natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This process, designed to meet clear political ends, has made a notable contribution to reconciliation between peoples and countries and to economic and social development.
De kommunistiska länderna har anslutit sig till marknadsekonomin och vill bli medlemmar i unionen, något som vål­lar avsevärda institutionella problem.
Attainment of monetary union will mark the completion of that work and at the same time a watershed.
Ekonomin aren del av världsmarknaden och kapi­talmarknaderna har globaliserais, så att produktionsapparaterna inom unionen möter en hårdnande konkurrens.
For, in the meantime, the world has changed beyond all recognition: the communist countries have turned to the market economy and want to join the Union, causing formidable institutional problems; the economy is now global and capital markets too, so Member States' production systems are faced with ever-fiercer competition; in most countries social cohesion is breaking down, sometimes with serious consequences, ushering in a climate of pessimism and uncertainty.
I de flesta länder har samhällsandan försvagats, i vissa fall allvarligt, och resultatet har blivit ett klimat präglat av pessimism, t.o.m. av tvivel.
In short, the compromise that Europe concluded with the Member States — the market and a modicum of social policies — has been a success, but it is no longer enough.
Kort sagt har den kompromiss som Europa ingått med medlemsstaterna angående marknaden och ett minimum av sociala program varit framgångsrik, men otillräcklig.
Because of its success, Europe is now facing new and numerous challenges.
Just genom framgångarna står Europa idag inför många nya utmaningar.
And they are not only institutional, economic and monetary challenges; they are also (far more so than is generally thought) social and civic challenges.
Dessa är inte bara av institutionell, ekonomisk eller monetär natur, utan också mer än man kan tro av social och medborgarrättslig art.
The civic and social side of the building of Europe cannot remain its poor relation for it would increasingly become a source of weakness, whereas it should and can become a source of progress, a goal to be attained.
Det sociala och medborgerliga området får inte stå tillbaka för andra strävanden, eftersom svagheter härvidlag ständigt riskerar att göra byggnaden bräckligare, och där ifrågavarande satsningar tvärtom bör och kan vara en källa till framsteg och utveckling.
There are four underlying reasons why, and they are worthy of further explanation.
Det finns fyra orsaker till det som bör närma­re beskrivas.
Civic and social rights originated in Europe.
Medborgerliga och sociala rättigheter uppkom i Europa.
All individuals are entitled to the same dignity and equal rights to participate in the political scene. This is our heritage and forms the basis of our concept of citizenship.
Bekräftelsen av varje männi­skas lika värde och lika rätt till politiskt inflytande är vårt arv och grunden för vår uppfattning om medborgarskapets innehåll.
If the European Union is to become, in time, an original political entity, it must have a clear definition of the citizenship it is offering its members.
Om Europeiska unionen så småningom skall bli en politisk enhet, kan den inte undvara en klar definition av det medborgarskap som erbjuds medlemmarna.
Citizenship of the Union as defined at present by Articles 8 to 8e of the Treaty is lack ing in substance, being limited to the right to move freely, to vote and stand as a can didate in elections to the European Parliament and municipal elections, to petition the
För närvarande saknar unionsmedborgarskapet som det anges i fördragets artiklar 8­8 E substans: Det inskränker sig till fri rörlighet, deltagande i val till Europaparla­mentet eller kommunala val, rätt att göra framställningar till Europaparlamentet och
European Parliament, to apply to the ombudsman and to diplomatic and consular pro­tection.
vända sig till ombudsmannen, rätt till medling samt till diplomatiskt och konsulärt skydd.
It is somehow incidental, restricted to specific times and situations.
Begreppet är något osammanhängande och är bara tillämpligt vid vissa tillfällen eller i vissa situationer.
It does not create any great feeling of participation or attachment to the Union, whereas, given the current circumstances, that is what is needed.
Medborgarskapet skapar ingen utpräglad känsla för ett aktivt deltagande i unionen, vilket egentligen vore nödvändigt under nuvarande omständigheter. heter.
Inclusion of civic and social rights in the Treaties would help to nurture that citizenship and prevent Europe from being perceived as a bureaucracy assembled by technocratic elites far removed from daily concerns.
Införlivandet med fördragen av såväl medborgerliga som sociala rättigheter skulle kunna ge substans åt medborgarskapet och minska känslan av ett byråkratiskt Europa uppfunnet av en teknokratisk elit som har dålig kontakt med vardagens bestyr.
