natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, the Court, when called upon in Furlanis to adjudicate with regard to the provision in question as it appeared in Directive 71/305, amended by Directive 89/440 ­stated that the exception provided for was available only for procedures in which the definitive award was made by 31 December 1992 at the latest, emphasizing that the provision in question, which introduces temporary, derogating arrangements constituting an exception to the normal procedure, must be interpreted strictly.
I domen av den 26 oktober 1995 i målet Furlanis, i vilken domstolen hade att pröva motsvarande bestämmelse i direktiv 71/305 i dess ändrade lydelse enligt direktiv 89/440, fastslog domstolen att undantaget i den artikeln endast kan tillämpas i de ärenden där den upphandlande myndigheten slutligt har tagit ställning före utgången av år 1992. Domstolen betonade vidare att bestämmelsen, genom vilken en tidsbegränsad ordning för dispens i undantagsfall har införts vid sidan av det förfarande som normalt skall tillämpas, skall tolkas restriktivt.
Artide 30(4) of Directive 93/37 lays down strict conditions circumscribing the contracting authority's power to waive the verification procedure for tenders which appear to be abnormally low.
Inledningsvis skall det erinras om att direktiv 93/37 utgör en kodifiering av rådets direktiv 71/305/EEG av den 26 juli 1971 om samordning av förfarandena vid tilldelning av offentliga upphandlingskontrakt för bygg- och anläggningsarbeten med senareändringar. Artikel 30.4 i direktiv 93/37 motsvarar artikel 29.5 i
'Article 30(4) of Council Directive 93/37/EEC of 14 June 1993 concerning the coordination of procedures for the award of public works contracts must be interpreted as precluding contracting authorities from rejecting abnormally low tenders after 31 December 1992 without following the verification procedure provided for in the first subparagraph of that provision '
"Artikel 30.4 i rådets direktiv 93/37/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandena vid tilldelning av offentliga upphandlingskontrakt for bygg- och anläggningsarbeten skall tolkas så, atten upphandlande myndighet inte har rätt att efter den 31 december 1992 förkasta onormalt låga anbud utan att följa granskningsförfarandet i första stycket i denna bestämmelse."
Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 29 May 1997.
Lenz har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför fjärde avdelningen den 29 maj 1997.
Mr Lcnz proposed that the Court should reply as follows:
Han föreslog att domstolen skulle svara enligt följande:
'Article 30(4) of Council Directive 93/37/EEC of 14 June 1993 concerning the coordination of procedures for the award of public works contracts precludes a provision of national law from continuing to authorize, after the end of 1992, non­application of the procedure laid down in the directive for verifying abnormally low offers.'
"Artikel 30.4 i rådets direktiv 93/37/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandena vid tilldelning av offentliga upphandlingskontrakt för bygg- och anläggningsarbeten utgör hinder för en nationell bestämmelse enligt vilken det fortfarande är tillåtet att efter den 31 december 1992 inte tillämpa det förfarande som föreskrivs i denna artikel för att granska onormalt låga anbud."
(Sixth VAT Directive — Supply of services for consideration — Definition - Transport of workers by the employer) (Fifth Chamber)
Förhandsavgörande "Sjätte mervärdesskattedirektivet — Tillhandahållande av tjänster mot vederlag — Begrepp — Transport av arbetstagare som utförs av arbetsgivaren" (femte avdelningen)
By order of 11 May 1995, which was received at ihe Court on 31 July 1995, the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court) referred to the Court three questions concerning the interpretation of Articles 2(1) and 6(2) the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977.
Bundesfinanzhof har genom beslut av den 11 maj 1995, som inkom till domstolens kansli den 31 juli samma år, begärt att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande avseende tre frågor om tolkningen av artiklarna 2.1 och 6.2 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977.
The questions were raised in proceedings between Julius Fillibeck Söhne GmbH & Co. KG and the Finanzamt [Tax Office] Neustadt, concerning the imposition of value added tax on the free transport provided by Julius Fillibeck Söhne for its employees from their homes to their place of work. The Court ruled:
Frågorna har aktualiserats i en tvist mellan Julius Fillibeck Söhne GmbH & Co. KG och Finanzamt Neustadt beträffande skyldighet att betala mervärdesskatt för den vederlagsfria transport av arbetstagare, från bostaden till arbetsplatsen, som Julius Fillibeck Söhne har utfört. Page 5
Article 6(2) of the Sixth Directive 77/388/EEC is to be interpreted as meaning that transport provided f or employees free of charge by the employer between their homes and the workplace in a company vehicle serves, in principle, the employees' private purposes and thus serves purposes other than those of the business.
