natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The prevalence rates shown in Table 1.4 represent the mean of the results of the two methods for each centre.
Prevalensen visas i tabell 1.4 och representerar ett genomsnitt av resultaten av de två metoderna för respektive centrum.
Since data reported from the EVOS study provided agespecific data only on an aggregated basis, the distribution over age was considered parallel for all countries but at different levels, depending on the respective age-adjusted total prevalences.
Eftersom de data som inrapporterats från Evos-studien endast gav sammantagna åldersspecifika data, ansågs fördelningen över ålder parallell för alla länder, men på olika nivåer, beroende på respektive lands totala åldersjusterade prevalens.
Smoothing of the prevalence data was performed using the method described for hip fracture.
Utjämningen av prevalensdata utfördes med hjälp av den metod som beskrivits för höftfrakturer.
When more than one centre in a country contributed to the study, a weighted mean value was used based on the number of participants, since the necessary information of the catchment area populations was not available.
I de fall där mer än ett centrum i ett land ingick i studien användes ett viktat medelvärde som utgick från antalet deltagare från centret, eftersom den nödvändiga informationen om populationen i upptagningsområdet inte fanns tillgänglig. Den reviderade åldersspecifika prevalensen redovisas i tabell 1.4.
1.3 Demographic and socio-economic forecasts for Europe
Demografiska och socioekonomiska prognoser för Europa
The population of the fifteen EU member states (Austria, Belgium, Denmark, Finland, France, Germany, Greece, Ireland, Italy, Luxembourg, Netherlands, Portugal, Spain, Sweden and the UK) consisted of 373 million inhabitants in 1995.
Befolkningen i de 15 medlemsstaterna i Europeiska unionen (Belgien, Danmark, Finland, Frankrike, Storbritannien, Grekland, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Portugal, Spanien, Sverige, Tyskland och Österrike) uppgick till 373 miljoner invånare 1995.
This number will increase during the next two decades, levelling off around 2015, with the peak for women slightly before that for men.
Detta antal kommer att öka under de två närmaste decennierna och plana ut kring år 2015, något tidigare för kvinnor än för män.
From its highest level of just below 390 million people, there will be a rapid decline such that in 2050, the population of the EU member states is estimated at 170 million women and 163 million men, a decrease almost equal to loss of the entire population of Italy.
Från en högsta nivå på nästan 390 miljoner människor kommer det att ske en snabb minskning så att befolkningen i Europa år 2050 beräknas uppgå till 170 miljoner kvinnor och 163 miljoner män, en minskning som nästan motsvarar Italiens hela befolkning.
The decline in population number will not, however, be evenly distributed across all ages, since Europe has passed on to the fourth stage of the demographic transition, with low birth and death rates.
Befolkningsminskningen kommer dock inte att vara jämnt fördelad över åldersgrupperna, eftersom Europa har gått in i den fjärde fasen av den demografiska transitionen, med låga födelse- och dödstal. En konsekvens av detta kommer att bli en oproportionerligt stor minskning av befolkningen i arbetsför ålder.
The potential labour force (men and women aged between 20 and 64 years) will increase from 227 million in 1995 to 234 million in 2010 but will subsequently decrease rapidly to 172 million in 2050.
Befolkningen i arbetsför ålder (män och kvinnor mellan 20 och 64 år) kommer att öka från 227 miljoner år 1995 till 234 miljoner år 2010, men kommer därefter att minska snabbt till 172 miljoner år 2050.
Pensioners (men and women aged 65 years or more), on the other hand, will steadily increase in number from 58 million in 1995 to 108 million in 2040, after which there will be a levelling off.
Pensionärer (män och kvinnor 65 år och äldre) kommer däremot att öka stadigt, från 58 miljoner år 1995 till 108 miljoner år 2040, varefter ökningen planar ut.
The most dramatic changes are seen in the oldest age group (80 years and above), in whom the incidence of osteoporotic fracture is greatest.
De mest dramatiska förändringarna kommer vi att få se i den äldsta åldersgruppen (80 år och äldre), där incidensen av osteoporotiska frakturer är störst.
figures represem a decrease from 60% to 50% of the population composed of the labour force and an increase from 15° o to 30% of pensioners.
Siffrorna innebär en minskning från 60 % till 50 % av befolkningen i arbetsför ålder och en ökning av andelen pensionärer från 15 % till 30 %.
At the present time.
För närvarande har vi 16 personer i arbetsför ålder för var och en av våra äldsta medborgare.