That objective could not be attained, how­ever, by incorporating into the Treaty a few vague principles without any real signifi­cance.
Men detta mål kan inte uppnås genom att man inför några vaga principer utan konkret betydelse i fördraget; det krävs tvärtom att man tydligt och begripligt deklarerar vilka sociala och medborgerliga rättigheter som skall gälla i unionssammanhang, och vilka skulle garanteras av EG-domstolen.
On the contrary, it calls for a plain, clear, comprehensible expression of funda­mental social and civic rights at EU level, with practical application being ensured by the Court of Justice.
Rättigheterna bör dessutom utarbetas, kompletteras och utvidgas tack vare ett dialogförfarande såväl på unionsnivå som i medlemsstaterna.
Such rights should also be refined, supplemented and broadened through a process of dialogue at both European and Member State level, taking all the time needed, not only on the basis of proposals from specialists.
Det må ta sin tid och inte enbart experter skall komma med förslag.
There are even grounds for wondering whether we should not go further along that avenue and look at the very rationale underlying the European Union we are building today.
Man kan till och med fråga sig om man inte borde gå längre i detta perspektiv och ompröva själva den atmosfär i vilken Europeiska unionen f.n. utvecklas och förfinas.
In the 1950s, the common market in coal and steel was presented as an eco­nomic necessity, but also and above all as a means of moving towards reconciliation, peace and political union.
På 1950-talet framhölls den gemensamma marknaden för kol och stål såsom en ekonomisk nödvändighet, men också, och framför allt, som en väg till försoning, fred och politiskt samförstånd.
But nowadays the means and ends have been reversed. Eco­nomic progress,1 which is really only a means to an end, has become an end in itself — at a time when it is harder-fought yet does not benefit one and all.
Numera har medlen bytt plats med målen: Den ekonomiska till växten' som egentligen inte är annat än ett medel har blivit ett mål i sig i en tid, då till växten blir alltmer problematisk och ojämnt fördelad.
The Committee thinks it useful to affirm that the object of the Union is to enable every citizen to realize his/her potential in conjunction with his/her fellows, bearing in mind the necessary sol­idarity with future generations, and that legal rights and economic and social progress must be subordinate to that aim.
Kommittén anser det lämpligt att uttala att unionens mål är att tillåta alla medborgare att utveckla sina anlag i samverkan med sina medmänniskor med hänsyn tagen till den nödvändiga solidariteten med kommande generationer, och att såväl rättigheter som ekonomiska och sociala framsteg bör underordnas detta mål.
Proclaiming at European level the primacy of soli­darity, which is essentially what democracy is all about, could give more substance and form to the European political scheme.
Att man på unionsnivå hävdar företrädet för denna "samlevnad" som demokratin i grund och botten eftersträvar borde ge mer innehåll och form åt Europapolitiken.
We will neuer meet the challenge of employment unless we radically alter our policies and our views on work and activity
Problemet med arbetslösheten kan inte lösas utan en genomgripande förändring av den politiska inställningen till arbete och verksamhet
With unemployment r sing, particularly long-term structural unemployment, postindustrial societies in general, and in Europe in particular, are faced with a formidable problem of social integration and justice.
Med den växande arbetslösheten, särskilt den strukturella långtidsarbetslösheten, har postindustriella samhällen i allmänhet och de europeiska i synnerhet ställts inför ett betydande problem vad gäller social integrering och rättvisa.
Postindustrial societies are finding it extremely difficult to achieve a fair distribution of employment and income: in the United States, the sound performance in terms of jobs has been accompanied by widening pay and income differentials, declining minimum social standards and greater inequality.
De postindustriella samhällena har stora svårigheter att fördela arbete och inkomst på ett rättvist sätt: I USA innebär de gynnsamma siffrorna för arbetslösheten ökade skillnader i löner och inkomst, inskränkningar av socialhjälpen samt ökad ojämlikhet. I de flesta europeiska
Article Β of the Maastricht Treaty states that the Union shall set itself the objective of promoting 'economic and social progress which is balanced and sustainable'.
