natgillin/translations-raw huggingface dataset:
What you need to do is to listen to what Parliament is saying to you, listen to what the people in the European Union want and stop this folly of trying to liberalise the postal services purely on a dogmatic basis.
Vad ni måste göra är att lyssna till vad parlamentet säger till er, lyssna till vad folket i Europeiska unionen vill ha och stoppa detta dårskap med att avreglera posttjänsterna endast på dogmatiska grunder.
President. — Thank you, Mr Simpson.
Ordföranden. — Tack så mycket herr Simpson.
I have received seven motions for resolutions tabled pursuant to Rule 40(5) to wind up this debate. (
Jag har fått sju resolutionsförslag enligt artikel 40.5 i arbetsordningen, som avslutning på denna debatt, f
I give the floor to Mr Ferber, on behalf of the Group of the European People's Party.
Jag lämnar ordet till Ferber, för Europeiska folkpartiets grupp.
Ferber (PPE). — (DE) Mr President, Commissioner, ladies and gentlemen, may I begin by saying a few words to the last speaker.
Ferber (PPE). — (DE) Herr ordförande, herr kommissionär, kära kolleger, käre Brian Simpson!
I would point out to Mr Simpson that he was speaking there on behalf of the Socialist Group, not of Parliament.
Jag vill än en gång påpeka att du talade för den socialdemokratiska gruppen, inte för parlamentet.
Here we are again, sitting late into the night and having to acknowledge once more that the Commission has roblems getting the timing right when it comes to directives.
Vid denna sena timme måste vi än en gång konstatera att kommissionen väl när det gäller postens tjänster på nytt har problem att lägga fram tidsenliga direktiv.
This is not the first sitting at which the Commission as had to be asked how much headway has been made.
Det är ju inte första gången som vi måste fråga kommissionen hur långt dess arbete har fortskridit.
E submitted by the end of 1998.
Den hade åtagit sig att till slutet av 1998 lägga fram ett nytt förslag till riktlinje.
That deadline has been allowed to pass.
Denna tidsfrist har de hunnit förbi.
As I have stated on several occasions in the ast, Commissioner, you cannot expect the legislative process to run smoothly unless you meet the timetables.
Herr kommissionär, jag har här flera gånger påpekat att en friktionsfri lagstiftningsprocess endast kan fungera om ni även iakttar denna tidsfrist.
With proper competition, costs could be brought down and the system made capable of matching alternatives such as fax or e-mail.
Ni har missat chansen att äntligen lägga fram förslag till posttjänster som tydligt förbättrar kvaliteten i Europa och som tack vare konkurrens kommer fram till kostnadssänkningar och därigenom också kan fortsätta att framgångsrikt existera jämsides med t.ex. e-post- eller faxalternativen.
If you did not act for fear of the left-wing majority in the Council, then I have little sympathy.
Om ni inte har gjort det, eftersom ni fruktar för vänstermajoriteten i kammaren, så har jag föga förståelse för det.
If you failed to deliver because you are not happy with the way the Member States are transposing the directive, then that means that the Commission has not fulfilled its duty as guardian of the treaties.
Om ni inte har gjort det eftersom genomförandet av direktivet i medlemsstaterna lämnar en del övrigt att önska, då uppfyller ni inte er plikt som väktare av fördragen, och i detta sammanhang vill jag bara säga att det faktiskt är mycket intressant att se från vilka länder de tre frågeställarna kommer.
And whilst on this topic, I note with interest the provenance of the three questioners; their countries seem to have a particular problem with transposing this directive, although it has been officially adopted.
Där finns det uppenbarligen särskilda pro blem med genomförandet av det redan beslutade direktivet.
I would therefore appeal to you, Mr Bangemann, to come back to Parliament as soon as possible with a committed proposal for a further directive. The old one called for an intelligent approach to the development of our postal services, and I trust that this will be forthcoming in the near future.
Jag kan bara uppmana er, herr Bangemann, att så snart som möjligt lägga fram ett engagerat förslag till direktiv för detta parlament, så att vi så snart som möjligt också kan uppnå en förnuftig utveckling av posttjänsterna, som det diskuterats och beslutats i det gamla direktivet.
Some people may call us the lunatic fringe, but we are standing up for consumers, because they are entitled to a better service.
Det kan av somliga kallas en "lunatic fringe", vi ställer i alla fall upp för konsumenten som ju har rätt till bättre tjänster.
The postal service must not be seen as a welfare service, nor must it be used by countries to provide services that belong elsewhere.
