natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On its return to democracy Greece applied for membership of the Community in 1975, followed by Portugal and Spain in 1977.
Redan under anslutningsförhandlingarna med Förenade kungariket, Irland, Danmark och Norge uppstod frågan vad som skulle ske med det så kallade rest-EFTA (Sverige, Schweiz, Österrike, Portugal, Finland och Island).
Greece saw this as a way of stabilizing its newly restored democracy and enhancing its standing and influence on the international stage.
Några ville inte ansluta sig på grund av neutralitetsskäl och andra fick inte på grund av sitt diktatoriska system.
In economic terms the hope was that membership would help to modernize agriculture and industry and so put the economy back on its feet.
I juli 1972 nådde man slutligen en lösning då ett frihandelsavtal mellan de olika EFTA-staterna och EG ingicks.
Widespread reservations about the restrictions which this would place on national sovereignty and fears of increased foreign intervention in Greek domestic affairs were not allowed to overshadow these economic interests, and on 1 January 1981 Greece became the 10th member of the Community.
I den frihandelszon som uppstod upptogs även Norge när anslutning en inte blev av.
Spain's share from Community regional programmes was also expected to help bridge the differences in living standards between the various regions. In the industrial sector it would be in a better position to embark on the painful but necessary process of structural adjustment with the assistance of its new partners.
Trots alla svårigheter som måste övervinnas under anslutningsförhandlingarna kunde Spaniens och Portugals anslutning genomföras som planerat den 1 januari 1986, efter det att anslutningsfördragen undertecknats i juni 1985 och ratificerats av parlamenten i EG:s medlemstater och i de anslutningssökande sta terna.
For Portugal, membership of the Community, after the loss of its colonies and domestic political upheaval, meant a return to its original European roots.
Spanien och Portugal blev därmed den elfte och tolfte medlemsstaten i EG.
The Community offered both an opportunity to escape from political isolation and the best prospect for economic recovery.
För Spanien uppfylldes därmed en länge efterlängtad önskan, även om Spaniens isolering från Europa redan till stor del hade övervunnits efter Francos död.
The confidence inspired by membership revived investment activity by large firms, which had been very hesitant since the revolution and was vital for the country's industrial development in particular.
Ekonomiskt hoppades Spanien framför allt att dess mycket konkurrenskraftiga jordbruk med sina avsevärda produktionsreserver i hög grad skulle kunna aktiveras med medel från EG.
Equally the Portuguese looked to the Community for stimulus and support (not least financial) for economic restructuring, particularly in agriculture.
Genom delaktighet i EG:s regionala stödprogram skulle dessutom skillnaden i levnadsstandard mellan landets olika regioner överbryggas.
The accession of Spain and Portugal also raised many difficulties, but they were eventually settled in the negotiations and after the signing of the accession Treaties in June 1985 and their ratification by all 12 parliaments, the two countries duly became the 11 th and 12th Member States.
Inom den industripolitiska sektorn kunde Spanien som industriellt utvecklat land med hjälp av sina nya part ner snabbare och lättare inleda den smärtsamma men nödvändiga strukturanpassningsprocessen.
For Spain, this was the fulfilment of a long-standing ambition, although its isolation from Europe had already largely come to an end following Franco's death.
För Portugal som hade för lorat sina kolonier och övervunnit sina inrikespolitiska svårigheter, innebar medlemskapet i EG att landet återvände till en av sina ursprungliga källor: Europa.
From the economic point of view the main hope was that the funds
EG gav Portugal möjligheten att slutgiltigt komma ur sin poli-
The unification of Germany meant that from 3 October 1990 the former German Democratic Republic became an integral part of the EC, the Heads of State or Government having decided on 28 April 1990 in Dublin that its incorporation required only adjustments rather than a full-scale accession procedure.
Konceptet med den inre marknaden och den utveckling i riktning mot en politisk union som inleddes med Maastrichtfordraget har övertygat de andra europeiska staterna om att den europeiska integrationen är på väg in i en ny dimension, och att det vore bättre att aktivt och jämlikt kunna medverka vid den konkreta utformningen av den nya ordningen än att senare behöva anpassa sig till redan fasta strukturer.
These were the kind of considerations that prompted Austria, Finland, Sweden and Norway to open accession negotiations, which were successfully concluded in 1994.