Artikel B i Maastrichtfordraget: "Unionen skall ha som mål att främja väl avvägda och varaktiga ekonomiska och sociala framsteg ..."
has increased so rapidly, but unemployment has not fallen and is still too high.
länder har varken fattigdom eller orättvisor ökat lika snabbt, men arbetslösheten minskar inte och förblir alldeles för hög.
Technological change, the growing importance of the tertiary sector and changes in the nature of work would appear to be giving a structural edge to these problems.
Den tekniska utvecklingen, tjänstesamhället samt förändringen av arbetets art ger problemen strukturell karaktär.
To take an example from the service sector, we are currently witnessing two quite different developments from the point of view of employment: increased income is creating a market for new services, but at the same time the slowing pace of productivity in an increasingly tertiary economy is making it more difficult to boost income, which may in turn have a negative effect on the demand for services.
Inom tjänstesektorn kan man iaktta två motsatta utvecklingslinjer: Ökningen av inkomsterna skapar marknader för nya typer av tjänster, men produktivitetens svagare ökning i det ekonomiska tjänstesamhället dämpar inkomstökningarna, vilket å andra sidan kan minska efterfrågan på tjänster.
If the latter phenomenon proves stronger than the former, it will be difficult to increase the number of hours worked, and this will mean we shall have to find a different way of distributing time spent on remunerated work.
Om det senare fenomenet visar sig starkare än det förra, blir det svårt att öka antalet arbetstimmar, vilket leder till frågan om omfördelning av den totalt tillgängliga avlönade arbetstiden.
At the same time, the very nature of work has changed radically.
På samma gång har arbetets natur förändrats.
Relationships play a greater role, as does the individual, while involvement, initiative and adaptability are constant and essential inputs.
Det har blivit mer relationsbetonat och individanpassat och det kräver ständig förmåga till engagemang, initiativ och anpassning.
That is why access to employment has become more difficult, for greater demands are made in terms of vocational and social skills.
Härigenom har det blivit svårare att söka arbete, eftersom kraven på yrkeskvalifikationer och social förmåga ökar.
The development of what is commonly called the information society can only accelerate those tendencies.
Utvecklingen av vad som brukar kallas informationssamhället påskyndar f.ö. denna tendens.
So paid employment, which used to be a factor for integration, has become more selective, and society no longer automatically finds a place for everyone in economic and social life.
Kort sagt har lönearbetet från att tidigare ha verkat sammansvetsande blivit alltmer särskiljande. Samhället erbjuder inte längre spontant rätta platsen för envar i det ekonomiska och sociala livet.
Individualistic tendencies are reinforcing these phenomena, yet now more than ever there is a need for dedication and concern for the community.
De individualistiska tendenserna förstärker fenomenen, fastän man i stället borde skänka mer uppmärksamhet åt sina medmänniskor.
This situation puts Europe and the societies which make it up at considerable risk.
Riskerna med den beskrivna situationen är ett allvarligt hot mot Europa och dess samhällen.
Unemployment threatens the welfare state itself, both by imposing a greater burden of public expenditure and by reducing the potential tax base from which resources can be redistributed.
Å andra sidan hotar arbetslösheten själva välfärdsstaten, lika mycket genom att den tyngs av nya bördor som genom att den minskar den samlade potential som kan omfördelas.
A high level of employment providing for full utilization of the available capacity is therefore indispensable if we are-to apply effective social policies and enable everyone to benefit from the growing collective wealth.
Hög sysselsättning som medger fullt utnyttjande av tillgänglig kapacitet framstår sålunda som det nödvändiga villkoret för att genomföra effektiva sociala program för att alla skall få del av den samlade produktionsökningen.
In more general terms, unemployment is just as much an economic problem as a social problem, for it exacerbates public spending deficits and prevents us from using existing resources to the full.
Mer allmänt kan sägas att arbetslösheten är ett ekonomiskt problem lika mycket som ett socialt, såtillvida att den för värrar budgetunderskotten och hindrar att resurserna utnyttjas fullt ut.
In all these contexts, therefore, unemployment amounts to a collective failure which necessarily has a negative effect on the buiding of Europe.
Från alla syn punkter är alltså arbetslösheten ett kollektivt misslyckande, som enbart kan få negativa effekter för uppbyggnaden av Europa.
But this situation is not preordained.
Det ligger inget ödesbestämt i denna situation.
