natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the same way that social protection has developed hand in hand with industrialization and the rise of the con­sumer society, we still need to devise a scheme for economic security and individual management of personal development, with the social flexibility benefiting the individ­ual offsetting the economic flexibility now needed to help the productive system operate properly.
Även om välfärdspolitikens utveckling har gått hand i hand med industrialiseringen och konsumtionssamhällets framväxt, återstår det att bygga upp ett ekonomiskt skyddsnät och ett system för indi­videns kontroll över sin egen utveckling, varvid fördelen av individemas sociala rörlighet är en motvikt till kapitalets fria rörlighet, vilken numera är nödvändig för produktions­krafternas effektiva utnyttjande.
The social protection and employment regulatory systems will have to cope with such patterns of activity, but they are not at present in a position to do so.
Välfärdspolitiken och arbetsrätten blir tvungna att möta denna utveckling, men de är knappast i stånd att göra det.
Population trends will follow in the same direction and could be turned to good account.
Befolkningsutvecklingen följer de beskrivna tendenserna, som kan vändas till något positivt.
Increased life expectancy offers the opportunity of using the potential of retired people for voluntary activities for the collective good.
Okad livslängd gör det möjligt för samhället att tillgodogöra sig pensionärer­nas frivilliga insatser.
Similarly, better manage­ment by men and women of the time they spend in paid employment — not resulting from unstable forms of work, but from proper recognition of the social usefulness of deciding how to spend one's time — makes it easier to reconcile work and family
Genom att kvinnor och män bättre disponerar den tid de ägnar åt avlönat arbete, bör de lättare kunna förena yrkes­ och familjeliv utan att behöva förlora ekonomiskt, och på så sätt tillförsäkra barnen bättre utbildning. Detta kommer även att underlätta den nödvändiga ökningen i fruktsamheten, vilket man kan iaktta i de nor­diska länderna.
All in all, we will surely have to gradually revise our overall approach to work and employment.
Naturligtvis låter sig detta göras empiriskt land för land beroende på traditioner och kultur.
But the European Union cannot remain aloof to this endeavour: the methods and results concern it directly.
Men Europeiska unionen kan inte stå vid sidan av denna process, vars former och resultat direkt påverkar den.
It will have to facilitate exchanges of experiences, encourage innovation, coordinate motives, draw lessons for itself.
Unionens roll blir att underlätta erfarenhetsutbyte, stimulera nytänkande, samordna viljeyttringar och att ta lärdom för egen del.
In more general terms, what is at stake here is the creation of an original social model combining competitiveness and social cohesion. Some further explanation is required.
I vidare termer är det fråga om att bygga en unik social modell som förenar konkurrenskraft med social sammanhållning, en tankegång som i korthet behöver utvecklas.
The issue of work and employment is naturally closely bound up with that of competitiveness.
Frågorna om arbete och sysselsättning är tydligen nära förknippade med konkurrens kraften.
In the global economy to which we belong, competitiveness is a fixed imperative.
Det står klart att konkurrenskraften är ett kategoriskt imperativ man inte kan bortse från i nutidens globala ekonomi.
But competitiveness can be achieved in different ways and, according to circumstances, is connected in different ways with social rights and social protection systems.
Det finns emellertid flera sätt att åstadkomma konkurrenskraft, varvid olika samband kan tänkas med de sociala rättigheterna och välfärdssystemen.
The European social model, a key component of the European identity, ran into trouble in the 1970s.
Den europeiska sociala modellen, som utgör nyckeln till den europeiska identiteten, kom i kris under 1970-talet.
Europe is no longer what it was for a century, a pioneer in the field of social policy.
Europa är inte längre, som det var under etthundra år, föregångare inom socialpolitiken.
With rising unemployment and the slowdown in growth resulting from the two oil shocks of 1973 and 1979, the national budgets have seen their tax revenue decline while demand for social benefits has increased.
Med ökningen av arbetslösheten och den stagnation i tillväxten som följde på de två oljekriserna 1973 och 1979 påverkades den nationella budgeten i de olika staterna genom minskningen av skatteintäkter och det ökade trycket på den sociala omsorgen.
Funding the welfare state has become a problem, if only on account of the numbers of jobless in Europe, twice or three times more than in the early 1970s.
