natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Original version: French Completed on 25.4.97 Catalogue No: DX-AC-97-Oll-EN-C
Överklagande av förstainstansrättens dom av den 15 januari 1997 i målet T-77/95, UFEX m.fl. mot
Geotronics SA v Commission of the European Communities External relations
Mål C-180/95 Nils Draehmpaehl mot Urania Immobilienservice OHG Socialpolitik
Case C-39/96 Koninklijke Vereeniging ter Bevordering van de Belangen des Boekhandels v Free Record Shop BV et Free Record Shop Holding NV Competition
Mål C-310/95 7 Road Air B V mot Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen Yttre förbindelser
Case C-180/95 3 Nils Draehmpaehl v Urania Immobilienservice OHG Social policy
Mål C-329/96 Kommissionen mot Republiken Grekland
Case C-395/95
Mål C-309/95 18 Europeiska gemenskapernas kommission mot Europeiska unionens råd
Preliminary ruling (Directive 7917IEEC — Equal treatment for men and women in matters of social security — Responsibility of a Member State for an infringement of Community law — Right to receive interest on arrears of social security benefits) (Full Court)
Förhandsavgörande 'Direktiv 97/7/EEG — Likabehandling av kvinnor och män ifråga om social trygghet — En medlemsstats skadeståndsansvar för överträdelse av gemenskapsrätten — Rätt till ränta på sociala trygghetsförmåner'
According to the order for reference, Mrs Sutton claims that the right to payment of interest in a situation of this kind may follow from Article 6 of Directive 79/7 or from the principle that the State is liable for infringements of Community law.
Av beslutet om hänskjutande framgår att rätten till betalning av ränta, enligt Eunice Sutton, i en sådan situation antingen kan grundas på artikel 6 i direktiv 79/7 eller på principen om statens skadeståndsansvar för överträdelse av gemenskapsrätten.
Those two possibilities must be considered in turn.
De två möjligheterna bör undersökas efter varandra.
By order of 12 October 1994, received at the Court on 13 March 1995, the High Court of Justice of England and Wales, Queen's Bench Division, referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Community law in regard to the right to obtain interest on arrears of a social security benefit falling within the scope of Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978.
Genom beslut av den 12 oktober 1994, som inkom till domstolen den 13 mars 1995, har High Court of Justice of England and Wales, Queen's Bench Division, ställt en fråga om tolkningen av gemenskapsrätten beträffande rätten till ränta på belopp avseende sociala trygghetsförmåner som faller inom tillämpningsområdet för rådets direktiv 79/7/EEG av den 19 december 1978.
Article 6 of Directive 79/7
Artikel 6 i direktiv 79/7
That question was raised in proceedings between Mrs Sutton and the Secretary of State for Social Security regarding the payment of interest on arrears of a social security benefit known as invalid care allowance ('ICA').
Frågan har uppkommit i en tvist mellan Eunice Sutton och Secretary of State for Social Security angående betalning av ränta på belopp avseende sociala trygghetsförmåner som kallas Invalid Care Allowance (nedan kallade ICA).
Directive 79/7
Direktiv 79/7
Mrs Sutton and the Commission have pointed out that in Marshall II the Court held that Article 6 of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions must be interpreted as meaning that reparation of loss and damage sustained by a person injured as a result of discriminatory dismissal may not be limited by excluding an award of interest to compensate for the loss sustained by the recipient of the compensation, as a result of the effluxion of time, until the capital sum awarded is actually paid.
Eunice Sutton och kommissionen har erinrat o m att domstolen i den ovan nämnda domen i målet Marshall II har uttalat att artikel 6 i råde ts direktiv 76/207/EEG av den 9 februari 1976 om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor skall tolkas på så sätt att den utgör hinder mot att ersättningen f ör den skada som en person har lidit till följd a v en diskriminerande uppsägning begränsas genom att någon ränta — vilken är avsedd att kompensera den förlust som mottagaren av skadeståndet lider på grund av den tid som förflyter till dess betalning av det beviljade kapitalbeloppet verkligen sker - inte utgår.
By its question, the national court seeks essentially to ascertain whether Community law requires that an individual should be able to obtain interest on arrears of a social security benefit, such as ICA when the delay in payment of the benefit is the result of discrimination prohibited by Directive 79/7.
