris 1972 anslöt sig till målsättningen att gradvis förverkliga den ekonomiska och monetära unionen samt till de resolutioner som antogs vid Europeiska rådets sammanträden i Bremen och Bryssel 1978 angående EMS.
Some commentators argue that the very precision of these recitals, which do not refer to declarations of intent but to texts of a normative nature, gave them legal as well as political force.2°
Vissa författare anser att själva precisionen i dessa "preambler" — som inte hänvisar till avsiktsförklaringar utan i stället till texter av normativ art — gav dem inte bara politisk utan också juridisk verkan(').
As has already been pointed out, the Treaty does not define what is meant by 'movements of capital'.
Som vi sett, definieras inte begreppet "kapitalrörelser" i fördraget.
The practical application of the liberalization requirement and of the safe guard clauses allowing exceptions to that requirement thus made it necessary for lists to be drawn up of the transactions which were to be regarded as capital movements.
För att i praktiken kunna tillämpa liberaliseringsskyldigheten och, på motsatt sätt, de skyddsklausuler som tillåter undantag från denna var det därför nödvändigt att ställa upp förteckningar över de transaktioner som betraktades som kapitalrörelser.
Directives had to be adopted in order to implement the Treaty's provisions relating to the liberalization of capital movements.
För att bestämmelserna i fördraget angående liberalisering av kapitalrörelser skulle kunna tillämpas, krävdes direktiv.
The basic Directives were adopted in 1960 and 1962, and a number of amendments were made to them in 1986.
De grundläggande direktiven togs 1960 och 1962. År 1986 gjordes vissa justeringar av dessa.
(a) The 1960 and 1962 Directives
a) 1960 och 1962 års direktiv
The Community authorities were quick to take the initiative. The first Directive implementing Article 67 of the Treaty was adopted by the Council on 11 May 1960.2I A second Directive, adopted on 18 December 1962,22 added to and clarified certain aspects of the first.
EG-instanserna reagerade snabbt; redan den 11 maj 1960 antog rådet det första direktivet för tillämpning av fördragets artikel 67('); ett andra direktiv, fastställt den 18 december 1962 innehöll ett antal förklaringar och kompletteringar till det förra (2).
These Directives did not in fact add a great deal to the liberalization measures already adopted by certain Member States.
Dessa direktiv medförde ingen nämnvärd utökning av de liberaliseringsåtgärder som redan antagits av vissa medlemsstater.
In terms of quality, however, they represented considerable progress since they set out specific obligations on Member States and prevented any individual Member State repealing unilaterally the liberalization measures it had already taken (except as permitted by the safeguard clauses).
Kvalitativt sett innebar de dock ett betydande framsteg: de ålade medlemsstaterna en bestämd skyldighet och förhindrade att de liberaliseringsåtgärder som redan trätt i kraft kunde återkallas ensidigt av en stat (utom inom ramen för skyddsförfaranden).
The 1960 Directive, as subsequently amended,23divided movements of capital into four categories or lists, each of which was subject to a different degree of liberalization.
1960 års direktiv, med de förändringar som senare infördes(3), delade in kapitalrörelserna i fyra olika kategorier (listor), var och en med en särskild liberaliseringsgrad:
This list specified the operations which were liberalized unconditionally as regards both conclusion and performance.
Här upptogs de operationer som ovillkorligen libéraliserais både i fråga om avtalsslutande och om genomförande.
Authorization might be required, but it had to be granted automatically.
Tillstånd kunde krävas, men det skulle automatiskt komma att beviljas.
To avoid liberalization being no more than illusory, Member States also had to ensure that such movements of capital could be made at an exchange rate as close as possible to the official rate.
För att liberaliseringen inte bara skulle bli skenbar, föreskrevs också att dessa kapitalrörelser skulle få ske till en kurs som låg så nära den officiella kursen som möjligt.
In the event of these transactions taking place on an exchange market in which fluctuations were not officially restricted, the liberalization requirement included ensuring that transfers were made at rates which did not show appreciable and lasting differences from those covering payments relating to current transactions.
Om överföringarna ägde rum på en valutamarknad där kurssvängningarna inte var officiellt begränsade, innebar liberaliseringsskyldigheten att de tillämpade kurserna inte avsevärt och varaktigt fick avvika från dem som tillämpades vid betalning av löpande transaktioner. ner.
This list included in particular direct investments, investments in real estate, personal capital movements, short and medium-term credits in respect of commercial transactions, transfers in performance of insurance contracts, authors' royalties, etc.
