natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In regard to state aid it certainly needs emphasising that this aid is still needed.
Vad det statliga stödet beträffar bör det absolut poängteras att det även framöver kommer att behövas.
But we have good reason to criticise the very high subsidies granted in a few Member States.
Men det finns all anledning att kritisera de höga stödbeloppen i enstaka medlemsstater.
It is also right to criticise the fact that increasingly few resources are being made available for the aid agreed under the common market rules, in the field, for instance, of small and medium-sized undertakings, environmental protection, research and development, while more and more aid is being given to individual undertakings.
Det finns också anledning att kritisera att allt mindre medel ställs till förfogande för det överenskomna stödet för den gemensamma marknaden, till exempel på området små och medelstora företag, miljövård, forskning och utveckling, och att ständigt högre medel beviljas enskilda företag.
That is certainly not in the common interest of effective, free and fair competition.
Detta främjar garanterat inte en effektiv, fri och rättvis konkurrens.
At this moment in time, distortions of competition as a result of tax aids are more important.
En angelägen fråga i dag är snedvridningar av konkurrensen på grund av skattestöd.
Not enough cases of this kind are being investigated.
De är en realitet. Alltför få fall blir uppmärksammade.
More and more Member States want to attract business to their national locations by granting tax reliefs to undertakings, in the financial and insurance sector, as also in other economic sectors.
Allt fler medlemsstater vill genom erbjudanden om skatteförmåner göra det nationella sätet attraktivt för företag och erbjuder därför skatteförmåner till finans- och försäkringssektorn, liksom till andra ekonomiska sektorer.
That distorts competition.
Det leder till en felaktig konkurrens.
I believe the aid rules must look more closely into these distortions of competition.
Jag anser att man inom stödlagstiftningen närmare bör under söka sakförhållandena inom den snedvridna konkurrensen.
The Commission must investigate more of these cases.
Här uppmanas kommissionen att uppmärksamma fler fall.
The list of 85 cases of tax reliefs, some of which are reminiscent of tax havens, currently before us speaks volumes.
Den aktuella förteckningen över 85 sakförhållanden på skatteförmånsområdet, varav en del till och med är av skatteparadiskaraktär, talar sitt tydliga språk.
The Commission must also play its part in preparing the next round of WTO talks, for we do need competition law that also works at international level.
Kommissionen uppmanas dessutom att medverka till förberedelserna av Världshandelsorganisationens kommande förhandlingar, för även på internationell nivå behöver vi en fungerande konkurrenslagstiftning.
Here the current GATT and WTO rules need to be supplemented by internationally effective competition rules.
Här måste de nuvarande GATT- och WTO-bestämmelserna kompletteras med en internationell konkurrensordning som är effektiv.
I believe it would be important to have national reports on competition, like the WTO national trade reports.
Jag anser att det är viktigt att man sammanställer nationella konkurrensrapporter, precis som det finns nationella han delsrapporter inom ramen för WTO.
I also believe it would be important to try to establish minimum standards for all states in order to prevent anti-competitive practices, and to set up independent competition authorities.
Jag anser att det är viktigt att man även försöker skapa en minimistandard för samtliga stater, för att förhindra konkurrenssnedvredningar, och att man upprättar oberoende konkurrensmyndigheter.
That could lead to effective, international competition rules under which the signatory states undertake also to make their national competition law internationally applicable.
Det kan i sin tur leda till en effektiv internationell konkurrensordning med ett åtagande från de undertecknande staternas sida att även göra den nationella konkurrenslagstiftningen tillämpbar i internationella sammanhang.
Viola (PPE). — (LT) Mr President, ladies and gentlemen, Commissioners, I want to begin my speech by congratulating Mr Azzolini on the excellent work he has done on his report on competition and cohesion.
Viola (PPE). — (IT) Herr ordförande, ärade ledamöter, herrar kommissionärer! Först och främst skulle jag vilja börja mitt inlägg med att gratulera Azzolini till det utmärkta arbete han han gjort med sitt betänkande om konkurrens och sammanhållning.
Moving on to the substance, I want to say right away that the idea that the two maps used by DG IV and DG XVI should coincide might actually make sense if, in applying all its financial and constitutional instruments, the European Union would deal with the geo-economic problems by implementing Community competition and cohesion policies in the same way.
