natgillin/translations-raw huggingface dataset:
with dermal patches of 17ß-oestradiol or placebo for one year (Lufkin et al, 1992). Active treatment significantly reduced the incidence of new vertebral fractures (8 in the oestrogen group vs 20 in the placebo group) but not the number of patients with new fractures, due probably to the small numbers.
signifikant minskade antalet symptomatiska osteoporotiska frakturer jämfört med placebo efter 4 år (2/38 kvinnor med frakturer i kalciumgruppen jämfört med 7/40 i placebogruppen).
The optimal period of oestrogen treatment is not known and 5 to 10 years is usually recommended.
De kombinerade resultaten av dessa studier betonar behovet av adekvat tillförsel av vitamin D och kalcium hos äldre personer.
Observational data indicate that antifracture efficacy is reduced or lost after discontinuation of treatment, suggesting that life-long treatment after the menopause may be required to maintain beneficial effects.
De betonar dessutom värdet av vitamin Doch kalciumtillskott hos befolkningsgrupper som befinner sig i riskzonen, i synnerhet äldre, svaga personer som lever inomhus på sjukhem vilka har en hög prevalens av vitamin D-brist eller -insufficiens.
These should be weighed against its favourable effects on menopausal symptoms, bone loss, ischaemic heart disease and possibly also Alzheimer's disease.
I sådana fall ska det nativa vitaminet administreras snarare än dess aktiva metabolit eller analog.
The increase in the incidence of endometrial cancer induced by unopposed oestrogen use is minimised with the concunent use of progestagens; the latter do not affect the beneficial skeletal effects of unopposed oestrogens.
Slutligen visar dessa och andra färska studier att det aldrig är för sent att överväga farmakologisk intervention i befolkningsgrupper med hög frakturrisk.
Bisphosphonates, synthetic stable analogues of natural pyrophosphate, suppress bone resorption and reduce bone turnover by a mechanism which has not yet been elucidated and may differ between bisphosphonates.
Effekten av östrogener (mestranol) eller placebo i förebyggandet av kotfrakturer har undersökts hos ooforektomerade kvinnor (Lindsay et a!., 1980).
Various bisphosphonates have been used in the treatment of patients with osteoporosis but RCT's with fracture prevention as end-point have been perfonned only with etidronate and alendronate.
Efter en genomsnittlig behandlingstid på 9 år hade kvinnor som behandlats med östrogener betydligt bättre värden för ryggraden (morfometrisk bedömning) och färre kompressionsfrakturer (1/58 (1,7 %) mot 5/42 (11,9 %) hos kvinnor som behandlats med östrogener respektive placebo).
Etidronate is given intermittently (400 mg/d for 2 weeks followed by calcium 500 mg/d for 11 weeks and this regimen is then repeated) while alendronate is given continuously (10 mg/d).
En sammanfattning av publicerade kliniska studier avseende tertiär prevention av osteoporotiska frakturer finns i tabell 5.3.
Two studies of similar design examined the antifracture efficacy of cyclical etidronate in postmenopausal women with prevalent vertebral fractures (Storm et al, 1990; Watts et al, 1990; Hanis et al, 1993).
Östrogener minskar benomsättningen och benförlusten.
Despite methodological problems in fracture assessment and limited statistical power of the trials, the combined results of these studies indicated that this form of treatment is effective in preventing new vertebral fractures in postmenopausal women with low bone mass and multiple prevalent vertebral fractures.
Östrogenreceptorer har påvisats på osteoblaster och på andra celler i benets mikromiljö men deras exakta verkningsmekanism är ännu inte känd.
There is no RCT evidence of the effect of etidronate given intermittently on hip fractures; a postmarketing survey suggested that it may reduce the incidence of nonvertebral fractures including those of the hip (van Staa et al, 1998).
Talrika stora observationsstudier har gett ett starkt stöd till östrogenens effektivitet mot frakturer (Hutchinson et al., 1979; Weiss et al., 1980; Paganini-Hill et al., 1981; Ettinger et al., 1985; Kiel et al 1987, Grady et al., 1992; Cauley et al., 1995; Henry et al., 1995).
