natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Case 269/87 Ventura the Court held that, since none of the provisions of Chapter 8, 'Benefits for dependent children of pensioners and for orphans', of Title III referred to Article 48 of Regulation No 1408/71, that article could not be applied to orphans' pensions.
Den hänskjutande domstolen vill med sin tredje fråga få klarlagt om artikel 48.1 i förordning nr 1408/71 skall tolkas så, att de försäkrings- och anställningsperioder som har fullgjorts enligt en medlemsstats lagstiftning och som i denna stat ger rätt till ålderspension, kan beaktas i en annan medlemsstat för att bevilja arbetslöshetsersättning, oaktat att den berörde inte har betalat in några avgifter eller har betalat in avgifter under kortare tid än ett år i den sistnämnda medlemsstaten.
The national court's first question seeks to establish whether an allowance such as that provided for by the Spanish General Law on Social Security for unemployed persons of over 52 years of age constitutes an unemployment benefit within the meaning of Article 4(1 )(g) of Regulation No 1408/71.
Den hänskjutande domstolen vill med sin första fråga få klarlagt om den ersättning som enligt den spanska allmänna lagen om social trygghet skall utgå till arbetslösa som är äldre än 52 år utgör en arbetslöshetsförmån i den mening som avses i artikel 4.1 g i förordning nr 1408/71.
Consequently, Article 48 does not apply to unemployment benefits of the kind at issue in the main proceedings and hence the taking into account by a Member State of periods of employment or insurance completed by the persons concerned under the legislation of another Member State for the purposes of the award of unemployment benefit is governed solely by Article 67 of Regulation No 1408/71, which is the subject of the second question.
Det kan i detta avseende framhållas att artikel 48.1 i förordning nr 1408/71 ingår i kapitel 3 med titeln "Ålderdom och dödsfall (pensioner)" i avdelning III i denna förordning.
As the Court found in Joined Cases C-422/93, C423/93 and C-424/93 Zabala Erasun and Others the Spanish Government has amended its declaration under Article 5 of Regulation No 1408/71 so as specifically to include the allowance in question.
För att besvara frågan finns det anledning att påpeka, vilket domstolen gjorde i dom av den 15 juni 1995 i målen Zabala Erasun m.fl., att den spanska regeringen har ändrat den förklaring den lämnade i enlighet med artikel 5 i förordning nr
The Spanish Government has therefore expressly accepted that it constitutes unemployment benefit within the meaning of Article 4(1) of Regulation No 1408/71.
I dom av den 14 december 1988 i mål 269/87, Ventura fastslog domstolen att då ingen
The essence of the second question is whether, on a proper construction of Article 67 of Regulation No 1408/71, a person who has completed periods of insurance in one Member State may rely on those periods in order to obtain entitlement to unemployment benefit in a
de har fullgjorts eller anses vara fullgjorda och alla andra perioder som behandlas som sådana när de enligt denna lagstiftning betraktas som likvärdiga med försäkringsperioder".
According to the Court's case-law, whilst the fact that a national law or regulation has not been mentioned in the declarations referred to in Article 5 of Regulation No 1408/71 is not of itself proof that that law or regulation does not fall within the field of application of the regulation, the fact that a Member State has specified a law in its declaration must be
hänvisning till artikel 48 i förordning nr 1408/71 görs i någon av bestämmelserna i kapitel 8 med titeln "Förmåner för pensionärers minderåriga barn och för barn som mist en av föräldrarna eller båda föräldrarna" i avdelning III, skall denna bestämmelse inte tillämpas på pensioner till barn som har mist en av föräldrarna eller båda föräldrarna.
proceedings constitute periods of insurance under its domestic legislation.
Dessa villkor fastställs uteslutande i lagstiftningen i den medlemsstat där förmånerna har begärts.
Fourth question second Member State when he has not been in employment in that State, but contributions have been paid on his behalf to the sickness insurance and family benefits schemes by the competent unemployment institution.
Samma slutsats gäller vad beträffar de arbetslöshetsförmåner som avses i kapitel 6 med titeln "Arbetslöshetsförmåner" i avdelning III, där det inte heller görs någon hänvisning till nämnda artikel 48.
Article 51 of the Treaty lays down the principle of aggregation of all periods taken into account under the laws of the several countries and that of exportation of benefits, but it docs not define the expression 'periods of insurance'.
