natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On the one hand, rights which seek to limit the risk of encroachment by the State on the freedom or dignity of the individual and are mainly set out in statutory pro­visions.These do not involve very considerable expenditure and are thus indepen­dent of the level of development attained (equality before the law, the right not to be subjected to discrimination, equality for men and women, freedom of speech, movement, assembly, association, collective action, etc.).
■ å ena sidan rättigheter som innebär inskränkningar i statens möjligheter att angripa individernas självbestämmanderätt och värdighet, rättigheter som väs­entligen uttrycks genom lagbestämmelser och inte innebär särskilt stora kostna­der, och således är oberoende av utvecklingsnivån (likhet inför lagen, förbud mot diskriminering, jämlikhet mellan könen, yttrande­ och tryckfrihet, frihet att resa och bosätta sig, mötesfrihet, föreningsfrihet, rätt till kollektiv åtgärd etc).
They are usually the formal expression of civil and political rights.
Oftast rör det sig som synes om ett formellt uttryck för medborgerliga och politiska rät­tigheter,
On the other hand, rights to specified benefits and services, which involve costs and require the provision of financial resources.
■ å andra sidan rätten till en rad bestämda förmåner, rättigheter som innebär kostnader och följaktligen att ekonomiska resurser ställs till förfogande.
These rights (to education and continuing training, health care, work and fair conditions of work and pay, a mini­
Dessa rättigheter (till utbildning och fortbildning, till vård, till arbete och skäliga arbets­villkor och skälig lön, till en minimiersättning vid arbetslöshet, till pension etc.)
mum income in the event of unemployment, a retirement pension, etc.) often express an intention or objective (e.g. the right to work) and are often less direct ly applicable :han the former category of rights.
uttrycker ofta en strävan eller ett mål (t.ex. rätten till arbete) och tillämpas inte ofta lika direkt som den förstnämnda kategorin.
Provision has to be made for a succession of stages as a function of what is economically feasible, provided a minimum standard has been ensured, if only to avoid distortions (whereas civil and political rights are, in principle, not subject to compromise).
Beroende på de ekonomiska förutsättningarna bör införandet planeras i flera steg, så snart en grundnivå har garanterats, om så bara för att undvika oönskade effekter (medan däremot med borgerliga och politiska rättigheter principiellt bör införas utan kompromisser).
Most social rights — though not all, for example, the right of association — fall into the second category.
De sociala rättigheterna torde i mångt och mycket - men inte alla, t.ex. föreningsfriheten - höra till den andra kategorin.
However, we should not exaggerate the difference between these two categories of rights: formal political and civil rights also require resources to be committed if they are to be implemented in practice; freedom is restricted if the conditions applying to freedom are not met, and social rights also need to be backed up by legal provisions.
Det bör emellertid undvikas att alltför godtyckligt ställa de båda kategorierna mot varandra. De formella politiska och medborgerliga rättigheterna kräver också resurser och pengar för sin konkreta tillämpning; friheten är begränsad om villkoren för den inte uppfylls, och de sociala rättigheterna behöver också stöd i lag.
But from whom can these rights be demanded, who ensures that they can be exercised and who provides the necessary means when society confers them on individuals?
Men vem skall sörja för alla dessa hävdade rättigheter, vem garanterar tillämpningen av dem, vem skall tillhandahålla resurser för vad kollektivet beviljat individerna?
The question arises in most cases, but is particularly acute in the case of 'programmatic' social rights (the right to housing, employment, etc.).
Frågan kan ställas i de flesta fall, men med större eftertryck då det gäller åtgärdskrävande sociala rättigheter (rätt till bostad och sysselsättning etc).
In such cases, the assertion of rights is inseparable from the social policies which give them effect.
I dessa fall går det inte att skilja rättigheterna från den politik som krävs för att genomföra dem.
But the extent to which social policies are "constrained by the existence of rights or to which they remain discretionary is difficult to determine or to have subjected to judicial review.
Men vilka krav som förekomsten av rättigheter ställer på socialpolitiken respektive med vilken grad av självständighet den senare kan föras är inte lätt för en domstol att bedöma.
It would also be wrong to think that respect for rights is purely a matter for society as a whole and public policy.
