natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Courts or tribunals against whose decisions there is no judicial remedy under national law must refer questions of interpretation arising before them to the Court of Justice, unless the Court has already ruled on the point or unless the correct application of the rule of Community law is obvious.
De domstolar vilkas avgöranden inte kan överklagas enligt den nationella rättsordningen är skyldiga att föra de tolkningsfrågor som uppkommer inför dem vidare till EG-domstolen, utom när frågan redan har avgjorts i rättspraxis eller när det framstår som uppenbart hur den gemenskapsrättsliga regeln skall tillämpas.2
The Court of Justice has jurisdiction to rule on the validity of acts of the Community institutions.
EG-domstolen har behörighet att avgöra giltigheten av de rättsakter som har antagits av gemenskapens institutioner.
National courts or tribunals may reject a plea challenging the validity of such an act.
De nationella domstolarna har möjlighet att underkänna de invändningar om ogiltighet som görs gällande inför dem.
But where a national court (even one whose decision is still subject to appeal) intends to question the validity of a Community act, it must refer that question to the Court of Justice.
Alla nationella domstolar, också de vilkas avgöranden kan överklagas, måste vända sig till EG-domstolen när de har för avsikt att ifrågasätta giltigheten av en av gemenskapens rättsakter.3
A preliminary ruling procedure is also provided for by protocols to several conventions concluded by the Member States, in particular the Brussels Convention on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters.
Ett förfarande för förhandsavgörande föreskrivs även i protokollen till vissa fördrag som nar slutits mellan medlemsstaterna, exempelvis Brysselkonventionen om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område.
Judgment in Case 283/81 CILFIT \ Ministry of Health [1982] ECR 3415.
Dom av den 6 oktober 1982, Cilfit (283/81, Ree s. 3415).
Where, however, a national court or tribunal has serious doubts about the validity of a Community act on which a national measure is based, it may, in exceptional cases, temporarily suspend application of the latter measure or grant other interim relief with respect to it.
Inte desto mindre kan en nationell domstol, när den hyser allvarliga tvivel om giltigheten av en av gemenskapens rättsakter vilken ligger till grund för en intern rättsakt, interimistiskt besluta om uppskov med tillämpningen av denna rättsakt eller vidta varje annan interimistisk åtgärd i detta avseende.
It must then refer the question of validity to the Court of Justice, stating the reasons for which it considers that the Community act is not valid.4
Den är i sådana fall skyldig att föra frågan vidare till EG-domstolen och därvid ange av vilka skäl den anser att gemenskapens rättsakt inte är giltig.4
The order for reference should contain a statement of reasons which is succinct but sufficiently complete to give the Court, and those to whom it must be notified (the Member States, the Commission and in certain cases the Council and the European Parliament), a clear understanding of the factual and legal context of the main proceedings.
Beslutet om begäran om förhandsavgörande skall vara motiverat på ett kortfattat sätt men ändå så utförligt att såväl EG-domstolen som de som skall underrättas om beslutet (medlemsstaterna, kommissionen och i förekommande fall rådet och Europaparlamentet) kan förstå den faktiska och rättsuga bakgrunden till målet vid den nationella domstolen.5
In particular, it should include: a statement of the facts which are essential to a full understanding of the legal significance of the main proceedings; an exposition of the national law which may be applicable; a statement of the reasons which have prompted the national court to refer the question or questions to the Court of Justice; and where appropriate, a summary of the arguments of the parties.
Särskilt måste beslutet ange de faktiska omständigheter som är nödvändiga för att förstå den rättsliga betydelsen av tvisten vid den nationella domstolen, de rättsregler som kan vara tillämpliga, de skäl som föranlett den nationella domstolen att ställa frågan till EG-domstolen och i förekommande fall parternas argument. Dessa upplysningar syftar till att underlätta för EG-domstolen att lämna ett användbart svar till den nationella domstolen.
It is therefore desirable that a decision to refer should not be taken until the national proceedings have reached a stage where the national court is able to define, if only as a working hypothesis, the factual and legal context of the question; on any view, the administration of justice is likely to be best served if the reference is not made until both sides have been heard.