För att nu komma till saken skulle jag genast vilja säga att principen enligt vilken de två kartor som ritas av GD IV och GD XVI borde sammanfalla skulle vara fullständigt vettig om den Europeiska unionen genom att utnyttja alla sina finansiella och konstitutionella instrument skulle konfrontera sina geo-ekonomiska problem på liknande sätt inom de båda tillämpningsområdena för gemenskapens konkurrens- och sammanhållningspolitik.
Failing that, it would make more sense to leave the Member States free to act where the Union is not in a position to do so, although within the limits laid down by the regulations of the two separate Community policies, or, alternatively, to support countries or take their place where Community resources and, above all, the European logic dictated by the requirements of the single currency market permit this.
Om detta inte in träffar skulle det vara mer förståndigt att låta medlemsländerna vara fria, om än inom de gränser som förordning arna om de två olika delarna av gemenskapspolitiken ställer upp, att handla när unionen inte kan göra det, eller tvärt om: ställa sig bredvid länderna eller gå in i stället för dem där däremot gemenskapens resurser och framför allt den europeiska logiken, som dikteras av behoven hos marknaden för den gemensamma valutan, tillåter det.
The Treaty of Rome defines competition policy in order to eliminate any form of distortion likely to interfere with the free play of market forces.
Romfördraget utlinjerar konkurrenspolitiken för att eliminera alla former av snedvridning av en sådan natur att marknadsekonomins spel skulle förstöras.
From Rome to Maastricht it was recognised that we needed a cohesion policy geared to strengthening the less favoured regions of the Union, thus substantially pursuing the same purpose — a homogeneous common market.
Från Rom till Maastricht har nödvändigheten av en sammanhållningspolitik tillkommit vid sidan av denna, med syftet att stärka de minst gynnade regionerna i unionen och som sedan går vidare mot i huvudsak samma mål, det vill säga en homogen gemensam marknad.
Between Maastricht and Amsterdam the aim was adjusted, as it was recognised that the free play of competition and market homogeneity could only be achieved through a policy of economic and social cohesion that paid more attention to territorial reality.
Från Maastricht till Amsterdam har siktet justerats, i och med insikten att en fritt fungerande konkurrens och en homogen marknad endast uppnås via en politik för ekonomisk och social sammanhållning i vilken mer hänsyn tas till territoriets förutsättningar.
It is in that spirit that the Amsterdam Treaty adds, for example, a reference to the island regions, so that they can start from a level playing-field and compete on an equal footing while respecting market forces.
Det är enligt detta resonemang som till exempel Amsterdamfördraget även lägger till en hänvisning till öregioner, för att dessa skall kunna utgå ifrån en jämställd nivå varifrån de sedan kan konkurrera på lika villkor med respekt för mark nadens regler.
Now, on the other hand, we are seeing a development in competition policy, which is attempting to take account of cohesion policy by including it in its most important regulations, but all it is really doing is complicating those regulations.
I dag står vi däremot inför en utveckling av konkurrenspolitiken i vilken man vill ta hänsyn till sammanhållningspolitiken till den grad att den nämns i dess viktigaste förordning, men som i verkligheten är en tillbakagång för den na.
Metten (PSE). — (NL) Mr President, regional policy and competition policy can be complementary and need not conflict with one another.
De fakto kommer de enda som inte, efter vad kommissionen säger och trots parlamentets uppfattning, får vara
Metten and cutting down on this by a more rigorous implementation of competition policy will definitely help the poorer Member States by creating a level playing field.
Det är de rika medlemsstaterna som mest använder sig av instrumentet statligt stöd, och en minskning av detta genom en strängare tillämpning av konkurrenspolitiken är tveklöst en hjälp för de fattigare medlemsstaterna eftersom det då skapas ett level playing field.
But regional policy can actually lead to unintentional distortions of competition.
Dock kan själva regionalpolitiken också faktiskt leda till icke avsedda konkurrensstörningar.
I am not talking here about explicitly giving preference to the poorest regions, because that is what we are trying to do.
Här tänker jag inte på det uttryckliga gynnandet av de fattigaste regionerna, för det är meningen.
What I am talking about is regions which cannot, by any criterion, be deemed still to need assistance, but which continue to receive a great deal of aid and are also able to benefit from discriminatory tax regimes because they did need assistance in the past.