2) Artikel 6.2 i sjätte direktivet 77/388 skall tolkas på så sätt, att den vederlagsfria transporten av anställda, mellan deras bostad och deras arbetsplats, som ombesörjs av arbetsgivaren med användande av ett fordon tillhörigt företaget, i princip sker för de anställdas privata bruk och således för andra ändamål än för rörelsen.
However, that provision does not apply when, having regard to certain circumstances, such as the difficulty of finding other suitable means of transport and changes in the place of work, the requirements of the business make it necessary for the employer to provide transport for employees, in which case the supply of those transport services is not effected f or purposes other than those of the business.
Denna bestämmelse är emellertid inte tillämplig när de villkor under vilka verksamheten bedrivs, med hänsyn tagen titt vissa särskilda omständigheter såsom svårigheten att tillgå andra lämpliga transportmedel och det faktum att arbetsplatsens lokaliseringskiftar, fordrar att transporten ombesörjs av arbetsgivaren, eftersom tillhandahållandet under dessa omständigheter sker för ändamål ägnade att främja röreken.
The answer to the second question also applies when the employer docs not convey the employees in its own vehicles, but commissions one of its employees to provide the transport using his own private vehicle.'
Svaret på den andra frågan är giltigt även i det fatt när arbetsgivaren inte transporterar sina anställda i sina egna fordon, utan ger en av sina anställda i uppdrag att ombesörja transporten med användande av dennes privata fordon."
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 16 January 1997.
Generaladvokaten P. Léger har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 16 januari 1997.
Article 2(1) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonization of the laws of the Member States relating to turnover taxes - Common system of value added tax: uniform basis of assessment is to be interpreted as meaning that an employer who provides transport for employees free of charge from their homes to the workplace, in the absence of any real connection cither with the work performed or the wages received, does not effect a supply of services for consideration within the meaning of that provision.
Slutsatsen under punkt 2 första meningen gäller även när arbetsgivaren inte transporterar arbetstagarna i företagets fordon, utan anförtror denna uppgift åt tredje man (och, som i det aktuella fallet, åt en av sina anställda)."
Preliminar)' ruling (Article 177 of the EC Treaty - Jurisdiction — Court of one of the Member States -Extraordinary petition to the President of the Italian Republic — Compulsory opinion of the Consiglio di Staio — Directives 86/457/EEC and 93/161EEC — Specific training in general medical practice - Rights acquired before 1 January 1995) (Fifth Chamber)
Förhandsavgörande "Artikel 177 i EG-fördraget—Behörighet — Domstol i en medlemsstat — Särskilt överklagande till Republiken Italiens president — Obligatoriskt yttrande från Consiglio di Stato — Direktiv 861457IEEG och 93/16/EEG—Särskild utbildning för allmänpraktiserande läkare—Rättighet förvärvad före den 1 januari 1995" (femte avdelningen) avger yttranden inom ramen för ett särskilt överklagande.
Health Unit) No 58, Palermo, establishing the list of general medical practitioners entitled to practise under the Italian social security scheme and the Order of the Minister for Health of 15 December 1994 on which it is based.
Consiglio di Stato har genom elva beslut av den 6 december 1995, som inkom till domstolen den 14 mars 1996, begärt att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i mål C-74/96-C-79/96 avseende tre frågor om tolkningen av artikel 177 i EG-fördraget och av rådets direktiv 86/457/EEG av den 15 september 1986 om särskild utbildning för allmänpraktiserande läkare.
By 11 orders of 6 December 1995, received at the Court on 14 March 1996 in Cases C-69/96 to C73/96 and on 15 March 1996 in Cases C-74/96 to C-79/96, the Consiglio di Stato (Council of State) referred to the Court three questions on the interpretation of Article 177 of the EC Treaty and of Council Directive 86/457/EEC of 15 September Î986 on specific training in general medical practice.
Det är ostridigt att Consiglio di Stato uppfyller villkoren för att kvalificeras som domstol i den mening som avses i artikel 177 i fördraget då den dömer i andra eller tredje instans i överklaganden av domar från regionala förvaltningsdomstolar i tvister som avser förvaltningsbeslut.