Följaktligen har en medlemsstat rätt att som villkor för att bevilja en arbetslöshetsförmån kräva att den berörde dessförinnan skall ha fullgjort perioder som kan betecknas som "försäkringsperioder" eller "anställningsperioder" enligt den där gällande lagstiftningen.
The fourth question arises only in case the national court should consider that the periods during which the competent Spanish institution paid contributions to the sickness insurance and family benefits schemes on behalf of the plaintiffs in the main proceedings constitute periods of insurance under its domestic legislation.
Det ankommer således på den hänskjutande domstolen att avgöra om de perioder under vilka det behöriga spanska organet betalade in avgifter till sjukförsäkrings- och familjebidragssystemen i sökandenas namn, utgör försäkringsperioder enligt nationell lagstiftning.
Article l(r) of Regulation No 1408/71 defines periods of insurance as 'periods of contribution or periods of employment or self-employment as defined or recognized as periods of insurance by the legislation under which they were completed or considered as completed, and all periods treated as such, where they are regarded by the said legislation as equivalent to periods of insurance'.
Artikel 48 är således inte tillämplig på arbetslöshetsförmåner av det slag som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, vilket innebär att det är artikel 67 i förordning nr 1408/71 som reglerar frågan om en medlemsstat skall beakta de försäkrings- och anställningsperioder som har fullgjorts av de berörda enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat för att bevilja en arbetslöshetsförmån. Denna bestämmelse är föremål för den andra frågan.
Since the allowance granted to claimants of more than 52 years of age is to be classed as an 'unemployment benefit' and not as a 'benefit in the nature of a retirement pension', the condition laid down by the Spanish legislation for the grant of that allowance must be construed, not as requiring the person concerned to be entitled to a retirement pension as such, but as requiring him to have completed a period of 15 years' contributions to a retirement pension scheme.
Den fjärde frågan uppkommer endast för det fall den hänskjutande domstolen anser att de perioder under vilka det behöriga spanska organet har betalat in avgifter till sjukförsäkrings- och familjebidragssystemen i sökandenas namn utgör försäkringsperioder enligt nationell rätt.
!n Case 388/87 Warmerdam-Steggerda, it was held that Regulation No 1408/71 docs not determine the conditions under which periods of employment or insurance are constituted. Those conditions are determined solely by the legislation of the Member State in which benefits are applied for.
Den hänskjutande domstolen vill med sin andra fråga få klarlagt om artikel 67 i förordning nr 1408/71 skall tolkas så, att en person som har fullgjort försäkringsperioder i en medlemsstat kan åberopa dessa för att få rätt till arbetslöshetsförmåner i en annan medlemsstat, när personen i fråga inte har förvärvsarbetat i den sistnämnda medlemsstaten, men då avgifter har inbetalats i hans namn till sjukförsäkringsoch familjebidragssystemen av det behöriga organet i fråga om arbetslöshet.
The fourth question is to be understood as seeking to establish whether it is contrary to Articles 48 and 51 of the Treaty for national legislation to require the person concerned to have paid contributions for a fifteen-year period to a pension scheme in one or more Member States in order to qualify for the grant of an unemployment allowance for claimants of over 52 years of age.
Det kan i detta avseende påpekas att artikel 51 i fördraget ger uttryck för principen om sammanläggning av alla perioder som beaktas enligt lagstiftningen i de olika länderna samt principen om export av förmåner, utan att begreppet "försäkringsperioder" för den skull definieras.
Consequently, a Member Slate is entitled to make the award of unemployment allowance conditional on the persons concerned having last completed periods classed as 'periods of insurance' or 'periods of employment' under its own legislation.
Försäkringsperioder definieras i artikel 1 r i förordning nr 1408/71 som "avgiftsperioder, anställningsperioder eller perioder av verksamhet som egenföretagare definierade eller erkända som försäkringsperioder i den lagstiftning enligt vilken
It is therefore for the national court to determine whether the periods during which the competent Spanish institution paid contributions to the sickness insurance and family benefits schemes on behalf of the plaintiffs in the main
Den fjärde frågan bör förstås så, att den avser att få klarlagt om artiklarna 48 och 51 i fördraget utgör hinder för att det i nationell lagstiftning krävs att den berörde under femton år skall ha betalat in avgifter till ett system för ålderspension i en eller flera medlemsstater för att beviljas en sådan arbetslöshetsersättning som utgår till förmånstagare som är äldre än 52 år.
The Court has consistently held that the Member States remain competent to define the conditions for granting social security benefits, even if they make them more strict, provided that the conditions adopted do not give rise to overt or disguised discrimination between Community workers.
