natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A positive association between scrum calcidiol concentrations and bone mineral density has been reported in middle-aged and elderly women (Villareal et al, 1991; Khaw et al, 1992), whilst an inverse relationship was observed between serum parathyroid hormone levels and bone mineral density.
En positiv association mellan serumkalcidiolkoncentrationer och benmineraltäthet har rapporterats hos medelålders och äldre kvinnor (Villareal et al., 1991; Khaw et al., 1992), medan det motsatta förhållandet observerades mellan serumparathormonnivåer och benmineraltäthet.
Vitamin D supplementation prevents the fall in bone mineral density that occurs during the winter months in normal subjects (Dawson-Hughes et al, 1991).
Tillskott av D­vitamin förhindrar den minskande benmineraltäthet som inträffar under vintermånaderna hos friska personer (Dawson­Hughes et al., 1991).
Vitamin D deficiency in the elderly is thought to be mainly privational, although reduced intestinal absorption of dietary vitamin D, impaired cutaneous synthesis and reduced conversion of calcidiol to calcitriol may also contribute (Bouillon et al, 1997).
D­vitaminbrist hos äldre anses till största delen bero på ett för litet intag, även om minskad tarmabsorption av vitamin D, försämrad syntes i huden och minskad omvandling av kalcidiol och kalcitriol också kan bidra (Bouillon et al., 1997).
There is also evidence that relatively small amounts of vitamin D reduce nonvertebral fracture rate; this is reviewed in detail in Chapter 5.
Det finns också tecken på att relativt små mängder D­vitamin minskar omfattningen av frakturer, andra än kotfrakturer; detta behandlas i detalj i kapitel 5.
However, based on cunent evidence the vitamin D requirement in the elderly appears to be between 10-20 pg daily (400-800 IU).
På grundval av den information som vi besitter för närvarande verkar dock D­vitaminbehovet hos äldre ligga mellan 10­20 μg dagligen (400­800 IU).
Maintenance of an adequate vitamin D
Ett upprätthållande av en tillräcklig D­vitaminstatus hos äldre kan även förbättra muskelstyrkan och därmed minska både risken för och konsekvenserna av fall.
3.2.1 Current recommended dietary allowances for vitamin D
3.2.1 Aktuella rekommendationer för vitamin D i kosten
These are presented in Table 3.4.
Dessa visas i tabell 3.4.
Data on dietary vitamin D intake are not available in many European countries.
Data om D-vitaminintag från kosten saknas för många europeiska länder.
The main sources of vitamin D in Europe are fish, fish products and food to which vitamins have been added (Table 3.5).
Den viktigaste källan för D-vitamin är fisk, fiskprodukter och livsmedel som tillsatts vitaminer (tabell 3.5).
However, in many countries endogenous synthesis in the skin is the main source of vitamin D. Policies in Europe for the fortification of vitamin D are presented in Table 3.6.
I många länder är dock endogen syntes i huden den viktigaste D-vitaminkällan. Europeiska policies för berikning med D-vitamin visas i tabell 3.6.
3.3 Other nutritional factors
Andra kostfaktorer
The prevalence of malnutrition and undernutrition increases with advancing age and is increased in patients with hip fracture (Bonjour et al, 1996).
Prevalensen av felnäring och undernäring ökar med tilltagande ålder och är förhöjd hos patienter med höftfraktur (Bonjour et al., 1996).
Deficiency both of macronutrients and micronutrients is strongly implicated in the pathogenesis and consequences of hip fracture in the elderly.
Det finns starka belägg för brist på både makronutritionsämnen och mikronutritionsämnen i höftfrakturers patogenes och följder hos äldre.
Undernutrition increases the risk of hip fracture for a number of reasons.
Undernäring ökar risken för höftfrakturer på flera sätt.
It may increase the risk of falling by impairing neuromuscular co ordination and reducing muscle strength.
Det kan öka risken för fall genom att försämra den neuromuskulära koordinationen och minska muskelstyrkan.
In addition, a reduction in the protective layer of soft tissue increases the likelihood of hip fracture following a fall.