Men det handlar däremot om att det finns regioner som inte längre kan kallas hjälpbehövande enligt någon som helst måttstock, men som fortfarande erhåller mycket stöd och får använda diskriminerande skatteregler därför att de tidigare var i behov av hjälp.
Our regional policy is too slow to react to change.
I vår regionalpolitik reagerar man således alldeles för långsamt på förändringar.
Part of the reason for this is that we take a decision just once every six or seven years on which regions qualify for aid, and we do that on the basis of figures which are already a few years old.
Det beror bland annat på att det går sex eller sju år mellan våra beslut om vilka regioner som kan bli aktuella för stöd, och att besluten dessutom grundas på siffror som redan är några år gamla.
Thus it can happen that Ireland is still an Objective 1 region in 1999, the criterion for which is a GDP of less than 75% of the Union average.
Detta förklarar hur Irland år 1999 fortfarande kan vara ett mål 1-område vars kriterium är att BNP understiger 75 procent av gemenskapsgenomsnittet.
Yet Ireland's GDP in 1997 was already above the Union average, and the following year it was actually 116% of average GDP for the Union.
Samtidigt översteg Irlands BNP redan 1997 genomsnittet i EU och kommer nästa år att uppgå till och med till 116 procent av BNP i EU.
To say that a country like Ireland has to adjust to no longer being an Objective 1 region under the new financial perspective and that it therefore needs both operating and investment aids for a few more years, whilst discriminatory tax regimes can continue till the year 2010, seems to me too daft for words, because that aid enables Ireland to lure firms away from other Union countries which are now poorer than Ireland.
Också för ett land som Irland är det enligt min uppfattning helt uppåt väggarna att säga att det måste vänja sig vid att inte längre vara ett mål 1-område under de nya budgetplanerna, och att det därför ytterligare några år tillåts be vilja både driftstöd och investeringsstöd, samtidigt som de diskriminerande skattereglerna får fortsätta tillämpas ända till år 2010. För med detta stöd lockar Irland i väg företag från andra länder i unionen som emellertid är fattigare än Irland självt.
The statement in the Azzolini report that the provisions are too strict for initial investment for whose who have since become too rich will certainly be too much for some of my group to swallow.
Sålunda kommer en del av min grupp absolut inte att kunna stå för uttalandet i Azzolinibetänkandet om att reglerna är för stränga mot stödmottagare som nu har blivit för rika och som befinner sig under awänjning.
Fernández Martín (PPE). — (ES) Mr President, I should like to thank Commissioners Wulf-Mathies and Van Miert for their presence here today.
Fernández Martín (PPE). — (ES) Herr ordförande! Jag vill tacka kommissionärerna Wulf-Mathies och Van Miert för deras närvaro här i dag.
There is no doubt that to date the single market, together with its necessary consequence, economic and monetary union, has been the greatest achievement of the process of building the new Europe.
Den inre marknaden — med den därtill hörande ekonomiska och monetära unionen — är i dag utan tvekan det mest lyckade resultatet av det europeiska bygget.
Such success would not have been possible without a policy guaranteeing competition as the best security for economic growth and job creation.
Denna framgång hade inte varit möjlig utan att bedriva en konkurrenspolitik för säkerställandet av den ekonomiska tillväxten och de sysselsättningsskapande åtgärderna.
Nevertheless, free competition and growth must never compromise social and economic cohesion, key elements of the acquis communautaire, to which the Union devotes a significant proportion of its budget.
Den fria konkurrensen och tillväxten kan emellertid, ärade kollegor, medföra ett ifrågasättande av den ekonomiska och sociala sammanhållningen som en grundläggande faktor för gemenskapen, ett mål som unio nen avsätter en stor del av sin budget till för att uppnå.
I should like to focus on the need to tackle the thorny issue of state aid.
Först och främst vill jag här koncentrera mig på den kniviga frågan om statligt stöd som vi måste ta tag i.
According to the existing arrangements, agreements between enterprises, the abuse of dominant positions and unjustified state aid are regulated by constant monitoring to safeguard competition.
Konkurrensbevakning begränsar avtal företag emellan, maktmissbruk samt orättfärdiga statliga stöd, allt detta enligt regler na.
However, what sort of aid could be justified?
Vilka är då berättigade?
This is not a trivial question and has never been clarified, though the Commission attempted to do so in 1975,1979 and 1988.
