natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Finally, the Court allowed the Commission's appeal in thiscase after observing that the Court of First Instance could not, withoutcontradicting itself, on the one hand accept the view that there was a singleinfringement, responsibility for which could be attributed globally to everyundertaking, and, on the other hand, partially annul the decision on the groundthat it had not been proved that the undertaking had participated in some of theactivities forming part of that single infringement.
Slutligen biföll domstolen kommissionens överklagande i detta mål efter att ha angett att förstainstansrätten inte utan att motsäga sig själv kunde acceptera tesen om en enda Överträdelse, för vilken varje företag var ansvarigt i dess helhet, och samtidigt till viss del ogiltigförklara beslutet med motiveringen att det inte var styrkt att företaget hade deltagit i vissa handlingar som utgjorde en del av den Överträdelse som förstainstansrätten ansåg utgöra en enda Överträdelse.
In Case C-l L9l 97 P Ufex and Othersv Commission [1999] ECR I-I34I,the Court was given the opportunity to clarify the extent to which the Commission may reject complaints relating to Article 86 of the Treaty (now Article 82 EC) forlack of a sufficient Community interest.
I domen av den 4 mars 1999 i mål C-119/97P, Ufex m.fl. mot kommissionen (REG 1999, s. I-1341), hade domstolen att klargöra i vilken utsträckning kommissionen hade befogenhet att avslå klagomål angående artikel 86 i fördraget (nu artikel 82 EG) med motiveringen att det inte förelåg ett tillräckligt gemenskapsintresse.
The appellants challenged the statementsof the Court of First Instance according to which the Commission was entitled,when assessing the Community interest, to take into account relevant factors otherthan those listed by the Court of First Instance in the case of Automec II.
Klagandena hade för det första bestritt förstainstansrattens bedömning, enligt vilken kommissionen vid bedömningen av gemenskapsintresset hade ratt att ta hänsyn till andra relevanta omständigheter an dem som hade angetts i dess tidigare dom i målet Automec II.
The Court rejected that plea, after stating that, in view of the fact that the assessment of the Community interest raised by a complaint dependedon the circumstancesof each case, the number of criteria of assessment the Commission could refer to should not be limited and, conversely,it should not be required to have recourseexclusively to certain criteria.
Domstolen godtog inte denna grund. Eftersom bedömningen av gemenskapsintresset hos ett klagomål ar beroende av omständigheterna i varje enskilt fall finns det enligt domstolen inte anledning att vare sig begränsa antalet bedömningskriterier som kommissionen kan stödja sig på eller att tvärtom föreskriva att den uteslutande skall använda vissa kriterier.
On the other hand, the Court found fault with thestatements of the Court of First Instance to the effect that establishing thatinfringements had taken place in the past was not covered by the functionsconferred on the Commission by the Treaty and that the Commission mighttherefore lawfully decide that it was not appropriate to pursue a complaintregarding practices which had since ceased.
Däremot underkände domstolen förstainstansrattens bedömning enligt vilken faststallandet av tidigare Överträdelser inte motsvarade den funktion som tilldelats kommissionen genom fördraget och kommissionen således på goda grunder kunde besluta att det inte var lämpligt att behandla ett klagomål dar förfaranden påtalades som senare hade upphört.
The Court of Justice acknowledgedthat, in order to perform effectively its task of implementing competition policy,the Commission was entitled to give differing degrees of priority to thecomplaints brought before it, but the discretion which it had for that purpose wasnot unlimited.
För att effektivt sköta uppgiften att genomföra gemenskapens konkurrenspolitik har kommissionen ratt att ge olika prioritet åt klagomål som ar anhängiga vid den, men dess utrymme att företa en skönsmässig bedömning i detta avseende är emellertid inte obegränsat.
In particular, it could not regard as excluded in principle from itspurview certain situations which came under the task entrusted to it by the Treaty,but had to assess in each case how serious the alleged interferences withcompetition were and how persistenttheir consequences were.
Kommissionen kan i synnerhet inte anse att vissa situationer som hör till de uppgifter som den har tilldelats i fördraget a priori inte omfattas av dess verksamhetsområde, utan ar skyldig att i varje enskilt fall bedöma hur allvarlig den påstådda skadan ar för konkurrensen och hur långvariga dess verkningar ar.
According to the Court, the Commission remained competent if anti-competitive effects continuedafter the practices which caused them had ceased.