Dessutom ökar en minskning av det skyddande lagret mjukdelar sannolikheten för höftfraktur vid fall.
In the elderly, an association between low protein intake, low bone mineral density and reduced mobility has been shown.
Man har påvisat en koppling mellan lågt proteinintag, låg benmineraltäthet och minskad rörlighet hos äldre.
Low protein intake is often associated with overall malnutrition and normalising protein intake is therefore of importance in the elderly.
Ett lågt proteinintag hänger ofta samman med allmän undernäring och det är därför viktigt att normalisera proteinintaget hos äldre.
A high protein intake is associated with increased urinary calcium excretion and may thus result in decreased bone mineral density; however, this effect is of minor importance in young people.
Ett högt proteinintag är förknippat med ökad kalciumutsöndring genom urinen och kan på så sätt leda till minskad benmineraltäthet. Den effekten är dock av mindre betydelse för yngre personer.
A high dietary intake of phosphate in combination with a low intake of calcium increases serum parathyroid hormone concentrations and may thus have adverse effects on bone mineral density.
Ett högt fosfatintag i kosten tillsammans med ett lågt kalciumintag ökar koncentrationerna av serum-parathormon och kan därigenom ha negativ inverkan på benmineraltätheten.
It has also been shown that acutely increasing dietary phosphate intake leads to increased parathyroid hormone secretion and has an inhibitory effect on bone formation (Kärkkäinen & Lamberg-Allardt, 1996). Milk and animal products are the main sources of dietary phosphate, but it should be emphasised that the use of phosphates in food additives is 41
Det har också visats att akut ökat fosfatintag genom kosten leder till ökad utsöndring av parathormon och har en hämmande effekt på benbildningen (Kärkkäinen & Lamberg-Allardt, 1996). Mjölkprodukter och animaliska produkter är de huvudsakliga källorna för fosfatintag genom kosten, men det bör understrykas att användningen av fosfater i livsmedelstillsatser ökar. 3.3.3
Approximately 50% of total body magnesium is found in the skeleton.
Cirka 50 % av kroppens totala magnesium finns i skelettet.
Magnesium deficiency is rare and usually associated with disease, for example malabsorption or medication.
Magnesiumbrist är sällsynt och oftast förknippad med sjukdom, till exempel malabsorption eller medicinering.
Magnesium and calcium homeostasis are closely related and further studies are required to establish the relationship between dietary magnesium intake and bone health.
Magnesiumoch kalciumhomeostas är nära relaterade och det krävs ytterligare studier för att utröna sambandet mellan magnesiumintag i kosten och benhälsa.
Renal tubular reabsorption of calcium parallels that of sodium and hence increases in urinary sodium excretion are accompanied by increased urinary calcium excretion.
Tubulär resorption av kalcium parallelliserar den för natrium och ökad utsöndring av natrium i urinen åtföljs alltså av ökad utsöndring av kalcium i urinen.
Thus a high sodium intake may have adverse effects on calcium homeostasis and bone mass (Massey & Whiting, 1996). Devine et al (1995) reported a positive association between urinary sodium excretion and bone loss in a 2 year prospective study of postmenopausal women; however, no relationship between sodium excretion and bone mineral density was found in another study of men and women aged over 65 years (Dawson-Hughes et al, 1996). Further work is needed in this area; in general, sodium intake in Europe is higher than currently recommended. 3.3.5 Fluoride
Ett högt intag av natrium kan således ha negativa effekter på Kalciumhomestasen och benmassan (Massey & Whiting, 1996). Devine et al (1995) rapporterade en positiv koppling mellan utsöndring av natrium i 41
Fluoride is one of the few agents which are known to enhance bone formation.
Fluor är ett av de få ämnen som man vet förbättrar benbildning.
Pharmacological doses of fluoride increase bone mass but may have negative effects on bone strength and fracture risk.
Farmakologiska doser av fluor ökar benmassan men har negativa effekter på benstyrkan och frakturrisken.
