natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the face of opposition from many governments and the reluctance of the Commission, I secured an agreement that, prior to the vote of condence in plenary, each individual nominee would be required to undergo a hearing in the Parliament committee responsible for the area covered by his or her portfolio.
Detta skulle ske genom oentliga utfrågningar. Trots många regeringars motstånd och kommissionens tvekan kunde jag driva igenom att varje kandidat före förtroendeomröstningen i plenum individuellt skulle utfrågas av det utskott i parlamentet som ansvarade för hans eller hennes ämnesområde.
There was no basis in the Treaties for this procedure.
I fördragen fanns ingen grund för detta förfarande.
What was then a coup has now become an established procedure by means of which the European Parliament has already demonstrated several times that it exercises some inuence over the composition of the Commission.
Det som då var en kupp har nu blivit ett stabilt förfarande, genom vilket Europaparlamentet redan vid era tillfällen styrkt sitt inytande på kommissionens sammansättning.
This success showed me that it is more important for the European Parliament to exert the inuence it does have, right down to the last detail, rather than bemoaning its lack of powers.
För mig visade denna framgång att det är viktigare för Europaparlamentet att in i minsta vrå använda sig av sina möjligheter att påverka, i stället för att gnälla över bristen på rättigheter.
One activity gave me particular pleasure during my term of oce.
En viss verksamhet gjorde mig särskilt glad under min mandatperiod: I mitt tillträdestal hade jag lovat att resa till regionerna i medlemsstaterna och, om så önskades, till kollegernas valkretsar.
In my inaugural speech I had promised that I would travel to the regions of the Member States and, at their request, to my colleagues’ constituencies.
Fyrtio gånger fick jag tillfälle att uppfylla mitt löfte.
I had 40 opportunities to full that promise and if I only learnt one thing, it was this: public support for European unication in the regions is often much greater than the political manoeuvring performed in some capital cities would lead one to suspect.
Om jag bara lärde mig en sak av mina resor så var det detta: medborgarnas stöd för Europas enande är i regionerna ofta starkare än vad vissa politiska manövrer i huvudstäderna ger anledning att tro.
16 JANUARY 1995KLAUS HÄNSCH WELCOMES THE 59 NEW MEPS FROM THE THREE NEW EU MEMBER STATES: FINLAND, AUSTRIA AND SWEDEN
16 JANUARI 1995KLAUS HÄNSCH TILLSAMMANS MED DE 59 NYA LEDAMÖTERNA FRÅN EU:S TRE NYA MEDLEMSLÄNDER FINLAND, ÖSTERRIKE OCH SVERIGE.
It is not easy to sum up a presidency full of events and anecdotes.
Det är ingen lätt uppgift att sammanfatta ett talmanskap som varit fullt av händelser och evenemang.
Some of my memories still stir strong emotions, such as the visit to Parliament by the King and Queen of Spain, or the visit by Rafael Caldera, an old friend from the dicult times of opposition to Franco, or the presence of members of my family and close friends on the day when I was elected.
Vissa minnen väcker fortfarande starka känslor, exempelvis då det spanska kungaparet eller Rafael Caldera, en gammal vän från den hårda tiden då vi kämpade mot Franco, besökte parlamentet, eller då familj och släktingar och nära vänner fanns på plats den dag jag valdes till talman.
However, it is not my own feelings that count here but the outstanding events for the future of Europe and the European Parliament.
Men mina känslor är ovidkommande här, vad som verkligen räknas är de händelser som är relevanta för Europas och Europaparlamentets framtid.
The Treaty of Amsterdam: From this point of view, I would start by highlighting the negotiations for the Treaty of Amsterdam: in the first five months of my presidency I set myself the task of continuing the work of my predecessor, Klaus Hänsch, visiting 14 Member State Heads of Government.
Amsterdamfördraget: Det första jag vill framhålla i detta sammanhang är förhandlingarna som ledde fram till Amsterdamfördraget: under de första fem månaderna av mitt talmanskap åtog jag mig uppgiften att fortsätta det arbete som inletts av min föregångare, Klaus Hänsch, genom att besöka orton regeringschefer från medlemsstaterna.
This was physically exhausting, but it enabled me to go to the informal summit in Noordwijk with a European Parliament position that was favourably received by the Heads of State and Government and that provided a way out of the impasse that was blocking the negotiations.
Detta var en fysiskt ganska krävande uppgift, men den gjorde att jag vid det informella toppmötet i Noordwijk för parlamentets räkning kunde lägga fram en ståndpunkt som mottogs väl av stats- och regeringscheferna och gjorde det möjligt att ta förhandlingarna ur den återvändsgränd de befann sig i.