Nar de konkurrensbegränsande verkningarna består efter det att de förfaranden som har gett upphov till dem har upphört förblir kommissionen enligt domstolen behörig.
In deciding to discontinueconsideration of a complaint against such practices on the ground of lack of
Kommissionen kan således inte stödja sig på endast den omständigheten att de påstådda fördragsstridiga förfarandena har upphört för att besluta att på grund av bristande gemenskapsintresse avskriva ett klagomål mot dessa förfaranden utan att ha kontrollerat att de konkurrensbegränsande verkningarna inte består och, i förekommande fall, att allvaret i de påstådda
Community interest.
konkurrensbegränsningarna eller deras fortsatta verkningar inte kan medföra att detta klagomål är av gemenskapsintresse.
The Court ruled, first, that a decision taken by organisations representingemployersand workers in a given sector, in the context of a collective agreement,to set up in that sector a single pension fund responsible for managing asupplementary pension scheme and to request the public authorities to makeaffiliation to that fund compulsory for all workers in that sector did not fall withinthe scope of Article 85 of the Treaty.
Domstolen slog för det första fast att nar de organisationer som företräder arbetsgivarna respektive arbetstagarna i en viss bransch beslutar att, inom ramen för ett kollektivavtal, för denna bransch upprätta en enda pensionsfond som skall förvalta ett kompletterande pensionssystem, samt att hos de offentliga myndigheterna ansöka om att anslutning till denna fond skall bli obligatorisk för alla arbetstagare inom den berörda branschen, omfattas beslutet inte av artikel 85 i fördraget.
In reaching that conclusion, the Courtrelied in particular on the social provisions of the EC Treaty and stated that whileit was beyond question that certain restrictions of competition were inherent incollective agreements between organisations representing employersand workers,the social policy objectives pursued by such agreements would be seriouslyundermined if management and labour were subject to Article 85(1) of the Treatywhen seeking jointly to adopt measures to improve conditions of work andemployment.
Domstolen grundade denna slutsats på innehållet i EG-fördragets sociala bestämmelser och angav att kollektivavtal som har slutits mellan de organisationer som företräder arbetsgivarna respektive arbetstagarna visserligen har en viss inneboende konkurrensbegränsande inverkan, men att det socialpolitiska syftet med sådana avtal allvarligt skulle äventyras om arbetsmarknadens parters gemensamma strävan att vidta åtgärder som förbättrar anställnings- och arbetsförhållandena skulle omfattas av artikel 85.1 i fördraget.
According to the Court, it therefore followed from an interpretationof the provisions of the Treaty as a whole which was both effective and consistentthat agreements concluded in the context of collective negotiations betweenmanagement and labour in pursuit of such objectives had to be regarded, becauseof their nature and purpose, as falling outside the scope of Article 85(1) of the Treaty.
Enligt domstolen framgår det således av en ändamålsenlig och sammanhängande tolkning av fördragets samtliga bestämmelser att avtal som slutits inom ramen för kollektiva förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter i dessa syften inte skall anses omfattas av artikel 85.1 i fördraget, på grund av deras beskaffenhet och syfte.
That was so in the case of agreements which were concluded in the formof collective agreements, following collective negotiations between organisationsrepresenting employersand workers, and sought generally to guarantee a certainlevel of pension for all workers in the sector, thus contributing directly toimproving one of their working conditions, namely their remuneration.
Så är fallet med avtal som har slutits i form av ett kollektivavtal, som utgör resultatet av en kollektiv förhandling mellan de organisationer som företräder arbetsgivarna respektive arbetstagarna och som har till syfte att inom en viss bransch införa ett kompletterande pensionssystem som förvaltas av en pensionsfond som kan ha obligatorisk anslutning. Ett sådant system syftar som helhet till att garantera alla arbetstagare inom denna bransch en viss pensionsnivå och bidrar således direkt till att förbättra ett av arbetstagarnas arbetsförhållanden, narnligen deras lön.
followed from that conclusion that a decision by the public authorities to makeaffiliation to such sectoral pension funds compulsory at the request of organisations representing employersand workers in a given sector likewise couldnot be regarded as requiring or favouring the adoption of agreements, decisionsor concerted practices contrary to Article 85 or reinforcing their effects.
eller befrämja konkurrensbegränsande samverkan som strider mot artikel 85 i fördraget eller förstärka effekterna av en sådan samverkan.
On the other hand, the Court held that such pension funds were undertakingswithin the meaning of Article 85 et seq.of the Treaty inasmuch as they engagedin an economic activity in competition with insurancecompanies.