Det är således önskvärt att beslutet att föra en fråga vidare inte fattas förrän på det stadium av rättegången vid den nationella domstolen då denna är i stånd att, åtminstone i form av antaganden, beskriva problemets faktiska och rättsliga bakgrund. Det kan därför vara processekonomiskt lämpligt att frågan inte ställs förrän efter en kontradiktorisk förhandling.6
The order for reference and the relevant documents should be sent by the national court directly to the Court of Justice, by registered post, addressed to:
Beslutet om begäran om förhandsavgörande och relevanta handlingar bör den nationella domstolen sända direkt till EG-domstolen i rekommenderat brev (adresserat "Europeiska gemenskapernas domstol, kansliet, L-2925 Luxemburg", telefon 352-43031).
The Court Registry will remain in contact with the national court until judgment is given, and will send copies of the various documents (written observations, Report for the Hearing, Opinion of the Advocate General).
Till dess förhandsavgörande meddelas står kansliet i kontakt med den nationella domstolen och översänder kopior av inkommande handlingar (skriftliga yttranden, förhandlingsrapporten och generaladvokatens förslag till avgörande).
The Court will also send its judgment to the national court.
EG-domstolen översänder också domen till den hänskjutande domstolen.
The Court would appreciate being informed about the application of its judgment in the national proceedings and being sent a copy of the national court's final decision.
EG-domstolen önskar också att den nationella domstolen underrättar den om tillämpningen av domen i tvisten inför den nationella domstolen och, i förekommande fall, översänder sitt slutliga avgörande.
Proceedings for a preliminary ruling before the Court of Justice are free of charge.
Förfarandet för förhandsavgörande inför EG-domstolen är kostnadsfritt och EG-domstolen uttalar sig inte om de rättegångskostnader som parterna i målet inför den nationella domstolen har haft.
The Court does not rule on costs.
Dom av den 28 juni 1978, Simmenthal (70/77, Ree. s. 1453).
However, it is only the text of the judgments and opinions published in the European Court Reports that is authentic. This information may be reproduced provided the source is acknowledged.
Endast den lydelse av domar och förslag till avgörande är bindande som senare publiceras i Rättsfallssamling frän Europeiska gemenskapernas domstol och förstainstansrätt Innehållet i bulletinen får återges, om källan anges.
Original version: French Completed on 9.12.1996 Catalogue No: DX-AC-96-034-EN-C
Originalspråk: franska Pressläggning den 9 december 1996 Katalognr DX-AC-96-034-SV-C
9 to 13 December 1996 n° 35/96
Veckan 9-13 december 1996 nr 35/96
Case C-38/95 Ministero delle Finanze v Foods Import Sri Free movement of goods
Mål C-3/95 Reisebüro Broede mot Gerd Sandker Fri rörlighet för personer
Joined Cases C-74/95 and C-129/95
Mål C-38/95 5 Ministero delle Finanze mot Foods Import Sri Fri rörlighet för varor
Case C-297/95 24 Commission of the European Communities ν Federal Republic of Germany Environment and consumers
Förenade målen C-74/95 och C-129/95 X Socialpolitik
Case C-298/95
Mål T-177/95 Patrick Banaux m.fl. mot Europeiska gemenskapernas kommission Personalmål
Case T-99/95 Peter Esmond Stött ν Commission of the European Communities Staff case
Mål C-104/95 Georgios Kontogeorgas mot Kartonpak AE Tillnärmning av lagstiftning
Case T-132/95 Peter Gammeltoft ν Commission of the European Communities Staff case
Mål C-297/95 25 Europeiska gemenskapernas kommission mot Förbundsrepubliken Tyskland Miljö och konsumentskydd
Joined Cases C-320/94, C-328/94, C-329/94, C337/94, C338/94 and C-339/94 31 Reti Televisive Italiane SpA (RTI) and Others ν Ministero delle Poste e Telecomunicazioni Freedom of movement for persons
Förenade målen T-177/94 och T-377/94 ..