A recent clinical trial reported that cyclical etidronate therapy may reduce the risk of fractures in glucocorticoid-treated postmenopausal women (Adachi et al, 1997).
Uppgifter från RCT-studier av kvinnor med osteoporos är dock sparsamma.
Alendronate is the most extensively studied phannacological agent for the treatment of osteoporosis under RCT conditions.
I en sådan studie behandlades ett litet antal postmenopausala kvinnor med tidigare kotfrakturer med depotplåster med 17ß-östradiol eller placebo under ett år (Lufkin et al., 1992).
When given in different doses to osteoporotic women, 20% of whom had prevalent vertebral defonnities, it reduced significantly the incidence of new vertebral defonnities after 3 years (Liberman et al, 1995).
Aktiv behandling minskade signifikant incidensen av nya kotfrakturer (8 i östrogengruppen mot 20 i placebogruppen) men inte antalet patienter med nya frakturer, förmodligen beroende på de små talen.
Pooling of data for all doses used, which was pre-planned, was required to demonstrate this effect.
Trots den begränsade tiden och det låga antalet patienter indikerar den här studien tillsammans med observationsdata att östrogener är effektiva i behandlingen av äldre kvinnor med osteoporos.
The overall antifracture effectiveness of alendronate was supported by a meta-analysis of five RCT's (Karpf et al, 1997).
Det finns inga RCT-studier över effekterna av östrogener i förebyggandet av höftfrakturer
Its efficacy, however, was demonstrated in a study designed specifically to address this issue [Fracture Intervention Trial (Black et al, 1996)].
Den optimala tiden för östrogenbehandling är inte känd och 5 till 10 år rekommenderas vanligtvis.
In this study women (mean age 71 years) with at least one vertebral fracture and femoral neck BMD of less than 2 SD of peak bone mass were randomised to receive alendronate 5 mg/d or placebo.
Data från observationer visar att effektiviteten mot frakturer minskas eller går förlorad efter uppehåll i behandlingen vilket talar för att en livslång behandling efter menopausen kan krävas för att bibehålla de gynnsamma effekterna.
The dose of alendronate was increased to 10 mg/d after the second year, as in parallel trials this dose was shown to induce optimal effects on bone mass. New vertebral fractures occuned in 145/965 (15%) women in the placebo group
Dålig compliance är dock ett välkänt problem för användningen av östrogener; bieffekter inbegriper bröstspänningar, genombrottsblödningar, djup ventrombos, lungemboli och en liten
and in 78 981 (8%) in the alendronate group.
ökning i förekomsten av bröstcancer hos kvinnor under långtidsbehandling.
Active treatment also significantly reduced the risk of multiple vertebral fractures, clinical vertebral fractures and wrist fractures.
Dessa ska vägas mot de gynnsamma effekterna på menopausala symptom, benförlust, ischemisk hjärtsjukdom och möjligen också Alzheimers sjukdom.
Moreover, this was the first study to demonstrate a significant reduction in the incidence of new hip fractures (by 50%) in calcium and vitamin D-replete osteoporotic women under RCT conditions.
Den ökade incidensen för endometrial cancer som förorsakas av användningen av östrogen minskas med en samtidig användning av progestagener. De senare påverkar inte de gynnsamma effekterna av östrogen på skelettet.
Bisphosphonates are poorly absorbed by the intestine and their absorption is further reduced by food, especially if it contains calcium.
Bisfosfonater, syntetiska, stabila analoger till naturliga pyrofosfater, dämpar benresorptionen och minskar benomsättningen genom en mekanism som ännu inte har klarlagts och kan variera mellan olika bisfosfonater.
They should, therefore, be administered in the fasting state half to one hour before a meal, only with water.
Olika bisfosfonater har använts i behandlingen av patienter med osteoporos men RCT-studier med förebyggande av frakturer som end-point har endast genomförts med etidronat och alendronat.