— förutsatt att de fastställda villkoren inte medför uppenbar eller dold diskriminering mellan arbetstagare från gemenskapens medlemsstater.
An allowance such as thai provided for by the Spanish General Law on Social Security for unemployed persons of more than 52 years of age constitutes an unemployment bene fa within the meaning of Article 4(1) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to
"1) Den ersättning som enligt den spanska allmänna lagen om social trygghet skall utgå titt arbetslösa som är äldre än 52 år utgör en arbetslöshetsförmån i den mening som avses i artikel 4.1 i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av dai 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare etter deras familjer flyttar inom gemenskapen, i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2001/83 av den 2 juni 1983 (EGT nr L 230, s.
self-employed persons and to members of their families moving within the Community, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, as amended by Council Regulation (EEC) No 1248/92 of 30 April 1991
6), i dess ändrade lydelse enligt rådets forordning (EEG) nr 1248/92 av den 30 aprä 1992.
Article 48 of the aforementioned regulation is not applicable to unemployment benefits.
2) Artikel 48 i ovan nämnda förordning är inte tillämplig på arbetslöshetsförmåner.
It is for the national court to determine whether the condition laid down by Article 67(3) of the aforementioned regulation to the effect that a person who has completed periods of insurance in another Member State cannot rely on those periods in order to obtain unemployment benefit in the State concerned unless he last completed periods of insurance in accordance with the provisions of the legislation of that State, is fulfilled where the person concerned has never been in employment in that State but contributions have been paid on his behalf to the sickness insurance and family benefits schemes by the competent unemployment institution.
Det ankommer på den nationella domstolen att bedöma om villkoret i artikel 67.3 i ovan nämnda förordning, enligt vilket en person som har fullgjort försäkringsperioder i en annan medlemsstat endast kan åberopa dessa perioder for att fã rätt titt en arbetslöshetsförmån i den berörda medlemsstaten om han dessförinnan har fullgjort försäkringsperioder där i enlighet med denna medlemsstats lagstiftning, är uppfyllt när personen ifråga aldrig har förvärvsarbetat i den berörda medlemsstaten, men då avgifter har inbetalats i hans namn titt sjukförsäkrings- och familjebidragssystemen av det behöriga organet ifråga om arbetslöshet
It is not contrary to Articles 48 and 51 of the EC Treaty, or to the aforementioned regulation, for national legislation to require the person concerned to have paid contributions for a fifteen-year period to a pension scheme in one or more Member States in order to qualify for the grant of an unemployment allowance for claimants of over 52 years of age. '
Varken artiklarna 48 och 51 i fördraget etter ovan nämnda j'örordning utgör hinder för att det i nationett lagstiftning krävs att den berörde skall ha betalat in avgifter under femton år till ett system för ålderspension i en etter flera medlemsstater för att beviljas arbetslöshetsersättning som utgår till förmånstagare som är äldre än 52 år."
He proposed that the Court should answer that:
Han föreslog att domstolen skulle lämna följande svar:
An unemployment allowance for persons over 52 years of age, such as the one applied for by the plaintiffs under Article 13.2 of Law 31/84 of 2 August 1984, as amended by the Royal Decree Law of 31 March 1989 (now Article 215(3) of Royal Legislative Decree 1/1994 of 20 June 1994), must be considered to be an unemployment benefit within the meaning of Article 4(1) of Regulation (EEC) No 1408/71.
En sådan arbetslöshetsersättning som sökandena gör anspråk på och som enligt artikel 13.2 i lag nr 31/84 av den 2 augusti 1984, i dess lydelse enligt kungligt dekret nr 3/89 av den 31 mars 1989 (numera artikel 215.3 i kungligt lagdekret nr 1/94 av den 20 juni 1994) skall utgå till personer som är äldre än 52 år skall anses utgöra en arbetslöshetsersättning i den mening som avses i artikel 4.1 i förordning (EEG) nr 1408/71.
With regard to an unemployment allowance for persons over 52 years of age, provided for by Article 215(3) of Royal Legislative Decree 1/1994 of 20 June 1994, which approves the consolidated version of the General Law on Social Security, the competent institution is required to take account of periods completed in another Member State, to the extent to which the right to a retirement pension is, subject to age requirements, obtained on the basis of those periods of contribution in that other Member State.'