Det skulle f.ö. vara en illusion att tro, att respekten för rättigheterna enbart beror på kollektivet och den förda politiken.
The practical implementation of rights also depends on interpersonal relations and a sense of individual responsibility for others: there are no rights without duties, nor democracy without civic commitment.
Det konkreta införandet av rättigheterna vilar också på relationer mellan individer och de skyldigheter envar tycker sig ha mot andra. Det finns inga rättigheter utan skyldigheter, ingen demokrati utan medborgaranda.
The many problems of social exclusion today highlight this need and more generally the need for substantial commitment by the community at large to supporting, buttressing and building on social policies.
De problem som nuförtiden visar sig i samband med social utslagning visar tydligt dessa imperativ och mer allmänt vikten av att socialpolitiken måste bäras upp, åtföljas och kompletteras genom ett starkt engagemang från det civila samhällets sida.
It is thus not sufficient to confer rights by statute: citizens must regard them as necessary and feel a duty to play their part.
Det räcker inte att skriva in rättigheterna i fördragen, de måste upplevas som omistliga och tvingande för medborgarna.
The way in which rights are for mulated is therefore important: a participatory approach will ensure that society is more fully permeated by the shared values which the rights express.
Det är detta som gör utarbetandet av rättigheterna så viktigt: en process med kollektivt deltagande är ägnad att underlätta samhällets acceptans av de kollektiva värderingar som uttrycks i rättigheterna.
Practical application of rights and duties is not merely a matter between the State and the individuals who make up society.
Slutligen kan den konkreta tillämpningen av rättigheter och skyldigheter inte inskränkas till en dialog mellan staten och alla medborgare.
Collective players are also required to bring out these rights and responsibilities, explain and defend them and give them practical effect by way of social experiment and innovation which can subsequently be extended or placed on a general footing. The trade unions play an essential, and recognized, role in the area of industrial relations, but this role is becoming more difficult even as it becomes more necessary in a postindustrial society where increasing flexibility and
Den förutsätter också att det finns kollektiv som för fram dessa rättigheter och ansvar, som ger uttryck för dem, som för svarar dem och som prövar dem i nya sociala sammanhang, så att de uppmärksammas och rentav blir allmänt erkända; arbetsgivarorganisationer och fackförbund spelar en avgörande roll för relationer på arbetsplatsen, som en roll som visserligen är erkänd, men som blir svårare på samma gång som den blir mer nödvändig i det postindustriella samhället, där ökningen av tjänstesektorn och rörligheten leder till för-
the increasing importance of service activities are accompanied by less stable labour relations. Non-governmental associations and organizations seem likely to play an increasing role in society, especially as regards the rights of the unemployed and the elderly.
svagade arbetsrelationer; ickestatliga organisationer och föreningar förefaller ha en allt större roll i samhället, i synnerhet då det är fråga om att ta tillvara rättigheter för minoriteter eller för de som ännu inte, eller inte längre, har arbete (barn, studerande, arbetslösa, äldre).
How they can be recognized as partners in this slow, self-transforming progress of society towards the recognition and implementation of new rights, especially those intended to prevent or end exclusion, is thus an important aspect of the fundamental rights question.1
I vilka former dessa skall erkännas som parter i samhällets tröga arbete för att erkänna och tillämpa nya rättigheter, särskilt de som förebygger och avhjälper utslagning, är en viktig del av de grundläggande rättigheternas problematik1.
The list of fundamental rights is not unchangeable but may evolve for various reasons: first of all because a fuller understanding of the individual is emerging and the rights and duties which allow him/her to play a full part in a living society are gradually being defined in a sounder and more complete manner; secondly, because technological progress, and development in itself, give rise both to threats to individuals and to possibilities for action, which have to be regulated because of their possible impact on individuals.
listan på grundläggande rättigheter är inte oföränderlig. Den utvecklas av flera skäl: först och främst därför att uppfattningen om människan fördjupas och att de rättighe ter och skyldigheter som gör henne till ett fullvärdigt subjekt i det levande samhället kompletteras och utmejslas efter hand, vidare därför att de tekniska framstegen och utvecklingen i allmänhet medför hot mot människorna och mot deras handlingsmöjligheter, vilka måste regleras för att inte påverka andra människor negativt.