Fluoride-rich water could theoretically affect bone mass, although the study of Kroger et al (1994) does not support this view.
Fluorrikt vatten skulle teoretiskt kunna påverka benmassan, även om en studie av Kroger et al (1994) inte ger stöd för detta.
Vitamin C is required for the formation of collagen, the most abundant protein in bone and osteoporosis is common in patients with florid scurvy.
C-vitamin krävs för bildandet av kollagen, det vanligaste proteinet i ben, och osteoporos är vanlig hos patienter med uttalad skörbjugg.
However, there are no populationbased data on the relationship between vitamin C intake and bone mineral density.
Det finns dock inga populationsbaserade data om sambandet mellan C-vitaminintag och benmineraltäthet.
Vitamin K is required for the synthesis of osteocalcin, which is synthcsised by osteoblasts and is the most abundant non-collagenous protein in bone.
K-vitamin krävs för syntes av osteokalcin, vilken syntetiseras av osteoblaster och är det vanligast förekommande icke-kollagena proteinet i ben.
There is some evidence that vitamin K deficiency is associated with an increased fracture rate in the elderly (Bitensky et al, 1988; Hodges et al, 1993) but further studies are required.
Det finns vissa tecken på att Kvitaminbrist är associerat till en ökad frakturfrekvens hos äldre (Bitensky et al., 1988; Hodges et al., 1993), men ytterligare studier krävs.
3.4 The effect of alcohol, coffee and smoking on bone mineral density and fracture risk
Effekten av alkohol, kaffe och rökning på benmineraltäthet och frakturrisk
Fracture risk is increased in male alcoholics, partly because they are more susceptible to falls (Laitinen & Välimäki, 1993). In addition, bone mineral density is reduced in male alcoholics; 42
Frakturrisken ökar hos manliga alkoholister, delvis för att de är mer fallbenägna (Laitinen & Välimäki, 1993). Dessutom minskar benmineraltätheten hos manliga alkoholister. Detta kan bero på ett antal olika faktorer, bland annat undernäring, leverstörningar och alkoholens direkta effekt på osteoblastfunktionen. Måttlig alkoholkonsumtion kan ha gynnsam inverkan på benmassa.
Epidemiological data on the relationship between caffeine intake and bone mass are conflicting; however, in two recent studies in postmenopausal and elderly women, it was shown that an optimal calcium intake could protect against the harmful effects of caffeine on bone (Banett-Connor et al, 1994; Hanis & Dawson-Hughes, 1994). 3.4.3 Smoking
I två nyligen genomförda studier av postmenopausala och äldre kvinnor visades dock att ett optimalt kalciumintag kunde skydda mot koffeinets skadliga inverkan på ben (Barrett­Connor et al., 1994; Harris & Dawson­Hughes, 1994). 3.4.3 Rökning
There is evidence from epidemiological studies that smokers have lower bone mass than nonsmokers (Laitinen & Välimäki, 1993; Hopper & Seeman, 1994). Contributory factors include lower body weight in smokers, a direct inhibitory effect of tobacco on osteoblasts and, in women, an earlier menopause in those who smoke. In a recent meta-analysis, it was concluded that smoking increases the lifetime risk of hip fracture in women by approximately 50% (Law & Hackshaw, 1997). 3.5 Recommendations for dietary nutrient intake and assessment of those at high risk
Epidemiologiska studier har visat att rökare har mindre benmassa än icke­rökare (Laitinen & Välimäki, 1993; Hopper & Seeman, 1994). Bidragande faktorer var lägre kroppsvikt hos rökare, tobakens direkt hämmande effekt på osteoblaster och en tidigare menopaus hos rökande kvinnor. I en nyligen genomförd meta­analys drog man slutsatsen att rökning ökar livstidsrisken för höftfrakturer hos kvinnor med cirka 50 % (Law & Hackshaw, 1997). 3.5
The most feasible way to assess the intake of calcium is to use a short food frequency questionnaire (FFQ).
Det enklaste sättet att bedöma kalciumintaget är att använda en förkortad kostfrekvensenkät (FFQ).
