natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under the circumstances, even when the franc is replaced by the euro, one might assume on reading the Treaty that these agreements would continue to be an entirely French responsibility, given that it is our financial guarantee that is involved, and that, α priori, the European Central Bank will have nothing to do with it.
Fastän att francen ersätts av euron, skulle man då man läser fördraget under sådana omständigheter kunna tro att dessa avtal skulle fortsätta att öka det franska ansvaret helt och fullt, eftersom det är vår finansiella garanti som står på spel och att Europeiska centralbanken a priori inte skulle ha något med det att göra.
That was certainly the interpretation of the French, at the time of Maastricht, of Article 109(5) of the Treaty, which states that 'without prejudice to Community competence and Community agreements as regards economic and monetary union, Member States may negotiate in international bodies and conclude international agreements'.
Det var nog den betydelse som fransmännen vid tiden för Maastricht gav artikel 109.5 i fördraget som föreskriver att "Med förbehåll för gemenskapens befogenheter och gemenskapsavtal om den ekonomiska och monetära unionen, får medlemsstaterna föra förhandlingar i internationella organ och ingå internationella avtal".
But that was reckoning without the appetite for power of the European institutions, notably the Commission.
Men det var om man räknade bort de europeiska institutionernas, och i synnerhet kommissionens aptit på makt.
Even though the management of the CFA franc will present no risk whatsoever to the stability of the euro, given the tiny sums involved, the Commission decided, against all likelihood and against any legal logic, not to apply Article 109(5), but to apply Article 109(3), which sets out the arrangements for approval of monetary agreements signed by the Community.
Även om hanteringen av CFA-francen aldrig kommer att innebära någon risk för att eurons stabilitet ifrågasätts med hänsyn till mycket obetydliga belopp, beslutade kommissionen helt osannolikt och mot all rättslig logik att inte tillämpa artikel 109-5, utan att tillämpa artikel 109.3 som instiftar proceduren om godkännande för de avtal som undertecknats av gemenskapen inom det monetära området.
Thus, the first paragraph of the recommendation generously grants us the right to maintain the agreements relating to the CFA franc, despite the fact that this is our right anyway.
Det är på så sätt som den första artikeln i rekommendationen generöst ger oss rätten att behålla avtalen om CFA-francen, då denna rätt hur som helst är vår.
Added to this, we should inform the Commission and the Economic and Financial Committee of any plan to amend these agreements, and even in certain cases submit them to the Council for approval.
Dessutom borde vi informera kommissionen samt den ekonomiska och finansiella kommittén om alla planer som syftar till att ändra dessa avtal, och till och med i vissa fall underställa dem rådets godkännande.
This all constitutes a flagrant violation of French national sovereignty.
Allt detta utgör ett tydligt kränkande av Frankrikes nationella befogenheter.
This legal violation comes on top of the violation of French interests that will result from the euro replacing the franc in relations with the CFA franc.
Denna rättsliga överträdelse kommer till kränkningen av franska intressen som är en följd av att francen ersatts med euron i relationerna med CFA-francen.
In fact, the financial guarantee that France granted to the CFA franc involved an important commercial advantage for our country, since economic agents could organise their transactions more easily on the basis of fixed exchange rates.
Faktum är att den finansiella garanti som Frankrike beviljade CFA-francen för vårt land innebar en stor handelsfördel, eftersom de ekonomiska aktörerna lättare kunde göra sina transaktioner utifrån fasta växelkurser.
In future, France will still grant its financial guarantee, but this will be of commercial benefit to every country in the euro zone.
I framtiden skall Frankrike fortsätta att bevilja finansiell garanti, men den kommer att kom mersiellt sett gynna alla länder i euroområdet.
Part of the internal logic of the system has been broken.
Något har brustit i systemets inre logik.
This abandonment of French sovereignty, added to the loss of our commercial advantage, is bound to mean a gradual reduction of French influence in the African countries involved.
Så småningom kommer förmodligen, förutom förlusten av våra kommersiella fördelar, en minskning av det franska inflytandet i berörda afrikanska länder att följa, när man frångår Frankrikes befogenheter.
Porto (PPE), in writing. — (FT) The pegging of the African currencies to the euro will increase the prominence of the euro, thereby justifying an additional promotional effort.
Porto (PPE), skriftlig. — (PT) Relationen mellan Afrikas valuta och euron är en extra faktor för eurons projektion, vilken motiverar en extra främjande ansträngning.