Med sin fråga vill den nationella domstolen i huvudsak få klarhet i om gemenskapsrätten innebär att en enskild kan få ränta på belopp avseende sociala trygghetsförmåner såsom ICA, när den försenade utbetalningen beror på en diskriminering som är förbjuden enligt direktiv 79/7.
If the answer is in the affirmative, it asks the Court to set out the rules on payment of that interest.
För det fall svaret på frågan är jakande, vill den nationella domstolen att domstolen skall ge närmare besked om sättet för utbetalning av denna ränta.
benefits to establish the unlawfulness of such discrimination and to obtain the benefits to which they would have been entitled in the absence of discrimination, the payment of interest on arrears of benefits cannot be regarded as an essential component of the right as so defined.
anser sig vara utsatta för en diskriminering som är förbjuden enligt direktivet i samband med beviljande av sociala trygghetsförmåner kan få fastställt om denna diskriminering är rättsstridig och erhålla de förmåner som de skulle ha haft rätt till om det inte hade förekommit någon diskriminering, kan betalning av ränta på förmåner inte anses som en väsentlig beståndsd el i den på detta sätt definierade rättigheten.
The principle that the State is liable for breach of Community law
Principen om medlemsstats ansvar åsidosättande av gemenskapsrätten
79/7 is practically identical to that of Article 6 of Directive 76/207, with which the judgment in Marshall II was concerned.
Eunice Sutton och kommissionen har först påpekat att ordalydelsen av artikel 6 i direktiv 79/7 och artikel 6 i direktiv 76/207 - som var föremål för bedömning i den ovan nämnda domen i målet Marshall II — är praktiskt taget identiska.
Second, both directives pursue the same objective, namely real equality of treatment for men and women.
Vidare har de båda direktiven samma syfte, nämligen att kvinnor och män verkligen skall behandlas lika.
Third, Directive 79/7 gives effect to the legislative programme initiated by the adoption of Directive 76/207, which states that subsequent instruments will be adopted with a view to ensuring the progressive implementation of the principle of equal treatment in matters of social security.
Slutligen genomför direkti v 79/7 det lagstiftningsprogram som påbörjades genom antagandet av direktiv 76/207. I direktiv et anges att principen om likabehandling när de t gäller sociala trygghetsfrågor bör genomföras successivt genom framtida rättsakter.
Consequently, Article 6 of Directives 76/207 and 79/7 should be interpreted in the same way.
Vid detta förhållande skall artiklarna 6 i direktiven 76/20 7 och 79/7 tolkas på samma sätt
It follows, in their submission, that Article 6 of Directive 79/7 requires interest to be paid on arrears of social benefits when the delay in payment of the benefits is the result of discrimination on grounds of sex, which is prohibited by the directive.
Härav skulle följa att artikel 6 i direktiv 79/7 innebär att ränta skall utgå på sociala trygghetsförmåner när fördröjningen av utbetalningen av förmånerna beror på en diskriminering på grund av kön, vilket är förbjudet enligt ifrågavarande direktiv.
Mrs Sutton claims that the United Kingdom did not properly transpose Directive 79/7 into national law and that she has suffered loss on account of the belated payment of the ICA to which she was entitled.
Eunice Sutton har gjort gällande att Förenade kungariket inte på ett fullgott sätt har införlivat direktiv 79/7 och att hon har lidit en förlust till följd av den fördröjda betalningen av ICA som hon hade rätt till.
Inflation has eroded the real value of the amount in question.
Det reella värdet på det ifrågavarande beloppet har nämligen urholkas a v inflationen.
She concludes from this that the United Kingdom is required to compensate her, by paying a sum corresponding to the interest due, for the loss it caused to her through infringement of that directive.
Hon har därav dragit slutsatsen a tt Förenade kungariket är skyldigt att ersätta henne för den skada som denna stat har åsamk at henne till följd av att den har överträtt nämnda direktiv, genom att utge ett belopp so m motsvarar upplupen ränta.
First of all, it should be noted that, as the Court has repeatedly held, the principle that the State is liable for loss and damage caused to individuals as a result of breaches of Community law for which the State can be held responsible is inherent in the system of the Treaty.
I detta hänseende skall först och främst erinras om att, såsom domstolen upprepade gånger har fastställt, principen om en medlemsstats ansvar för skada som har orsakats enskilda genom sådana överträdelser av gemenskapsrätten som kan tillskrivas medlemsstaten utgör en väsentlig del av fördragets system.