Frågan är varken obetydlig eller klargjord, trots kommissionens försök 1975, 1979 och 1988.
The interpretation of Articles 92(1), 92(3) (a) and 92(3) (c) still gives rise to a number of problems.
Fortfarande i dag förorsakar en tolkning av artikel 92.1, 92.3 a och 92.3 c stora problem.
As regards the regions with the greatest objective and structural deficits, the only possible interpretation has to be the one that will provide for the greatest development of these areas.
För regioner med stora faktiska och strukturella underskott kan tolkningen inte vara någon annan än att garantera bästa möjliga ut veckling.
Any other interpretation would certainly be branded as eurocentrist, difficult to justify and therefore unacceptable.
All annan tolkning kan bara förstås som europeisk maktkoncentrationspolitik, vilket är svårt att rättfärdiga och därför inte kan godtas.
Mr Van Miert is a politician and not a technical expert.
Van Miert är både politiker och fackman.
He will surely understand that I would be failing as a politician if I did not take advantage of his presence here today to enquire about the current position regarding the problem being discussed by the Spanish Government and his department in connection with state aid to the Canary Islands.
Han förstår att jag skulle vara en dålig politiker om jag inte passade på att fråga honom om det nuvarande läget för det problem den spanska regeringen och dess departement diskuterar med anledning av det spanska statliga stödet till Kanarieöarna.
I realise this is not the time for him to give me a detailed report, but I trust he will be able to give his opinion on the state of the discussions, and reassure public opinion which is very sensitive to this issue.
Jag vet att ni inte kan ge mig ett detaljerat svar, jag vet att det inte är rätt tillfälle, men jag är övertygad om att ni kan informera mig om er åsikt om hur läget är och lugna en i denna fråga påtagligt känslig allmänhet.
Walter (PSE). — (DE) Mr President, Commissioners, Mr Azzolini's report on the links between regional policy and competition policy is a most important one.
Walter (PSE). — (DE) Herr ordförande, fru kommissionär, herr kommissionär! Det är ett mycket viktigt betänkande som Azzolini har lagt fram om sambandet mellan regionalpolitiken och konkurrenspolitiken.
It deals with concerns that directly affect the people in the Member States and the regions.
Här rör det sig om in tressen som är av direkt betydelse för människorna i medlemsstaterna och i de olika regionerna.
The resolution may not have any direct impact on the progress of the regional policy reform, yet it must be regarded as directly linked to it, given that we are talking about coherence between European and national regional aid.
Resolutionen kom mer visserligen inte att få någon omedelbar effekt för fortsättningen av reformen av regionalpolitiken, men man bör ändå se det direkta sambandet med denna, då det rör sig om överensstämmelsen mellan det europeiska och det nationella regionala stödet.
Some Member States have no problem with the requirement of coherence which the Commission is laying down in order to secure its competition policy aims because almost their entire territory is covered by European aid.
I många medlemsstater utgör det krav om överensstämmelse som kommissionen ställer för att säkra de konkurrens politiska målen inget problem, då så gott som hela territoriet täcks av de europeiska stödkulisserna.
But the situation is different in some other countries.
Men i andra länder är situationen den motsatta.
Here the dual approach of concentrating the European objective areas on the essential ones, which is right, while at the same time calling for maximum coherence with national aids, sometimes imposes a double burden that is very difficult in regional policy terms.
Där leder de, dubbla insatserna för att man skall koncentrera sig på det viktigaste i de europeiska målområdena — något som är helt riktigt — och det samtidiga kravet på en maximal överensstämmelse med det nationella stödet, i viss mån till en dubbel belastning som regionalpolitiskt sett är högst problematisk.
How can we explain to the people living in the regions concerned that both European and national aid is prohibited, despite the imminent threat of unemployment, despite the absence of promising job prospects?
Hur skall man förklara för människorna i de drabbade områdena, att både det europeiska och det nationella stödet är förbjudet, trots det överhängande hotet om arbetslöshet, trots bristen på en lovande sysselsättningspotential.
It is a contradiction in terms for the Commission quite rightly to provide for multiannual transitional periods for phasing out European aid, which ensures that the regions have time to adjust, while using a sledge hammer to reduce national aid and calling for this to be phased out as quickly as possible.