Domstolen ansåg däremot att sådana tjanstepensionsfonder utgjorde företag i den mening som avses i artikel 85 och följande artiklar i fördraget, i den mån de bedrev ekonomisk verksamhet i konkurrens med försäkringsbolag.
The fundsthemselves determined the amount of the contributions and benefits and operatedin accordance with the principle of capitalisation, the amount of the benefits provided dependedon the financial results of the investments made by them, andin certain circumstances they could or had to grant exemption from affiliation toundertakings insured by other means.
Dessa tjanstepensionsfonder bestämde nämligen själva hur stora avgifterna och förmånerna skulle vara och förvaltades enligt kapitaliseringsprincipen. Storleken på de förmåner som fonden tillhandahöll berodde vidare på det ekonomiska resultatet av de investeringar som den gjort och de kunde eller var skyldiga att, beroende på varje enskilt fall, bevilja dispens från anslutning för företag som var försäkrade enligt andra system.
Finally, the Court ruled that such a fund could be regarded as occupying adominant position within the meaning of Article 86 of the Treaty (now Article 82EC), but that its exclusive right to manage supplementary pensions in a givensector and the resultant restriction of competition could be justified underArticle 90(2) of the Treaty (now Article 86(2) EC) as necessary for theperformance of the particular social task of general interest with which it had beencharged.
Domstolen slog slutligen fast att en sådan tjänstepensionsfond kunde anses ha en dominerande ställning i den mening som avses i artikel 86 i fördraget (nu artikel 82 EG), men att ensamrätten för tjänstepensionsfonden att förvalta de kompletterandepensionerna i en viss bransch och den konkurrensbegränsning som följer av detta kunde vara berättigade enligt artikel 90.2 i fördraget (nu artikel 86.2 EG), såsom en nödvändig åtgärd för att fullgöra ett särskilt socialt åtagande av allmänintresse som fonden ansvarade för.
The Member States could not be precluded, when determining whatservices of general economic interest to entrust to certain undertakings, fromtaking account of objectives pertaining to their national policy, and the Netherlands supplementary pension scheme fulfilled an essential social functionin the pensions system of that State.
Medlemsstaterna kan nämligen inte förbjudas att, vid definitionen av de tjänster av allmant ekonomiskt intresse som anförtros vissa företag, beakta mål i sin nationella politik, och det ifrågavarande kompletterande pensionssystemet fjller en väsentlig social funktion i det nederländska pensionssystemet.
The Court also established that the removalof the exclusive right conferred on such funds might make it impossible for themto perform the tasks of general economic interest entrusted to them undereconomically acceptable conditions and threatentheir financial equilibrium.
Domstolen slog dessutom fast att avskaffandetav den ensamrätt som fonden hade getts skulle kunna medföra att det blev omöjligt för fonden att under godtagbara ekonomiska villkor fullgöra de uppgifter av allmant ekonomiskt intresse som den hade tilldelats och att fondens ekonomiska balans äventyrades.
Associazione Bancaria Italiana (Italian Banking Association) imposed on itsmembers with regard to the conclusion of contracts for current-account creditfacilities and for the provision of general guarantees.
1 domen i målet Bagnasco hade domstolen att ta ställning till frågan huruvida enhetliga banknormer, som Associazione Bancaria Italiana ålade sina medlemmar vid ingående av avtal om öppnande av en checkräkningskredit och om generella borgensförbindelser, var förenliga med artikel 85.1 i EG-fördraget (dom av den 21 januari 1999 i de förenade målen C-215/96 och C-216196, Bagnasco m.fl., REG 1999, s. 1-135).
A particular feature of thiscase is that the Commission had already examined those standard bank conditionsin the light of Artic,le 85 and had found that they were not capable of appreciablyaffecting trade between Member States.
Det anmärkningsvärdamed detta mål var i synnerhet den omständigheten att kommissionen redan hade prövat dessa banknormer mot bakgrund av artikel 85 i fördraget och kommit fram till att de inte föreföll kunna påverka handeln mellan medlemsstaterna i dess helhet eller på ett märkbart sätt.
The conditions, first, allowed banks, in contracts for current-account creditfacilities, to change the interest rate at any time by reason of changes on the money market, and to do so by means of a notice displayedon their premises orin such manner as they considered most appropriate.
penningmarknaden genom ett meddelande som anslogs i deras lokaler eller på annat sätt som bankerna ansåg lämpligare.