Firstly, the appropriate economic and social policies, as advocated in particular in the White Paper on growth, competitiveness and employment, have a major and decisive
För det första har det stor betydelse att man för en lämplig ekonomisk och social politik, t.ex. enligt vad som rekommenderas i vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning.
In particular, price and currency stability are necessary objectives, as laid down in Article 105 of the Maastricht Treaty.1 Although employment is surely the overriding aim in
I synnerhet är prisstabilitet och fast penningvärde nödvändiga men ej tillräckliga mål, vilket f.ö. bekräftas i artikel 105 i Fördraget om Europeiska unionen1.
Europe today, we need to return to growth, by boosting investment and trade.
Om sysselsätt­ ningen är ett primärt mål i dagens Europa, är en återhämtning av tillväxten nödvändig genom ökade investeringar och handelsutbyte.
To that end, budgetary, fiscal and monetary policies must ensure that interest rates remain low enough so that the productive forces can be exploited to the full.
I detta syfte bör budget­, skatte­ och valutapolitik utformas så att räntorna hålls tillräckligt låga, varvid befintliga produk­tionsresurser kan utnyttjas fullt ut.
That, indeed, should be the outcome of monetary union.
Förverkligandet av den monetära unionen bör leda till samma resultat.
At the same time, proactive labour and employment policies should ensure that job vacancies are filled, that workers' skills are constantly improved and that the structural rigidities in the European labour market, which are not an essential component of our social model, are eliminated.
På samma gång bör en aktiv politik för arbete och sysselsättning sörja för att lediga platser blir besatta, att arbetskraftens kompetens hela tiden förbättras och att den strukturella stelheten på den europeiska arbetsmarknaden, som inte utgör någon väs­entlig del av den sociala modellen, elimineras.
Similarly, control of public expenditure and deficit consolidation must be accompanied by changes in statutory charges, in particu¡ar, charges on labour, so as to promote employment, particularly employment of the less skilled.
Vidare bör kontrollen över de offentliga utgifterna och täckningen av underskott förenas med en jämkning av obligatoriska avgifter till främjande av sysselsättning, i synnerhet den minst kvalificerade arbets­kraften, något som förutsätter att samhället accepterar kraftiga omfördelningar av inkomsterna.
However desirable it may be to have better economic and social policies to help boost growth and increase its employment content, it is hardly likely that we will return to the full employment of the 1960s.
Även om det emellertid vore önskvärt med en optimal ekonomisk och social politik som både ökar tillväxten och sysselsättningen, är det föga troligt att man lyckas införa full sysselsättning som på 1960­talet.
People entering the labour market with no experience (particularly young people), and those with little or no education and training will still run a great risk of social exclusion, as will those without the necessary interpersonal skills, the disabled and older people.
Risken för utslagning är överhängande för dem som kommer in på arbetsmarknaden utan erfarenhet (särskilt de unga), som har ringa eller ingen utbildning, som inte besitter den nödvändiga kontaktförmågan, som lider av handikapp eller som är för gamla.
We must not forget that social ties have slackened, both among families and in the neighbourhood; the natural social shock absorbers no longer play the part they did in the past.
Man bör dessutom betänka att de sociala banden tenderar att lösas upp vad gäller familj och förhållande till grannar, och att de naturliga sociala skyddsnäten inte spelar samma roll som förr.
The same is true of other traditional benchmarks.
Detsamma gäller andra symbol­värden och därmed blir utslagningen kanske svårare att uthärda än tidigare, även om samhället blir rikare.
As a result, social exclusion may hit harder than in the past, despite the fact that society is richer.
Kort sagt är tillväxtens avkastning mindre väl fördelad än förut, så att många människor inte upplever någon förbättring, utan ibland en försämring av sina levnadsvillkor.
In other words, the dividends from growth are spread less widely than before, with the result that many people are not only seeing no improvement in their living conditions, but are in fact having to cope with falling standards.
Allt detta pekar mot nya infallsvinklar: Om Europa vägrar att acceptera både ökad ojämlikhet med social marginalisering och en generell politik med passivt understöd till de utslagna, så måste Europa göra betydliga insatser för förnyelse, organisation och mobilisering för ett system, där envar kan utvecklas och har, sin rätta plats.
All of which calls for fresh approaches.