Case T-137/95 Paolo Mozzaglia ν Commission of the European Communities Staff case
45 Henk Altmann m.fl. och Margaret Casson m.fl. mot Europeiska gemenskapernas kommission Personalmål
Case T-16/91 Rendo NV and Others ν Commission of the European Communities Competition
Mål T-33/95 45 Maria Lidia Lozano Palacios mot Europeiska gemenskapernas kommission Personalmål
Case T-70/94 Comafrica SpA and Others ν Commission of the European Communities Agriculture
Mål C-302/95 28 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Italien Miljö och konsumentskydd
Case T-87/92 BVBA Kruidvat ν Commission of the European Communities Competition
Förenade målen C-218/96-C-222/96 30 Europeiska gemenskapernas kommission mot Konungariket Belgien Tillnärmning av lagstiftning
Case T-49/95 36 Van Megen Sports Group BV ν Commission of the European Communities Competition
Mål T-99/95 Peter Esmond Stött mot Europeiska gemenskapernas kommission Personalmål
Case T-177/95 Patrick Barraux and Others ν Commission of the European Communities Staff case
Mål T-132/95 Peter Gammeltoft mot Europeiska gemenskapernas kommission Personalmål
Case T-88/92 Groupement d'achat Edouard Leclerc ν Commission of the European Communities Competition
Mål T-137/95 Paolo Mozzaglia mot Europeiska gemenskapernas kommission Personalmål
Case T-358/94 47 Compagnie nationale Air France ν Commission of the European Communities State aid
Mål T-16/91 Rendo NV m.fl. mot Europeiska gemenskapernas kommission Konkurrens
Case T-521/93 Atlanta AG and Others ν Council of the European Union and Commission of the European Communities Agriculture
Mål T-70/94 Comafrica SpA m.fl. mot Europeiska gemenskapernas kommission Jordbruk
Case C-45/95 56 Commission of the European Communities ν Italian Republic
Mål C-45/95 67 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken Italien
Preliminary ruling (Telecommunications — Directive on open network provision — Special or exclusive rights — Directive on leased lines — Provision of a minimum set of leased lines) (Full Court)
Förhandsavgörande »Teletjänster—Direktivet om öppna nät — Speciella eller exklusiva rättigheter—Direktivet om förhyrda förbindelser — Tillhandahållande av ett minimiutbud av förhyrda förbindelser* (Domstolen i plenum)
By order of 25 July 1994, received at the Court on 14 November 1994, the High Court of Justice (Queen's Bench Division) referred to the Court for a preliminary ruling a number of questions on the interpretation of Council Directive 90/387/EEC of 28 June 1990 ('the «open networks" directive') and on the interpretation and validity of Council Directive 92/44/EEC of 5 June 1992 ('the "leased lines" directive').
Direktivet om förhyrda förbindelser antogs med tillämpning av just denna bestämmelse. Det direktivet gäller «harmoniseringen av villkoren för öppen och effektiv tillgång till och användning av de förhyrda förbindelser som tillhandahålls för användare av allmänt tillgängliga telenät och tillgänglighet i hela gemenskapen av ett minimiutbud av förhyrda förbindelser med harmoniserade tekniska egenskaper».
The 'leased lines' directive was adopted pursuant to that provision and, according to Article 1 thereof, concerns 'the harmonization of conditions for open and efficient access to and use of the leased lines provided to users on public telecommunications networks, and the availability throughout the Community of a minimum set of leased lines with harmonized technical characteristics'.
High Court of Justice (Queen's Bench Division) har genom beslut av den 25 juli 1994, som inkom till domstolen den 14 november samma år, begärt att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande angående ett antal frågor avseende tolkningen av rådets direktiv 90/387/EEG av den 28 juni 1990, nedan kallat direktivet om öppna nåt), samt tolkningen och giltigheten av rådets direktiv 92/44/EEG av den 5 juni 1992 nedan kallat direktivet om förhyrda förbindelser).
A person who operates a telecommunication system within the United Kingdom is guilty of a criminal offence unless he is licensed by the Secretary of State under section 7 of the Telecommunications Act 1984.
I artikel 7 i 1984 års Telecommunications Act stadgas om ett straffsanktionerat krav på att den som ämnar tillhandahålla ett telekommunikationssystem måste beviljas en licens från det behöriga ministeriet
The 'open networks' directive, which was adopted on the same day as Commission Directive 90/388/EEC of 28 June 1990 on competition in the markets for telecommunications services ('the "services" directive'), is part of the action undertaken by the Community with a view to establishing a Community-wide market in telecommunications services.
Direktivet om öppna nät antogs samma dag som kommissionens direktiv 90/388/EEG av den 28 juni 1990 om konkurrens på marknaden för teletjänster (nedan kallat tjänstedirektivet) och ingår bland de åtgärder som gemenskapen har vidtagit för att upprätta en gemensam marknad för teletjänster.
It is based on Article 100a of the Treaty and intended to introduce open network provision in order fully to establish that Community-wide market.
Direktivet grundar sig på artikel 100a i fördraget och dess syfte är att skapa ett öppet telenät avsett att säkerställa att denna gemensamma marknad genomförs fullständigt.