Mot denna bakgrund inleddes konkreta an slutningsförhandlingar med Österrike, Finland, Sverige och Norge och avslutades framgångsrikt under 1994.
The entry of Austria, Finland and Sweden into the EU has thus brought the number of Member States to 15.
DDR anslöts till EG från och med den 3 oktober 1990.
Norway, on the other hand, will continue to pursue its interests within the European Economic Area (EEA).
Redan den 28 april 1990 i Dublin hade EG:s stats- och regeringschefer förklarat att det endast krävdes några anpassningar för detta och inte något formellt an slutningsförfarande.
With the attraction of the Community boosted by the single market and the impetus towards political union gathering pace with the EU Treaty, other European countries came to feel that integration was moving up a gear and that it would be better to play an active part in shaping the new order as an equal partner rather than having to adapt to firmly cemented structures at a later stage.
På sommaren/hösten 1994 genomfördes folkomröstningar i de länder som hade ansökt om anslutning.
After the entry into force of the Maastricht Treaty new members would, in any case, have to join the European Union rather than just the EC.
I Österrike, Finland och Sverige uttalade sig majoriteten för en anslutning till EU, medan befolkningen i Norge - på samma sätt som år 1972 - avvisade anslutningen med 52,4 % av rösterna.
Austria's decision to seek membership was primarily dictated by economic and trading interests, relying as it does on secure access to its traditional markets.
Efter Österrikes, Finlands och Sveriges anslutning den 1 januari 1995 ökade antalet medlemsstater i EU till femton.
To begin with, it sought a broad closer relationship that would involve full integration into the single market but not formal accession.
Norge kommer även i framtiden att försöka göra sina intressen gällande ¡nom ramen för EES.
1995 EUR 15 many years after the Second World War to avoid getting drawn into any conflict between the superpowers.
1995 EUR 15 arkitekturen och att som medlem av unionen kunna påverka det framtida samarbetet i politiskt, ekonomiskt och socialt hänseende.
It took great care to cultivate balanced relations with both East and West.
I detta sammanhang var Finland alltid mån om en omsorgsfullt balanserad utveckling av sina relationer med öst och med väst.
In particular it sought to maintain friendly relations with the Soviet Union under the 1948 Treaty of friendship with the USSR, which was not formally repealed until January 1992 as part of the Treaty arrangements settling relations between Finland and Russia.
En viktig aspekt på denna politik var upprätthållandet av vänskapliga förbindelser med Sovjetunionen på grundval av en vänskapspakt som slöts med Sovjetunionen 1948. Den återkallades inte formellt förrän i januari 1992 i samband med den avtalsenliga regleringen av relationerna mellan Finland och Ryssland.
As in Sweden, the changes to the geopolitical landscape in Europe prompted the Finns to rethink their attitude and on 18 March 1 992 Finland formally applied for membership of the EC.
Liksom i Sverige ledde förändringarna i Europas geopolitiska landskap även i Finland till en process av nytänkande, som nådde sin höjdpunkt när Finland den 18 mars 1992 överlämnade en formell ansökan om anslutning.
In its statement to Parliament on 27 February 1992 the Government very clearly spelled out the grounds for its application.
I sitt meddelande till parlamentet av den 27 februari 1992 om Finlands medlemskap i Europeiska gemen skapen lade den finska regeringen klart och tydligt fram orsakerna till sin anslutningsansökan.
These were not solely economic.
Dessa orsaker är inte endast ekonomiska.
The Government considered it essential for Finnish businesses to be able to operate on their main markets on the same terms as their competitors.
Regeringen ansåg det vara absolut nödvändigt att det finska näringslivet skulle kunna agera på sina viktigaste marknader på samma villkor som konkurrenterna.
It also recognized that EC membership would allow Finns to participate in cooperation as equal partners — be it in research, education, the arts or any other field.
Vidare ansåg regeringen att EG-medlemskapet skulle erbjuda de finska medborgarna en möjlig het att som jämställda partner delta i samarbetet ¡nom forskning, utbildning, kultur och andra områden.
Finland wanted to share in making the decisions in every field of Community activity.
Finland ville delta i besluten på alla verksamhetsområden i gemenskapen.
Finally, it had come to the conclusion that following the changes that marked the end of the continent^s division under the cold war, the European Community held the key to the future political and economic development of Europe as a whole.