Redan arbetslösheten i Europa, som är två eller tre gånger högre nu än i början av 1970-talet, gjorde att finansieringen av välfärdsstaten blev ett problem.
There are also worrying signs that Europe could be losing its competitive edge, notably in the field of high technologies, as pointed out in the Ciampi report, 'Enhancing European competitiveness'.
Illavarslande tecken pekar på att Europa håller på att förlora sin konkurrenskraft främst ¡nom högteknologin, vilket visas i Ciampirapporten ("Att förstärka den europeiska konkurrenskraften").
Productivity in Europe has grown more slowly than in the United States and Japan, not to mention the newly industrializing Asian countries.
Produktiviteten i Europa har utvecklats långsammare än i USA och Japan, för att inte tala om de nya industriländerna i Asien.
Investment in industry is well below that of Japan (see Annex, Ciampi report, graphs).
Industriinvesteringarna är mycket lägre än i Japan (jfr bilagan, Diagram i Ciampirapporten).
In particular, the persistently high level of unemployment, now above 10% in most Member States, bears witness to the lack of competitiveness and to structural rigidi-
Arbetslösheten, som envist visar höga procenttal och nu ligger över 10 % i de flesta medlemsstaterna, är i hög grad ett bevis på bristande konkurrenskraft och strukturell stelhet, och den leder till att många som hellre skulle arbeta lever på understöd.
ties; as a result, many people are living off unemployment benefit when they would prefer to work. In addition, regular waves of cost-cutting job-shedding inevitably fuel the unemployment figures.
grundläggande allmänt sjukvårdssystem gör att man senare undviker mycket högre kostnader för vård och bättre skyddar sjuka och funktionshindrade, samtidigt som folk­hälsan förbättras.
How then, in these circumstances,'can we overcome the hazards of declining competitiveness and growing poverty and social exclusion?
Hur kan man under sådana förhållanden å ena sidan undgå riskerna med en sviktande konkurrenskraft och å andra sidan riskerna med fattigdom och utslagning?
By acknowledging that we have to change. Change firstly by investing more in our infrastructures, by abolishirg the remaining barriers in the single market and by simplifying Community rules and regulations and at the same time applying them to greater effect.
Genom att inse att vi måste ändra på oss själva, och genom att först öka investeringarna i infra­strukturen, genom att undanröja de sista hindren för den inre marknaden och förenkla gemenskapsreglerna samtidigt som de kommer till ökad användning.
But we also have to change by renewing our social system.
Men vi måste också göra förändringar genom att förnya vårt sociala system.
Let us consider our current arrangements for the funding of social protection.
På samma sätt ligger det till med vårt nuvarande system för finansiering av socialpoli­tiken.
Most funding for social services and unemployment benefit now comes from work.
För närvarande vilar större delen av finansieringen av socialtjänst och arbetslös­hetsunderstöd på arbetet.
In many countries, social charges and contributions account for between 50 and 80% of the wage bill and as a result the cost of labour per unit produced in Europe is higher than that of our competitors.
I flera länder utgör de sociala kostnaderna 50­80 % av lönekostnaderna, vilket har lett till att arbetskraftskostnaden per producerad enhet lig­ger högre i Europa än i konkurrentländerna.
Accordingly, labour-intensive industries and services become less competitive, while our companies are encouraged to replace labour by increasingly automated machinery or invest in low-wage countries.
Till följd härav blir de arbetskraftsintensiva industrierna och tjänsteproducenterna mindre konkurrenskraftiga, alltmedan företa­gen strävar efter att ersätta människor med mer och mer automation, eller att inve­stera i länder där arbetskraften kostar mindre.
Labour will henceforth have to stop bearing such a major proportion of the burden imposed by the social henefits paid to increasing numbers of our citizens; other formulas will have to be used, for example different tax bases: capital, financial transactions, added value, taxes on rare resources or pollutants (e.g. carbon dioxide) — this latter could have significant positive knock-on effects for the environment.
Framöver bör inte arbetet belastas med en lika stor del av de sociala kostnaderna, vilka fördelas på en ökande andel av befolkningen, utan nya koncept måste lanseras, som vilar på andra resurser, kapital, finansiella transaktioner, mervärde, skatt på knappa naturresurser eller på miljöför­störande ämnen (i synnerhet koldioxid), vilket vad det senare beträffar kan ge gynnsamma effekter på miljön.