This should be designed specifically for each country, taking into account the local sources of calcium.
Den ska utarbetas specifikt för varje land med hänsyn till lokala kalciumkällor.
Gender-specific recommendations for different age-groups are shown in Table 3.7.
Könsspecifika rekommendationer för olika åldersgrupper visas i tabell 3.7.
It should be noted that the requirement for calcium may be influenced by other dietary, lifestyle and environmental factors which are specific to each country.
Det bör noteras att kalciumbehovet kan påverkas av andra kost­, livsstils­ och miljöfaktorer, som är specifika för varje land.
The optimal way to achieve adequate calcium intake is through a balanced diet.
Det bästa sättet att uppnå adekvat kalciumintag är genom balanserad kost.
However, calcium supplements may be used if dietary sources are scarce or cannot be tolerated.
Kalciumtillskott kan dock användas om det är ont om kalciumkällor i kosten eller vid toleransproblem.
Fortified foods may also improve calcium intake; attention should be paid to the selection of products so that they reach the target groups.
Berikade livsmedel kan också förbättra kalciumintaget. Man bör vara uppmärksam på valet av produkter så att man når målgrupperna.
Although dietary calcium intake is below the recommended levels in many individuals, those at particular risk from inadequate calcium intake are the elderly, postmenopausal women, subjects with lactose intolerance and those on special diets or who are anorexic.
Även om kalciumintaget via kosten för många människor ligger under de rekommenderade nivåerna, är de som löper en särskild risk för otillräckligt kalciumintag äldre, postmenopausala kvinnor, personer med laktosintolerans och de som äter särskild kost eller är anorektiker.
In order to improve vitamin D status, individuals should also be encouraged to spend time out-of-doors.
precis som när det gäller kalcium, ska man vara noggrann i valet av produkter så att de når högriskgrupperna.
3.5.3 Other recommendations regarding nutrition
Övriga kostrekommendationer
Maintenance of good nutrition is important in the elderly both in the prevention of fractures and recovery in those who have suffered a fracture.
Bevarandet av ett gott näringstillstånd är viktigt för äldre, både för att förebygga frakturer och för att de som drabbats av en fraktur ska kunna återhämta sig.
In particular, an adequate intake of energy and protein are important in this respect.
I det avseendet är ett tillräckligt energi- och proteinintag särskilt viktigt.
As regards other nutrients, there is insufficient evidence at present to enable the provision of definite guidelines.
Vad gäller andra näringsämnen föreligger ännu inte tillräckligt med data för att man ska kunna ställa upp bestämda riktlinjer.
Table 3.1: Recommended dietary allowances for calcium (mg/day)
Tabell 3.1 Rekommenderat kostintag av kalcium (mg/dag)
European Community's Reference Intake (PRIf
Referenspopulationsintag (PRI) inom Europeiska gemenskapen3
Institute of Medicine (USA): Adequate Intake for calcium '
Institute of Medicine (USA): Adekvat kalciumintag1 ålder (år) mg/dag ålder (år) mg/dag
Infants
Kvinnor
* Supplementation with mg/day may delay bone loss
* Tillskott på 500-1000 mg/dag kan fördröja benförlust
1 Institute of Medicine, 1997 Adequate Intake=When sufficient scientific evidence is not available to estimate an average requirement, adequate intakes (AI) have been set.
1 Institute of Medicine, 1997 Adekvat intag=När tillräckliga vetenskapliga bevis inte finns tillgängliga för att beräkna ett genomsnittskrav, har man fastställt adekvata intag (AI).
Individuals should use the Al as a goal when no Recommended Dietary Allowances exist.
Enskilda personer bör använda AI som ett riktvärde, när inget rekommenderat kostintag föreligger.
The AI is derived through experimental or observational data that show a mean intake which appears to sustain a desired indicator of health, such as calcium retention in bone, for most members of a population group.
AI har räknats ut experimentellt eller med observerade data som visar det genomsnittliga intag som verkar bibehålla en önskad hälsoindikator, t.ex. kalciumretention i ben, för de flesta medlemmarna i en population.