Det är motsägelsefullt när kommissionen helt följdriktigt vid reduceringen av de europeiska stödkulisserna planerar mångåriga övergångsperioder som garanterar regionerna ett anpassningsutrymme, samtidigt som man tar till storsläggan och kräver nedskärningar på kortast möjliga tid.
The 2% flexibility margin is not enough, nor is it convincing.
Då är den 2-procentiga flexibilitetsmarginalen inte tillräcklig och inte heller övertygande.
Nor is there any justification for it being 2% rather than more or less.
Man kan dessutom inte motivera varför det skall vara 2 procent, varken mer eller mindre.
That does not mean that the Commission's endeavour to bring about greater coherence is wrong as such.
Det innebär inte att kommissionens försök att eftersträva en överensstämmelse i grund och botten är fel aktiga.
In the long term we need a more balanced coverage if we want to avoid distortions of competition.
Vi behöver på längre sikt en bättre överensstämmelse i täckningen, om vi vill förhindra konkurrenssnedvrid-
Wulf-Mathies, Commission. — (DE) Mr President, we have arranged that I will speak first and try to respond to Mr Azzolini's report.
Wulf-Mathies, kommissionen. — (DE) Herr ordförande! Vi har kommit överens om att jag skall börja med att först kommentera Azzolinis betänkande.
My colleague Mr Van Miert will then address the many concrete questions raised in connection with the competition report.
Min kollega van Miert kommer sedan att i första hand gripa sig an de konkreta frågor som har ställts i samband med konkurrensrapporten.
First I want to thank Mr Azzolini for his most interesting and careful report.
Först av allt vill jag tacka herr Azzolini för ett mycket intressant och genomarbetat betänkande.
I am also grateful that we agree at least on the question of principle, namely that we need greater coherence between national and regional aid policies.
Jag vill också tacka för att vi åtminstone är eniga om grundprincipen, nämligen att det behövs en bättre sammanhållning mellan den nationella och den regionala stödpolitiken.
Let me emphasise again, as others have rightly said, that different problems are involved here.
Här vill jag än en gång poängtera, och det stämmer med det man sade, att det här finns olika problem.
In relation to Objective 1 we already have equal cover between competition aid and regional aid from European resources.
Det vill säga inom mål 1 har vi redan från början en överensstämmande täckning mellan konkurrenskulisserna och de regionala stödkulisserna med europeiska medel.
So no problems can arise here, whereas problems can indeed arise in areas where we have less competition aid and where the need for concentration — for Agenda 2000 to lead to greater geographical concentration — basically means that the aid must be reduced from two sides.
Därför kan det inte där uppstå några problem, medan det däremot kan uppstå problem där vi har en reducerad konkurrenskuliss och där det ge nom kravet på koncentration — Agenda 2000 innebär en större geografisk koncentration — i grund och botten är nödvändigt med en minskning från båda håll.
Nevertheless I believe that we must begin by emphasising the logic of our policy.
Ändå tror jag att man till en början måste framhäva logiken i vår politik.
For it makes no sense, given that we concentrate European resources on a minimum number of eligible regions, namely those that have to undergo the biggest structural adjustment processes, for us then to allocate all the resources to these regions, not just European money but also the higher aid intensity.
Det är ju ingen idé att vi med europeiska medel koncentrerar oss på ett minimalt antal regioner som är värda att stödja, nämligen de som måste genomgå de största strukturanpassningsprocesserna, och att vi låter alla medel komma dessa regioner tillgodo — inte bara euro peiska medel utan även ett högre stöd.
It makes no sense to embark on a kind of division of labour that would mean that European structural policy looked after the less eligible areas and that national aid was then concentrated on the areas most in need of structural adjustment.
Det är ju ingen idé att göra en sådan arbetsfördelning, att den europeiska strukturpolitiken täcker de områden som är mindre värda att stödja, medan det nationella stödet koncentreras till de områden som tampas med större strukturanpassningar.
I do not think that would be logical.
Logiskt sett är det obegripligt.
What we are in fact proposing is to widen the Member States' regional margin for play, for as a rule national competition aid covers areas wider than those that can be supported through the Structural Funds.
Det vi föreslår är ju att med lemsstaternas regionala spelutrymme skall öka, för de nationella stödkulisserna i konkurrenspolitiken är i regel större än de områden som kan stödjas genom strukturfonderna.