The Court found that, sinceany variation of the interest rate dependedon objectivefactors, such a concertedpractice was not covered by the prohibition under Article 85 inasmuch as it couldnot have an appreciable restrictive effect on competition.
Domstolen slog fast att en sådan överenskommelse, nar förändringarna av räntesatsen berodde på sådana objektiva omständigheter som förändringar på penningmarknaden, inte omfattades av förbudet i artikel 85, eftersom den inte kunde ha en märkbar restriktiv inverkan på konkurrensen.
As regards theconditions which imposed certain clauses relating to the provision of generalguarantees the Court, relying in particular on the findings madepreviously by the Commission, held that they were not, taken as a whole, liable to affect tradebetweenMember States.
Vad gäller reglerna om generella borgensförbindelser, ansåg domstolen, med stöd av bland annat de antaganden som tidigare gjorts av kommissionen, att dessa regler inte som helhet betraktade kunde påverka handeln mellan medlemsstaterna.
Nor did the application of those two sets of conditionsconstitute abuse of a dominant position within the meaning of Article 86 of the
Det följer aven av denna dom att tillämpningen av dessa två kategorier regler inte heller utgjorde missbruk av en dominerande ställning i den mening som avses i artikel 86 i fördraget.
In the field of supervisionof State aid, the Court dismissed an action forannulment brought by the French Republic against a decision by the Commission fiudgment of 5 October 1999 in Case C-25L197 France v Commission, notyetreported in the ECR).
På området kontroll av statligt stöd har domstolen, genom en dom av den 5 oktober 1999 i mål C-251/97, Frankrike mot kommissionen (REG 1999, s. I-6639), ogillat en talan om ogiltigförklaring som väckts av Republiken Frankrike mot ett negativt beslut av kommissionen.
France argued that the contested national measures, namely graduated reductions of employers' social security contributions forundertakings in certain manufacturing sectors, were not caughtby Article 92(1)of the Treaty (now Article 87(1) EC), since the advantage conferred was only thequid pro quo of exceptional additional costs which the undertakings had agreedto assumeas a result of the negotiationof collective agreements and that, in anyevent, taking account of those additional costs, the contested measures wererevealed to be financially neutral.
Sökanden gjorde huvudsakligen gällande att de omtvistade nationella åtgärderna, det vill säga degressiva sänkningar av arbetsgivaravgifterna för företag inom vissa tillverkningsindustrier, inte omfattades av artikel 92.1 i EG-fördraget (nu artikel 87.1 EG i ändrad lydelse), eftersom denna sänkning endast utgjorde en kompensation för de extra kostnader som företagen hade accepterat att bara vid kollektivavtalsförhandlingarna och att de omtvistade åtgärderna i vart fall föreföll vara finansiellt neutrala med hänsyn till dessa extra kostnader.
The Court did not accept that line of argument.It pointed out first of all that the costs arose from collective agreements concludedbetween employersand tradeunions which undertakings were bound to observe,and were included, by their nature, in the budgetsof undertakings.
Domstolen godtog inte detta argument. Domstolen påpekade för det första att kostnaderna för företagen, vilka följde av kollektivavtal mellan arbetsgivare och fackföreningar som företagen var skyldiga att följa, på grund av deras art skulle belasta företagen.
It also foundthat those agreements were liable to generate gains in competitiveness forundertakings, so that it was impossible to evaluatewith the required accuracy their final cost for undertakinss.
Domstolen konstaterade dessutom att företagen hade fått en starkare konkurrenskraft genom dessa avtal, vilket innebar att det var omöjligt att med tillräcklig precision beräkna företagens slutliga kostnader till följd av dessa avtal.
While the Court's judgments in the field of indirect taxation aregenerally technical in nature and relatively limited in their scope, two cases concluded in 1999 are worth noting.
Även om de domar som domstolen meddelade under år 1999 på området indirekt beskattning kännetecknades av teknikaliteter och en relativt begränsade räckvidd, finns det dock två domar som förtjänar att belysas.
Gregg concerned the scope of the exemptions for certain activities in the public interest, provided for by Article 13A(1) of Directive 77l388lEEC.
allmänintresse som anges i artikel l3 A.li direktiv 7713881EEG."
1r The national court essentially asked whether the use of thewords "establishments"and "organisations"in that provision meant that only legalpersons could be covered by those exemptions, to the exclusion of natural personsrunning a business.