16 people are in the labour force for each one of our eldest citizens; this proportion will fall to 4 persons per eldest citizen bv 2050.
Det förhållandet kommer att ha minskat till fyra mot en år 2050.
1.4 Forecasts for osteoporotic fractures in the future
Prognos för osteoporotiska frakturer i framtiden
Because of the increase in incidence rates of osteoporotic fractures with age, the above demographic changes and increasing life expectancy will have a huge impact on the number of fractures which can be expected to occur.
Eftersom incidensen av osteoporotiska frakturer ökar med ålder, kommer de ovan beskrivna demografiska förändringarna och ökningen av den förväntade livslängden att ha stor betydelse för antalet frakturer som kan förväntas uppträda.
Using baseline incidence/prevalence data for hip and vertebral fractures and population projections for five year periods, the expected number of hip and vertebral fractures was estimated over the period 1990 to 2050.
Med användning av grundläggande incidens/prevalensdata för höft- och kotfrakturer och befolkningsprognoserna för femårsperioder uppskattades det förväntade antalet höft- och kotfrakturer för perioden 19902050.
An exponential increase with age was assumed for both types of fracture and country-specific data were used where available.
Båda typerna av frakturer antogs uppvisa en exponentiell ökning och landspecifika data användes där sådana fanns att tillgå.
No adjustment was made for secular trends, about which current evidence is conflicting; assuming a yearly increase in hip fracture incidence between 0.5% and 3%, as reported in prospective studies (Gullberg et al, 1997), this could underestimate the true increase in number of fractures by between 50% and 300% over a 50 year period.
Ingen justering gjordes för tidstrender, om vilka motstridiga uppgifter för närvarande föreligger. Om man antar en årlig åldersspecifik incidensökning på mellan 0,5% och 3%, som rapporterats i prospektiva studier (Gullberg et al., 1997) så kan vi därmed ha underskattat ökningen av frakturer med mellan 50% och 300% över en 50-årsperiod.
However, in the light of a recent report (Melton et al, 1996) this adjustment may be inappropriate.
Mot bakgrund av en nyligen utkommen studie (Melton et al., 1996) kan en sådan justering dock visa sig vara felaktig.
The number of hip fractures occurring each year is estimated to rise from 414,000 by the tum of the century to 972,000 fifty years later (Table 1.5), representing an increase of 135%. As reported previously, this increase will be greatest in men and will result in a decreasing female to male ratio.
Antalet höftfrakturer per år beräknas öka från 414 000 vid sekelskiftet till 972 000 50 år senare (tabell 1.5), vilket är en ökning med 135 %. -Som tidigare visats kommer denna ökning att vara störst hos män och kommer att innebära en minskning av kvoten mellan kvinnor och män.
From the year 2035, however, this trend will change; because of the continuous ageing of the European populations and the steeper risk-over-age slope for women, the female dominance in incidence will re-emerge.
Från år 2035 kommer dock denna trend att ändras: på grund av den europeiska befolkningens åldrande och den brantare risk/ålderskurvan för kvinnor, kommer den kvinnliga dominansen aterías.
In several studies of hip fracture incidence a decline has been observed in the very elderly.
I flera studier har man observerat en minskning av höftfrakturincidensen hos de allra äldsta.
This may reflect selection bias, or simply fewer "hips at risk", since a large proportion of the population has already broken one or more hips.
Detta kan bero på ett ej representativt urval eller helt enkelt färre "riskhöfter", eftersom en stor del av populationen redan har brutit en eller båda höfter.
This has not been accounted for in our exponential model, but would not significantly reduce the number of fractures because of the relatively low contribution to the population of this subset.
Detta har vi inte tagit hänsyn till i vår exponentiella modell, men det skulle inte på något avgörande sätt minska antalet frakturer på grund av den populationsdelens relativt låga andel.
Although the yearly incidence is believed to be similar to that for hip fracture, the increase in number of vertebral fractures is not expected to be of the same magnitude as for hip fractures; thus the estimated increase is from 23.7 million in the year 2000 to 37.3 million in 2050, representing a rise of
Även om den årliga incidensen tros likna den för höftfrakturer, väntas inte ökningen av antalet kotfrakturer vara av samma omfattning som för höftfrakturer: antalet förväntas öka från 23,7 miljoner år 2000 till 37,3 miljoner år 2050, en ökning på 57 %.
The female to male ratio is expected to decrease during the first 20 years of the next century, after which it will increase.
Skillnaderna mellan kvinnor och män förväntas minska under de första 20 åren av nästa sekel, varefter de ökar igen.