På denna första lista upptogs bland annat direktinvesteringar, fastighetsinvesteringar, kapitalrörelser av personlig karaktär, kort- och medelfristiga krediter i samband med affärstransaktioner, överföringar i samband med försäkringsavtal, royalties...
" The last amendment was made by the Directive of 20 December 1985, which introduced a liberalization requirement in respect of purchases of units of undertakings for collective investment in transferable securities (OJ L 375, 31.12.1985).
(') En sista ändring gjordes genom direktivet av den 20 december 1985, varigenom man införde liberaliseringsskyldighet för förvärv av andelar i värdepappersfonder (EGT nr L 375, 31.12.1985).
List Β operations included the acquisition by a resident of one Member State of securities of another Member State, the repatriation or use of the proceeds of their liquidation, and the physical movement of such securities.
Denna andra kategori omfattade köp av en medlemsstats värdepapper som genomfördes av en medborgare i en annan stat och hemtagning eller användning av avkastningen vid försäljning av dessa, samt dessa värdepappers materiella rörelser.
List C operations were liberalized only conditionally.
De operationer som upptogs på denna tredje lista liberaliserades endast på vissa villkor.
Member States were, in theory, to grant all exchangecontrol authorizations but, if the liberalization of such capital move­ments was likely to form an obstacle to the achievement of a Member State's economic policy objectives, the State in question could maintain or reintroduce the exchange restrictions affecting such movements.
I princip skulle staterna bevilja valutatillstånd, men om dessa fria kapitalrörelser kunde tänkas hindra genomförandet av en stats ekonomiska politik, hade staten rätt att behålla eller återinföra valutarestriktioner för dem.
This list included the issue and placing of securities on a capital market, dealings in unlisted securities and in units of listed unit trusts, and long-term credits relating to commercial transactions.
Detta gällde emission och placering av aktier eller obligationer på kapitalmarknaden, affärer med ej börsnoterade värdepapper, med andelar i värdepappersfonder som handlades på börsen och långfristiga krediter i sam band med affärstransaktioner.
This was the list of capital movements in respect of which Member States gave no undertaking regarding liberalization, being obliged only to notify the Commission of the rules governing them.
Här återfanns de kapitalrörelser staterna inte åtog sig någon skyldighet att libéralisera. De var enbart skyldiga att meddela kommissionen vilka bestämmelser de reglerades av.
These restrictions were, in theory, to be reviewed annually by the Monetary Committee.
Dessa restriktioner skulle i princip varje år granskas av monetära kommittén.
The list included in particular investments in treasury bills, placing of funds on current and deposit accounts, shortterm credit, etc.
På denna lista upptogs bland annat investeringar i statsobligationer, checkräkningsbetalningar, insättningar på konton i kreditinstitut, kortfristiga finansiella krediter...
(b) The November 1986 Directive
b) Direktivet från november 1986
A first step towards greater liberalization of capital movements was taken at the end of 1986 with the Council's adoption, on 17 November, of a new Directive amending the 1960 and 1962 Directives.24The aim was the de jure and de facto liberalization of all operations connected with the proper operation of the common market or essential to the effective interlinking of capital markets.
Ett första steg mot en mer omfattande liberalisering av kapitalrörelserna togs "i slutet av 1986", då rådet antog ett nytt direktiv, närmare bestämt den 17 november 1986, varigenom 1960 och 1962 års direktiv modifierades(')· Målsättningen var att juridiskt och faktiskt genomföra fri rörlighet för alla operationer som var väsentliga för den gemen samma marknadens funktion eller absolut nödvändiga för den faktiska sammankopplingen av kapitalmarknaderna.
This was the first phase of the Commission's programme, the ultimate goal of which was the total liberalization of all capital move­ments.25
Det gällde den första etappen i kommissionens program, som i slutänden syftade till att införa total frihet för alla kapitalrörelser (2).
The new Directive, which came into force at the end of February 1987, extended compulsory unconditional liberalization to three types of capital movement:
Det nya direktivet, som trädde i kraft i slutet av februari 1987, utsträckte den ovillkorliga liberaliseringsskyldigheten till att omfatta tre typer av kapitalrörelser:
In addition, for all unconditionally liberalized operations the transfers could not be made on an exchange market separate from that on which current transactions were conducted unless there were no significant or lasting differences between the two.26
rum endast på villkor att det inte förelåg några avsevärda och varaktiga avvikelser mellan kurserna på de bägge marknaderna(').
These changes involved a revision of the lists annexed to the 1960 Directive, the main feature of which was that Lists A and Β were merged to form a single list.