I must stress that I acted in close cooperation with the Dutch Presidency throughout and that, as a result of this cooperation and determination, the European Parliament and democracy were strengthened in Amsterdam.
Jag måste påpeka att jag alltid samarbetade mycket nära med det nederländska ordförandeskapet, och att Europa-
The adoption of the euro: The second key moment I should like to recall is the European Parliament’s approval of the first eleven Member States to launch the euro.
Antagandet av euron: Den andra av de mycket viktiga händelser som jag vill ta upp är Europaparlamentets godkännande av de första elva medlemsstater som införde euron.
This took place at a formal sitting that was widely covered in the media.
Det var ett högtidligt tillfälle som vitt omskrevs i medierna.
That same day, 2 May 1998, the European Council appointed the first President of the European Central Bank following tense and interminable negotiations.
Samma dag, den 2 maj 1998, utsåg Europeiska rådet Europeiska centralbankens förste ordförande efter spända och ändlösa förhandlingar.
Looking back on these events ten years later, it becomes clear that once again the prophecies were mistaken. Compromise is never a brilliant solution but at that point, as at other times when European integration
Både Duisenberg och senare Trichet har strikt respekterat detta åtagande, vilket har gjort det möjligt för parlamentet att utöva kontroll utan att inkräkta på Europeiska centralbankens oberoende.
D has been blocked, it oered a way forward.
En kompromiss är alltid en mindre lyckad lösning, men vid det tillfället och vid andra tillfällen när det europeiska integrationsarbetet har varit blockerat har den gjort det möjligt att fortsätta framåt.
The results are there for all to see: the European Central Bank has had two outstanding presidents who have successfully defended its independence and eectiveness.
Resultaten är synliga: Europeiska centralbanken har haft två utmärkta ordförande som framgångsrikt har försvarat sitt oberoende och sin eektivitet.
And the euro has become a leading currency that Europeans see as their own, indeed as their only one.
Euron har dessutom blivit en första rangens valuta som européerna betraktar som sin egen valuta, och som den enda.
The resignation of the Commission: The third key moment that must be highlighted is Parliament’s decision to exercise its right of control over the Commission’s activities, a decision which eventually led to the latter’s resignation.
Kommissionens avgång: Den tredje viktiga händelse som måste belysas är parlamentets beslut att driva igenom sin rätt att kontrollera kommissionens verksamhet. Detta beslut ledde till att kommissionen avgick.
This was a tense process that was particularly painful for me, given my friendship and ideological anity with Jacques Santer and other members of the Commission, especially Marcelino Oreja.
För mig var det en känsloladdad och synnerligen obehaglig process eftersom Jacques Santer och andra ledamöter av kommissionen, särskilt Marcelino Oreja, var vänner som jag hade gemensamma ideologiska band med.
But it was a decisive moment for the future of the European Parliament.
Men för Europaparlamentets framtid var det ett avgörande ögonblick.
Since Maastricht, the Commission has had to obtain Parliament’s con-dence.
Sedan Maastricht måste kommissionen försäkra sig om att den har parlamentets förtroende.
Jacques Santer himself recognised this in the speech he made on taking oce.
Santer själv uttryckte det på detta sätt i sitt
The first consequence of that episode is that the Commission cannot place itself in a position of confrontation with the parliamentary assembly, whose condence must be maintained at all times.
För det första att kommissionen inte kan gå i konfrontation med den parlamentariska församlingen, vars förtroende alltid måste vara intakt.
Romano Prodi saw this clearly and reached an agreement with Parliament that would enable it to demand the resignation of any Commissioner who had lost this condence.
Prodi såg detta tydligt och slöt ett avtal med parlamentet som gav honom möjlighet att kräva en kommissionsledamots avgång om denne förlorat parlamentets förtroende.
José Manuel Barroso also followed the same course in the Rocco Buttiglione episode.
Barroso agerade också enligt denna linje i samband med händelserna kring Buttiglione.
It can thus be seen as a decisive stage in the evolution towards a parliamentary system.
Det rör sig således om en avgörande fas i utvecklingen mot ett parlamentariskt system.
The second consequence is that the Commission has carried out an in-depth internal reform to strengthen control mechanisms, as called for by the Committee of Independent Experts.
För det andra att kommissionen har genomfört en djupgående intern reform för att stärka kontrollmekanismerna, vilket den oberoende expertgruppen hade krävt.