With the regimen used in osteoporosis no clinically significant osteomalacia was reported in two studies (Ott et al, 1994; Stomi et al, 1993), although there are anecdotal reports of histologically confirmed osteomalacia with cyclic intermittent etidronate therapy (Thomas et al, 1995; Wimalawansa, 1995).
Två studier med likartad design undersökte effektiviteten mot frakturer av cykliskt givet etidronat hos postmenopausala kvinnor med tidigare kotfrakturer (Storm et al., 1990; Watts et al., 1990; Harris et al., 1993).
Alendronate can cause initation of the oesophageal and gastric mucosa, resulting in dyspepsia, heartburn, nausea or vomiting.
RCT-studierna ger inget bevis för effekten av etidronat mot höftfrakturer.
Although in clinical trials no differences in adverse effects between placebo and alendronate treated patients were observed, a few cases of severe oesophagitis have been reported (De Groen et al, 1996).
En post-market survey talar för att det kan minska förekomsten av icke-vertebrala frakturer inklusive höftfrakturer (van Staa et al., 1998).
Its administration in patients with oesophageal pathology (e.g. achalasia) is contraindicated. Instructions for its use should be carefully followed.
En nyligen genomförd klinisk studie visade att cyklisk behandling med etidronat kan minska risken för frakturer hos postmenopausala kvinnor som behandlades med glukokortikoider (Adachi et al., 1997).
Calcium decreases bone turnover by suppressing parathyroid honuone secretion and reducing the rate of bone loss in osteoporotic patients.
Alendronat är den farmakologiska substans för vilken de mest omfattande studierna har gjorts över behandling av osteoporos under RCT-förhållanden.
In epidemiological studies calcium treatment has been reported to reduce the risk of hip fractures (Kanis et al, 1992).
När det gavs i olika doser till kvinnor som lider av osteoporos och varav 20 % hade kotdeformiteter, minskade det avsevärt incidensen av nya kotdeformiteter efter 3 år (Liberman et al., 1995).
In a recently reported RCT, women with a mean age of 73.6 years and a low dietary calcium intake (mean 431 mg/d) were randomly treated with calcium (600 mg twice daily) or placebo (Recker et al, 1996).
Poolning av data för alla använda doser, som hade planerats i förväg, krävdes för att påvisa denna effekt.
After 4.3 years 28.4% of the women in the calcium group and 32.3% of those in the placebo group had new vertebral deformities (non-significant difference).
Alendronatets totala effektivitet mot frakturer fick stöd av en metaanalys av fem RCT-studier (Karpf et al., 1997).
When, however, the women were divided according to the presence or absence of prevalent fractures at the beginning of the study, of those with prevalent fractures 15/53 (28.3%) in the calcium group compared to 21/41 (51.2%) in the placebo group developed new fractures (p=0.023).
Dess effektivitet påvisades i en studie som utformats speciellt för detta syfte [Fracture Intervention Trial (Black et al., 1996)].
Despite a number of methodological problems, this study indicates that relatively high doses of calcium supplements given to calcium-deficient, elderly women with vertebral fractures may reduce the incidence of new fractures.
I denna studie randomiserades kvinnor (medelålder 71 år) med minst en kotfraktur och BMD i lårbenshalsen under -2 SD av maximal benmassa till behandling med alendronat 5 mg/d eller placebo.
These data complement the results of the previously mentioned studies of calcium and vitamin D administration for the secondary prevention of osteoporosis.
Alendronatdosen ökades till 10 mg/d efter det andra året, eftersom denna dos i parallella tester hade visat sig ge optimala effekter på benmassa. Nya kotfrakturer uppstod hos 145/965 (15 %) kvinnor i placebogruppen och hos 78/981 (8 %) i alendronatgruppen.
Some patients may experience gastrointestinal discomfort or constipation.
Aktiv behandling minskade också avsevärt risken för multipla kotfrakturer, kliniska kotfrakturer och handledsfrakturer.
Its use in patients with concurrent disorders of calcium metabolism should be carefully considered.
