natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For one, in unifying the prices for products in the Community, the price set was generally the price of the country where the product was most expensive, resulting in the gap between world market and EC prices, which were already higher for most products, widening even further.
När de enhetliga priserna infördes, blev t.ex. det fastställda priset i allmänhet det pris som gällde i det land där produkten var dyrast, vil ket resulterade i att skillnaden i priser mellan världsmarknaden och EG, som redan var stor för de flesta produkter, blev ännu större.
Size grading of vegetables makes it possible to verify compliance with quality standards.
Storlekssortering av grönsaker gör det möj ligt att kontrollera att kvalitetsnormerna upprätthålls.
EL) food surpluses have had one most valuable role — as food and humanitarian aid for countries in distress.
EU:S livsmedelsöverskott har spelat en mycket viktig roll - som livsmedels- och humanitär hjälp till behövande länder.
Between 1975 and 1987 the Community supplied food aid worth over ECU 4 billion.
Mellan 1975 och 1987 gav gemenskapen livsmedelshjälp värd över 4 miljarder ecu.
Since then, in addition to traditional food aid, substantial humanitarian shipments have been sent ot the former Eastern bloc, most particularly to Bosnia-Herzogovina.
I anslutning till den traditionella livsmedelshjälpen har sedan dess även betydande sändningar med humanitär hjälp skickats till det forna östblocket, framförallt till Bosnien-Hercegovina.
Food from intervention stocks is also made available to the most needy within the Community.
Livsmedel från överskottslagren har också kommit till nytta för de mest behövande inom gemenskapen.
Financed by the Community budget and managed by Member States, close to ECU 1 billion worth of food has been distributed in this way since 1987.
Livsmedel för nästan 1 miljard ecu har distribuerats på detta sätt sedan 1987, finansierat genom gemenskapens budget och under överinseende av medlemsstaterna.
Secondly, and perhaps more importantly, the fact that farmers got a minimum price for their produce even if they only sold them as surpluses to be stockpiled by the Community intervention authorities for later resale at subsidized prices on the world market meant that surplus 'mountains' were created.
Ett annat, kanske större, problem var det faktum att jordbrukarna fick ett minimipris för sina produkter, även om de sålde dem som överskott att lagras av gemenskapen för försäljning vid ett senare tillfälle till subventionerade priser på världsmarknaden. Detta ledde till uppkomsten av "överskottsberg".
This was compounded by technological advances leading to farmers increasing their yields, in some cases almost exponentially.
Problemet förvärrades genom att tekniska framsteg ledde till att jordbrukarna fick större avkastning, i en del fall nästan exponentiellt.
The i n ten s ive production techniques employed tend to cause local ecological damage, which when coupled with the over-use of fertilizers and pesticides encourages unlimited production and has brought about all sorts of environmental problems.
De tekniker för intensiv produktion som används leder ofta till lokala ekologiska skador, och i kombination med överanvändning av konstgödsel och bekämpningsmedel uppmuntrar de till obegränsad produktion och har orsakat många slags miljöproblem.
In Italy milk production increased by half between 1970 and 1990; for the same period cereal yields doubled in the Netherlands.
I Italien ökade mjölkproduktionen med hälften mellan 1970 och 1990 och för samma period fördubblades spannmålsavkastningen i Nederländerna.
I setting-up of the milk quota system in 1984 sought to further curb the ever rising overproduction of milk.
Upprättandet av mjölkkvotsystemet 1984 var ett annat försök att begränsa den stadigt ökande överskottsproduktionen på mjölk.
The stockpiling of surpluses and the subsidies involved in selling them on to the world market also meant the continued rise of the agricultural budget.
Lagringen av överskottet och de bidrag som utbetalades för försäljning på världsmarknaden innebar också att jordbruksbudgeten fortsatte öka.
Equally, it became clear that the CAP was no longer bringing the essential support many farmers, especially the smaller ones or those in less productive areas needed.
Samtidigt blev det uppenbart att den gemensamma jordbrukspolitiken inte längre gav det viktiga stöd många jordbrukare, i synnerhet småjordbrukare eller jordbrukare i mindre produktiva områden, behövde.
On the eve of reform more than 80% of Community spending went to only 20% of the Community's farmers.
Omedelbart före reformerna gick mer än 80 % av gemenskapens utgifter till endast 20 % av dess jordbrukare
Why did early attempts to refom the CAP not succeed?