European citizens have beneted.
Detta har gynnat de europeiska medborgarna.
The third and less well-known consequence is in my view equally clear: it concerns the goal of transforming the Commission into a technical secretariat of the Council – a recurrent goal set by those who would like to reduce the European Union to an intergovernmental organisation. This goal was finally cast aside.
För det tredje, vilket är mindre känt, kravet på att omvandla kommissionen till ett rent tekniskt sekretariat inom rådet - ett krav som ofta
It is a political body which is given tremendous potential force by this majority … provided, of course, that it is willing to use it.
Det är ett politiskt organ som tack vare denna majoritet får en enorm potentiell styrka – förutsatt att man vill använda den, naturligtvis.
An executive based on the condence of Parliament can be an instrument of political leadership or it can be a puppet ; it depends on the resolve and decisiveness of its members.
Ett verkställande organ som grundar sig på parlamentariskt förtroende kan vara ett instrument för politiskt ledarskap eller en nickedocka – allt beror på vilken vilja och beslutskraft dess medlemmar besitter.
And the fourth consequence, which is an underlying consequence of the resignation but one that is of great importance for the future, is that the two-thirds majority required for a motion of censure to succeed is not sucient to keep the Commission alive against a simple parliamentary majority that has no condence in it.
För det ärde: det som hänger samman med kommissionens avgång och som är av stor betydelse för framtiden, är att kravet på två tredjedels majoritet för beslutförhet vid ett misstroendevotum inte räcker för att kommissionen ska kunna sitta kvar mot en enkel majoritet i parlamentet som röstar mot ett förtroende.
The two-thirds majority is an anachronism, a relic from the time when the Commission was appointed by the Member State governments alone.
Ett system där beslutförheten grundar sig på två tredjedels majoritet är en anakronism, en rest från en epok då kommissionen uteslutande utsågs av medlemsstaternas regeringar.
Once the Commission’s appointment requires the approval of the parliamentary majority, the withdrawal of that condence must mean the end of the Commission, even if it is expressed by a simple majority rather than a two-thirds majority.
Från det ögonblick då kommissionens utnämning kräver ett godkännande från en majoritet av parlamentets ledamöter, måste tillbakadragandet av ett sådant förtroende leda till kommissionens fall, även om det endast sker med enkel majoritet utan att två tredjedels majoritet uppnås.
Other dimensions of the presidency: My presidency did not, of course, consist of those key moments alone.
Andra aspekter av talmanskapet: Mitt talmanskap bestod naturligtvis inte bara av dessa viktiga händelser.
It covered many other issues:
Det omfattade även många andra aspekter:
• Parliamentary relations with the twelve countries that would subsequently join the Union;
De parlamentariska förbindelserna med de tolv länder som så småningom upptogs som medlemmar i unionen.
• The launching of the Mediterranean Interparliamentary Assembly;
Den parlamentariska församlingen EU–Medelhavsområdet som inledde sin verksamhet.
• As regards the internal dimension of Parliament: the completion and inauguration of the buildings in Brussels, the completion of the building in Strasbourg and the renewal of the highest levels of Parliament’s administration.
När det gäller parlamentets interna dimension: färdigställandet och invigningen av byggnaderna i Bryssel, färdigställandet av byggnaden i Strasbourg och förnyelsen av parlamentets förvaltning på högsta nivå.
I might also mention the negotiations on the 1999-2006 financial perspective, which were particularly complex, the launching of OLAF (the Anti-Fraud Oce), and the start of the negotiations on the Statute for Members (whose inclusion in the Treaty of Amsterdam was a personal commitment of mine).
Jag skulle även kunna nämna förhandlingarna om budgetplanen 1999–2006, som var särskilt komplicerade, Olaf (byrån för bedrägeribekämpning), som inledde sin verksamhet, förhandlingarna som inleddes
Finally, eorts to bring about European Union intervention to prevent the genocide in Kosovo (eorts which did not meet with success), etc.
Slutligen, försöket att få unionen att engagera sig för att förhindra folkmordet i Kosovo (ett försök som inte ledde någon vart), etc.
However, this is not the time to go into detail but to express thanks for the support and cooperation I received from my fellow Members and from all those who made up Parliament’s administration and my own cabinet.
Detta är dock inte tillfället att gå in på detaljer, utan i stället vill jag tacka mina kollegor ledamöterna samt all personal inom parlamentets förvaltning och mitt eget kansli för det stöd jag har fått och det samarbete vi har haft.
I could have done nothing without them.