Again, this is an effect of the ageing of the population and a steeper slope of risk increase in women.
Detta är återigen en effekt av befolkningens åldrande och den brantare riskkurvan för kvinnor.
In addition, mortality has to be taken into account when assessing prevalence; as longevity increases, incidence rises but so does mortality and thus prevalence will not rise as rapidly as incidence.
När man bedömer prevalens, måste man dessutom ta hänsyn till mortalitet. När livslängden ökar, ökar visserligen incidensen men det gör även mortaliteten, vilket innebär att prevalensen inte kommer att öka lika snabbt som incidensen.
It should be stressed that these forecasts are estimates of the mean changes.
Det bör understrykas att prognoserna är beräkningar av genomsnittliga förändringar.
These will be affected not only by the baseline data for fracture occurrence and the projected demographic changes, but also several other variables: a).
Dessa påverkas inte bara av basdata för frakturförekomster och de förväntade demografiska förändringarna, utan även av många andra variabler.
However, a change in birth-rate could result in substantial changes in the ratio of providers to pensioners.
Eftersom en klar majoritet av befolkningen ådrar sig osteoporotiska frakturer sent i livet, kommer i princip alla frakturer under perioden att drabba människor som redan är födda.
Another factor which may affect the ability to provide care is the unemployment rate of the potential labour force, a population which is steadily decreasing.
Sammanfattningsvis, och mot bakgrund av de ovan nämnda osäkerhetsfaktorerna, är prognoserna för frakturförekomst i den här rapporten troligen optimistiska, liksom prognoser om möjligheter att med nuvarande resurser tillgodose framtida krav på social-, hälso- och sjukvårdssystemen.
The dramatic increase in the proportion of elderly to providers resulting from the predicted demographic changes adds strain to health care systems, although the burden on other parts of the social welfare system is likely to grow faster as the population grows older.
Den dramatiska ökningen av förhållandet äldre-försörj are, som beror på beräknade demografiska förändringar, sätter press på hälso- och sjukvårdssystemen, även om belastningen på andra delar av välfärdssystemet troligen växer snabbare när befolkningen blir äldre.
A four fold reduction of the ratio between providers and the elderly is not accompanied by a four fold increase in health care expenditure even though growing demands are made on other facilities such as nursing, caring and housing.
En fyrfaldig minskning av förhållandet mellan försörjare och äldre åtföljs inte av en fyrfaldig ökning av hälso- och sjukvårdsutgifterna, trots växande efterfrågan på andra tjänster såsom, omvårdnad och boende.
Thus, the future demographic changes in Europe may require a reallocation of financial resources within the social welfare system from health care to general support of the elderly.
De framtida demografiska förändringarna i Europa kan därför komma att kräva en omfördelning av finansiella resurser inom välfärdssystemet, från hälsooch sjukvård till allmänt stöd åt äldre.
In the case of diseases showing a marked exponential rise with age and requiring relatively long-term hospitalisation, for example hip fracture, health care costs follow the growing incidence rate.
När det gäller sjukdomar som uppvisar en klar exponentiell ökning med ålder och som kräver relativt lång sjukhusvistelse, t.ex. höftfrakturer, följer sjukvårdskostnaderna den ökade incidensen.
This necessitates changing priorities within the health care system.
Detta innebär att det måste ske omprioriteringar inom sjukvårdssystemet.
Conditions such as vertebral fracture, on the other hand, primarily increase the suffering of the population.
Kotfrakturer däremot medför främst ett ökat lidande hos befolkningen.
Whilst incidence is the appropriate measure of occurrence for hip fracture, therefore, prevalence is the most suitable measure for vertebral fracture.
Medan incidens är det lämpliga måttet för höftfrakturförekomst, är därför prevalens det lämpligaste måttet för kotfrakturer.
Finally, the decrease in number of employees supporting each pensioner, from 3.8 at the turn of the century to 1.6 fifty years later, will be difficult to compensate for by redistribution and, to maintain quality, economic expansion is imperative.
Slutligen kommer det att bli svårt att kompensera det minskande antalet försörjare per pensionär, en minskning från 3,8 vid sekelskiftet till 1,6 femtio år senare, genom omfördelning och för att kvaliteten ska bibehållas är ekonomisk tillväxt ett absolut måste.
Since the incidence of hip and vertebral fractures is approximately the same (Johnell et al, 1997) and 10% ofall patients with vertebral fractures require hospital attention, the need for hospital admission for both fracture types together can be estimated to be 110% of hip fracture incidence.