This is of particular interest to me as it will be a way of bringing the Portuguese-speaking countries in Africa closer to the EU.
Detta berör mig särskilt och det kan vara ett sätt till närmande mellan de portugisisktalande afrikanska länderna.
— Lööw Report (A4-0476/98)
Betänkande (A4-0476/98) av Lööw
Schörling (V). — (SV) Mr President, we have now voted on the Lööw report, and I should like to offer my congratulations to the rapporteur.
Schörling (V). — Herr ordförande! Vi har nu röstat för Lööwbetänkandet, vilket jag vill lyckönska henne till.
It is a notable report which has come out at just the right moment, in view of the discussions that have been taking place both here and in the other EU institutions during recent months, weeks and days.
Det är ett viktigt betänkande som kom i grevens tid skulle man vilja säga med tanke på den diskussion som har pågått här och inom EU: s institutioner de senaste månaderna, veckorna och inte minst de senaste dagarna.
We began our work on openness and transparency in the Committee on Institutional Affairs long before the Treaty of Amsterdam. At the time, Mr Bonde was responsible for the working document that was produced.
Vi började med arbetet med öppenhet och insyn i utskottet för institutionella frågor redan långt före Amsterdamfördraget; då var det Bonde som var ansvarig för de dokument som togs fram.
The report sets out the measures that are needed to increase the openness and transparency which form the basis of the democratic control that Parliament in particular should be exercising.
Betänkandet tar upp de nödvändiga åt gärder som behövs för att vi skall få en ökad öppenhet och insyn, vilket ju också är helt grundläggande för den de mokratiska kontrollen som inte minst detta parlament skall utöva.
It covers public access to documents, the registering of documents, open meetings of the Council and, in particular, greater use of the Internet and a new and truly accountable administrative structure.
Det handlar om tillgång till handlingar för all mänheten, om att handlingarna naturligtvis måste diarieföras, om offentliga sammanträden samt inte minst om till gänglighet på Internet och en ny, väldigt ansvarsfull förvaltningsstruktur.
However, the need for openness and transparency is not confined to allowing the public access to documents; it also applies to the entire decisionmaking process and to public-sector activities, as well as to how public money is spent.
Öppenhet och insyn handlar emellertid inte bara om handlingar för allmänheten och hur man skall få tillgång till dem, utan det handlar också om öppenhet i hela beslutsfattandeproceduren, i förvaltningsverksamheten och hur all männa medel används.
Without openness and transparency in these areas, we shall never have democratic institutions that function effectively.
Allt detta måste genomsyras av öppenhet och insyn, annars får vi aldrig en demokratisk in stitution som fungerar bra.
The report states that the Amsterdam Treaty can be regarded as a first step towards establishing a genuine principle of public access in the EU.
I betänkandet talar man om att man kan se Amsterdamfördragets bestämmelse som ett första steg mot en verklig of fentlighetsprincip.
However, there is still a tremendously long way to go.
Det är dock väldigt många steg som återstår.
I only mention this so that we do not think that we have produced a report that is all-embracing.
Jag vill bara påpeka det, så att vi inte tror att vi har fått ett betänkande som är helt övergripande och heltäckande.
In my view, it contains no definite proposal on guaranteed freedom of speech, and I believe that Mrs Lööw agrees with me on this.
Ett steg som verkligen saknas är enligt min åsikt det som handlar om meddelarfrihet. Jag tror att Lööw också håller med mig om det.
Unfortunately, the House did not adopt the amendment tabled by Mr Sjöstedt and myself.
Tyvärr antog inte kammaren de ändringsförslag som dels jag själv, dels Sjöstedt hade lagt fram.
Guaranteed freedom of speech for officials, which is a freedom accorded in the Nordic countries, in other words the right to make information public without the risk of sanctions and the right to remain anonymous, must become the legally accepted practice.
Meddelarfriheten, som ju också är en nordisk frihet, dvs. rätten att lämna uppgifter för offentlighet och publicering utan att riskera påföljd eller bestraffning samt rätten att då vara anonym är en rätt som måste finnas.
I believe this is a basic element in any genuine principle of public access.
Jag anser att den ingår som en grundläggande del i en verklig offentlighetsprincip.
Parliament must see to it that the Amsterdam Treaty, or any future treaty, is amended to this effect.