Utan dem hade jag inget kunnat göra.
MAY 1998:THE EUROPEAN PARLIAMENT SAYS YES TO THE EURO: JOSÉ MARÍA GILROBLES WITH JACQUES SANTER, KARL VON WOGAU AND DOUG HENDERSON
MAJ 1998EUROPAPARLAMENTET SÄGER JA TILL EURON. JOSÉ MARÍA GILROBLES TILLSAMMANS MED JACQUES SANTER, KARL VON WOGAU OCH DOUG HENDERSON.
Each President of the European Parliament is customarily elected for a brief two-and-a-half year term of oce.
Europaparlamentets talman brukar väljas för en period på två och ett halvt år.
On taking up their duties, Presidents therefore realise that their term is merely one stage in an on-going process, that when they leave oce they will pass on to their successors incomplete business which they have initiated, and that their own personality, national or political sensitivity and personal beliefs should not take precedence over the need for pluralism and diversity in all areas which characterise this unique parliamentary institution.
Eftersom denna period inte är särskilt lång vet talmannen redan när han tillträder sitt ämbete att han bara är en länk i en kedja och att han i slutet av sin mandatperiod kommer att lämna över oavslutade uppgifter till sin efterträdare. Han vet också att hans personlighet, nationalitet, politiska tillhörighet och personliga åsikter inte får ta överhanden över den pluralism och mångfald som är kännetecknande för Europaparlamentet, som saknar motstycke i världen.
I congratulate Mr Hans-Gert Pöttering, our current President, on his excellent idea of producing this book to illustrate the continuity of the process.
Det gläder mig att vår nuvarande talman Hans-Gert Pöttering har tagit initiativ till att ge ut den här boken, som på ett bra sätt belyser denna kontinuitet.
I was given the exciting opportunity of taking on the Presidency from July 1999 to January 2002 in the transition between two centuries.
Jag fick möjlighet att vara talman under perioden kring millennieskiftet, närmare bestämt från juli 1999 till januari 2002.
I have, of course, not forgotten the importance of the substantial legislative work done over this period.
11 september förövades under denna tid och utlöste konvulsioner över hela världen.
More specically, as regards the ocials of the European Parliament, and by extension the Members’ assistants, I know of no other similar large institution in which courtesy, respect for other people and their dierences, willingness to cooperate and devotion to the common cause beyond national or political allegiances, are as strong, tangible or as enduring.
Jag minns naturligtvis det omfattande lagstiftningsarbete som utfördes under denna period och som framför allt blev möjligt tack vare parlamentets ökade demokratiska mognad, ledamöternas allt bättre sakkunskaper, rationaliseringen av det parlamentariska arbetet och de nya befogenheter som tillkom i de senaste fördragen genom bland annat den successiva utvidgningen av medbeslutandeförfarandet.
On first being elected in 1984, my political activities at European level were focused on working towards two objectives: first of all, building an irreversible Union based on peace and progress for all, between all
Under min tid som talman försökte jag, precis som mina företrädare, se till att man inom unionen och i resten av världen uppfattar Europaparlamentet inte bara som en lagstiftande församling för en befolkning på nästan en halv miljard människor, utan också som en viktig röst som
D the states and peoples of Europe who wished to be part of this Union and, secondly, ensuring that this Europe under construction was supported and – I am not afraid to say it – loved by all those hoping to see it develop into more than a mere market without internal borders.
Redan 1984 när jag första gången valdes in i Europaparlamentet var mitt politiska engagemang för Europa helt inriktat på två viktiga målsättningar: dels att skapa en union som leder till varaktig fred och framgång för alla europeiska länder och folk som önskar delta, dels att se till att detta framväxande Europa stöds och rentav älskas av alla dem som förväntar sig att unionen ska vara mer än bara en marknad utan inre gränser.
This was my consistent objective during my Presidency, even though I would, of course, have liked to do more.
Dessa målsättningar försökte jag alltid uppnå under min tid som talman, även om jag naturligtvis skulle ha velat göra mer och bättre.
From this point of view, there were a large number of striking and emblematic events.
När jag nu blickar tillbaka på min tid som talman kommer jag att tänka på många symboliska och känslomässigt starka händelser.
There were the frozen bodies of two Guinean adolescents found in the undercarriage of an aeroplane on arrival at Paris-Roissy from Conakry, only a few days after I took oce.
Jag minns att man bara några dagar efter mitt tillträde hittade två ungdomar från Guinea som frusit ihjäl på Roissy-ygplatsen i Paris, i bagageutrymmet på ett flygplan från Conakry.