It is common ground that the Consiglio di Stato satisfies the conditions for being treated as a 'court or tribunal' for the purposes of Article 177 of the Treaty when it rules in second and final instance on appeals against judgments of regional administrative courts in proceedings concerning administrative acts.
Den första tolkningsfrågan syftar huvudsakligen till att utröna om samma organ även utgör en domstol enligt artikel 177 i fördraget då den
Those questions have been raised in a number of extraordinary petitions to the President of the Italian Republic by Maria Antonella Garofalo and ten other doctors concerning Decision No 1495 of 4 April 1995 of the Special Commissioner of Unità Sanitaria Locale (Local
Dessutom är förfarandet kontradiktoriskt såväl i det särskilda överklagandet som i den ordinarie förvaltningsprocessen och båda rättsmedlen uppfyller de krav som följer av
The first question submitted by the Consiglio di Stato is essentially whether that body also constitutes a 'court or tribunal' within the meaning of Article 177 of the Treaty when it issues an opinion in relation to an extraordinary petition.
objektivitetsprincipen samt av principen om parternas lika ställning i processen.
Finally, the Consiglio di Stato is a permanent, impartial and independent body whose members must satisfy the legal requirements of independence and impartiality, whether they are part of the advisory section or of the judicial section, and may not belong to both sections at the same time.
I artikel 36.2 i direktiv 93/16 tillerkänns varje medlemsstat befogenheten att företa en skönsmässig bedömning i fråga om fastställandet av förvärvade rättigheter.
In order to answer that question, it is necessary to consider the conditions governing the function of the Consiglio di Stato when it acts in the context of that particular procedure, having regard to the criteria which this Court has laid down for interpreting the concept of 'court or tribunal' for the purposes of Article 177 of the Treaty, such as whether the body is established by law, whether it is permanent, whether its jurisdiction is compulsory, whether procedure before it is inter partes, whether it applies rules of law, and whether it is independent.
Vad beträffar det särskilda överklagandet, framgår det av handlingarna i målet att det föreligger en skyldighet att höra Consiglio di Stato och att dess yttrande, som endast grundas på tillämpningen av rättsregler, utgör ett utkast till det beslut som formellt skall fattas av Republiken Italiens president.
Extraordinary petitions are direct administrative actions introduced in 1971 by Decree No 1199 of the President of the Republic.
Detta yttrande, som innehåller såväl domskäl som domslut, utgör en viktig del av ett förfarande som, i detta skede, är det enda som gör det möjligt att slita tvisten mellan enskilda och förvaltningsmyndigheter.
By its second and third questions, the Consiglio di Stato seeks to ascertain whether Article 36(2) of Council Directive 93/16/EEC of 5 April 1993 ... - which replaced Article 7(2) of Directive 86/457 — is to be interpreted as meaning that, in order to be able to practise under the social security scheme of a Member State without a general medical practitioner's diploma, a doctor must have entered into a service relationship with that State's national health service before 1 January 1995 and, if so, whether the national competent authority may extend that right to doctors who did not establish such a relationship before that date.
Det framgår tydligt av denna bestämmelses ordalydelse att befogenheten endast är underordnad ett krav, nämligen att varje medlemsstat skall erkänna de rättigheter som har förvärvats av läkare som trots att de inte innehar ett utbildningsbevis för allmänpraktiserande läkare har fått ett utbildnings-, examens- eller annat behörighetsbevis, som utfärdats till dem i en annan medlemsstat, erkänt före den 1 januari 1995 och som, före samma datum, har fått rätt att utöva verksamhet som allmänpraktiserande läkare inom ramen för det nationella socialförsäkringssystemet.
Article 36(2) of Directive 93/16 grants each Member State discretion in determining acquired rights.
Slutligen är Consiglio di Stato ett permanent organ som är opartiskt och oberoende och dess medlemmar, oavsett om de tillhör de rådgivande eller dömande avdelningarna, måste uppfylla de lagstadgade villkoren på oberoende och opartiskhet och kan inte tillhöra båda avdelningskategorierna samtidigt.
It is clear from the wording of that provision that this discretion is subject to only one condition, namely that each Member State must recognize the acquired rights of those doctors who do not hold a general medical practitioner's diploma but who, before 1 January 1995, were recognized in that Member State as having a diploma, certificate or other evidence of formal qualification issued to them in another Member State and who, also before that date, obtained the right to exercise the activities of general medical practitioner under the national social security scheme.