After the first generation of civil and political rights, followed by social rights, the possibility of further progress is emerging and needs to be discussed in depth.
Efter en förs ta generation av medborgerliga och politiska, därpå en generation av sociala rättighe ter, kan man skönja nya möjligheter som bör debatteras, fördjupas och preciseras.
How can we establish the right to a high-quality environment or set out the rights of future generations?
Hur kan man införa rätten till en god miljö?
Is it possible to envisage a right to choice in working hours?
Hur skall kommande generationers rättigheter konkretiseras?
If so, on what terms? And should we see this as one of the ways of redefining the right to work?
Kan man förvänta sig att fritt få välja arbetstid och i så fall på vilka villkor, och innebär det i så fall ett led i omvärderingen av arbetet?
Does the concept of a right of 'insertion' (meaning integration into society) have any mean ing?
Har begreppet rätt till social integrering någon mening och bör den bli en del av morgondagens med borgarskap?
Should it be seen as one of the attributes of a newly defined concept of citizen ship?
Skall man införa en särskild yttrandefrihet för arbetslösa och utslagna eller mer allmänt ge de fattiga möjlighet att föra talan om frågor som angår dem?
Should a special right of expression be accorded to the unemployed and the excluded, and — more generally — should people living in poverty be given opportunities to make their views known on questions which concern them?
Den dramatiska utvecklingen på nya tekniska områden ger också upphov till många problem vad gäller grundläggande rättigheter.
The new technologies are creating many problems in terms of fundamental rights: thus the information society may threaten individual privacy or the moral wellbeing of children, while the field of bioethics spawns a whole range of major problems.
Informationssamhället kan t.ex. hota privatlivets helgd och barnens moraliska integritet. Slutligen medför de bioetiska frågorna en rad betydande problem.
All these subjects are interrelated, as yet insufficiently explored and thus subject to continuous evolution.
Alla dessa frågor är förbundna med varandra. De är fortfarande otillräckligt utforskade och därmed i ständig utveckling.
They justify a broadly conceived public debate, as proposed below.
De förtjänar en bred allmän debatt vilket vi föreslår nedan.
It is essential to state clearly what should be done by the Union and what should be done by the Member States, in the area of fundamental rights as in others
Det måste klart definieras vad som åligger unionen respektive medlemsstaterna terna
The division of responsibilities between the Member States and the Union is a much more sensitive subject in the social field than in economic matters, and no clear solution has yet been found.
Kompetensfördelningen mellan medlemsstaterna och unionen är mycket mer känslig på det sociala området än på det ekonomiska och har hittills inte klarats ut.
One reason is that there are diverging views within the Union
Varje land bör upprätthålla sin särart, och det sociala biståndet respektive ersättningarna
Declaration 23 annexed to the Treaty on European Union emphasizes the importance of cooperation between the Community and charitable associations and foundations as institutions responsible for social welfare establishments and services.
I deklaration nr 23 som är bilaga till Fördraget om Europeiska unionen understryks vikten av samverkan mellan gemenskapen och organisationer för solidaritet respektive organisationer med ansvar för tillhandahållande av sociala tjänster.
Each country must retain its specific features, and levels of pay and benefits must take account of economic trends, which are not and will not always be parallel: wage and social benefit levels, the arrangements for financing the welfare services and regulation of labour matters will thus remain prerogatives of the Member States.
måste ges med hänsyn till den ekonomiska utvecklingen som inte är lika överallt: för den skull måste nivån för löner, sociala ersättningar, finansieringen av socialpolitiken och arbetslagstiftningen alltjämt regleras av medlemsstaterna.
That being so, whether or not we are capable of develuping a social union will depend on our ability to define areas or functions in which the Union must develop a role, either because the Member States are unable to act effectively or because action by the Union is more effective than that of the Member States and offers additional benefits.
Vår förmåga att utveckla en social union beror alltså på hur väl vi kan fastställa de områden eller uppgifter som unionen skall handha, antingen för att medlemsstaterna inte kan ingripa effektivt, eller för att unionens ingripande är mer ändamålsenligt än staternas och ger mer vidsträckta effekter.