Den behöriga institutionen är med avseende på den arbetslöshetsersättning för personer som är äldre än 52 år som är föreskriven i artikel 215.3 i kungligt lagdekret nr 1/94 av den 20 juni 1994 om godkännande av den kodifierade texten av den allmänna lagen om social trygghet skyldig att beakta försäkringsperioder som har fullgjorts i en annan medlemsstat i den mån som dessa — under
If a worker is eligible for benefits under the Spanish social security scheme, whether on the basis of national law alone or under Community law, the competent institution is required to take account of entitlement to old-age benefits in another Member State even if he has paid no contributions in Spain or has paid them for less than a year.
förutsättning att ålderskraven är uppfyllda — medför att den berörde är berättigad till ålderspension i en annan medlemsstat.
A requirement such as the one that, for migrant workers to receive the unemployment allowance available for persons of more than 52 years of age, it must be shown that, subject to age requirements, they arc entitled to a retirement pension payable by the Spanish social security scheme (persons having such an entitlement in any other Member State only being precluded from receiving such allowance) is contrary to Articles 48(2) and 51 of the EC Treaty if and in so far as access of the
Då rätt att erhålla förmåner från det spanska sociala trygghetssystemet föreligger, antingen enbart på grund av nationella bestämmelser eller med tillämpning av gemenskapsrätt, är den behöriga institutionen skyldig att beakta rätt till ålderspension som har förvärvats i en annan medlemsstat även om arbetstagaren inte har fullgjort någon försäkringsperiod i Spanien eller endast har fullgjort försäkringsperioder där under mindre än ett år.
(Appeals A ction for annulment - Admissibility — Refusal by the Commission to proceedings against a Member State for failure to fulfil obligations — Refusal Commission to take measures under Article 90(3) of the EC Treaty) (Fifth Chamber) decision as a decision not to bring an action under Article 169 against the Federal Republic of Germany for failure to fulfil its obligations and interpreting it as a decision not to take measures under Article 90(3) of the Treaty.
"Överklagande — Talan om ogiltigförklaring — Upptagande till sakprövning—Kommissionens vägran att inleda ett förfarande om fördragsbrott — Kommissionens vägran att inleda ett förfarande enligt artikel 90.3 i EG-fördraget" (femte avdelningen) stod i strid med artiklarna 59 och 86 i EG-fördraget och att Förbundsrepubliken Tyskland således hade åsidosatt artiklarna 5 och 90 i samma fördrag genom att avstå från att vidta de åtgärder som var nödvändiga för att rätta sig efter de båda förstnämnda bestämmelserna.
By application lodged at the Court on 31 March 1995, the Bundesverband der Bilanzbuchhalter eV (hereinafter 'the appellant') brought an appeal against the order of the Court of First Instance (Fourth Chamber) of 23 January 1995 in Case T-84/94 Bilanzbuchhalter v Commission.
Genom ansökan som inkom till domstolen den 31 mars 1995 har Bundesverband der Bilanzbuchhalter eV (nedan kallad klaganden) överklagat Europeiska gemenskapernas förstainstansrätts (fjärde avdelningen) beslut av den 23 januari 1995 i mål T-84/94, Bilanzbuchhalter mot kommissionen.
By that order, the Court of First Instance declared inadmissible the action for annulment brought by the appellant against the decision of the Commission of 4 November 1993 not to take action on the complaint lodged by the appellant seeking a declaration that the Steuerberatungsgesetz of 4 November 1975 (Law on Tax Advice, hereinafter 'the StBerG') was contrary to Articles 59 and 86 of the EC Treaty and that, therefore, the Federal Republic of Germany, by failing to take the measures necessary to comply with those provisions, had infringed Articles 5 and 90 of the Treaty.
Genom detta beslut förklarade förstainstansrätten att det inte gick att pröva den talan om ogiltigförklaring som klaganden hade väckt mot kommissionens beslut av den 4 november 1993 om att avskriva ett klagomål som klaganden inlämnat.
The plea in law concerning Article 90(3) of the Treaty
Syftet med klagomålet var att få fastställt att Steuerberatungsgesetz av den 4 november 1975 (lag om skatterådgivare, nedan kallad StBerG)
By its appeal the appellant requests this Court to set aside the order of the Court of First Instance for infringement of the EC Treaty, in particular Articles 5, 59, 86 and 90(1) and (3) thereof, and for misinterpretation of Articles 155 and 169 of that Treaty.