Postväsendet får inte vara någon sorts socialvård och får inte användas av staterna för att avlasta sig tjänster som hör hemma på annat håll.
We all know that as soon as postal services are put in a monopoly position, they tend to be sidelined by faxes, e-mails and other modern media.
Vi vet alla att om man håller fast postväsendet med monopol så ersätts det bara, som mycket riktigt redan sagts, av fax, e-post och andra moderna medel.
It also appears in practice, in countries like Sweden, for example, or the Netherlands — and Sweden is not a small, densely populated country like the Netherlands, it is an enormous place covering huge distances — that a privatised service or a service where competition is possible can be just as good as the inefficient monopolies that also provide social services.
Det visar sig förresten även i praktiken, som till exempel i Sverige, som till exempel i Nederländerna — och Sverige är verkligen inte ett litet tätbefolkat land, som Nederländerna, utan ett jättelikt land med stora avstånd — att privatiserede tjänster eller i varje fall tjänster med möjlighet till konkurrens kan vara lika bra som de dåligt fungerande monopol som samtidigt är sociala tjänster.
This is why we are calling on the Commission not only to implement the old, outdated directive as soon as possible, but also to put forward new proposals on liberalising the sector.
Det innebär att vi uppmanar kommissionen att så snabbt som möjligt lägga fram nya liberaliserende förslag, inte bara genomföra det omoderna och förlegade direktivet.
This is what the Commission undertook to do.
Det har nämligen kommissionen förpliktat sig att göra.
The failure of Reims II and the failure to achieve full compliance because all sorts of integrators are now at work means that we need to come up with proposals for a new, modern service.
Att Reims II inte genomförs, att det med tydlighet inte respekteras, eftersom diverse integrators nu är verksamma, visar helt enkelt att vi måste lägga fram nya moderna tjänsteförslag. Jag hoppas
I hope that the Commission is not going to take another ten years over this and that it does not produce another white elephant like the last time.
Wijsenbeek att kommissionen inte kommer att ta tio år på sig igen och att det inte som förra gången är en elefant som föder en mus.
Any resemblance to persons here present is, of course, entirely accidental.
Varje jämförelse med här närvarande personer är naturligtvis tagen ur luften.
Schörling (V). — (SV) Mr President, Commissioner, ladies and gentlemen, I wonder if we might have a few comments from Mr Bangemann on his new role, since he said that it might be a good idea to start a union for Commissioners.
Schörling (V). — Herr ordförande, herr kommissionär och kolleger! Jag undrar om vi fick en kommentar från kom missionär Bangemann om hans nya arbetsuppgifter, eftersom han sade att man kanske borde starta en fackförening för kommissionärer.
What an interesting thought!
Det var intressant att höra.
I must say that I am rather surprised at the way the Commission has acted in this case.
Jag måste säga att jag är litet förvånad över hur kommissionen agerar här.
In general, I am not opposed to privatisation and nor is my political group.
Jag är inte emot privatiseringar i allmän het, och det är inte min grupp heller.
But why is the Commission in such a tearing hurry?
Men vad finns det för anledning att på detta sätt hasta fram som nu kommis sionen vill?
On the contrary, Parliament has already asked the Commission to assess the economic and social consequences, as well as the state of the postal sector, on a country by country basis.
Tvärtom har ju parlamentet begärt att kommissionen skall studera de ekonomiska och sociala kon sekvenserna samt situationen inom postsektorn, land för land och postväsende för postväsende.
However, this has not been done.
Detta har inte skett.
We have also said that in evaluating the effect of liberalisation on postal services, account should be taken not only of the Commission's own feasibility studies, but also of Parliament's consultations, postal sector trade unions, user organisations and so on. If that had been done, Mr Bangemann would not be able to say that our concern is unfounded.
Vi har också sagt att utvärderingarna av liberaliseringen av posttjänster inte bara får baseras på kommissionens ge nomförandestudier, utan man måste också ta hänsyn till parlamentets samråd, fackliga organisationer inom posten, användargrupper osv. Om man gjorde det, skulle kommissionär Bangemann inte säga att vår oro var ogrundad.
One of my colleagues has already mentioned that some liberalisation of postal services has taken place in Sweden.
En kollega tog upp att vi i Sverige redan har genomfört en viss liberalisering av postväsendet.
However, studies show that the quality of services has deteriorated in the more remote areas, that there has been 'cherry picking', and that postal services in villages are not as good as they used to be.