Dessutom var detta den första studien som påvisade en signifikant minskning av incidensen för nya höftfrakturer (med 50 %) hos osteoporotiska kvinnor utan brist på kalcium och vitamin D under RCT-förhållanden.
Calcitonin, a polypeptide hormone produced by the C-cells of the thyroid gland, reduces bone resorption by inhibiting the activity of osteoclasts, which contain receptors for the hormone.
Bisfosfonater absorberas dåligt av tarmen och deras absorption minskas ytterligare av mat, i synnerhet om den innehåller kalcium.
Calcitonin, given either parenterally or by nasal spray, has been used extensively in different parts of the world for the treatment of osteoporosis.
De bör därför administreras under fasta en halv till en timma före en måltid med enbart vatten.
Epidemiological data suggest that it may reduce the risk of hip fractures (Kanis et al, 1992).
Höga doser av etidronat kan framkalla osteomalaci.
The number of prevalent vertebral deformities was low.
Med den behandling som används vid osteoporos har ingen
Recently, however, a report published in abstract form (Stock et al, 1997) suggested that intranasal calcitonin 200 IU/d, but not 100 IU/d or 400 IU/d, given with calcium 1000 mg/d and vitamin D 400 IU/d (10 pg) can decrease the incidence of new vertebral fractures in postmenopausal women with prevalent vertebral fractures (19.8% of patients in the placebo group versus 12.2% of patients in the calcitonin group with new vertebral fractures).
osteomalaci av klinisk betydelse rapporterats i två studier (Ott et al., 1994; Storm et al., 1993), trots att det finns enstaka rapporter angående histologiskt bekräftad osteomalaci under cyklisk intermittent etidronatbehandling (Thomas et al., 1995; Wimalawansa, 1995).
Parenteral calcitonin may induce flushing, nausea, vomiting and diarrhoea.
Alendronat kan förorsaka irritation av slemhinnan i esofagus och magsäcken vilket kan leda till dyspepsi, halsbränna, illamående och kräkningar.
Intranasal calcitonin has fewer side-effects. Resistance to the effect of calcitonin may develop in some patients treated with injectable or intranasal preparations.
Trots att man i kliniska studier inte har sett några skillnader i biverkningar mellan placebo- och alendronatbehandlade patienter, har några fall av svår esofagit konstaterats (De Groen et al., 1996).
Calcitonin has also been reported to have an analgesic effect in patients with a recent vertebral fracture.
Administrering till patienter med esofageal patologi (t.ex. akalasi) är kontraindicerad.
During treatment with calcitonin, calcium supplements are recommended to prevent development of secondary hyperparathyroidism.
Bruksanvisningen ska följas noggrant.
Calcitriol is the active metabolite of vitamin D while alfacalcidol is a calcitriol analogue which requires 25-hydroxylation in the body to be activated. These metabolites increase intestinal calcium absorption and promote mineralisation of bone.
Kalcium minskar benomsättningen genom att dämpa utsöndringen av parathormon och minskar benförlusten hos osteoporotiska patienter.
Reports of the antifracture efficacy of these metabolites have been conflicting and mainly confined to small studies (Ott and Chesnut, 1989; Gallagher et al, 1990).
I epidemiologiska studier har man konstaterat att behandling med kalcium minskar risken för höftfrakturer (Kanis et al., 1992).
In a large, randomised, but not placebocontrolled study, postmenopausal women (mean age 63.7 years) with at least one vertebral fracture were given calcitriol 0.5 pg/d or calcium 1 gr/d for 3 years (Tilyard et al, 1992).
I en färsk RCT-studie behandlades kvinnor med en medelålder av 73,6 år och ett lågt kostintag av kalcium (i medeltal 431 mg/d) slumpmässigt med kalcium (600 mg två gånger om dagen) eller placebo (Recker et al., 1996).
In the calcitriol group 40/262 (15%) of patients had new vertebral fractures compared to 91/253 (36%) in the calcium group.