A similar situation obtains by virtue of the rigidities in the Member States' social protection arrangements.
Pensionsåldern och pensionernas storlek grunda­des på betydligt kortare livslängd än nu.
Most of the rules and regulations were drawn up in post-war industrial societies when most workers belonged to trade unions and were employed full time.
Ett reformerat system för socialt skydd måste bli mer flexibelt och återspegla en alltmer diversifierad industriell ekonomi i snabb utveckling, där många människor arbetar under begränsad tid eller på deltid.
Retirement and pensionable ages were based on much lower life expectancies than those of today.
I en sådan värld i förändring bör Europeiska unionen och medlemsstaterna agera på fyra fronter:
A reformed social protection system must be more flexible, reflecting a more fragmented industrial economy, subject to rapid change, where many people work for short periods and also part-time, moving from one activity to another.
Större satsning på sociala rättigheter och på sociala skyddsmekanismer, som förbättrar konkurrenskraften och bidrar till utvecklingen av produktion med högt mervärde.
This applies in particular to the right to basic education and lifelong learning: it should be possible to exercise the right in all countries of the Union, not only in one's country of origin; similarly, a genuine right to seek and take up employment in all the Member States of the Union, encouraging mobility to exploit the advantages of the large labour market.
Detta gäller särskilt rätten till grundutbildning och vidare utbildning under hela livet vil­ken bör ges nytt innehåll och äga rum i vilken medlemsstat som helst och inte bara i hemlandet; vidare en reell rätt att söka och inneha en anställning i varje medlemsstat, något som förutsätter att man uppmuntrar rörlighet för att nå fördelarna av en större arbetsmarknad.
Countries where the social partners have managed to build up a sound network of industrial relations are achieving greater consensus in managing adaptation with a smaller risk of social exclusion; accordingly, a revamped European social dialogue could improve competitiveness, particularly as the single currency implies Union­level social dialogue.
I de länder där arbetsmarknadens parter lyckas etablera nära avtalsmässiga kontak­ter drivs anpassningen med mer samförstånd och mindre risk för utslagning; följaktli­gen kan en ändamålsenlig europeisk social dialog av ny typ förbättra konkurrenskraf­ten, eftersom en gemensam valuta innebär att den förs på europeisk nivå.
Lastly, we know that the right to health care is available more ef­ficiently and cheaply to all those who need it through mandatory collective schemes in which contributions are income­related and not risk­related as in private schemes, provided, however, that such schemes are managed properly.
Man vet slutligen att hälso­ och sjukvården, om rätt skött, bedrivs mer effektivt och billigare för de som behöver den i kollektiva obligatoriska system, där patientens kostnad är bero­ende av hans inkomst och inte av åkommans svårighetsgrad, i motsats till vad som galler i privata försäkringssystem.
Coping with demographic change
Beredskap inför en dramatisk befolkningsutveckling.
Demographic change is characterized by a falling or stagnating birth rate, increased life expectancy and more elderly people as a percentage of the population (including dependent older people).
Man konstaterar en nedgång eller stagnation i fruktsamheten samt ökad medellivs­längd och därmed ökad andel äldre i befolkningen (inklusive dem som är beroende av tillsyn).
This will increasingly affect both competitiveness and social cohesion in the Member States over the next 20 years.
Detta kommer samtidigt att påverka konkurrenskraften och den sociala sam­manhållningen inom unionen allt starkare under de närmaste tjugo åren.
Given the extent of these problems, a coordinated response from the Member States of the Union is required in a number of areas: adjusting basic pension schemes (to prevent distortions of compe­tition), applying family policies which make it equally possible for men and women to reconcile family life and professional responsibilities, and probably adoption of coordi­nated policies on immigration both for reasons of consistency and because it is a pos­sible response (which still has to be discussed) to the demographic problem.
Mot bakgrund av problemets storlek krävs ett samordnat svar från medlemsstaterna på flera områ­den: Utarbetande av system för grundpension (för att undgå snedvridning av konkur­rensen). Inrättande av en familjepolitik som gör det möjligt för kvinnor och män att förena familj med yrkesarbete, samt troligen införande av en samordnad invandrings­politik, såväl för enhetlighetens skull som för möjligheten att där finna ett svar på befolkningsutvecklingen (även om detta måste debatteras).