" Commission of the European Communities.
Vetenskapliga livsmedelskommitténs
PRI = Population reference intake: The intake is enough for practically all healthy people in a group.
PRI = Referenspopulationsintag: Intaget är tillräckligt för praktiskt taget alla friska människor i en grupp.
AR = Average requirement LTI = Lowest threshold limit: The intake below which, on the basis of cunent knowledge, almost all individuals will be unlikely to maintain metabolic integrity according to the criterion chosen.
AR = Genomsnittliga behov LTI = Lägsta tröskelvärde: Ett intag under vilket, på grundval av tillgänglig kunskap, det för nästan alla individer är osannolikt att de kan behålla den metaboliska integriteten enligt valt kriterium.
Nordic Nutrition Recommendations, 1996. The values for recommended intake are intended for the planning of diets for groups of subjects.
4 Nordiska kostrekommendationer, 1996 Värdena för rekommenderat intag är avsedda för kostplanering för grupper.
The values include a safety margin which make it likely that a diet containing these amounts will cover the needs of almost the entire population.
Det finns en säkerhetsmarginal inbyggd i värdena, vilket gör det troligt att en kost innehållande dessa mängder täcker behovet hos nästan hela populationen.
Table 3.2: Dietary calcium intake in some European countries
Tabell 3.2 Kalciumintag via kosten i några Europeiska länder
The calcium intake in 1993 of elderly participants aged 75-80 years
Kalciumintaget 1993 hos äldre deltagare mellan 75 och 80 år.
P90 number of participants
P90 antal deltagare
Dietary intake data were collected by a validated modified dietary history method.
Data om intag via kosten samlades med hjälp av en validerad och modifierad metod för kostanamnes.
Each country used its own nutrient database.
Varje land använde sin egen kostdatabas.
The data were collected in 12 European towns.
Data samlades in från tolv europeiska städer. Resultaten anges i percentiler.
Source Milk, sour milk Yoghurts Cheese
Källa Mjölk, filmjölk Yoghurt Ost
Fish Sardines, with bones Vegetables, fruits, berries and seeds a few exceptions)
Fisk Sardiner med ben Grönsaker, frukt, bär och frön
Table 3.4: Recommendations for daily dietan7 intake of vitamin D (pg/day)
Tabell 3.4 Rekommendationer fór dagligt kostintag av vitamin D ^g/dag)
Nordic Nutrition Recommendations
Nordiska kostrekommendationer
European Community's Population Reference Intake (PRI)" pg/day age (yrs) 61 lm l-3y 46 710 11-17 18-64 65+
Referenspopulationsintag Europeiska gemenskapen
Reports of the scientific committee for food (31st series), 1993.
Vetenskapliga livsmedelskommitténs rapporter (3 Laserien), 1993.
A range of values up from zero indicates that all members of the group should be able to produce adequate vitamin D
Värden från 0 och uppåt indikerar att alla medlemmarna i gruppen bör kunna producera tillräckligt med vitamin D.
Nordic Nutrition Recommendations 1996. The values for recommended intake are intended for the planning of diets for groups of subjects.
1996 Värdena för rekommenderat intag är avsedda för kostplanering för grupper.
The vitamin D content depends on where the
D­vitamininnehållet beror på var fisken är fångad
Pike, perch Salmon Sardines, canned Tuna, canned Wild chantarelles
Gädda, abborre Lax Sardiner på burk Tonfisk på burk Kantareller
Wild mushrooms Meat products liver chicken fish is caught 9-12/portion(150g) 20/portion ( 150g) 2.2/can (70g fish) 1.2-2.0/can(70gfish) 13/100g The vitamin D content of meat products depends probably on the feed of the animals 1.8-2.7/100g 1.7/100g 1.4/100g
D­vitamininnehållet i köttprodukter beror troligen på hur djuren lever kyckling utfordrats 1,8­2,7/100 g 1,7/100 g 1,4/100g
Eggs Margarines vitamin D is added to margarines in most European countries
D­vitamin margarin i de Europeiska länder
Table 3.6: Foods that are fortified with vitamin D in the European countries (situation in 1996)
Tabell 3.6 Livsmedel som är D-vitaminberikade i de europeiska länderna (per 1996)
Foods to which vitamin D is added
Livsmedel som berikats med vitamin D
Margarine, oils, breakfast cereals Compulsory to margarines, minarines and cooking fats
Margarin, olja, frukostflingor Obligatoriskt för margarin, minarin och matlagningsfett n
Margarine and fat spreads, milk (fat-reduced, restoration)
Margarin och smörgåsfett, mjölk (fettreducerad, pulvermjölk) f?