Dessa modifikationer ledde till en justering av de listor som bifogats till 1960 års direktiv, vilken huvudsakligen bestod i att A- och B-listorna slogs samman till en enda lista.
The following paragraphs summarize the Court's interpretation of the Treaty, without going into the facts of the cases.
Här sammanfattar jag bara kort hur domstolen tolkat fördragets bestämmelser, utan att gå in på vad målen gäller.
In this judgment, the Court confirmed that Article 67(1) of the Treaty of Rome was not directly applicable.
I denna dom fastställde domstolen att Romfördragets artikel 67, punkt 1, ej var direkt tillämplig.
The Court reasoned as follows.
Domstolens resonemang kan sammanfattas som följer:
Whilst recognizing the free movement of capital as one of the fundamental freedoms of the Community, the Court stressed the special nature of capital movements in that they were closely connected with the economic and monetary policies of Member States.
— efter att ha erkänt fri rörlighet för kapital som en av gemenskapens grundläggande friheter betonade domstolen dess specifika natur i och med de nära banden mellan kapitalrörelser och medlemsstaternas ekonomiska och monetära politik;
Accordingly, it could not be denied that complete freedom of movement of capital might undermine the economic policy of one or other Member State or might create an imbalance in its balance of payments, thereby impairing the proper functioning of the common market.
— därav följde att man inte kunde utesluta att total frihet för alla kapitalrörelser skulle kunna äventyra endera statens ekonomiska politik eller störa jämvikten i dess betalningsbalans och därmed skada den gemensamma marknadens funktion;
Consequently, a different principle applied from that underlying the provisions on the free movement of goods, persons and services, in the sense that there was an obligation to liberalize capital movements only 'to the extent necessary to ensure the proper function­ing of the common market'.
— därmed skiljer sig principen från den som gäller varor, personer eller tjänster. Skyldigheten att medge fri rörlighet föreskrivs "i den utsträckning det är nödvändigt för den gemensamma marknadens funktion".
How that principle was put into effect depended on an assessment of the requirements of the common market, and such an assessment was a matter for the Council.
För att villkoren för principens tillämpning skall kunna fastställas, måste en bedömning göras av den gemensamma marknadens behov; denna bedömning skall göras av rådet.
'The conclusion must be drawn that the obligation contained in Article 67(1) to abolish restrictions on movements of capital cannot be defined, in relation to a specific category of such movements, in isolation from the Council's assessment under Article 69 of the need to liberalize that category in order to ensure the proper functioning of the common market.'
"Slutsatsen måste därför bli att skyldigheten att slopa restriktionerna avseende kapitalrörelser enligt artikel 67, punkt 1, inte kan preciseras, vad beträffar en bestämd kategori sådana rörelser, utan att rådet enligt artikel 69 gjort sin bedömning av behovet av att libéralisera denna kategori för den gemensamma marknadens funktion." b) Dom i målen Luisi och Carbone C)
" This provision specifically concerned the Belgo-Luxembourg Economic Union (BLEU), where a dual market was in operation. "
Två aspekter av denna dom är här av särskilt stort intresse, nämligen distinktionen mellan kapitalrörelser och betalningar samt omfattningen av staternas kontrollbefogenhet.
Judgment of 11 November 1981, Case 203/80.
(') Denna bestämmelse avser särskilt den belgisk-luxemburgska Ekonomiska unionen, där en dubbel marknad tillämpa des. {') Dom av den 11 november 1981, mål 203/80. (') Dom av den 31 januari 1984, förenade mål 286/82 och 26/83.
The physical transfer of bank notes may not, therefore, be classified as a movement of capital when the transfer corresponds to an obligation to pay arising from a transaction involving the movement of goods or services (tourism, etc.).
Därav följer att materiell överföring av sedlar inte kan rubriceras som kapitalrörelse, då överföringen följer av en betalningsskyldighet som härrör från utbyte av varor eller tjänster (turism...).
Consequently, they may not have the effect of limiting payments and transfers in connection with the provision of services to a specific amount for each transaction or for a given period, since in that case they would interfere with the freedoms recognized by the Treaty.
De får följaktligen inte leda till att betalningar och överföringar som rör tillhandahållande av tjänster begränsas till ett visst belopp per transaktion eller per period, eftersom de i så fall skulle utgöra ett hinder för de friheter som erkänns i fördraget.
For the same reason, such controls may not be applied in such a manner as to render those freedoms illusory or to subject the exercise thereof to the discretion of the administrative authorities.'