Eftersom incidensen för höft- och kotfrakturer är ungefär den samma (Johnell et al., 1997) och 10 % av alla patienter med kotfrakturer behöver sjukhusvård, kan behovet av sjukhusvård för de bägge frakturtyperna tillsammans bestämmas till 110 % av höftfrakturincidensen.
Since the crude incidence rates are likely to rise more steeply for hip than for vertebral fracture, this figure could be reduced to 105% during the period of projection.
Eftersom incidensen troligen ökar snabbare för höft- än för kotfrakturer, kan den siffran minskas till 105 % under prognosperioden.
In addition, the length of hospital stay for both fracture types is very similar (Johnell et al, 1992; Jaglal et al, 1996; Johnell et al, 1997).
Dessutom är längden på sjukhusvistelsen mycket likartad för bägge frakturtyperna (Johnell et al., 1992; Jaglal et al., 1996; Johnell et al., 1997).
Table 1.7 shows the estimated need for hospital beds, based on a mean length of stay in hospital of 20 days.
Tabell 1.7 visar det beräknade behovet av sjukhusbäddar, baserat på en genomsnittlig längd på sjukhusvistelsen av 20 dagar.
The total number of available hospital beds in the EU member states today is just above 2.8 million; the proportion of hospital beds used for patients with hip or vertebral fracture will thus rise from 0.88% to 1.97%, unless the total financial resources for health care increase significantly in the future.
Det totala antalet tillgängliga sjukhusbäddar i EUs medlemsstater i dag ligger strax över 2,8 miljoner. Andelen sjukhusbäddar som används för patienter med höft- eller kotfrakturer kommer alltså
Demographic forecasts differ between the EU member states.
De demografiska prognoserna skiljer sig åt mellan EU:s medlemsstater.
The best conditions can be expected in countries with a high birth rate and a low proportion of elderly in the population, resulting in a favourable provider to pensioner ratio.
De bästa förhållandena kan förväntas i länder med höga födelsetal och en låg andel äldre i befolkningen, vilket ger ett gynnsamt förhållande försörjare-pensionär.
Other important factors involved in meeting the health demands of the next century include the financial resources allocated to health care and the number of existing hospital beds.
Bland andra viktiga faktorer för att uppfylla kraven på hälso- och sjukvård under nästa sekel kan nämnas ekonomiska resurser som tilldelas hälso- och sjukvården samt antalet sjukhusbäddar.
It should be noted that three EU member states. Ireland Sweden, and the UK will experience a decrease in the pensioner to provider ratio in the next decade, providing a unique opportunity to plan the required reallocation of resources.
Det bör noteras att tre av EU:s medlemsstater, Irland, Sverige och Storbritannien, kommer att få se en minskning av proportionen pensionärer-försörjare under nästa decennium, vilket innebär en unik möjlighet att planera den nödvändiga omfördelningen av resurser.
Some key figures representing the different needs for EU member states are shown in Table 1.8.
Några nyckeltal kring de olika behoven i EU:s medlemsstater visas i tabell 1.8.
Broadly, EU member states can be divided into three main groups on the basis oi' changes in the ratio of pensioners to labour force; those with a rapidly increasing pensioner to provider ratio, those in which the ratio is slowly increasing and an intermediate group.
Grovt räknat kan medlemsstaterna delas in i tre huvudgrupper på grundval av förändringar i förhållandet pensionärer-arbetande befolkning: Länder med en snabbt växande andel pensionärerförsörjare, länder där andelen växer långsamt och en mellangrupp.
These are considered in more detail below.
Detta ska behandlas mer i detalj nedan.
1.6.1 Countries with a rapidly increasing pensioner to provider ratio
1.6.1 Länder där proportionen pensionärer-försörjare ökar snabbt
These five countries, Germany, Ireland, Luxembourg, the Netherlands and Spain, will experience an increase in the pensioner to provider ratio of 157-171%.
Dessa fem länder, Tyskland, Irland, Luxemburg, Nederländerna och Spanien kommer att fa en ökning av andelen pensionärer per försörjare med 157-171 %.
This change requires an increase in the GNP of more than 2% in order to keep up with the economic demands of the pension systems, leaving little or no margin to increase financial support to the social health and welfare systems.
Denna förändring kräver en BNP-tillväxt på över 2 % för att klara av de ekonomiska kraven på pensionssystemen, vilket lämnar litet eller inget utrymme kvar för att öka det ekonomiska stödet till hälso- och socialförsäkringssystemen.