Insatserna kan ta olika former:
If Europe, is to refuse to countenance any exacerbation of inequalities and social marginalization and the continuation and extension of passive assistance for 'excluded' individuals, it will have to make a considerable effort to innovate, organize and mobilize in order to build a form of development which embraces everyone.
Vad gäller värderingar bör man stimulera ett aktivt medborgarskapsbegrepp som innebär delaktighet, där var och en accepterar att ha skyldigheter mot andra
'Without préjudice to the objective of price stability, the ESCB shall support the-general economic policies in the Community with a view to contributing to the achievement of the objective of the Community as laid down in Article 2.'
"... utan att åsidosätta [prisstabiliteten] skall det europeiska centralbankssystemet stödja den allmänna ekonomiska politiken ¡nom gemenskapen i syfte att bidra till att förverkliga gemenskapens mål enligt artikel 2".
The objectives set out in Article 2 include 'a high level of employment and of social pro:ection'.
Bland målen enligt artikel 2 anges en hög sysselsättningsnivå och omfattande social trygghet.
That effort could take the following forms:
och ålägger sig själv att ta initiativ för att visa det.
■ in terms of values: promote and develop a pro­active, participative approach to citizenship, where every individual accepts that he/she has obligations towards others and also feels a personal duty to take the initiative.
Insikten om en sådan nödvän­dighet är alltjämt svag och behöver förstärkas.
Deliberations on social rights may be useful in this connection (see below, Part III 3 B);
Det kan vara till hjälp att tänka igenom rättigheterna (se nedan avdelning III, 3, B).
■ recast our public policies to a substantial degree: they must prevent rather than remedy, stimulate rather than assist.
Den offentliga politiken bör förändras tämligen genomgripande, så att den såväl förebygger som botar och uppmuntrar till initiativ snarare än ger bistånd.
That is particularly true of training, for its impact on employment and exclusion will become stronger than ever, but also of assistance for employment and the unemployed; such assistance must be as pro­active as possible;
Detta gäller särskilt ifråga om utbildning, vars inflytande på sysselsättning och utslag­ning kommer att bli större än någonsin, men även ifråga om sysselsättningsstöd och hjälp till arbetslösa, vilka inte skall leda till passivitet utan tvärtom stimulera till verksamhet.
■ introduce and strengthen systems which, in return for the necessary adjust­ments expected of those in paid employment or those seeking a job, provide a measure of economic certainty in regard to employment, work and income.
Mekanismer bör inrättas eller underhållas, så att den som har arbete eller söker avlönat arbete i utbyte mot sin insats får i vart fall ett minimum av ekonomisk trygghet vad gäller anställning, verksamhet eller inkomst.
On a more general front, however, it is our very notion of work which will have to change and broaden. As regards gainful activity, self­employment and work in small units will probably take over increasingly from paid employment.
Allmänt uttryckt måste antagligen våra begrepp om arbete få ett nytt och vidare inne­håll: under kategorin betalt arbete kommer sannolikt ensam­ och småföretag att öka i förhållande till lönearbetet.
The model of full­time work, already altered — albeit reluctantly — by unemployment and atypical work will evolve: periods of paid activity will alternate or be combined with training periods or free time devoted to other activities; there should be continuity between the different­stages with as few breaks as possible.
Heltidsarbetet som förebild har redan förändrats genom arbetslösheten och atypiska arbeten som är ett nödvändigt ont, kommer att utvecklas mot schemalagda insatser, där perioder av avlönad verksamhet varvas med utbild­ningsperioder eller fritid som ägnas åt andra verksamheter, varvid minsta möjliga avbrott däremellan eftersträvas.
Above all, paid employment will no longer be the overriding, legitimate social activity; other forms of activity, more often than not unpaid, will take on growing social importance.
Särskilt kommer att märkas att andra verksamheter, för det mesta oavlönade, får ökad social betydelse i och med att deras sociala roll blir erkänd så att de kan utvecklas med kollektivets stöd.
The community at large will come to recognize their social role and support their development. Links and ties will develop between all these forms of activity and work; they could represent a marked advance­ment for the good of the community if there are proper back­up policies and if they do not entail economic insecurity for the persons concerned.
Bland alla dessa former av verk­samhet och arbete utvecklas relationer och utbyte, vilket bör avsevärt berika samhäl­let som helhet, förutsatt att utvecklingen balanseras och understöds genom lämplig politik och att den inte leder till skada för enskilda individer.