Between 1983 and 1991 the United Kingdom Government granted licences to provide telecommunications services over fixed links to British Telecommunications pic ('BT') and Kingston-upon-Hull City Council (Kingston Communications pic, 'Kingston'), on the one hand, and to Mercury Communications Ltd ('Mercury'), on the other.
Mellan år 1983 och år 1991 reserverade Förenade kungarikets regering licenser för tillhandahållandet av teletjänster mellan fasta förbindelser dels åt British Telecommunications pic (nedan kallat BT) och Kingston-upon-Hull City Council (Kingston Communications plc, nedan kallat Kingston) och dels åt Mercury Communications Ltd. (nedan kallat Mercury).
The 'open networks' directive provides that the Council, acting in accordance with Article 100a of the Treaty, is to adopt specific directives establishing open network provision conditions.
Direktivet om öppna nät föreskrivs att rådet i enlighet med artikel 100a i fördraget skall anta speciella direktiv som fastställer villkor för tillhandahållande av öppna nät.
The United Kingdom authorities brought that duopoly policy to an end in March 1991 and
Myndigheterna i Förenade kungariket upphörde med denna tvåpartspolitik i mars 1991 och fattade ett beslut om att i princip bifalla
decided, in principle, to grant licences to operate telecommunications networks in the domestic market unless a good reason existed for not doing so.
De första fyra frågorna licensansökningar för drift av telenät på det nationella planet såvida det inte föreligger särskilda skäl däremot
BT and Mercury remain, however, the only operators authorized to operate international links, in particular intra-Communhy links.
BT och Mercury är emellertid fortfarande de enda operatörer som har tillstånd att tillhandahålla internationella förbindelser och då särskilt förbindelser inom gemenskapen.
Pursuant to the 'open networks' directive, the United Kingdom notified the Commission that it had granted special or exclusive rights to BT, Mercury, Kingston, 12 other companies and over 100 cable companies.
Med tillämpning av direktivet om öppna nätverk anmälde Förenade kungariket till kommissionen att det hade beviljat speciella eller exklusiva rättigheter till BT, Mercury, Kingston, tolv andra företag samt till mer än ett hundratal kabelföretag.
By its first four questions, which, being closely linked, may conveniently be considered together, the national court raises questions as to the scope of the 'leased lines' directive.
Genom sina första fyra frågor, som bör analyseras samtidigt med hänsyn till deras nära inbördes samband, förhör sig den nationella domstolen om tillämpningsområdet för direktivet om förhyrda förbindelser.
It asks whether that directive is applicable to 'telecommunications organizations' within the meaning of the 'open networks' directive, that is to say, to public or private bodies to which a Member State has granted special or exclusive rights for the provision of a public telecommunications network or public telecommunications services,while requesting the Court to particularize the definition of those rights, or whether the 'leased lines' directive is applicable to other undertakings and, if so, which.
Den önskar få klarhet i huruvida detta direktiv är tillämpligt på «teleorganisationer» som avses i artikel 2.1 i direktivet om öppna nät det vill säga de offentliga eller privata organisationer som medlemsstaterna har beviljat exklusiva eller speciella rättigheter för att tillhandahålla allmänt tillgängliga telenät eller allmänt tillgängliga teletjänster, rättigheter vars definition den ber domstolen klargöra (andra frågan) eller om direktivet om förhyrda förbindelser är tillämpligt på andra företag och, för det fall frågan skall besvaras jakande, vilka dessa är.
The United Kingdom implemented the 'leased lines' directive by means of the Telecommunications (Leased Lines) Regulations 1993.
Förenade kungariket införlivade direktivet om förhyrda förbindelser genom Telecommunications (Leased Lines) Regulations 1993.
Those regulations amended the licence conditions of BT, Kingston and Mercury so as to impose upon them some or all of the obligations of the directive. Those obligations were not imposed on any other operator.
Genom denna lag ändrades vissa av villkoren i de licenser som hade beviljats BT, Kingston och Mercury på så sätt att dessa ålades samtliga skyldigheter eller en del av villkoren i det direktivet Ingen annan operatör, ålades dessa skyldigheter.
According to the second recital in the preamble to the 'services' directive, at the time when that directive and the 'open networks' directive were adopted, the provision and operation of telecommunications networks and the provision of related services were generally delegated, in all Member States, to one or more undertakings which enjoyed, to that end, 'exclusive or special' rights, that is to say, rights 'characterized by the discretionary powers which the State exercises in various degrees with regard to access to the market for telecommunications services'.