That interpretation cannot be adopted.
Denna tolkning kan inte godtas.
The judgment in Marshall II concerns the award of interest on amounts payable by way of reparation for loss and damage sustained as a result of discriminatory dismissal.
Det kan nämligen konstateras att den ovan nämnda domen i målet Marshall II handlade om tillerkännande av ränta på skadeståndsbelopp ti II följd av diskriminerande uppsägning.
As the Court observed in paragraph 31 of that judgment, in such a context full compensation for the loss and damage sustained cannot leave out of account factors, such as the effluxion of time, which may in fact reduce its value.
Såsom domstolen påpekade kan man vid full ersättnin g för en skada i ett sådant sammanhang inte bortse från sådana omständigheter, såsom den t id som har förflutit, som faktiskt kan minska ersättningens värde.
The award of interest, in accordance with the applicable national rules, must therefore be regarded as an essential component of compensation for the purposes of restoring real equality of treatment.
Tillerkännandet av ränta i enlighet med tillämpliga nationella regler skall således anses som en oumbärlig beståndsdel i skadeståndet i syfte att återupprätta en reell likabehandling.
According to the abovementioned case-law, a Member State's obligation to make reparation for the loss and damage so caused is subject to three conditions: the rule of law infringed must be intended to confer rights on individuals; the breach must be sufficiently serious; and there must be a direct causal link between the breach of the obligation resting on the State and the damage sustained by the injured parties.
Beträffande frågan om en medlemsstat är skyldi g att ersätta de på detta sätt orsakade skadorna framgår det vidare av ovan nämnd rättspraxis at t tre förutsättningar skall vara uppfyllda, nämligen att den gemenskapsbestämmelse som har överträtts har till syfte ge enskilda rättigheter, att överträdelsen är tillräckligt klar och att det finns ett direkt orsakssamband meli an åsidosättandet av medlemsstatens skyldighet och den skada som de drabbade personerna har lidit. Bedömningen av dessa förutsättningar är beroende av vilken situation som det är fråga o m.
By contrast, the main proceedings concern the right to receive interest on amounts payable by way of social security benefits.
Tvisten vid den nationella domstolen rör darem ot rätten att uppbära ränta på belopp avseende sociala trygghetsförmåner.
Those benefits are paid to the person concerned by the competent bodies, which must, in particular, examine whether the conditions laid down in the relevant legislation are fulfilled.
Sådana förmåner ska 11 utbetalas till de berörda av de behöriga organen som framför allt skall kontrollera om de villkor som har fastställts i de tillämpliga texterna är uppfyllda.
Consequently, the amounts paid in no way constitute reparation for loss or damage sustained and the reasoning of the Court in its judgment in Marshall II cannot be applied to a situation of that kind.
Härav följer att de utbetalade beloppen överhuvudtaget inte har karaktären av en ersättning för en liden skada och att de skäl som domstolen utvecklade i den ovan nämnda domen i målet Marshall II inte kan tillämpas på en sådan situation.
Accordingly, although Article 6 of Directive 79/7 requires the Member States to adopt the measures necessary to enable all persons who consider themselves to have been wronged by discrimination prohibited under the directive in the context of the award of social security
Härav följer att även om artikel 6 i direktiv 79/ 7 innebär ett åläggande för medlemsstaterna att vidta de åtgärder som behövs för att alla som
Finally, it has been settled law that, while the right to reparation is founded directly on Community law where the three conditions set out above are fulfilled, the national law on liability provides the framework within which the State must make reparation for the consequences of the loss and damage caused, provided always that the conditions laid down by national law relating to reparation of loss and damage must not be less favourable than those relating to similar domestic claims and must not be so framed as to make it virtually impossible or excessively difficult to obtain reparation (paragraphs 41 to 43).