Finland var dessutom övertygat om att förändringarna i Europa, som utgjorde ett slut på det kalla krigets delning av kontinenten, skulle ge Europeiska gemenskapen en nyckelposition i Europas politiska och ekonomiska utveckling.
incompatible with its neutral stance.
Inom ramen för ett "generellt närmande" begärde Österrike att integreras i den inre marknaden, till att börja med utan formell anslutning till EG.
People came to realize that Sweden had already taken over a large part of the Community rules and began to weigh up the pros and cons of membership along the lines sought by Austria.
Relationerna mellan Sverige och EG kunde tidigare endast utvecklas inom de gränser som Sverige hade omgett sig med som förkämpe för en alliansfri politik. Denna politik uteslöt länge ett fullt medlemskap.
The deciding factor was Sweden's determination to play a major part in establishing a new order in Europe and to use its weight as a member of the Union to influence future political, economic and social cooperation.
Det var de dra matiska förändringarna i Östeuropa i början av 90-talet som så småningom ledde till övertygelsen att ett fullt medlemskap i EU inte längre stred mot den svenska politiken om alliansfrihet.
Because of its geographical situation and historical experience, Finland reacted very cautiously to West European integration for
I Sverige blev man medveten om i vilken utstäckning man redan hade tagit till sig gemenskapens regelverk, och man började väga för- och nackdelarna med ett medlem skap mot varandra på samma sätt som i Österrike.
Given the successful history of enlargement, it may come as a surprise that the EC has also seen one withdrawal.
Ytterligare ansökningar om medlemskap har kommit in från Turkiet (1987), Cypern och Malta (1990) samt från Schweiz (1992).
Greenland belongs to Denmark and had become part of the Community in 1973.
Grönland anslöts till EG 1973 genom att det tillhörde Danmark.
Although the Treaties contain no arrangements for withdrawal, in February 1984 the Community agreed with the Danish Government to allow Greenland to leave the EC on 1 January 1985, granting it the status of an associated overseas territory instead.
Fastän det inte finns några bestämmelser om ett utträde ur EG kom den danska regeringen och EG i februari 1984 överens om att Grönland från och med den 1 februari 1985 skulle lämna EG.
Applications for membership have also been received from Turkey (1987), Cyprus and Malta (1990) and Switzerland (1992).
Grönland fick från och med denna tidpunkt status som associerat transatlantiskt område.
Moreover the collapse of the Soviet bloc has also opened up the prospect of further links and enlargement.
Upplösningen av östblocket har dessutom ska pat nya möjligheter för en öppning och utvidgning av EU.
Poland, the Slovak Republic, the Czech Republic, Hungary, Bulgaria and Romania are all seeking closer ties and eventual membership.
Polen, Slovakien, Tjeckien, Ungern, Bulgarien och Rumänien söker associering och senare anslutning till EU.
But it will be some time before any of them will be able to join, as their level of economic development must first gradually be brought into line with the EU.
Anslutningen av dessa stater kommer vis serligen att ta tid, eftersom de först försiktigt måste närma sig EU:s ekonomiska utveckling.
To help them towards this goal, the Union concluded a series of association agreements with them between 1991 and 1993.
Detta underlättas av de associeringsavtal som slutits under 1991/1993 med dessa länder. der.
AIMS, METHODS AND ACTORS
MÅL, METODER OCH AKTÖRER I DET EUROPEISKA ENANDET
The intensification of efforts towards European unification after the Second World War sprang from the realization that there was no other way to put an end to Europe's woeful history of conflict, bloodshed, suffering and destruction.
De förstärkta europeiska ansträngningarna för en sammanslutning efter andra världskrigets slut byggde på insikten att endast Europas enan­de kunde göra slut på de långa perioderna av krig och blodsutgjutelse, lidanden och förstö­relse i Europa.
But events in the former Yugoslavia have shown that peace in Europe cannot be taken for granted.
Händelserna i f.d. Jugoslavien har dock med all önskvärd tydlighet visat att freden i Europa inte är någon självklarhet.
The Union must also work to promote peace beyond its own zone of stability.
Desto mer gäller det att verka för freden även utanför den fredszon som skapats inom EU.
Cooperation between the Member States in foreign and security policy should help to boost the prospects of success here too.
Förbättrade möjligheter för denna verksamhet borde fin­nas inom ramen för det samarbete som EU:s medlemsstater bedriver inom utrikes­ och säker­hetspolitiken.