Det måste denna kammare ta till sig och se till det blir ändrat också i Amsterdamfördraget eller i det kommande fördraget.
Berthu (I-EDN), in writing. — (FR) Mrs Lööw's report on transparency in the European Union is on the right lines, but it is still based overly on individual issues and suffers from a lack of overall perspective.
Berthu (I-EDN), skriftlig. — (FR) Lööws betänkande om öppenheten i Europeiska unionen går i rätt riktning, men förblir alltför pointillistiskt och saknar ett generellt perspektiv.
First of all, while it is true that the Amsterdam Treaty recognises the citizen's right of access to the documents of the European institutions — this right should, of course, have been granted long ago — there are grounds for concern about the lack of symmetry in the treatment of the Council and the Commission.
Allra först kan man om det är riktigt att Amsterdamfördraget ger medborgarna rätt att få tillgång till de europeiska institutionernas handlingar — detta borde för övrigt vara en självklar rättighet sedan länge — i gengäld oroa sig över bristen på symmetri när man bemöter frågan om utrymmet mellan rådet och kommissionen.
A specific article — the newArticle 207 — defines the principal obligations of the Council in terms of transparency, but curiously the equivalent does not exist for the Commission.
En speciell artikel (207 ny) definierar rådets huvudsakliga skyldigheter vad gäller öppenhet, men märkligt nog finns ingen motsvarighet för kommissionen.
The Commission should not take advantage of this omission to try to perpetuate the obscurity that surrounds the management of its dossiers. We now see the appalling consequences of that in the endless frauds and scandals that have come to light.
Den får inte utnyttja detta tomrum för att försöka vidmakthålla de oklarheter som omger hanteringen av dess handlingar, och som man i dag ser de beklagliga konsekvenserna av i form av återkommande bedrägerier och skandaler.
What is even more serious is that the Lööw report is careful not to broaden its perspective and does not raise the fundamental question, namely, is it not true that the entire policy on European integration that has been implemented in recent years is by its very nature based on non-transparency?
Ännu allvarligare är att Lööws betänkande noga undviker att vidga perspektivet och ställer inte den grundläggande frågan: är det inte så att all europeisk integrationspolitik de senaste åren är fast förenad med en avsaknad av öppen het?
There are two sides to the Monnet method, which was given so much praise by the German Presidency just this morning. There is a policy of integration based on small successive technical steps, but there is also, and we often forget to mention this, a policy whose final objective is never clearly expressed to the citizens, even if the strategic players are themselves completely in the know.
Eftersom Monnets metod — som det tyska ordförandeskapet sade så mycket bra om i morse — visar ytterligare två sidor, nämligen att det är en integrationspolitik med hjälp av små tekniska steg som följer på varandra, men det är även — något som man alltför ofta glömmer bort att nämna — en politik vars slutmål man aldrig klart och tydligt ger till medborgarna, även om de strategiska aktörerna är helt och fullt underrättade.
By its very nature, this method is undemocratic.
Det ligger i denna metods natur att strida mot demokratin.
Perhaps it was of very little importance when the Community was in its early days, but now it has dramatic consequences in the shape of essential quasi-clandestine transfers of sovereignty and a complete sense of isolation from public opinion.
Kanske hade den inte någon effekt under gemenskapens början, men i dag innebär den dramatiska konsekvenser, det vill säga dels betydelsefull överflyttning av suveränitet som nästan görs i hemlighet, dels en fullständig tillbakagång hos den allmänna opinionen.
Democracy must be restored in Europe, and that means going against the Monnet method.
Det är nödvändigt att återupprätta demokratin i Europa, det vill säga sätta sig emot Monnets metod.
Of course, that may put the brakes on European federalism.
Självklart kom mer den europeiska federalismen att tycka att man hämmar den.
But today we have to prioritise between integration or democracy.
Men i dag måste vi välja vad vi vill prioritera, nämligen integration eller demokrati.
Blak, Iversen, Kirsten Jensen and Sindal (PSE), in writing. — (DA) Today the Danish Social Democrats voted for the report on openness.
Blak, Iversen, Kirsten Jensen och Sindal (PSE), skriftlig. — (DA) De danska socialdemokraterna har i dag röstat för betänkandet om öppenhet.
We are in favour of the public right of access to documents in the EU.
Vi instämmer i att allmänheten skall få tillgång till dokument från Europeiska unionen.