These extended needs must therefore be met by redistribution within and between the systems.
Dessa ökade behov måste därför tillgodoses genom omfördelning inom och mellan systemen.
Germany faces the greatest need for reallocation of resources to the welfare system for the elderly, with its more than five-fold increase in the ratio of very old citizens (i.e. those aged 80 years or more) to financial providers.
Tyskland får en mer än femfaldig ökning av förhållandet mellan mycket gamla personer (över 80 år) och försörjare och har därmed även det största behovet av omfördelningar av resurser till välfärdssystem för de äldre.
The prevalence of vertebral fractures will also increase relatively fast, resulting in increased infirmity and the need for greater support.
Prevalensen av kotfrakturer kommer också att öka relativt snabbt, vilket resulterar i ökad sjuklighet och därmed behov av mer stöd.
The health care sector in Germany is reasonably well financed, however, providing scope for the required redistribution of resources, especially since the availability of hospital beds is good and the demand for more beds for the treatment of osteoporotic fractures will be moderate,
Sjukvårdssektorn i Tyskland är emellertid relativt välfinansierad och har utrymme för den nödvändiga omfördelningen av resurser, särskilt som tillgången på sjukhusbäddar är god och efterfrågan på fler bäddar för behandling av osteoporotiska frakturer kommer att bli måttlig.
The most dramatic increase in hip fracture incidence and vertebral fracture prevalence is estimated to occur from 2010 onwards for women and between 2010 and 2030 for men.
Den mest dramatiska ökningen av höftfrakturincidens och kotfrakturprevalens beräknas inträffa från 2010 och framåt för kvinnor och mellan 2010 och 2030 för män.
The female population at risk is now approaching the age of retirement, but large cohorts will become menopausal during the next 50 years.
Den kvinnliga riskpopulationen närmar sig nu pensionsåldern, men stora grupper kommer att bli menopausala de närmaste 50 åren.
Ireland has the youngest population of the EU member states because of its high birth-rate.
Irland har den yngsta befolkningen bland EU:s medlemsstater på grund av sina höga födelsetal.
While this is expected to persist over the next 50 years, the need for reallocation of resources to the social sector is less pronounced than for Germany because of the slower increase in the number of elderly in the population.
Eftersom detta förhållande förväntas kvarstå under de kommande 50 åren, är behoven av omfördelning av resurser till den sociala sektorn mindre uttalade än för Tyskland på grund av den långsammare ökningen av antalet äldre i befolkningen.
However, health care resource utilisation is relatively low in Ireland at present, precluding significant shifts from health care to social services.
Utnyttjandet av hälsooch sjukvårdsresurser är dock för närvarande relativt lågt i Irland, vilket utesluter stora
priorities within the health care system.
överföringar från sjukvården till den sociala sektorn.
Currently, the largest at risk cohorts in the population are men between 40 and 75 years of age and women aged 35-65 years.
De befolkningsgrupper som löper störst risk är män mellan 40 och 75 år och kvinnor mellan 35 och 65 år.
Luxembourg, like Germany, will need to redistribute financial support from the relatively well financed health care sector to the social sector.
Luxemburg kommer liksom Tyskland att behöva omfördela det finansiella stödet från den relativt välfinansierade sjukvårdssektorn till den sociala sektorn.
The large expected rise in hip fracture incidence will increase the demand on hospital beds; however, the availability of beds is good so that the health care needs can be met, even in the event of reduced financial support.
Den stora förväntade ökningen i höftfrakturincidens kommer att öka behoven av sjukhusbäddar. Tillgången på sjukhusbäddar är dock så god att hälso- och sjukvårdsbehoven kan tillfredsställas, även i händelse av ett minskat ekonomiskt stöd.
The largest at risk cohorts in the population are similar to those in Ireland.
De största riskgrupperna i befolkningen liknar de i Irland.
1.6.1.4 Netherlands
1.6.1.4 Nederländerna
The Netherlands faces the greatest increase in number of vertebral fractures of all the EU member states.
Nederländerna har den största ökningen av antalet kotfrakturer av alla EU:s medlemsstater.
It spends comparatively large amounts on health care and possesses the largest number of hospital beds per capita; thus the future demands for reallocation of resources and hospital beds can probably be met.
Landet lägger förhållandevis stora summor på hälso- och sjukvård och har den största andelen sjukhusbäddar per capita, därför kan man förmodligen tillgodose framtida behov genom omfördelning av resurser och sjukhusbäddar.