Efter 4,3 år hade 28,4 % av kvinnorna i kalciumgruppen och 32,3 % av de som ingick i placebogruppen nya kotdeformiteter (icke-signifikant skillnad).
Treatment was mainly effective in patients with milder osteoporosis. The intriguing finding in this study was that significance was attained not by a reduction in the rate of new fractures in calcitriol-treated patients but rather by a progressive increase in the incidence of new fractures in calcium-treated patients.
När kvinnorna emellertid delades upp efter förekomst eller avsaknad av tidigare frakturer vid början av studien, utvecklade 15/53 (28,3 %) av de som hade tidigare frakturer i kalciumgruppen jämfört med 21/41 (51,2 %) i placebogruppen nya frakturer (p=0,023).
Taken together, these data do not allow any firm conclusions to be drawn about the antifracture efficacy of synthetic metabolites or analogues of vitamin D.
Trots ett antal metodologiska problem visar denna studie att relativt höga doser av kalciumtillskott som gavs till kalciumdeficienta, äldre kvinnor med kotfrakturer kan minska incidensen för nya frakturer Dessa uppgifter kompletterar resultaten av de tidigare nämnda studierna av kalcium- och vitamin D-administrering i det sekundära förebyggandet av osteoporos.
Active vitamin D metabolites can induce hypercalciuria and in a few cases also hypercalcaemia, especially when given together with calcium supplements.
Kalcium är en mycket säker behandling med mycket få biverkningar.
Careful follow-up is mandatory.
Vissa patienter kan uppleva gastrointestinala obehag eller förstoppning.
Fluoride is the only marketed agent which stimulates bone formation; it acts by enhancing the recruitment and differentiation of osteoblasts by an as yet unidentified mechanism.
Kalcitonin som ges antingen parenteralt eller genom nässpray, används allmänt i olika delar av världen för behandling av osteoporos.
Its antifracture efficacy has been debated for many years.
Epidemiologiska data talar för att det kan minska risken för höftfrakturer (Kanis et al., 1992).
Two placebocontrolled trials with sodium fluoride failed to detect any difference in the incidence of new fractures in osteoporotic women with prevalent vertebral fractures after 4 years (Riggs et al, 1990; Kleerekoper et al, 1991).
Effektiviteten mot frakturer hos den intranasala preparationen, vilken oftast är den bekvämaste för patienten, har studerats i en RCT-studie (Overgaard et al., 1992).
In the first study there was even a significant increase in nonvertebral fractures, including incomplete fractures, in the group which received active treatment.
Av de patienter som slutförde studien utvecklade 7 av 40 i placebogruppen (17,5 %) mot 5 av 124 som behandlades med kalcitonin (4 %) nya kotdeformiteter efter 2 år (p=0,006).
This has been attributed to the high dose of sodium fluoride used which may adversely affect bone quality.
På grund av det lilla antalet patienter och den låga incidensen av frakturer måste resultaten för alla aktiva behandlingsgrupper slås samman.
In a recent European study in which a lower dose of sodium fluoride was given as monofluorophosphate, no difference was shown in the incidence of new vertebral fractures between placebo and fluoride treated groups after 2 years (Meunier, 1996).
Det finns ingen information från RCT-studier angående effektiviteten av kalcitonin i förebyggandet av höftfrakturer och inga rekommendationer kan ges angående den optimala dosen av intranasalt kalcitonin i behandlingen av postmenopausal osteoporos.
Only one published study, in which a slow-release preparation of
Nyligen talade dock en rapport, publicerad
sodium fluoride was given for 12 months even' 14 months, reported a significant reduction in new vertebral fractures in fluoride treated patients (7.48 patients or 14.6% with fractures in the fluoride group vs 22/51 or 43.Ioo in the placebo group) (Pak et al. 1995).
som ett abstract (Stock et al., 1997) för att intranasalt kalcitonin 200 IE/d, men inte 100 lE/d eller 400 IE/d givet tillsammans med kalcium 1000 mg/d och vitamin D 400 IE/d (10 pg) kan minska incidensen för nya kotfrakturer hos postmenopausala kvinnor med tidigare kotfrakturer (19,8 % av patienterna i placebogruppen mot 12,2 % av patienterna i kalcitoningruppen med nya kotfrakturer).