Slutligen, såsom framgår av fast rättspraxis, är det - med förbehåll för en direkt på gemenskapsrätten grundad rätt till skadestånd d å de förutsättningar som anges ovan är uppfylld a — inom ramen för bestämmelser i den nationella rätten om skadeståndsansvar som det
It is for the national court to assess, in the light of the foregoing, whether in the context of the dispute before it and of the national procedure Mrs Sutton is entitled to reparation for the loss which she claims to have suffered as a result of the breach of Community law by the Member State concerned, and, if appropriate, to determine the amount of such reparation.
mot bakgrund av vad som har anförts ovan ino m ramen för den där anhängiga tvisten och de nationella förfarandereglerna bedöma om Euni ce Sutton har rätt till ersättning av den skada som hon anser sig ha lidit till följd av att den ifrågavarande medlemsstaten har överträtt gemenskapsrätten och, i förekommande fall, bestämma ersättningens belopp.
'Article 6 of Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978 on the progressive implementation of the principle of equal treatment for men and women in matters of social security does not require that an individual should be able to obtain interest on arrears of a social security benefit such as invalid care allowance, when the delay in payment of the benefit is the result of discrimination prohibited by Directive 7917.
"Artikel 6 i rådets direktiv 79/7 av den 19 december 1978 om successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet innebär inte a U en enskild måste kunna erhålla ränta pä sociala trygghetsförmåner såsom Invalid Care Allowance, narfördröjningen av förmånernas utbetalning beror på en diskriminering som är förbjuden enligt direktiv 79/7.
However, a Member State is required to make reparation for the loss and damage caused to an individual as a result of the breach of Community law.
En medlemsstat är emellertid skyldig att ersätta den skada som en enskild har vållats till följd av att gemenskapsrätten har överträtts.
Where the conditions for State liability are fulfilled, it is for the national court to apply that principle.'
För det fall att förutsättningarnaförstatens skadeståndsansvar äruppfyllda, ankommer det på den nationella domstolen att tillämpa denna princip."
Advocate General P. Leper delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 19 September 19%.
Generaladvokaten P. Léger har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför domstolen i plenum den 19 september 1996.
He suggested that the Court should reply as follows:
Han föreslog följande svar:
Where a claimant is entitled to a national social security benefit by virtue of falling within the scope of Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978 on the progressive implementation of the principle of equal treatment for men and women in matters of social security, Community law does not, in the circumstances of the present case, entitle him or her to interest on the benefit awarded.
"Att en sökande har rätt till en nationell social trygghetsförmån på grund av att han omfattas av tillämpningsområdet för rådets direktiv 79/7/EEG av den 19 december 1978 om successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet innebär, under de omständigheter som är aktuella i förevarande mål, inte att han även har rätt till ränta på den beviljade förmånen."
Preliminary ruling (Social policy - Equal treatment for men and women — Directive 761207IEEC — Right to reparation in the event of discrimination as regards access to employment — Choice of sanctions by the Member States — Setting of a ceiling for aggregate of compensation awards) (Full Court)
Förhandsavgörande "Socialpolitik — Likabehandling av manliga och kvinnliga arbetstagare — Direktiv 76/207IEEG — Rätt till skadestånd vid diskriminering i fråga om tillgång till anställning — Medlemsstatemas val av sanktion — Fastställelse av en övre gräns för ersättning—Fastställelse av en övre gräns för sammanlagd ersättning" (Domstolen i plenum) en överträdelse av diskrimineringsförbudet i sig tillräckligt för att ansvaret helt skall falla på den som har utövat diskriminering, utan hänsynstagande till ansvarsfrihetsgrunder i nationell lagstiftning.
By order of 22 May 1995, received at the Court on 9 June 1995, the Arbeitsgericht (Labour Court) Hamburg referred to the Court for a preliminary ruling four questions on the interpretation of Articles 2 and 3 of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 (hereinafter 'the Directive').
Arbeitsgericht Hamburg har genom beslut av den 22 maj 1995, som inkom till domstolen den 9 juni samma år, begärt att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande avseende fyra frågor om tolkningen av artiklarna 2 och 3 i rådets direktiv 76/207/EEG av den 9 februari 1976 (nedan kallat direktivet).
Those questions were raised in proceedings between Nils Draehmpaehl and Urania Immobilienservice ohG for reparation of damage allegedly suffered by Mr Draehmpaehl as a result of discrimination on grounds of sex in the making of an appointment.
Det kan således konstateras att direktivet hindrar sådana nationella lagregler som innebär att arbetsgivaren måste ha varit vållande för att skada på grund av könsdiskriminering vid rekrytering skall ersättas.
whether the Directive precludes provisions of domestic law which place a ceiling of three months' salary on the amount of compensation which may be claimed by applicants discriminated against on grounds of their sex in the making of appointments.