The steps to be taken are thus as follows.
I denna situation bör följande framsteg eftersträvas:
Firstly, the Union's social objectives and the underlying fundamental rights or principles must be clearly defined and the institutions provided with the appropriate instruments for the tasks they have to perform.
För det första, att klart ange unionens mål för socialpolitiken, precisera de grund­läggande rättigheter eller principer som vägleder den och förse institutionerna med lämpliga instrument för genomförandet av uppgiften.
These conditions are at present satisfied neither with regard to objectives (insufficient weight is given, for example, to employment and equal opportunities) nor with regard to fundamental rights (see the discussion below of the Community Charter of workers' social rights).
Dessa villkor är tillsvidare ej uppfyllda, varken beträffande målen (så har t.ex. inte sysselsättningen eller jämställd­heten tillräckligt prioriterats) eller beträffande de grundläggande rättigheterna (jfr resonemanget ovan om gemenskapens stadga om arbetstagares sociala rättigheter).
Secondly, the following balance should be struck in allocating responsibilities between the Union and the Member States: the leading role in social matters should belong to the Member States, the local authorities and their deliberative bodies and to society in general, the Union being competent only when it is the only party able to act or when it can act more effectively than the Member States.
För det andra, att anta följande kompromiss för kompetensbestämning mellan unionen och medlemsstaterna: på det sociala området tillkommer huvudrollen medlemssta­terna, lokala myndigheter och deras förhandlingsorgan och mer allmänt uttryckt det civila samhället, medan unionens kompetens inskränker sig till de frågor där den ensam kan agera eller där den kan agera effektivare än staterna.
However, where the Union is recognized to have responsibility in the social field, it should have at its disposal instruments and procedures which are as effective as for economic and monetary integration (in particular, qualified majority voting should apply).
Men då dess kompe­tens i sociala frågor erkänns, förfogar den över lika effektiva instrument eller förfaran­den som de, vilka finns för den ekonomiska eller monetära integreringen (observera att regeln om kvalificerad majoritet gäller).
The level of Community action must also be proportionate to the aim pursued, the principle of subsidiarity being complemented by the principle of proportionality, so that greater stress can again be placed on coordinating or stimulating activities as opposed to legislative action, on which too much attention has been focused.
Slutligen bör kraften i unionens interventioner avpassas till det eftersträvade målet, varvid proportionalitetsprincipan kompletterar subsidiaritetsprincipen med företräde åt samordning och rekommendationer framför åtgärder såsom lagstiftning, som står alltför mycket i centrum.
Thirdly, given that the Union is necessarily an open-ended venture of a new kind, it is not possible to list the respective responsibilities of the Union and the Member States in the social field.
För det tredje gör inte unionens unika och utvecklingsbara karaktär det möjligt att en förteckning över unionens och medlemsstaternas respektive behörighet i sociala frågor upprättas.
At this stage, all that can be done is to specify a number of areas in which action by the Union offers clear advantages.
På detta stadium kan man bara ange vissa områden, där unionsin­gripanden är klart ändamålsenliga:
Recognizing the social implications of the rights of citizens within the single market to move and reside freely within the territory of Member States (Article 8a).
Ta konsekvenserna fullt ut av unionsmedborgarnas fria rörlighet inom medlems­staternas territorier (artikel 8a).
This applies not only to workers but also to the jobless actively seeking work, to students, to the elderly, to tourists, to the disabled and to persons wishing to marry someone of another nationality.
Friheten skall inte gälla bara arbetskraften utan även för dem som inte har men söker arbete, studenter, de äldre, turister, funk­tionshindrade och för dem som vill gifta sig med personer av annan nationalitet.
Helping to coTect imbalances arising from economic integration or from the conduct of Union policies.
Rätta till de obalanser som visar sig vid den ekonomiska integreringen och gen­omförandet av unionspolitiken.
This is the whole point of the Structural Funds, whose scope could be broadened to embrace civic and social rights.
Detta är f.ö. strukturfondernas uppgift, vilken kan utvidgas till förverkligandet av medborgerliga och sociala rättigheter.
It would be particularly important for any new Member States during the transitional period.