We also agree with the amendments which emphasise that national rules on openness should be respected and that it should be possible to appeal to the European Court of Justice if public right of access is denied.
Vi stöder också de ändringsförslag som betonar att nationella bestämmelser för öppenhet skall respekteras, och att man skall kunna överklaga till EG-domstolen om män nekas tillgång till dokument.
However, we do not agree that all Council meetings should be public.
Vi håller dock inte med om att alla sammanträden som rådet håller skall vara offentliga.
But that is not the same as saying that afterwards the Council can keep its decisions and minutes secret.
Men detta betyder inte att rådet därmed kan hemlighålla beslut och protokoll.
Similarly, we believe that civil servants should follow certain rules when speaking about internal matters, such as sensitive personal information, as in the Danish civil service.
På samma sätt menar vi att tjänstemän skall följa vissa bestämmelser, när det rör sig om att ut tala sig om interna frågor, till exempel personkänsliga upplysningar, som i den danska förvaltningen.
Darras (PSE), in writing. — (FR) This report comes at the right time, when scepticism about the European Union, indeed condemnation of it, seems to be the style in certain press circles and in a section of public opinion.
Darras (PSE), skriftlig. — (FR) Detta betänkande kommer lägligt när det i viss press och hos en del av den allmänna opinionen verkar höra till god ton att vara skeptisk till, ja till och att fördöma Europeiska unionen.
The anti-Europeans disparage the Amsterdam Treaty and yet it explicitly introduces the concept of transparency into the Treaty on European Union, by guaranteeing the public's right of access to European Union documents and by stating that Community decisions are to be taken 'as openly as possible and as closely as possible to the citizen'.
Amsterdamfördraget förtalas av EU-motståndarna medan det uttryckligen inför begreppet om öppenhet i unionens fördrag och garanterar att allmänheten har rätt att få tillträde till Europeiska unionens dokument och inför att ge menskapsbestämmelserna skall fattas "med största möjliga respekt för öppenhetsprincipen och så nära medborgarna som möjligt".
I am therefore grateful to the rapporteur for her work in preparing the way for the post-Amsterdam period by attempting to lay down the necessary requirements for improving transparency.
Jag tackar alltså föredraganden för hennes arbete som bereder vägen för tiden efter Amsterdamfördraget genom att man försöker införa nödvändiga instrument för att förbättra öppenhetsprocessen.
Her report calls for the new code of conduct to be applied not only to Commission, Council and Parliament documents, but also to those of all the other institutions of the Union. It also asks that the practice of holding Council meetings in public be extended considerably and that the practice of making secret declarations be ended.
Hennes betänkande kräver att den nya uppförandekoden inte bara tillämpas på dokument från kommissionen, rådet och parlamentet, utan även på unionens alla andra institutioner, att man utvecklar bruket med rådets offentliga möten avsevärt och att man gör slut på bruket om hemliga förklaringar.
In addition, the report calls for legislative proposals, comitology texts and other important documents to be put on the Internet, thereby making information more readily available to the citizens.
Likaså kräver hon i sitt betänkande att förslag till rättsakter, texter om utskottsförfaranden och andra viktiga dokument skall affischeras på Internet, så att medborgarna kan bli informerade.
This is a whole range of measures that, in my view, are essential to improve the running of the European Union and to ensure that the citizens of Europe have a better understanding of what it does.
Här finns en hel rad av åtgärder som jag tycker verkar nödvändiga för att Europeiska unionen skall fungera bättre och för att de europeiska medborgarna bättre skall förstå dess handlingar.
I will therefore vote in favour of this report and I urge Parliament to do the same.
Jag kommer alltså att rösta ja till detta be tänkande och uppmanar vår kammare att göra samma sak.
Delcroix (PSE), in writing. — (FR) A few weeks ago, when crossing Rue Wiertz, I was stopped by a person who asked me point-blank what she had to do to get access to the European Parliament library.
Delcroix (PSE), skriftlig. — (FR) För. några veckor sedan då jag gick över rue Wieftz blev jag stoppad av en person som helt plötsligt frågade mig: "Men hur gör man för att få tillträde till Europeiska parlamentets bibliotek?"
She was a German student researching a dissertation, and she had been able to consult Commission documents without difficulty.
I egen skap av tysk student som förberedde sin examensuppsats hade hon utan problem kunnat använda kommissionens dokument, men kom inte in på vår institution.