Av samma skäl får kontrollerna inte heller ske på sådant sätt att de skulle göra dessa friheter enbart skenbara eller göra utövandet av dessa beroende av myndigheternas gottfinnande." c) Dom i målet
The Court had been asked for a ruling on whether the liberalization requirement extended to the discrimination which resulted from administrative measures, e.g. the compulsory deposit in safe custody of foreign securities.
Domstolen anmodades precisera omfattningen av liberaliseringsskyldigheten; avsåg den också diskriminering till följd av administrativa åtgärder (till exempel obligatorisk inlämning till förvar av utländska värdepapper)?
The Court appears to have found that it did.
Domstolen tycks besvara denna fråga med ja.
It reasoned as follows: (i) the transaction came under List Β and was therefore fully liberalized;
— det gäller en transaktion som hör hemma på B-listan och som följaktligen är fullt liberaliserad;
(iii) 'It follows', the judgment continues, 'that, in so far as the two Council Directives for the implementation of Article 67 of the Treaty were intended to ensure the complete liberalization of certain capital movements, their purpose includes the elimination of administrative obstacles which, although not taking the form of exchange authoriza­tions or affecting the acquisition of foreign securities, none the less constitute a hindrance to "the widest liberalization" of capital movements, which, according to the preamble to the First Directive, is necessary for the attainment of the objectives of the Community.'
— "därav följer", tillägger domstolen, "att i den mån rådets båda direktiv för tillämpning av fördragets artikel 67 velat genomföra total liberalisering av vissa kapitalrörelser, deras syfte också är att eliminera sådana administrativa hinder som, trots att de inte innebär krav på valutatillstånd och inte inverkar på förvärv av utländska värdepapper, inte desto mindre försvårar 'den mycket långtgående liberalisering' av kapitalrörelserna som krävs för att gemenskapens målsättningar skall kunna uppnås".
Judgment of 24 June 1986, Case 157/85.
(') Dom av den 24 juni 1986, mål 157/85.
We have already drawn attention to the caution shown by the drafters of the Treaty of Rome on the subject of the movement of capital.
Det har talats mycket om de försiktiga formuleringar fördragets författare använde beträffande kapitalrörelser.
That caution was no doubt due to the economic context prevailing at the time, a feature of which was the limited development of financial trading.
Försiktigheten beror troligen på det dåvarande ekonomiska läget, som kännetecknades av en mycket svag utveckling på finansmarknaderna.
Most countries had only recently restored international convertibility of their currency after the post-war period of reconstruction, during which the priority had been to channel the limited amounts of savings generated nationally into investment.
De flesta länderna hade just återställt sina valutors internationella konvertibilitet efter efterkrigstidens återuppbyggnadsperiod, då det begränsade nationella sparandet i första hand användes för investeringsbehoven.
There was little interpénétration of financial markets.
Samverkan mellan finansmarknaderna var minimal.
The conception of international economic cooperation was still largely under the in fluence of the Bretton Woods agreements, GATT and the United Nations Charter.
Synen på ekonomiskt samarbete präglades fortfarande av Bretton-Woods-avtalen, GATT och FN:s stadga.
All of these show an acute awareness of interdependence, a political determination to promote integration and cooperation, and an increasingly widespread acceptance of the need for a code of conduct in international trade and financial transactions.
Dessa gav uttryck åt ett klart medvetande om staternas ömsesidiga beroende, en stark politisk vilja att främja integration och samarbete och det alltmer utbredda erkännandet av behovet av handlingsföreskrifter vid internationellt handelsutbyte och finansiella transaktioner.
In this context, particular importance was attached to the stability of exchange rates, the cornerstone of the Articles of Agreement of the International Monetary Fund (IMF), which did not impose any specific obligations on members with regard to capital movements.
Härvidlag fästes särskild vikt vid stabila växelkurser, som utgjorde hörnstenen i Internationella valutafondens (IMF) stadgar. I dessa ålades för övrigt deltagarna inga precisa skyldigheter i fråga om kapitalrörelser.
The line adopted in the Treaty was thus consistent. Its principal requirement related to the implementation, first, of an explicit, binding programme for the free movement of goods and services and, second, of common policies for certain specific sectors such as agriculture, transport, competition, etc.
Därmed var fördragets förhållningssätt konsekvent; det huvudsakliga kravet gällde tillämpning dels av ett exakt och bindande program angående fri rörlighet för varor och tjänster, dels gemensam politik inom vissa särskilda sektorer som jordbruk, transporter, konkurrens...