Varför lyckades inte de tidiga försöken att reformera den gemensamma jordbrukspolitiken?
Further attempts were made in 1988 when a ceiling was imposed on future Community spending on agriculture, and 'guarantee limits' or stabilizers in troduced for every type of product so that support payments to farmers were automatically reduced once the maximum guarantee level had been reached.
Ytterligare försök gjordes 1988 när ett tak infördes för gemenskapens framtida jordbruksutgifter, och "garantibegränsningar" eller stabilisatorer inför des för alla produktslag, så att stödet till jordbrukarna automatiskt minska des när det hade nått den maximala garantinivån.
Even so surpluses continued to accumulate, especially in beef and milk, and with the loss of some traditional export markets such as the Republics of the former Soviet Union and parts of the Middle East in the wake of the Gulf War, the reforms were hardly effective.
Överskotten fortsatte dock att ackumuleras, i synnerhet för nötkött och mjölk, och i och med för lusten av en del traditionella exportmarknader, som t.ex. det forna Sovjetunionens republiker och delar av Mellanöstern i Gulfkrigets kölvatten, fick reformerna knappast någon verkan.
Reform was clearly needed, but early attempts to adjust the market imbalance outlined above came up against the functional rigidities in the system.
Det var uppenbart att systemet behövde reformeras, men de tidigaste försöken att justera de obalanser på mark naden som beskrivits ovan stötte på patrull genom systemets inbyggda funktionella stelhet.
The first, albeit modest attempt was made in 1979 when agricultural ministers agreed to impose a co-responsibility levy on dairy farmers to help meet the cost of storing their surpluses and selling them off at subsidized prices on the world markets. The
Det första, må så vara blygsamma, försöket gjordes 1979 när jordbruksministrarna kom överens om att införa en "medansvarighetsavgift" på mjölkbönderna för att
Is reform of the CAP working?
Vad försökte man att uppnå med 1992 års reformpaket?
What did the 1992 CAP reform package seek to achieve?
Fungerar reformerna av den gemensamma jordbrukspolitiken?
Yes it is, although many of the changes agreed in 1993 will only become visible when the reforms are fully in place in 1997.
Ja, även om många av de förändringar som beslutades 1993 kommer att märkas först 1997 då reformerna kommer att vara fullt genomförda.
Nonetheless, reform will succeed in making savings, and expenditure on agriculture continues to fall as a percentage of the Community budget.
Det oaktat kommer reformerna att föra med sig kostnadsbesparingar och jordbrukets andel av gemenskapens budget fortsätter att minska.
For instance, it is a little known fact that the Community underspent its 1994 agricultural budget by ECU 3 200 million and forecasts for 1995 show the trend continuing.
Det är t.ex. ett föga känt faktum att 3 200 miljoner ecu av anslagna medel till jordbruksbudgeten för 1994 inte användes och prognoserna för 1995 visar att trenden fortsätter.
Unspent sums are returned to the Member States.
Dessa sparade belopp återförs till medlemsstaterna.
At the core of the CAP reforms in 1992 lay the need to reduce prices, thus gaining competitiveness both at home and abroad.
I botten av 1992 års reformer av den gemensamma jordbrukspolitiken låg behovet av att sänka priserna och på så sätt främja konkurrenskraften både hemma och utomlands.
At the same time production needed to be brought into line with demand, and support for farmers focused on those that most needed it.
På samma gång behövde produktionen bringas i överensstämmelse med efterfrågan och stödet till jordbrukarna riktas till dem som verkligen var i behov av det.
The central element of the reforms en visages gradual price cuts for key products, especially where surpluses were rife, as with cereals and beef.
Den centrala komponenten i reformerna innebar stegvisa prissänkningar för vissa nyckelprodukter, i synnerhet där överskottet var stort, som t.ex. för spannmål och nötkött.
Cereals are to see a 29% decrease in price by 1997, beef 1 5%.
Spannmålspriserna skall sänkas med 29% till 1997, nötköttspriserna med 15%.
In addition, all but the smallest farmers have been required to take an annual proportion of their arable land out of production under the 'set-aside' system.
Dessutom har nästan alla utom de allra minsta jordbruken varit tvungna att ta en årlig andel av sin odlingsbara mark ur bruk i enlighet med program met för arealuttag.
Initially 15%, this has since been lowered to allow farm ers to take advantage of new market opportunties.