They were so eager to reach Europe that they died in doing so but they had prepared a poignant message for me.
Det skar i hjärtat när jag fick höra att deras drömmar om Europa blev deras död.
There was the repeated public condemnation of ETA’s murderous acts perpetuated in the Basque country, in Spain, which I visited on seven occasions to express Parliament’s support to that violence-stricken country.
Jag minns att jag era gånger oentligt fördömde ETA:s fortsatta dödsattentat i den spanska delstaten Baskien, och att jag under mina sju besök på plats uttalade parlamentets stöd i kampen mot våldet.
There was the joint visit by Avraham Burg, President of the Knesset, and Ahmed Corrie, President of the Palestinian Legislative Council, on 4 September 2000.
Jag minns det gemensamma besöket av Knessets ordförande Avraham Burg och det palestinska lagstiftande rådets ordförande Ahmed Corrie. De anföranden som de höll den 4 september 2000 i kammaren gjorde ett mycket starkt intryck på vår församling.
Members of our Parliament were deeply marked by their statements in plenary.
De båda männen respekterade och satte värde på varandra och närde en gemensam dröm om fred mellan sina länder.
They were the words of two men who respected each other, held each other in mutual esteem and fervently sought peace for their two countries.
Även om våldet, osäkerheten och förtrycket till vår enorma besvikelse ökade på nytt under de följande veckorna, fick budskapet från dessa övertygande och tappra män stort gehör i vår församling.
Although, to our huge disappointment, the infernal spiral of violence, insecurity and repression resumed in the weeks that followed, the message delivered by these two men of conviction and courage was an intense experience for our Parliament: both of them told us about their profound hope that the European Parliament would become more closely involved in the peace process.
Båda två sade nämligen att de hoppades att Europaparlamentet skulle engagera sig mer i fredsprocessen.
This historic visit was followed by the award of the Sakharov Prize for freedom of thought to a Palestinian father whose son had been killed in an Israeli raid, and an Israeli mother whose daughter had died in a Palestinian bomb attack, and whose speech brought tears to the eyes of many Members.
En kort tid efter detta historiska besök beslutade vi att Sacharovpriset för tankefrihet skulle gå till en palestinsk far vars son dödats i en israelisk
There was my visit, a few months earlier, to Israel, Palestine, Jordan and Lebanon, in the same spirit.
Jag minns den resa som jag några månader dessförinnan gjorde till Israel, Palestina, Jordanien och Libanon.
There was my speech to the Knesset in Jerusalem on that occasion, which, though strongly worded, did not meet with a hostile reception.
Under denna resa höll jag ett tal inför Knesset i Jerusalem där jag kände att åhörarna lyssnade intresserat trots att jag uttryckte mig i mycket skarpa ordalag.
There was the first world interparliamentary conference against the death penalty, co-chaired by the European Parliament, in Strasbourg.
Jag minns den första internationella interparlamentariska konferensen mot dödsstra, vilken hölls i Strasbourg under Europaparlamentets ordförandeskap.
There were the ‘street children’, as they are called in Africa, the forgotten victims of extreme poverty, whom I went to meet in Ouagadougou.
Jag minns de afrikanska gatubarn som jag mötte i Ouagadougou och som lever i yttersta fattigdom, bortglömda av alla.
There was commander Massoud, whom I visited in Strasbourg, with the cooperation of General Morillon and the support of the Conference of Presidents, and who was on his first visit to Europe.
Jag minns Ahmed Shah Massoud, som jag med stöd av general Morillon och talmanskonferensen bjöd till Strasbourg under hans första besök i Europa.
He had come to ask for help not in waging war, but in making peace.
Massoud kom inte till oss för att be om hjälp i kriget; i stället bad han oss om hjälp med att skapa fred.
He had also come to warn us of the Taliban danger hanging over the entire region and its close links with Al-Qaeda terrorism.
Han kom också för att varna oss för den ”talibanisering” som hotade hela regionen och för det nära sambandet med al-Qaidas terror.
It expressed our desire to make a
Han gjorde ett starkt intryck på parla-
contribution to the restoration of peace and freedom in Afghanistan, a country devastated by fanaticism and the murderous folly of the Taliban.
Den var också ett tecken på vår vilja att bidra till fred och frihet i Afghanistan som ödelagts av talibanernas fanatism och mordiska raseri.
The European Parliament was alone in receiving him ocially.
Europaparlamentet var den enda institution som bjöd in honom till ett ociellt besök.