Genom sitt överklagande begär klaganden att domstolen skall ogiltigförklara förstainstansrättens beslut med anledning av att det står i strid med bestämmelserna i EG-fördraget i synnerhet i artiklarna 5, 59, 86, 90.1 och 90.3 samt med anledning av att artiklarna 155 och 169 i samma fördrag har tolkats felaktigt.
The order of the Court of First Instance is contested for both treating the Commission's
förstainstansrätten ifrågasatta beslutet utgjordes således av kommissionens vägran att rikta ett sådant beslut till Förbundsrepubliken Tyskland.
In the present case, the appellant requested the Commission to address to the Federal Republic of Germany, pursuant to Article 90(1) and (3), a decision declaring that a piece of general legislation, the StBerG, was contrary to the Treaty and indicating the measures which that State had to adopt in order to comply with its obligations under Community law.
Förstainstansrättens beslut ifrågasätts såväl i den del som kommissionens beslut däri framställs som ett beslut att inte väcka talan om fördragsbrott mot Förbundsrepubliken Tyskland med stöd av artikel 169 i fördraget, som i den del kommissionens beslut tolkas som ett beslut att inte vidta åtgärder enligt artikel 90.3 i fördraget
action against the Commission's refusal to take a decision against a Member State under Article 90(1) and (3), indirectly compel thai Member State to adopt legislation of general application.
Det är i det avseendet tillräckligt att påpeka att förstainstansrätten korrekt har tillämpat domstolens rättspraxis, enligt vilken enskilda inte är behöriga att föra talan mot kommissionens vägran att inleda ett förfarande mot en medlemsstat.
challenged before the Court cf First Instance was thus the refusal by the Commission to address such a decision to the Federal Republic of Germany.
En enskild kan dessutom inte göra anspråk på att indirekt tvinga en medlemsstat att vidta en lagstiftningsåtgärd av generell räckvidd genom att väcka talan mot kommissionens vägran att enligt artikel 90.1 och 90.3 utfärda ett beslut mot denna medlemsstat.
In this regard, it is apparent from the wording of Article 90(3) and from the scheme of Article 90 as a whole that the Commission enjoys a wide discretion in the field covered by paragraphs 1 and 3, both in relation to the action which it considers necessary to be taken and in relation to the means appropriate for that purpose.
Av detta följer att klaganden inte hade rätt att föra talan mot kommissionens vägran att utfärda den av klaganden begärda rättsakten.
The Court of First Instance was therefore right in also declaring the action to be inadmissible inasmuch as it was directed against the Commission's decision not to take any action under Article 90(1) and (3) of the Treaty.
Följaktligen skall det anses att förstainstansrätten på goda grunder förklarade att talan heller inte kunde tas upp till prövning i den del den var riktad mot kommissionens beslut att inte vidta åtgärder med stöd av artikel 90.1 och 90.3 i fördraget.
The Bundesverband der Bilanzbuchhalter eV is ordered to pay the costs.'
Bundesverband der Bilanzbuchhalter eV förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna."
Advocate General A La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 11 July 19%.
Generaladvokaten A La Pergola har föredragit förslag till avgörande vid sammanträdet inför femte avdelningen den 11 juli 1996.
He proposed that the Court should annul the order of inadmissibility made by the Court of First Instance in Case T-84/94 Bundesverband der Bilanzbuchhalter ν Commission, and reserve the decision on costs for the Court of First Instance.
"— upphäva Europeiska gemenskapens förstainstansrätts awisningsbeslut av den 23 januari 1995 i mål T-84/95,
Case C-166/95 Ρ Commission of the European Communities ν Frédéric Daffix Staff case
Mål C-166/95 Ρ Europeiska gemenskapernas kommission mot Frédéric Daffix Personalmål
Communities brought an appeal against the judgment of 28 March 1995 in Case T-12/94
"Tjänstemän —Avsked (femte avdelningen) hade överträtts, har således förstainstansrätten gjort en oriktig rättslig bedömning.
Court of First Instance found that they were stereotyped inasmuch as they gave no explanation of the particular reasons why, in the specific circumstances of the case, the appointing authority had chosen the disciplinary measure of removal from post rather than that of downgrading as the Disciplinary Board had suggested.
Vad gäller motiveringen av den påföljd som det ifrågasatta beslutet innehåller, har förstainstansrätten ansett att den var stereotyp, eftersom det inte alls angav de särskilda skäl till att under omständigheterna i fallet tillsättningsmyndigheten hade beslutat avskeda klaganden och inte, som disciplinnämnden föreslagit, förflytta honom till en lägre lönegrad.