For it is precisely in securing peace that integration has stood the test and it is there that its credibility is at stake.
Just i denna fredsskapande funktion får enheten sitt berättigande, och just här riskerar den också sin trovärdighet.
This underlying concern left its mark on the Treaties establishing the Community and the Union in the principal aims which they set out, namely to preserve and strengthen peace, to achieve economic integration for the benefit of all citizens of the Union through the creation of a single internal market, to work towards political union and, last but not least, to strengthen and promote social cohesion within the Union.
Denna grundläggande tanke präglar också grundfördragen för EG och EU. Som främsta mål anges att bevara och befästa freden, att skapa en ekonomisk enhet till nytta för alla medborgare i EU genom att upprätta en europeisk inre marknad, att sträva efter en poli­tisk enhet, och inte minst att stärka och främ­ja den sociala sammanhållningen ¡nom unionen.
Safeguarding peace
Säkrandet av freden
The Schuman Plan for the creation of the ECSC saw Franco-German reconciliation as the keystone of a new European order and explicitly sought to create conditions that would make any future war not. only improbable, but impossible.
Redan Schumanplanen, som ledde till upprättandet av EKSG, såg i en tysk­fransk försoning inte endast kärnan i en ny euro­peisk ordning utan ett uttryckligt syfte att skapa förhållanden som skulle göra varje krig osannolikt, kanske t.o.m. omöjligt.
The Community and the Union have succeeded in making that ideal a reality.
Detta har lyckats i och med upprat tandet av EG och EU.
Military conflict between the Member States is quite unthinkable today.
Våld i form av krig mellan medlemssta­terna har blivit otänk­bart.
Economic integration support and encouragement.
EU som den hittills största landvinningen för att säkra freden i Västeuropa behöver därför i denna funktion om och om igen människornas bekräftelse och stöd.
Its achievements should be seen as an incentive to preserve those aspects of integration that have proved their worth and to improve those where shortcomings are uncovered.
Det som hittills har uppnåtts skall vara en sporre till att hålla kvar det som är bra och förbättra det som är bristfälligt.
Economic integration has always been the driving force behind the movement towards European unity.
Det ekonomiska enandet har alltid varit drivfjädern för den europeiska integrationsprocessen.
The basic aims of economic integration spelled out in the Treaties are: the harmonious development of economic activities, steady and balanced economic expansion, raising the standard of living, a high level of employment, economic and monetary stability.
• En harmonisk och väl avvägd utveckling av näringslivet. • En hållbar och balanserad tillväxt. • En höjning av levnadsstandarden. • Strävande efter full sysselsättning. • Säkerställande av ekonomisk och valutapolitisk stabilitet.
These general economic objectives apply to all three Communities within the Union.
Förverkligandet av dessa allmänna ekonomiska mål åligger alla gemenskaper som ingår i EU.
The European Coal and Steel Community is responsible for the broad regulation of these two key sectors of the Member States' economies.
Europeiska kol- och stålgemenskapen (EKSG) fyller denna uppgift inom ramen för den gemensamma förvaltningen av kol- och stål industrin, som spelar en nyckelroll i det nationella näringslivet.
Among other things, this involves guaranteeing market supplies of coal and
Till detta hör att säkra
Regrettably this basic aim of European integration has tended to be forgotten both in the media coverage of the Union and in the public mind.
Det är synd att detta grundläggande mål för enandet av Europa både i rapporteringar om EU och i medborgarnas medvetande i stor ut sträckning har fallit i glömska.
People's general attitudes to the European Union, if they think about it at all, are largely coloured by the negative aspects.
Överproduktionen i jordbruket ¡nom EU och de smörberg och vinsjöar som den leder till möter ingen förståelse.
They simply cannot understand why there should be wine lakes and butter mountains, for instance, and grumble at being asked to pay prices that are seen as too high when there are such huge surpluses.
Detta ger upphov till ilska hos medborgarna, som anser att de priser som de skall betala för dessa produkter är för höga med tanke på överutbudet.
Media headlines about alleged or genuine crises in the Community, squabbling between the Member States over issues such as the future course of integration, inconclusive summits — all these tend to undermine public confidence in the Union's ability to tackle the pressing economic and social problems of our time.
Rapporterna om EU:s påstådda eller verkliga kriser, medlemsstaternas splittring i viktiga frågor om den fortsatta integrationen, de många toppkonferenserna utan resultat förtar medborgarnas tro på att EU skulle kunna lösa vår tids stora ekonomiska och sociala problem.