Från början var denna andel 15 %, men har i efter hand minskats för att göra det möjligt för jordbrukarna att utnyttja nya marknadsmöjligheter.
Farmers suffering from loss of earnings resulting from price cuts will get full and direct compensation, for beef farmers support will de pend upon the size of their herds and on their production methods.
Jordbrukare som lider förluster på grund av prissänkningarna kommer att få fullständig och direkt ersättning. För nötköttsuppfödare kommer stödet att vara beroende av storleken på besättningarna och på produktionsmetoderna.
It is equally important to point out that the CAP is now more responsive and better targeted.
Något som är lika viktigt är att den gemensamma jordbrukspolitiken nu är mer flexibel och bättre riktad.
There is no butter mountain to speak of; in May 1995 the entire public butter stock was 28 000 tonnes, less than a week's supply and public cereals stocks had de creased from over 25 million tonnes at the beginning of 1990 to some 5 million tonnes in 1995.
Det finns inte längre något smörberg att tala om. I maj 1995 var hela det offentliga smörlagret 28 000 ton, vil ket är mindre än en veckas konsumtion, och de offentliga spannmålslagren hade minskat från över 25 miljoner ton i början av 1990 till ungefär 5 miljoner ton 1995.
The public beef stock has been reduced to less than 15 000 tonnes, less than 5% of production.
Det offentliga lagret av nötkött har minskats till under 15 000 ton, vilket är mindre än 5 % av produktionen.
Furthermore, in addition to the cuts in support prices, the end of surplus stocks and the lower than forecast budget expenditure, average farmers' incomes across the Community rose in 1994 by over 6%.
Förutom sänkningen av prisstöden, elimineringen av över skottslagren och den låga användning en av budgeterade medel, steg jordbrukarnas genomsnittliga inkomster i gemenskapen med över 6% under 1994.
The 1992 refoms are also fundamental in realigning CAP to form the cornerstone of a rural development strategy, more conscious of the need for ecological and environmental protection, but equally designed to stem the flow of rural depopulation by encouraging local employment initiatives and improving the water, energy, transport and communications infrastructures on which the successful revitalization of the rural economy depends.
1992 års reformer är också grundläggande för omstruktureringen av den gemensamma jordbrukspolitiken till att utgöra hörnstenen i en utvecklingsstrategi för landsbygden som tar bättre hänsyn till behovet av skydd för ekologin och miljön, men som också är utformad för att minska avfolkningen av landsbygden genom att uppmuntra till lokala sysselsättningsinitiativ och förbättra de infrastrukturer för vatten, energi, transporter och kommunikationer som en framgångsrik vitalisering av landsbygdsekonomin är beroende av.
Another indicator lies in a farm ministers' decision in September 1995 to cut the compulsory level for land taken out of production (or 'set-aside').
En annan indikator återfinns i ett beslut av jordbruksministrarna från september 1995 att minska den obligatoriska arealen mark som skall tas ur produktion (arealuttag).
With grain stocks low, not just in the Community but worldwide, the de mand for our produce is rising again, enabling Community farmers to take advantage of this situation without unnecessarily overproducing.
I och med att spannmålslagren är små just nu, inte bara i gemenskapen utan i hela världen, har efterfrågan på våra produkter stigit igen och gjort det möjligt för jordbrukarna ¡nom gemenskapen att dra fördel av situationen utan en onödig överproduktion.
At the same time, as a premium has now been put on less intensive forms of farming, less pesticides and fertilizers are being used, and the set-aside system is increasingly being used for reafforestation programmes, the extension of woodland areas and the development of ecological niches.
Eftersom mindre intensiva brukningssätt nu premieras, används också mindre bekämpningsmedel och konstgödsel. Systemet med arealuttag används mer och mer för program för skogsåterväxt, utvidgning av skogbeväxta områden och utveckling av ekologiska nischer.
ing more and more farming in especially favourable areas will continue, and the total area under cultivation will continue to fall, as will the number of farmers.
områden kommer att fortsätta och den totala brukade arealen kommer att fortsätta att minska, precis som antalet jordbrukare.
Yet, these more intensive forms of farming will be offset by new niche markets developing as farmers respond to sophisticated consumer tastes by producing new products and also increasing the production of traditional, high quality, regional specialities.
Dessa mer intensiva jordbruksformer kommer dock att upp vägas av nya nischmarknader som utvecklas då jordbrukarna reagerar på sofistikerade smakinriktningar från konsumenternas sida genom att producera nya produkter och även öka produktionen av traditionella, högkvalitativa, regionala specialiteter.