The whole shape of the European Union, its influence in the world, and its economic role will of course have changed in 15 or 20 years depending on what responses are found to the question of 'solidarity between generations'.
Det är tydligt att unionens utseende eller ekonomiska roll inte kommer att vara desam­ma om femton eller tjugo år beroende på vilka vägar man väljer att arbeta efter i syfte att åstadkomma vad man brukar kalla solidaritet mellan generationerna.
We have not yet fully realized what risks could arise from the population trends (shortage of manpower, lower living standards for the working population, loss of dynamism, unchecked immigration) nor the potential gains to be made from a dynamic population balance (faster economic growth, enhanced social life, higher birth rate, managed recourse to immigration with joint development partnerships, better living standards in general, etc.).
Vi har ännu inte blivit riktigt medvetna varken om riskerna med befolkningsutvecklingen (knapphet på,arbetskraft, sänkning av levnadsstandarden för de aktiva, brist på framstegsvilja, okontrollerad invandring) eller möjligheterna med en balanserad befolkningsutveckling (snabbare ekonomisk tillväxt, rikare socialt liv, uppgång i fruktsamheten, kontrollerad invandring i form av samarbetsprojekt för utveckling, bättre levnadsvillkor i allmänhet).
Tackle the question of social exclusion, one of the greatest problems of post­industrial society
blem att komma in på arbetsmarknaden på grund av bristen på lediga arbeten.
Long­term unemployment is the most visible form of social exclusion; it has given a new dimension to the phenomenon of extreme poverty in industrial societies.
Lång­tidsarbetslösheten är den mest synliga formen, som givit upphov till en ny dimension av misär som man kan iaktta i industrisamhällena.
But that form of exclusion, which often leads to others (greater difficulty in obtaining access to health care, homelessness, breakdown of family structures, etc.) is not the only one; elderly people, above all, dependent elderly people and the disabled, are exposed to such risks.
Denna form av utslagning, som ofta för med sig andra former (större svårigheter att få tillgång till hälso­ och sjukvård, avhysning från bostaden, familjesplittring), är inte den enda. De äldre, särskilt de som är beroende av tillsyn, och de funktionshindrade är utsatta.
The same is true of people living in declining rural areas or run­down urban areas.
Detsamma gäller de som bor i avfolkningsbygder eller i missgynnade stor­stadsområden.
Such situations are, of course, neither inevitable nor irreversible.
Naturligtvis är dessa situationer varken hopplösa eller obotliga.
Their specific fea­tures have to be recognized first of all.
Till en början måste man erkänna deras särart.
Secondly, they require the practical implemen­tation of innovatory policies tailored more closely to the individual and coordinated effectively with the non­governmental organizations which play a key part in the fight against social marginalization: in particular, the back­up role of voluntary workers must be recognized and respected.
För det andra måste de ge upphov till införande av en för­nyelsens politik, mer individinriktad, och som interagerar effektivt med ¡eke­statliga organisationer, vilka har en förgrundsroll i kampen mot social utslagning; i synnerhet bör man erkänna och respektera bidrag från de som frivilligt tar hand om andra.
Lastly, it is imperative that society unites responsibly to prevent such situations from developing, for, here as elsewhere, prevention is better than cure.
Det är vidare oundgängligt att samhället kollektivt och ansvarsfullt organiserar sig, för att i möjligaste mån förhindra att situationerna uppkommer, eftersom det här liksom i andra fall är lättare att förebygga än att bota.
Respond to environmental concerns
Svar på miljöfrågorna.
Links will have to be established between the socio­productive system and the way we respond to the numerous environmental challenges.
Kommunikation måste etableras mellan samhällets produktionsapparat och våra sätt att reagera på de många hoten mot miljön.
Suffice it to say that introduction by the Union of environmental standards ahead of future international standards could help to make business more competitive.
Vi noterar bara här att om unionen inför miljönormer som en gång kommer att gälla globalt kan detta utgöra en källa till konkur­renskraft.
Levying taxes on scarce resources and all forms of pollution cculd raise resources for social protection systems and thus reduce the taxes and charges on labour (labour being a factor which is in plentiful supply, but which is overtaxed and underused).
Beskattning av knappa naturresurser eller alla former av miljöförstörande ämnen kan också tillföra medel till skydd för samhället och sålunda ta bort skatt på arbete, som f.n. är överbeskattat och illa utnyttjat.