For most people, what goes on in Brussels, the home of the Council of Ministers and the Commission, is quite impenetrable.
Procedurerna i Bryssel, där rådet och kommissionen har sitt säte, är obegripliga för medborgarna.
For them it is a place where a huge and powerful bureaucracy regulates countless aspects of their daily lives, usually making things more difficult and complicated rather than simpler.
I deras ögon har där byggts upp en jättelik och övermäktig byråkrati som snarare komplicerar än förenklar och förbätt rar individernas livssituation.
This booklet will show many of these attitudes to be mistaken.
Läsaren av denna broschyr kommer att upptäcka att många av dessa negativa intryck är fördomar.
The European Union is much more than just bureaucracy, butter mountains and enormous costs.
EU är mer än byråkrati, smörberg och jättelika kostnader.
First and foremost it is a tried and tested guarantee of peace. And for this reason alone — if for no other— its value for the people of Europe is incalculable.
EU är först och främst en garant för freden, och enbart denna funktion bör göra den oskattbar för de människor som bor där.
out the route to economic and monetary union leading eventually to a single European currency.
politiken genom att det förutser en ekonomisk och monetär union7 som på sikt även skall omfatta en enhetlig europeisk valuta.
Steel, regulating prices, improving workers' living and working conditions, promoting trade and investment and helping the industries to make vital structural adjustments to meet changing world economic conditions.
försörjningen av marknaden med kol och stål, att reglera priserna, att förbättra levnads- och arbetsvillkoren för arbetstagarna, att främja handeln och investeringarna samt att företa livsviktiga anpassningar av den europeiska bergsindustrin till de förändrade ekonomiska förhållandena.
A detailed account of progress in the field of economic integration is given in Chapter III — Economic integration.
De framsteg som konkret har uppnåtts inom området för det ekonomiska enandet beskrivs i kapitel III under rubriken "Det ekonomiska enandet".
Political union
Det politiska enandet
The Community's founding fathers believed that economic integration would inevitably
Europas politiska enande måste, enligt de föreställningar som EG:s upphovsmän en
The European Atomic Energy Community, like the ECSC, only deals with a limited sector of the economy.
Europeiska atomenergigemenskapen (Euratom) är liksom EKSG endast verksam på en delsektor i näringslivet.
It is responsible for joint research and action on the use of nuclear energy. In particular, its task is to promote the emergence and development of nuclear industries in the Member States and to secure their supplies of fissile material.
Den har gemensamma uppgifter att fylla vid utforskandet och utnyttjandet av kärnenergin och skall särskilt stödja upprät tandet och utvecklingen av medlemsstater nas kärnkraftindustrier och deras försörjning med klyvbart material.
The European Economic Community — renamed the 'European Community' under the Treaty of Maastricht — takes a broader approach than the other two Communities. Its task is to mould the Member States into a single Community embracing every sector of the economy.
Europeiska ekonomiska gemenskaperna (EEG), som i Fördraget om Europeiska unionen döptes om till Europeiska gemenskapen (EG) går längre än den sektorsvisa ansatsen av de båda andra gemenskaperna genom att den skall sammanföra medlemsstaterna till en gemenskap på alla ekonomiska områden.
It covers such key areas as the free movement of goods and workers, freedom of establishment and freedom to provide services, the free movement of capital and payments, competition policy, economic and monetary policy, agricultural policy, transport policy, environmental policy, research and technology and industrial policy.
Detta gäller för så viktiga områden som den fria rörligheten för varor och personer, etableringsfriheten, den fria rörligheten för kapital och betalningar, konkurrenspolitiken, den ekonomiska och monetära politiken, jordbrukspolitiken, trafikpolitiken, miljöpolitiken, politiken för forskning och teknologi och industripolitiken.
The Treaty on European Union reinforces economic and monetary policy by mapping
Fördraget om Europeiska unionen (EU) förstärker den ekonomiska och monetära
Since 1979 the people of the Union have been able to determine the make-up of the European Parliament through the European elections.
/ Europavalen, som funnits sedan 1979, beslutar med borgarna i unionen om Europaparlamentets samman sättning.
Parliament is coming to play an increasingly important role in the Union's decision-making.
Parlamentet spelar en allt viktigare roll i EU:s beslutsprocess.