Denna föga betungande skyldighet syftar till att undvika att läkare som har utnyttjat den etableringsfrihet som garanteras i gemenskapsdirektiven och som före den 1 januari 1995 har förvärvat en rätt, om än bara teoretiskt, att vara verksamma som allmänpraktiserande läkare inom ramen för en medlemsstats socialförsäkringssystem, blir berövade denna rätt på grund av att de inte är i besittning av de nya utbildnings-, examens- eller andra behörighetsbevis som föreskrivs i direktiv 93/16, vilket ersätter direktiv 86/457.
As far as extraordinary petitions are concerned, it appears from the file that reference to the Consiglio di Stato is compulsory and that its opinion, based solely on the application of rules of law, forms the basis for a decision which will be formally adopted by the President of the Italian Republic.
Det bör i det avseendet klargöras att det faktum att en faktisk arbetsrelation inte har inletts med det nationella socialförsäkringssystemet inte är av sådan art att en läkare som har förvärvat rätten att ingå ett sådant förhållande berövas rätten att senare inleda ett sådant.
Such an opinion, which comprises both reasoning and an operative part, is an integral part of a procedure, which, at this stage, is the only one capable of resolving a dispute between private individuals and the administration.
I artikel 36.2 i direktiv 93/16 krävs nämligen inte att ett arbetsrelation skall ha ingåtts före den 31 december 1994 för att den förvärvade rättigheten skall erkännas.
A decision which does not conform with the opinion of the Consiglio di Stato can be adopted only after deliberation within the Council of Ministers and must be duly reasoned.
Det enda som föreskrivs är att rättigheten anses förvärvad då läkaren vid den tidpunkten har rätt att utöva verksamhet som allmänpraktiserande inom ramen för det nationella socialförsäkringssystemet.
When it issues an opinion in the context of an extraordinary petition, the Consiglio di Stato constitutes a court or tribunal for the purposes of Article 177 of the EC Treaty.
Consiglio di Stato utgör en domstol i den mening som avses i artikel 177 i EG-fördraget då den avger ett yttrande inom ramen för ett särskilt överklagande.
Article 36(2) of Council Directive 93/16/EEC of 5 April 1993 to facilitate the free movement of doctors and the mutual recognition of their diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications — which replaced Article 7(2) of Council Directive 86/457/EEC of 15 September 1986 on specific training in general medical practice — is to be interpreted as meaning that a Member State may determine the acquired rights of practitioners of general medicine as regards situations prior to 1 January 1995, provided only that it recognizes the right of doctors established in practice there, under Council Directive 75/362/EEC of 16 June 1975 concerning the mutual recognition of diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications in medicine, including measures to facilitate the effective exercise of the right of establishment and freedom to provide services, before 1 January 1995 to practise general medicine under its national social security scheme, even if they have no specific training in general medical practice and have not established a service relationship with that States social security scheme.'
2) Artikel 36.2 i rådets direktiv 93/16/EEG av den 5 april 1993 om underlättande av läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkännande av deras utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis — som har ersatt artikel 7.2 i rådets direktiv 86/457¡EEG av den 15 september 1986 om särskild utbildning för allmänpraktiserande läkare — skatt tolkas så, att en medlemsstat kan fastslå allmänpraktiserande läkares förvärvade rättigheter med avseende på förhållanden som rådde före den 1 januari 1995, på villkor att den tillerkänner läkare som i enlighet med rådets direktiv 75/362/EEG av den 16 juni 1975 om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för läkare inklusive åtgärder för att underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten att tillhandahålla tjänster etablerat sig i den staten före den 1 januari 1995 rätt att utöva verksamhet som allmänpraktiserande läkare inom ramen för dess nationetta socialföräkringssystem, även om de inte hargenomgått särskild utbildning för allmänpraktiserande läkare och även om de inte har inlett någon arbetsrelation med socialförsäkringssystemet i den staten."
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 26 June 1997.
Generaladvokaten D. Ruiz-Jarabo Colomer har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 26 juni 1997.
'(1) Article 177 of the Treaty must be interpreted as meaning that questions referred for a preliminary ruling by a body with the characteristics of the Italian Consiglio di Stato where it issues a compulsory opinion in proceedings challenging administrative acts, such as the extraordinary petition before the President of the Republic, arc admissible.