All these developments together will increase the challenge to switch progressively from a purely sectoral agricultural policy to a comprehensive rural policy which links agriculture, rural development and the protection of the rural environment.
Alla dessa förändringar tillsammans kommer att mer och mer leda mot en gradvis omställning från en rent sektoriell jordbrukspolitik till en mer heltäckande landsbygdspolitik som knyter samman jordbruket, landsbygdsutvecklingen och skyddet av lands bygdsmiljön.
The CAP remains diffuse and complex.
Jordbrukspolitiken är fortfarande diffus och komplicerad.
The 1992 reforms go some way down the path of reform, but more will be needed to prepare EU agriculture for the decades ahead.
1992 års reformer kommer att leda till viss förbättring, men det behövs mer än så för att göra EU-jordbruket berett för de kommande decennierna.
Questions such as whether farmers should be asked to take over the public service function of conservation and manage ment of the countryside need to be asked.
Man måste t.ex. fråga sig om jordbrukarna skall ta över den offentliga uppgiften att bevara och för valta landsbygden.
If the answer is yes, as many argue, then new costs are foreseen.
Om svaret blir ja, som många anser, så innebär detta nya kostnader.
Technology will also become ever more important.
Tekniken kommer också att bli allt viktigare.
Higher yielding products and animal strains and the advent of biotechnology will make it likely that the current process of concentrat
Högavkastande produkter och djurraser samt bioteknikens intåg kommer troligen att innebära att den nuvarande processen med koncentration av jordbruket till särskilt lämpade
which is being overfished. The sector has its best chance of survival if it is subject to enforceable common rules, even at international level, where very real pressure can be brought to bear on transgressors.
Sektorn har störst chans till överlevnad om den underkastas genomförbara gemensamma bestämmelser, också på internationell nivå där det kan sättas en verklig press på parter som inte efterlever dessa bestämmelser.
Ultimately the CFP seeks to protect species from overfishing, guarantee fishermen their livelihoods and ensure consumers and the processing industry regular supplies of fish at reasonable prices.
Den gemensamma fiskeripolitikens viktigaste uppgift är att försöka skydda vissa arter från utfiskning, garantera fisk arna en inkomst och se till att konsumenterna och förädlingsindustrin har regelbunden tillgång till fisk till skäliga priser.
The common fisheries policy (the CFP) responds to a host of legal, political, economic, social and environmental factors affecting both the fishing industry and the process of European integration.
Den gemensamma fiskeripolitiken påverkas av en mängd rättsliga, politiska, ekonomiska, sociala och miljömässiga faktorer som rör både fiskeindustrin och den europeiska integrationsprocessen.
Among the most important of these considerations is the difficulty in sharing out a declining resource, one which can be highly mobile, can disregard national boundaries and
Bland de viktigaste av dessa överväganden finns svårigheten med att fördela en resurs i avtagande, som kan vara mycket rörlig och inte tar någon hänsyn till nationella gränser och som håller på att utfiskas.
At the same time the Community is heavily and increasingly reliant on very competitive imports from non-member countries, partially as a consequence of the general freeing-up of trade worldwide.
Samtidigt blir gemenskapen alltmer beroende av konkurrenskraftig import från icke-medlemsstater, delvis på grund av det allmänna uppluckrandet av världshandeln.
By negotiating as a unified whole the Community can extract the best possible deals with its fisheries trading partners, including those in the third world, far better than individual Member States would be likely to.
Genom att förhandla som en helhet kan gemenskapen avtala fram bästa möjliga villkor med sina handelspartners på fiskeområdet, inklusive de i tredje världen, på ett mycket bättre sätt än medlemsstaterna var för sig skulle kunna göra.
International law, through the 1982 Law of the Sea, agreed that coastal states should have the right to extend their fishing zones to 200 nautical miles, largely in response to the hunt for ever dwindling stocks.
Internationell lag, genom 1982 års havsrättskonvention, fastställer att kuststater har rätt att utvidga sina fiske zoner till 200 nautiska mil, vilket i stort sett är en reaktion på jakten efter allt mindre fiskbestånd.
These exclusive economic zones (EEZs) had radical implications for the fishing industry across the world; for the Community, in which EEZs overlap very considerably, it meant new rules had to be designed so that all could have an equitable share.