However, she found the door of our institution barred. I naturally signed an authorisation pass and she was able to make contact with our librarians who did everything to help her with her research on Europe.
Naturligtvis skrev jag under ett inträdestillstånd och hon kunde ta kontakt med våra bibliotekarier som gjorde allt för att hjälpa henne i hennes efterforskningar om det europeiska området.
But I wondered then about the transparency of the European institutions in general and our own in particular.
Men vid detta tillfälle funderade jag på öppenheten hos de europeiska institutionerna i allmänhet och på vår öppen het i synnerhet.
Public access to documents is essential for transparency and has been provided for in the Amsterdam Treaty in Article 191(a) (2).
Allmänhetens tillträde till dokumenten är väsentligt i detta syfte och föreskrevs i Amsterdamfördraget i dess artikel 191A.2.
So the rapporteur is quite right to question our own system.
Det är alltså med all rätt som föredraganden undrar hur det är med vårt eget system.
Who makes the rules?
Vem bestämmer spelreglerna?
The Conference of Presidents takes these decisions without involving any committee.
Ordförandekonferensen fattar beslut på detta område utan att något utskott ingriper.
I admit that the decision of 10 July 1997 on public access to European Parliament documents is certainly a step in the right direction.
Jag medger att beslutet från 10 juli 1997 "om allmänhetens tillträde till Europaparlamentets dokument" utan tvekan går i rätt riktning.
More recently, on 17 April 1998, the Bureau took a decision on the costs involved in forwarding documents.
Mer nyligen fattade presidiet den 17 april 1998 ett beslut om de kostnader som förknippas med vidarebefordran av dokumenten.
That is all very well. But the question of access is so important that it actually concerns all Members, because it is closely linked to the citizens' trust in the European Union and the image they have of it.
Okej, men faktum är att frågan om tillgång är så viktig att den rör samtliga parlamentsledamöter, efter som den hör mycket nära samman med medborgarnas förtroende för Europeiska unionen och med bilden de skapar sig av den.
Are we trying hard enough to make our work public?
Anstränger vi oss tillräckligt för att sprida våra arbeten?
I am struck by the contrast that exists between the mass of documents from the often excellent work of our committees and their impact on the media and on public opinion.
Jag slås av kontrasten mellan den dokument massa som våra utskotts ofta utmärkta arbete resulterar i, och den verkan den har på media och på den allmänna opinionen.
How can we improve that?
Hur kan vi förbättra detta?
On that point our two colleagues won the day.
På denna punkt har dessa båda kollegor fått rätt.
They also wanted the documents to be easy to read, they wanted the Treaties to be summarised, restructured and simplified, and they wanted the special comments and reservations of the Member States in relation to Union legislation to also be made public.
De krävde även att dokumenten skulle vara tydliga, att fördragen skulle sammanfattas, omstruktureras och förenklas samt att även de speciella anmärkningar och förbehåll som framförts av medlemsländerna om gemenskapens lagstiftning skulle offentliggöras.
We need to make progress on all these points.
Vi måste utvecklas på alla dessa punkter.
Finally, we must remember, too, that other reports must also follow on transparency.
Slutligen måste man påminna om att man i andra betänkande är tvungen att göra kompletteringar när det gäller öppenheten.
It is not limited to access to documents, important though that may be.
Den stannar inte vid tillgången till dokument, hur viktig denna aspekt än må vara.
When Maastricht was ratified, some states distributed the Treaty to each household.
Vid ratificeringen av Maastricht delade vissa stater ut fördraget till varje familj.
They forgot that European jargon needs to be simplified and translated so that the citizens can understand what is at stake.
Man glömde att den europeiska jargongen måste förenklas och tolkas för att medborgarna skall förstå frågorna.
This simplification is just as necessary at the level of decision-making.
Denna förenkling är lika nödvändig beträffande beslutsförfarandena.
The closer Europe is to the democratic model of the states that form it, the more the citizen will relate to it.
Ju mer Europa närmar sig den demokratiska modellen för de stater som den består av, desto mer kommer medborgaren känna sig hemma i den.
The Amsterdam Treaty represents progress in that direction, but there is still a long road ahead of us to achieve transparency and democracy.
Amsterdamfördraget utgör på sätt och vis ett framsteg, men vägen till öppen het och demokrati är fortfarande lång...