In short, as was shown in the White Paper on growth, competitiveness and employment, links must be established between com­petitiveness, social protection and environmental standards.
Som vitboken om tillväxt, konkur­renskraft och sysselsättning klart har visat, måste man kort sagt etablera ett sam­band mellan konkurrenskraft, social trygghet och miljönormer.
The challenge of enlargement of the Union, more particularly to the countries of Central and Eastern Europe, is not merely an institutional and economic chal­lenge, as is often thought — it is also a social challenge.
Utvidgningen av unionen, särskilt mot Central­ och Osteuropa, utgör en utma­ning, som inte bara är institutionell eller ekonomisk som det ofta antas, utan även social.
The former communist countries boast a very limited fundamental rights culture, but a strong egali­
En lyckad integrering av de central­ och östeuropeiska länderna i unionen, beror inte bara på dragningskraften hos vårt ekonomiska system, som är obestridlig,
This tension is a source of political instability; we are already seeing its initial effects and they could spread throughout the Union.
En kärna av tydliga sociala normer bör framställas som ett minimikrav för dessa länder så snart de blir fullvärdiga medlemmar.
A core of clear social standards should be required of these countries as soon as they become full members.This core therefore has to be defined by the Union for itself and these standards have to enjoy sufficient credibility to act as replacement values for the community, while transitional periods must be envisaged to reflect the resources available with a view for bringing the standards up to the required level.
Detta förutsätter att kärnan definieras av unionen för dess egen räkning och att normerna är tillräckligt trovärdiga för att vinna vidare tillämpning, vidare att en övergångsperiod införs för att ta hänsyn till de resurser som finns för att höja normerna till den nivå som krävs.
Globalization is viewed most frequently from the financial, economic and busness angles. But it also entails social aspects which are coming increasingly under the spotlight: the progressive globalization of the labour market (which is increasingly jeopardizing the less-skilled workers in our countries) and competition based on socioeconomic models.
Med globalisering avses för det mesta de finansiella, ekonomiska eller kommersiella aspekterna, men den har också sociala aspekter som kommer att visa sig mer och mer tydligt: Tilltagande globalisering av arbetsmarknaden (innebär ökat hot mot den outbildade arbetskraften i våra länder) samt faktisk rivalitet mellan olika socioekonomiska modeller.
The emergence of the European Union as an original political entity with a single currency will enable it to fulfil more easily than at present its role as a regulator worldwide, to encourage greater compliance with the rules and better coordination of economic and financial policies.
Uppkomsten av Europeiska unionen som ett självständigt politiskt subjekt med gemensam valuta gör det lättare för den än hittills att spela en stabiliserande roll i världen och att framkalla större respekt för spelets regler, liksom en bättre samordning av den ekonomiska och finansiella politiken.
But another necessary question concerns the pace at which social standards in the industrialized countries should be taken on board by the industrializing countries.
Men frågan om hur snabbt de sociala normerna i de industrialiserade länderna skall spridas till länderna i utveckling bör också ställas.
The Union might thus feel the need for a stronger external social policy along the same lines as the instruments it adopted for its external commercial policy.
Detta kan föranleda unionen att hävda en starkare socialpolitik utåt med samma fog som man har skaffat sig instrument för en internationell handelspolitik.
Thus, trade agreements with third countries might be made conditional upon their adherence to minimum social standards and their accession to international conventions (notably the ILO conventions] which ban child labour, while the Member States of the Union should take vigorous action against their own nationals who knowingly take advantage of infringements of the rules.
På så sätt kan ingåendet av handelsavtal med tredje land ske på villkor att det upprätthåller en viss social minimistandard, och att det ansluter sig till internationella konventioner (särskilt ILO-konventioner) som förbjuder barnarbete eller barnprostitution, i det att unionen samtidigt driver en energisk kampanj mot de egna medborgare som profiterar på att sabotera dessa strävanden.
The Union certainly cannot champion the principle of universal rights and advocate, say, general ratification of the ILO basic conventions unless it draws up its own definition of those rights.
Unionen kan under inga om ständigheter göra sin rättighetskatalog allenarådande och t.ex. ta strid för en allmän ratificering av Internationella arbetarorganisationens (ILO) grundläggande konventioner, om den inte för sig själv fastställer de rättigheter den åberopar.