Dessa "exklusiva ekonomiska zoner" fick långtgående effekter för fiskeindustrin över hela världen. För gemenskapen, där zonerna överlappar varandra avsevärt, innebar det att nya bestämmelser måste utformas så att alla skulle få en jämförbar andel.
The rules devised form part of the CFP.
Dessa bestämmelser utgör en del av den gemensamma fiskeripolitiken.
In 1957 Member State governments gave the Community the right to set in place common rules for Europe's fishing industry, although it was not until 1983 that a Community-wide system for conserving and managing the various fish stocks was agreed under a deal concluding that each country's share of fish stocks would be allocated according to historic fishing patterns, while respecting each country's 12 mile coastal belts reserved for local boats.
1957 gav medlemsstaternas regeringar gemenskapen rätt att fastställa de gemensamma bestämmelserna för gemenskapens fiskeindustri, även om det inte var förrän 1983 som man enades om ett gemenskapstäckande system för bevarandet och utvecklingen av olika fiskbestånd. Detta avtal fastställde att varje lands andel av fiskbeståndet skulle fördelas i enlighet med traditionella fiskemönster, medan man samtidigt respekterade att varje lands kustområde på 12 sjömil reserverades för lokala båtar.
The accession of Spain and Portugal in 1986 brought new challenges; the number of Community fishermen doubled overnight, and consumption increased by half.
Spaniens och Portugals medlemskap i EG 1986 medförde nya utmaningar.
Greater account must now also be taken of a range of new issues, notably relating to the Baltic Sea, on account of the accession of Finland and Sweden in 1995.
Antalet fiskare i gemenskapen fördubblades i ett enda slag, och fiskkonsumtionen ökade med 50 %.
In order to guarantee a future for fish ing communities in the Community it is necessary to ensure that the catch ing capacity of the fishing fleets remaining in the industry is reduced to a level which is compatible with the available fishing stocks; that there is an agreed limit on the amount of each of the threatened species which can be captured; and that there is social and financial support to fishermen and their communities while they make the necessary adjustments to their traditional ways of life.
Större hänsyn måste nu också tas till en mängd nya sakfrågor, i synnerhet de som rör Östersjön, med hänsyn till Sveriges och Finlands medlemskap från och med den 1 januari 1995.
At the end of each year, the Council of the EU sets the following year's total allowable catches (or TACs) based on scientific advice on the state of stocks for a certain number stocks important to the Community's fleets.
Vid slutet av varje år fastställer Europeiska unionens råd nästkommande års totalt tillåtna fångstmängder (eller TAC) som baseras på vetenskapliga uppskattningar av fiskebestånden. Detta gäller ett visst antal bestånd som är viktiga för gemenskapens flottor.
Each TAC is then divided up among the Member States in the form of quotas, according to historic fishing patterns, the needs of specific fishery dependent areas and the losses in third-country waters resulting from the introduction of exclusive economic zones.
Varje TAC delas sedan upp mellan medlemsstaterna i form av kvoter i enlighet med de traditionella fiske mönstren, behoven för särskilda fiskeriberoende områden och förlusterna av fiskevatten i tredje världen som resultat av införandet av de nya fiske zonerna.
The Member States themselves are responsible for seeing to it that these quotas are respected and not overfished.
Det är medlemsstaternas ansvar att se till att dessa kvoter respekteras och att det inte sker någon utfiskning.
As a means of protecting specific rich breeding grounds, such as the Shetland Box off the coast of northern Scotland, access is carefully controlled through the issuing of licences.
För att skydda särskilt rika fiskevatten, som Shetlandboxen utanför norra Skottland, är tillgången till dessa noggrant kontrollerad genom utfärdande av fiskelicenser.
As evidence of the depletion of stocks has come more to the surface, further rules were introduced in 1992, allowing the Community to define other areas where fishing should be banned or restricted, limit how much fishing can or cannot be carried out therein and the amount of time fishermen can spend at sea, determine the type of fishing gear used, including
Sedan bevis för minskningen av fiskebestånden har lagts fram, infördes ytterligare bestämmelser 1992, som tillät gemenskapen att bestämma andra områden där fiske borde förbjudas eller kontrolleras, att fastställa regler för hur mycket fiske som får eller inte får ske inom områdena och hur länge fiskebåtarna får vara ute till havs, att bestämma vilken slags fiskeutrustning som får använ-