I de studier som har gjorts kan vi se att det har blivit försämringar för periferin, att man "plockar russinen ur kakan" samt att servicen har försämrats i de mindre orterna.
Naturally, the postal sector has to be large enough to maintain the quality of what is, after all, a public service.
Man måste nämligen ha en tillräckligt stor sektor för att man skall kunna garantera dessa samhällsomfattande tjänster.
In my view, it would be totally inappropriate to put forward new legislative proposals without having some idea of what their overall consequences would be and without carrying out a general overhaul of the sector at the same time.
Jag anser att det skulle vara helt olämpligt att lägga fram nya lagstiftningsförslag, så länge de övergripande kon sekvenserna inte är kända och det inte har gjorts någon allmän översyn.
So there is no hurry, and it would be better to take our time.
Hasta därför inte, utan ta det bara lugnt!
Schmidbauer (PSE). — (DE) Mr President, Commissioner, ladies and gentlemen, as Mr Bangemann himself said, this is by no means the first time that we have sat in this House at midnight discussing the question of European postal services.
Schmidbauer (PSE). — (DE) Herr ordförande, herr kommissionär, kära kolleger!
And today's debate will doubtless not be the last — although a better slot next time round would be nice.
Det är nu bestämt inte första gången, och Bangemann har ju just sagt det, som vi här i parlamentet sitter tillsammans vid midnatt och debatterar de europeiska posttjänsterna.
We as a parliament clearly cannot overemphasise our position on liberalising postal services.
Det kommer förmodligen inte heller att vara sista gången, men jag hoppas det då blir vid en annan tid på dygnet — ty vi som parlament kan uppenbarligen inte tillräckligt ofta betona vår ståndpunkt vad gäller liberaliseringen av posttjänsterna.
No one in the European Parliament would dispute the need for a functioning single market in the postal sector; we shall therefore need to expand on the existing market liberalisation directive within a reasonable time frame.
Ingen här i parlamentet skulle bestrida att vi behöver en fungerande inre marknad för posttjänsterna, och att vi därför även inom en lämplig tidsrymd måste vidareutveckla bestående di rektiv om liberaliseringen av postmarknaderna.
The differences of view among ourselves and with the Commission begin over when to take action and how much liberalising should be carried out. At the time of the majority decision on the current directive, that was certainly the case.
Men när det gäller liberaliseringens "när" och "hur mycket" går våra och kommissionens synpunkter liksom tidigare isär, åtminstone visade den gången majoritetsbeslutet om gällande direktiv på det.
So let us take a close look at the timetable set for the new version of the directive.
Låt oss noggrant än en gång betrakta tidsplanen för den nya utformningen av direktivet.
It was adopted in 1997 and was due for transposition in the Member States by the end of 1998, although quite a number of countries have yet to take the necessary steps.
Den godkändes 1997, och skulle vara genomförd i medlemsstaterna till slutet av 1998, men i många fall har det ännu inte skett.
Schmidbauer liberalisation by the end of 1998.
Dessutom står det i direktivet att kommissionen vid slutet av 1998 skall lägga fram nya förslag om ytterligare liberalisering.
It would, however, be rather strange to start revising the directive before the consequences of the original have been properly assessed.
Men ' hur skall det vara möjligt att revidera direktivet, när man ännu inte kan göra någon utvärdering av vilka effekter be fintligt direktiv över huvud taget haft!
I appreciate that Parliament endorsed this schedule at the end of 1997, but what is the point of amending a directive that has not yet even been put into effect in all the Member States?
Jag vet att parlamentet i slutet av 1997 godkände denna tidsplan, men varför skall man ändra ett direktiv, om det ännu inte har genomförts i alla medlemsstater?
The Commission first needs to submit a report detailing the state of play on transposition and — most importantly — comparing the measures put in place in individual countries.
Kommissionen borde först lägga fram en rapport, där läget för genomförandet framställs klart och där framför allt åtgärderna för genomförandet i de enskilda medlemsstaterna jämförs med varandra.
It will certainly emerge that there are some considerable discrepancies. Once the facts are established, action can be taken.
Då skulle den konstatera att det här delvis finns avsevärda skillnader, och då kan man agera.
You cannot reasonably make comparisons with the telecommunications sector, Mr Bangemann. As Mr Simpson said, technology pretty much holds sway there, whereas the workforce — the human factor — is far more significant in the postal services.