Overall therefore, the evidence currently available from RCT's does not suggest significant benefits of fluoride salts on vertebral fracture rate in osteoporotic women.
Parenteralt kalcitonin kan ge upphov till hudrodnad, illamående, kräkningar och diarré.
The findings of the trial with the slow-release sodium fluoride are interesting but require confirmation.
Intranasalt kalcitonin har färre biverkningar.
Until then, fluoride salts should only be used under controlled conditions by physicians with expertise in the treatment of osteoporosis.
Resistens mot kalcitoninets effekt kan utvecklas hos vissa patienter som behandlas med injektioner eller intranasal preparation.
Sodium fluoride can cause gastric irritation, in a few cases associated with bleeding.
Man har också rapporterat att kalcitonin har en smärtstillande effekt hos patienter med nya kotfrakturer.
Fluoride treatment may cause stress fractures of the lower extremities (lower extremity pain syndrome). About 20% of patients do not respond to treatment, for unknown reasons.
Under behandling med kalcitonin rekommenderar man kalciumtillskott för att förebygga att sekundär hyperparathyroidism uppstår.
As well as being a major source of morbidity fractures due to osteoporosis, particularly hip fractures, are costly in financial terms to society (Cooper, 1993; Barlow, 1994).
Kalcitriol är D-vitaminets aktiva metabolit medan alfakalcidol är en kalcitriolanalog som kräver 25-hydroxylering i kroppen för att aktiveras.
The problem of osteoporosis is particularly acute for Northern European countries (Johnell et al, 1997).
Dessa metaboliter ökar den intestinala kalciumabsorptionen och främjar benets mineralisering.
Until recently it was generally assumed that the only method of preventing osteoporotic fracture was through the use of honnone replacement therapy (HRT) at or soon after the menopause (Torgerson et al, 1997).
Deras verkningsmekanism vid osteoporos är osäker men inbegriper troligen ett anti-resorptivt element genom hämning av utsöndringen av parathormon.
Indeed, most economic evaluations of osteoporosis prevention concentrate on postmenopausal HRT use (Torgerson and Reid, 1997).
Rapporter angående dessa metaboliters effektivitet mot frakturer har varit motstridiga och huvudsakligen begränsade till mindre studier (Ott and Chesnut, 1989; Gallagher et al., 1990).
However, recent evidence suggests that for HRT to be effective it must probably be taken life-long after the menopause, which is not only relatively expensive but also unacceptable for many women and inappropriate for men.
Alfakalcidol verkar vara effektivt hos japanska patienter med manifest kalciumbrist.
Furthennore, such a strategy, no matter how successful, will not prevent significant numbers of fractures until 25-30 years after the start of therapy.
I en stor randomiserad men inte placebokontrollerad studie fick postmenopausala kvinnor (medelålder 63,7 år) med minst en kotfraktur, kalcitriol 0,5 pg/d eller kalcium 1 g/d under 3 år (Tilyard et al., 1992).
This is a particular problem, economically, as the net benefits of any preventive strategy are discounted over a long period of time so that their present value, relative to costs, is small (Torgerson & Raftery, 1997) . An increasing number of non-HRT alternatives are now available for fracture prevention.
I kalcitriolgruppen fick 40/262 (15 %) av patienterna nya kotfrakturer jämfört med 91/253 (36 %) i kalciumgruppen.
In order to maximise health gain for any given level of resources, it is important to consider all the costs and benefits of these different interventions and develop cost effective treatment strategics.
Skillnaden mellan de två grupperna var signifikant vid slutet av det andra och tredje behandlingsåret.
However, the cost effectiveness of different treatment strategies is likely to vary between different countries.
Behandlingen var huvudsakligen effektiv hos patienter med lättare former av osteoporos.