Pennitted only in margarines, mixed fat spreads and energy-reduced milks May be added to margarines, milk and instant beverage preparations Margarines, liquid milks, dehydrated milks X X Compulsory to margarines Breakfast cereals (some brands), milk (some brands) X May or must be added to some oils and margarines, low fat and sour milk, soy drinks, cereal gruels Compulsory to margarines, can be added to many food stuffs
Kan eller måste tillsättas vissa oljor och margarin, lättmjölk och filmjölk, sojadrycker, välling Obligatoriskt för margarin; kan tillsättas många livsmedel
Report of SCOOP Task 7.1.1 Working group.
Rapport från SCOOP Task 7.1.1 arbetsgrupp.
Scientific considerations for the development of measures on the addition of vitamins and minerals to foodstuffs, April, 1997.
Vetenskapliga överväganden för utarbetande av åtgärder för vitamin- och mineralberikning av livsmedel, april 1997.
Table 3.7: Recommended daily dietan' allowances for calcium (based on European and Nordic recommendations)
Tabell 3.7 Rekommenderat dagligt kostintag av kalcium (bygger på europeiska och nordiska rekommendationer)
Table 3.8: Recommended dietan' allowances for vitamin D (based on European and Nordic recommendations)
Tabell 3.8 Rekommenderat dagligt kostintag av vitamin D (bygger på europeiska och nordiska rekommendationer)
The higher end of the range is the estimated dietary requirement of an individual with minimal endogenous synthesis, whereas the lower end indicates that all members of a group should be able to produce adequate vitamin D by themselves.
Den övre delen av omfånget är det beräknade behovet via kost för en person med minimal endogen syntes och den nedre delen av skalan anger att alla medlemmar av en grupp bör kunna producera tillräckligt med vitamin D själva.
Men and Women
Män kvinnor
DIAGNOSIS AND ASSESSMENT OF RISK
DIAGNOS OCH RISKBEDÖMNING
Fragility fractures due to osteoporosis may affect many skeletal sites but most commonly occur at the spine, hip and forearm.
Skörhetsfrakturer på grund av osteoporos kan drabba många ben men uppträder vanligtvis i ryggrad, höfter och underarm.
Forearm and hip fractures nearly always follow trauma whereas vertebral fractures often occur in the absence of obvious trauma.
Underarms- och höftfrakturer följer nästan alltid på trauma medan kotfrakturer ofta uppstår utan uppenbart trauma.
Forearm and hip fractures are invariably associated with pain at the time of fracture whereas only one-third or less of patients with vertebral fracture present with pain; this may be extremely severe and is localised at the site of fracture in the spine, commonly radiating around the abdomen or thorax to the front of the chest.
Underarmsoch höftfrakturer är alltid förenade med smärta vid frakturtillfallet medan endast en tredjedel eller färre av patienterna med kotfrakturer presenterar sig med smärta. Denna kan vara mycket stark och är lokaliserad till frakturens plats, strålar vanligtvis ut runt buken eller thorax till framsidan av bröstet.
The natural history of pain after vertebral fracture is extremely variable; in general, there is a slow improvement over time but in some patients, pain or discomfort is a permanent sequel.
Smärtans naturalförlopp efter en kotfraktur är extremt variabelt. I allmänhet sker en långsam förbättring över tiden men hos vissa patienter är smärta eller obehag ett bestående men.