Jämförelsen med telekommunikationerna är där helt säkert inte reell, herr Bangemann, ty där sker — Simpson har ju redan sagt det — det mesta med hjälp av teknik, medan det för den gula posten, alltså för posttjänsterna, i mycket högre utsträckning sker med hjälp av personal och människor.
Only a universal service is capable of ensuring that each and every European citizen, however remote his or her place of residence, has access to postal facilities.
Vi behöver samhällstjänsterna, eftersom endast de kan garantera att verkligen alla europeiska medborgare — även i regionerna i periferin — har tillgång till posttjänsterna.
Only then can we speak of 'communication'.
Endast på så vis erbjuds de möjlighet till kommunikation.
Our postal services fulfil a social remit; it is not just a matter of providing a commercial service. This remit is to offer the people of Europe an affordable and readily usable means of communicating.
Det handlar för posttjänsterna inte bara om kommersiella tjänster, utan det handlar om den sociala uppgiften att ge alla europeiska medborgare ett överkomligt och lätthanterligt kommunikationsmedel.
It is therefore not enough to equip the Greek islands and more isolated villages in the Bavarian forests with computer terminals. These regions need real letter boxes, which will be emptied daily.
Därför räcker det inte att förse de grekiska öarna och de avlägsna byarna i Bayerischer Wald exempelvis med IT-terminaler, nej även dessa regioner behöver brevlådor, som töms varje dag.
A universal service of this kind needs a solid financial foundation — which it will be denied if the reserved area is broken up, opening the way for commercial suppliers to pick the cherries out of the cake.
Sådana samhällstjänster måste ha en solid finansieringsgrundval. Men den får man inte om man upplöser de undan tagna tjänsterna och låter privata företag plocka russinen ur tjänstekakan.
Instead, what is required is a system whereby postal undertakings offer a range of services, including non-profitable-ones.
Vi behöver tvärtom postföretag som kan erbjuda olika tjänster, även sådana som icke är lönsamma, och som på detta vis kan finansiera samhällstjänsterna och de undantagna tjänsterna.
The universal service and reserved area dimension can then benefit from cross-funding.
Dessutom måste vi tänka på att runtom i Europa är 1,5 miljoner människor sysselsatta i postföretag.
Nor should we forget the 1.5 million people employed in the European postal sector, for whom we bear a social responsibility.
Även gentemot dessa anställda har vi ett socialt ansvar. Vi vet att den hittillsvarande liberaliseringen varit smärtsam för de anställda inom postföretagen.
It is common knowledge that the process of postal liberalisation to date has been painful for the workforce, accompanied as it was by redundancies and switches to often socially insecure conditions of employment.
Den har åtföljts av friställanden och delvis av omvandlingar till socialt otryggade anställningsförhållanden.
I doubt that any political group would argue with me when I say that this parliament will not stand idly by while the postal service suppliers turn their workplaces little by little into production lines.
Detta parlament — och jag tror att grupperna här är eniga — kommer inte att se på när arbetstillfällen vid postföretagen mer och mer blir till gymnastikskoarbetsplatser.
We will not countenance quick profits for the companies at the expense of employees and quality.
Snabba vinster för säljarna på bekostnad av arbetstagarna och posttjänsternas kvalitet kommer vi inte att acceptera.
We demand guarantees that a comprehensive and highquality universal postal service, offering proper job security, will survive.
Vi vill ha en garanti för omfattande och kvalitativt högt stående samhällstjänster från postens sida med tryggade anställningsförhållanden.
Stenmarck (PPE). — (SV) Mr President, the old monopolies are no longer up to providing the efficient service which we have all come to regard as a right.
Stenmarck (PPE). — Herr ordförande! Gamla monopol lever inte upp till de krav på en väl fungerande service som vi alla som kunder har rätt att ställa.
This has led to the deregulation and liberalisation of one sector after another.
På område efter område drivs därför kraven på avreglering och på liberaliserihg.
Unfortunately, the postal services are a major exception to the rule.
Dessvärre utgör postens verksamhet ett mycket stort undantag.
A number of EU countries have already moved so far in the direction of free competition that they have extended it to the postal sector, and they can point to satisfactory results.
Det finns ett antal länder inom EU som länge har drivit kravet på fri konkurrens även inom postsektorn. De kan visa på positiva erfarenheter av detta.
In Sweden, the process has gradually assumed a political significance of its own.
För Sveriges del är detta en utveckling som steg för steg dessutom har tagits i betydande politisk enighet.
It is essential that encouragement should be given to its continuation.