Detta vore särskilt angeläget under en övergångstid för framtida nya medlemmar.
Helping to solve difficult problems which, although falling within the sphere of the Member States, require common approaches (employment, immigration, control of drug abuse) or offer scope for economies of scale (action to combat can cer or AIDS).
Hjälpa till att lösa de känsliga problem som, trots att de faller under medlems­staternas behörighet, innefattar gemensamma infallsvinklar (sysselsättning, invandring, kamp mot narkotika) eller medger stordriftsfördelar tack vare samordning (kampen mot cancer och aids).
Helping to approximate Member States' laws and regulations in the event of excessive disparities which might distort competition and, where appropriate, setting out minimum standards where this would seem necessary in the light of the European social model and of social progress.
Bidra till enhetliga regler där man konstaterar risk för att stora skillnader sned­vrider konkurrensen samt eventuellt införa minimivillkor när det tycks nödvändigt med hänsyn till den europeiska sociala modellen och de sociala framsteg den medför.
PART III
AVDELNING III
IMMEDIATE SPECIFICATION, AS A FIRST STAGE, OF A MINIMUM CORE
EN KÄRNA AV GRUNDLÄGGANDE RÄTTIGHETER BÖR FASTSTÄLLAS I ETT
OF FUNDAMENTAL RIGHTS trengthening the Treaty to include fundamental rights is a major undertaking which cannot be accomplished at a stroke.
FÖRSTA SKEDE tt förstärka fördraget genom att införa de grundläggande rättigheterna är ett
The first point to note is that there is already a consensus with respect to certain rights in that the Member States are signatories to international treaties which relate specifically to those rights.
Man kan till en början konstatera att det redan råder samstämmighet beträffande vissa rättigheter, eftersom medlemsstaterna har anslutit sig till internationella konventioner som hänvisar till dem.
The Committee feels that the rights on which there is already reasonably broad agreement should be incorporated into the Treaty at the next IGC.
Kommittén anser att de rättigheter, om vilka tämligen bred enighet råder, bör kunna införlivas med fördraget vid den kommande regeringskonferensen. konferensen.
As regards the other rights, this will require a period of discussion and deliberation, particularly as regards rights and obligations which have been made necessary by changes in technology, the economy, scientific knowledge and social developments.
Vad beträffar andra rättigheter så krävs en period av diskussion och eftertanke, i syn nerhet vad beträffar rättigheter och skyldigheter som blivit nödvändiga genom den tekniska, vetenskapliga och ekonomiska utvecklingen liksom genom samhällsutvecklingen.
In the fourth part of the report, the Committee calls for a major initiative in the form of a discussion and deliberation process relating to the rights and obligations of citizens of the Union.
I rapportens fjärde avdelning inbjuder kommittén till ett viktigt initiativ, nämligen en diskussion och överläggningar om unionsmedborgarnas rättigheter och skyldigheter.
This is a process which should be conducted in conjunction with the Commission, the Council and the European Parliament over a period of four or five years, the aim being to draw up, for a future IGC, a complete and up-to-date list of such rights and obligations.
Denna process bör bedrivas i samverkan med kommissionen, rådet och Europaparlamentet under fyra till fem år med målsättning att vid en ny regeringskonferens fram ställa en komplett och aktuell katalog över rättigheter och skyldigheter.
This consultation process should take in not just the traditional social partners, but also the non-governmental organizations, which represent people who do not have, or who have ceased to hold, an employed position (e.g. the selfemployed, retired people and the unemployed) and who make up an increasing proportion of the population.
Detta samrådsförfarande borde omfatta inte bara arbetsmarknadens parter utan även ickestatliga organisationer, som företräder de som saknar eller har förlorat ett avlönat arbete (egenföretagare, pensionärer, arbetslösa), vilka utgör en växande andel av befolkningen.
There are several reasons for taking more time.
Det finns f.ö. flera skäl för ytterligare uppskov.
Firstly, the governments will be preoccupied by reform of the institutions and will not be able to give as much time to fundamental rights as they deserve.
Å ena sidan kommer regeringarna att vara upptagna med att reformera sina institutioner och därmed inte kunna ägna de grundläggande rättigheterna den tid som krävs.