Enligt det andra övervägandet i ingressen till tjänstedirektivet var vid den tidpunkt då det direktivet samt direktivet om öppna nät antogs upprättande och drift av telenät och tillhandahållande av därmed sammanhängande tjänster vanligtvis uppgifter som av hävd tilldelades ett eller flera företag som i det avseendet åtnjöt «exklusiva eller speciella» rättigheter, det vill säga rättigheter som «karaktäriseras av den prövningsrätt staten i olika hög grad utövar vad gäller tillträde till marknaden för teletjänster».
The 'services' directive required Member States to withdraw all special or exclusive rights granted to those undertakings for the supply of most telecommunications services so as to ensure that those services may be freely offered throughout the Community.
Genom tjänstedirektivet ålades medlemsstaterna att, på ett sätt som skulle säkerställa att dessa tjänster kunde erbjudas fritt inom hela gemenskapen, upphäva de exklusiva eller speciella rättigheter som hade beviljats dessa företag för tillhandahållande av flertalet teletjänster.
In contrast, exclusive or special rights granted to those undertakings for the provision and operation of networks have not been called in question.
Däremot ifrågasattes inte de exklusiva eller speciella rättigheter som hade beviljats samma företag för upprättande och drift av telenät
BT brought an application against the Secretary of State for Trade and Industry contesting the implementation of the 'leased lines' directive.
BT har väckt talan mot Secretary of State for Trade and Industry och ifrågasatt införlivandet av direktivet om förhyrda förbindelser.
BT considers that it does not enjoy special or exclusive rights within the meaning of the 'open networks' directive and that it should therefore not be subject to the obligations set out in the 'leased lines' directive.
BT hävdar sig inte åtnjuta några speciella eller exklusiva rättigheter i den mening som avses i direktivet om öppna nät och att BT således inte borde åläggas skyldigheterna enligt direktivet om förhyrda förbindelser.
Even if the United Kingdom were entitled to impose those obligations on it, the principle ofnon discrimination would require it to impose them on all operators authorized to provide leased lines.
Även om Förenade kungariket hade rätt att ålägga företaget dessa skyldigheter skulle det följa av ickediskrimineringsprincipen att alla andra operatörer med tillstånd att tillhandahålla förhyrda förbindelser skulle åläggas dessa skyldigheter.
The reason for this is that the 'leased lines' directive does not provide for a de minimis exception or a threshold below which operators are not subject to the obligations of the directive.
Direktivet om förhyrda förbindelser skulle i själva verket inte innehålla något undantag från skyldigheterna enligt direktivet för sådana operatörer som inte uppnår ett visst tröskelvärde (så kallat «de minimis-undantag»).
Lastly, BT claims that the obligation to provide a minimum set of leased lines possessing certain harmonized technical characteristics infringes the principle of proportionality, there being no demand for such services in the United Kingdom.
Slutligen skulle kravet på tillhandahållande av ett visst minsta antal förhyrda förbindelser med vissa tekniska egenskaper vara oförenligt med proportionalitetsprincipen, eftersom det i Förenade kungariket saknas efterfrågan på sådana tjänster.
In the course of those proceedings, the High Court of Justice (Queen's Bench Division) submitted a number of questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Det är inom ramen för denna talan som High Court of Justice (Queen's Bench Division) har ställt frågor till domstolen.
The first four questions
Genom direktivet
Accordingly, the directive harmonizes certain of the conditions governing access to telecommunications networks and the use thereof.
harmoniserades vissa villkor för tillgången till och användningen av telenäten.
It follows that undertakings such as those in question in the main proceedings must be subject to the provisions of the 'leased lines' directive.
Därav följer att bestämmelserna i direktivet om förhyrda förbindelser är tillämpliga på företag som de i målet vid den nationella domstolen.
In its fourth question, however, the national court asks the Court whether it is possible for a Member State to apply Article 7 ofthat directive only to certain undertakings.
I sin fjärde fråga förhör sig emellertid den nationella domstolen om det är möjligt för en medlemsstat att inte tillämpa artikel 7 i det direktivet annat än på vissa företag.
The 'leased lines' directive is a specific directive which sets out the conditions for access to leased lines provided by operators of telecommunications networks in the Member States.
Direktivet om förhyrda förbindelser är ett direktiv som är särskilt ägnat att fastställa villkoren för tillgången till de förhyrda förbindelser som tillhandahålls av dem som driver telenäten i medlemsstaterna.