Det är viktigt att detta är en utveckling som kan fortsätta och som får den nödvändiga stimulansen.
Having filled you in briefly on the background, I should now like to put a question to Mr Bangemann which should wind up this debate: what measures is the Commission thinking of taking in order to further the process of liberalisation in the postal sector?
Låt mig därför med detta som kort bakgrund få ställa en fråga till kommissionär Bangemann, som ju skall avsluta denna debatt: Vilka åtgärder tänker sig kommissionen vidta för att stimulera en vidare utveckling i en liberaliserande riktning när det gäller postens verksamhet?
President. — Thank you, Mr Stenmarck.
Ordföranden. — Tack så mycket herr Stenmarck.
With that speech by Mr Stenmarck, we have reached the end of the list of speakers.
Ledamöter, med Stenmarcks anförande har vi avslutat ledamöternas talartid i denna kammare.
Mr Bangemann has asked to make a brief statement, and he now has the floor.
Bangemann har begärt ordet för ett kort inlägg. Ni har ordet.
Bangemann, Member of the Commission. — (DE) Mr President, let me attempt to answer these questions.
Bangemann, ledamot av kommissionen. — (DE) Herr ordförande, jag vill bara försöka besvara frågorna.
What Mr Stenmarck asked illustrates the confusion besetting this debate.
Stenmarcks fråga har ju redan visat vad denna debatt drabbas av.
The Commission has not yet decided what measures it will take.
Kommissionen har ännu ingen ståndpunkt.
Not, Mr Ferber, because I am frightened of the Left — or indeed of anyone else.
Herr Ferber, det be ror inte till exempel på att jag skulle vara rädd för vänstern eller någon annan.
I am not even in fear of Mr Stoiber, unlike some CSU members seeking re-election to this House.
Jag är inte ens, som vissa nominerade CSU-medlemmar, rädd för Stoiber.
I do not aspire to have my name on the CSU list, and this spares me the need to draw attention to myself with fiery rhetoric.
Ty jag behöver ju inte nomineras på CSU: s lista. Därför behöver jag inte heller hålla några brandtal för att bli nominerad.
Nobody frightens me — not even you, Mr Ferber.
Jag är inte rädd för någon, inte ens för er, herr Ferber.
Mr Simpson seems to hold a very simplistic view of the relations linking Parliament, the Commission and the Council.
Simpson har enligt min åsikt en mycket enkel uppfattning om förhållandet mellan parlament, kommission och råd.
He has got things the wrong way round if he thinks that the Commission should always make proposals which match Parliament's vision.
Om Simpson menar att kommissionen alltid måste föreslå det som parlamentet tänker sig, är det för det första en tidsmässig snedvridning av förloppet.
The procedure is that the Commission proposes, then Parliament and the Council deliver their positions. The Commission of course takes on board the results of this democratic process.
Först lämnar kommissionen ett förslag, sedan avger parlamentet och rådet sina ståndpunkter och kommissionen godtar naturligtvis denna demokratiska omröstning.
Our own right to propose would be totally undermined, however, if I or any of my Commission colleagues were system atically to advocate what Parliament wanted — particularly since you will have noticed that the parliamentary position is not clear at this stage.
Men vår egen förslags rätt, herr Simpson, skulle bli fullständigt urvattnad om jag eller någon av mina kolleger i kommissionen alltid skulle föreslå det som parlamentet föreställer sig, framför allt som ni ju här har hört att parlamentets föreställningar i varje fall nu ännu inte är fastlagda. Hur skulle de kunna vara det?
The Commission has yet to make a proposal.
Det finns ju inget förslag från kommissionen.
Once it has done so, we can see what Parliament has to say.
Då får vi vänta på vad parlamentet säger till vårt förslag.
Let me repeat, however, for the sake of clarity: my personal intention — and I can speak only on my behalf at this juncture — is to defend the universal service. So you need have no worries, provided my colleagues in the Commission follow my lead.
Jag vill klargöra en sak: Min personliga åsikt — mer kan jag här inte ge — är att man skall säkra samhällstjänsterna så att ni inte behöver oroa er, under förutsättning att mina kolleger i kommissionen håller med mig.
What I cannot do is come forward with a proposal which would rule out extending the liberalisation process to the postal sector; nor can I advocate delay, since our postal services would simply end up being overtaken by developments elsewhere.
Men jag kan inte lämna ett förslag som antingen helt utesluter denna liberalisering för posten, eller fördröjer den så att posten i slutändan blir överkörd av annan utveckling.