"1) Artikel 177 i EEG-fördraget skall tolkas så, att den tillåter ett organ som har samma egenskaper som den italienska Consiglio di Stato att hänskjuta frågor för förhandsavgörande då den avger ett obligatoriskt yttrande inom ramen för ett sådant förfarande för överklagande av förvaltningsbeslut som 'särskilt överklagande till Republiken Italiens president'.
(2) Article 36(2) of Directive 93/16/EEC grants Member States discretion to determine which doctors hold the right acquired before 1 January 1995 to exercise the activities of a general medical practitioner under the national social security scheme.
Artikel 36.2 i rådets direktiv 93/16/EEG av den 5 april 1993 om underlättande av läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkännande av deras utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis tillerkänner varje medlemsstat befogenheten att företa skönsmässig bedömning i fråga om att fastställa vem som före den 1 januari 1995 har den förvärvade rättigheten att vara utöva verksamhet som allmänpraktiserande läkare inom ramen för dess nationella socialförsäkringssystem.
They include, ex hypothesi, doctors who satisfy the conditions imposed by the second sentence of the abovementioned paragraph, irrespective of whether or not they had as at 31 December 1994 entered into a service relationship with the social security scheme.'
Till dessa rättighetshavare måste nödvändigtvis räknas de läkare som uppfyller de krav som föreskrivs i den andra meningen i ovannämnda artikel, oavsett om dessa läkare den 31 december 1994 hade inlett någon arbetsrelation med sagda socialförsäkringssystem eller inte."
Preliminary ruling (Additional levy on milk — Special reference quantity - Transfer of part of a mixed holding Apportionment of the quota between transferor and transferee) (Sixth Chamber)
Förhandsavgörande "Tilläggsavgift på mjölk — Särskild referenskvantitet — Övertagande av en del av ett jordbruksföretag med blandad produktion — Fördelning av en kvot mellan den överlåtande parten och den övertagande parten" (sjätte avdelningen)
By order of 26 April 1995, received at the Court on 30 May 1995, the High Court of Justice, Queen's Bench Division, referred to the Court three questions on the interpretation of Articles 1(2) and 2 of Council Regulation (EEC) No 2055/93 of 19 July 1993.
High Court of Justice, Queen's Bench Division, har genom beslut av den 26 april 1995, som inkom till domstolens kansli den 30 maj 1995, begärt att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande avseende tre frågor om tolkningen och giltigheten av artiklarna 1.2 och 2 i rådets förordning (EEG) nr 2055/93 av den 19 juli 1993.
Fisheries and Food concerning a special reference quantity which they requested after purchasing, in Mr Lay's case, or leasing, in the case of Donald and David Gage, part of a holding subject to an undertaking not to market milk under Council Regulation (EEC) No 1078/77 of 17 May 1977 introducing a system of premiums for the nonmarketing of milk and milk products and for the conversion of dairy herds.
Fisheries and Food avseende den särskilda referenskvantitet som de begärt efter att, i fallet B.L. Lay, ha köpt eller, i fallet D.G. Gage och DJ. Gage, ha arrenderat en del av ett jordbruksföretag som fullgjorde ett åtagande att avstå från saluförande av mjölk i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 1078/77 av den 17 maj 1977 om införande av ett bidragssystem för avstående från saluförande av mjölk och mjölkprodukter och för omställning av mjölkkobesättningar.
Those questions were raised in proceedings between, first, Benjamin Lay, and, second, Donald Gage and David Gage, all of them milk producers and the Ministry of Agriculture,
Frågorna har uppkommit i en tvist mellan mjölkproducenter, dels B.L. Lay, dels D.G. Gage och DJ. Gage och Ministry of Agriculture
Advocate General G. Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 29 April 1997.
Generaladvokaten G. Tesauro har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför sjätte avdelningen den 29 april 1997.
On a proper construction of Articles 1(2) and 2 of Council Regulation (EEC) No 2055/93 of 19 July 1993 allocating a special reference quantity to certain producers of milk and milk products, the reference quantity must be apportioned between the transferor and transferee, where part of a holding
"1) Artiklarna 1.2 och 2 i rådets förordning (EEG) nr 2055/93 av den 19 juli 1993 om tilldelning av en särskild referenskvantitet till vissa producenter av mjölk och mjölkprodukter (EGT L 187, s. 8) skall