Den nationella domstolen hade huvudsakligen frågat domstolen om uttrycken "inrättningarwoch "organ" i denna bestämmelse innebar att undantaget endast kunde åberopas av juridiska personer, med uteslutande av fysiska personer som driver rörelse.
The Court replied in the negative, stating that itsinterpretation was consistent with the principle of fiscal neutrality which wasinherent in the common system of VAT and in compliance with which theexemptions provided for in Article 13 of the Directive 771338had to be applied.
Domstolen besvarade denna fråga nekande, eftersom en sådan tolkning var förenlig med bland annat principen om skatteneutralitet, som utgör en del av det gemensamma systemet för mervärdesskatt och som måste respekteras vid tillämpningen av undantagen i artikel 13 i direktiv 771388.
The second case related to the interpretation of Directive 69l335lEEC concerning indirect taxes on the raising of capital, 12 as amended by Directive85/303/EEC.
Det andra målet rörde tolkningen av direktiv 69/335/EEG12 om indirekta skatter på kapitalanskaffning, i dess lydelse enligt direktiv 85 130 3 l EEG . l3Tvisten vid Supremo Tribunal Administrativ0 (Portugal) rörde frågan huruvida den portugisiska lagstiftningen om notariatsavgifter som togs ut för upprättande av officiella handlingar, vari fastställdes en ökning av aktiekapitalet samt ändring av ett bolags firma och säte, var förenlig med detta direktiv.
13 In a dispute before the Supremo Tribunal Administrativo(Supreme Administrative Court) of Portugal, the issue was raised as to whether Portuguese legislation relating to a charge for the notarial certification of deedsrecording an increase in a company's share capital and a change in its name andregistered office was compatible with the directive.
Domstolen slog inledningsvis fast att avgifter som tas ut för att upprätta en handling inför notarius publicus genom vilken en transaktion som omfattas av direktivet fastställs, inom ramen för ett system som utmärks av att notarierna är statstjänstemän och av att avgifterna betalas till staten för att finansiera de uppgifter som skall utföras av denna, utgjorde en annan skatt eller avgift i den mening som avses i direktivet.
The Court found, first, thatcharges constituted taxes for the purposes of the directive where they werecollected for drawing up notarially attested acts recording a transaction coveredby the directive under a system where notarieswere employed by the State andthe charges in question were paid in part to that State for the financing of itsofficial business.
Domstolen påpekade vidare att en pålaga i form av avgifter som uppbärs för upprättandet av handlingar inför notarius publicus, vari fastställs en ändring av en kapitalassociations firma och säte, hade samma egenskaper som skatten på kapitaltillskott, såvitt denna pålaga beräknades med utgångspunkt i bolagets kapital.
It then stated that a tax in the form of a chargecollected fordrawing up a notarially attested act recording a change in a company's name andregistered office should be regarded as having the same characteristics as capitalduty in so far as it was calculatedby reference to the company's share capital.Otherwise it would be possible for Member States, while refraining fromimposing taxes on the raising of capital as such, to tax that capital whenever thecompany amended its articles of association, thereby enabling the objectivepursued by the directive to be circumvented.
Medlemsstaterna skulle nämligen i annat fall, utan att beskatta kapitalanskaffning som sådan, kunna beskatta samma kapital med anledning av en ändring av en kapitalassociations bolagsordning. Syftet med direktivet skulle således kunna kringgås.
Thus, where such a chargeamounted to a tax for the purposes of the directive, it was in principle prohibitedunder the directive and that prohibition could be relied on by individuals in
Domstolen ansåg följaktligen att sådana avgifter i princip var förbjudna enligt direktivet när de utgjorde en annan skatt eller avgift i direktivets mening. Detta förbud kunde vidare åberopas av enskilda vid nationella domstolar.
Sixth Council Directive of 17 May L977on the harmonisationof the laws of the Member States relating to turnover taxes - Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ1977 L 145,p. 1).
Rådets sjätte direktiv av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system for mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT L 145, s. 1; svensk specialutgåva, område 9, volym 1, s. 28).
Council Directive of 17 July 1969 (OJ, English Special Edition 1969 (II), p. al\.
Rådets direktiv av den 17 juli 1969 (EGT L 249, s. 25).
Council Directive of 10 June 1985 amending Directive691335 (OJ 1985 L 156,p. 23)
Rådets direktiv av den 10 juni 1985 om ändring av direktiv 691335 (EGT L 156, s. 23).