Dessa frågor har uppkommit i en tvist mellan Nils Draehmpaehl och Urania Immobilienservice ohG angående ersättning för den skada som Nils Draehmpaehl påstår sig ha lidit på grund av könsdiskriminering i samband med ett anställningsförfarande.
By its first question the national court asks in substance whether the Directive and, in particular, Articles 2(1) and 3(1) thereof, preclude provisions of domestic law which make reparation of damage suffered as a result of discrimination on grounds of sex in the making of an appointment subject to the requirement of fault.
Genom sin första fråga önskar den nationella domstolen i huvudsak få veta om direktivet, och särskilt artiklarna 2.1 och 3.1 i detta, hindrar nationella lagregler enligt vilka skadestånd på grund av könsdiskriminering vid rekrytering förutsätter att arbetsgivaren har varit vållande.
In this regard, it must be pointed out first of all that, even though the Directive does not impose a specific sanction on the Member States, nevertheless Article 6 obliges them to adopt measures which are sufficiently effective for achieving the aim of the Directive and to ensure that those measures may be effectively relied on before the national courts by the persons concerned.
Genom dessa frågor, som bör vara föremål för en samlad bedömning, önskar den nationella domstolen i huvudsak få veta om direktivet hindrar nationella lagregler enligt vilka det skadestånd som sökande som har könsdiskriminerats i samband med rekrytering kan göra anspråk på skall begränsas till ett belopp motsvarande maximalt tre månadslöner.
In paragraph 22 of its judgment in Case C-177/88 Dekker [1990] ECR 1-3941 the Court held that the Directive does not make liability on the part of the person guilty of discrimination conditional on proof of fault or on the absence of any ground discharging such liability.
Den nationella domstolen undrar vidare om svaret på denna fråga gäller lika väl för sökande som har diskriminerats under rekryteringen, men som inte skulle ha fått den lediga platsen även om de inte hade diskriminerats eftersom den sökande som rekryterades var mer kvalificerad, som för sökande som har diskriminerats under rekryteringen och som skulle ha fått den lediga platsen om tillsättningen hade skett utan diskriminering.
Moreover, the Directive requires that, if a Member State chooses to penalize breach of the prohibition of discrimination by the award of compensation, that compensation must be such as to guarantee real and effective judicial protection, have a real deterrent effect on the employer and must in any event be adequate in relation to the damage sustained.
I detta hänseende bör erinras om att domstolen i sin dom av den 8 november 1990 i målet Dekker fann att det enligt direktivet inte behöver styrkas att den som har utövat diskriminering har varit vållande, eller att det helt saknas grund för ansvarsfrihet, för att denne skall anses ansvarig.
In paragraph 25 of that judgment the Court also stated that, when the sanction chosen by the Member State is provided for in rules governing employers' civil liability, any breach of the prohibition of discrimination must, in itself, be sufficient to render the employer fully liable, without there being any possibility of invoking the grounds of exemption provided for by domestic law.
I punkt 25 i ovannämnda dom i målet Dekker preciserade domstolen dessutom att när den sanktion som medlemsstaten har valt omfattas av regler om arbetsgivarens civilrättsliga ansvar, är
It must therefore be concluded that the Directive precludes provisions of domestic law which make reparation of damage suffered as a result of discrimination on grounds of sex in the making of an appointment subject to the requirement of fault.
I detta hänseende skall det först erinras om att även om det i direktivet inte ställs krav på att medlemsstaterna skall tillämpa en viss sanktion, är dessa enligt artikel 6 inte desto mindre
making of an appointment do not fulfil those requirements.
ha lidit skada i samma utsträckning som de sökande som skulle ha fått den lediga platsen om tillsättningen hade skett utan diskriminering.
By its fourth question the Arbeitsgericht asks in substance whether the Directive precludes provisions of domestic law imposing a ceiling on the aggregate amount of compensation payable to several applicants discriminated against on the grounds of their sex in the making of an appointment.
Med hänsyn till dessa överväganden förefaller det inte oskäligt att en medlemsstat inför en lagpresumtion enligt vilken den skada som har förorsakats en sådan sökande inte kan motsvaras av ett belopp som överstiger tre månadslöner.