natgillin/translations-raw huggingface dataset:
4.4 Radiology 4.5 Morphometric X-ray analysis (MXA) 4.6 Clinical indications for bone densitometry
Radiologi Morfometrisk röntgenanalys (MXA) Kliniska indikationer för bentäthetsmätning
Prevention of osteoporotic fractures 5.1 Non-pharmacological interventions 5.1.1 Nutritional factors 5.1.2 Prevention of and protection against falls 5.1.2.1 Risk factors for falls 5.1.2.2 Aetiology of falls 5.1.2.3 Environmental factors 5.1.2.4 Management of fallers 5.1.3 Exercise 5.1.3.1 Effects of exercise on postmenopausal hone loss 5.1.3.2 Effects of exercise in the elderly 5.1.3.3 Conclusions
5.1.2.1 Riskfaktorer för fall 5.1.2.2 Fallens etiologi 5.1.2.3 Miljöfaktorer 5.1.2.4 Hantering av personer med fallbenägenhet
Costs of osteoporosis Costs of prevention Relationship between prevention costs and risk Quality of life Economic evaluations Cost effectiveness of fracture prevention in established osteoporosis Conclusions
Kostnader för osteoporos Kostnader för förebyggande åtgärder Samband mellan kostnader för förebyggande åtgärder och risker Livskvalitet Ekonomisk utvärdering Kostnadseffektivitet för förebyggande a\ > frakturer vid manifest osteoporos Slutsatser.
6.1 General measures 6.2 Rehabilitation 6.2.1 Physical exercise 6.2.2 Postural abnormalities
6.1 Allmänna åtgärder 6.2 Rehabilitering 6.2.7 Fysisk aktivitet 6.2.2 Förändringar i hållning 6.2.3 Patienter med höftfrakturer
Functions of selfhelp groups Selfhelp groups in the European Union Future strategies for selfhelp groups in the European Union Conclusions
Självhjälpsgrupper och deras funktion Självhjälpsgrupper i Europeiska unionen Framtida strategier för självhjälpsgrupper inom Europeiska unionen Slutsatser
Action for prevention : recommendations
FÖREBYGGANDE ÅTGÄRDER: REKOMMENDATIONER
Osteoporosis is defined as a reduction in bone mass and disruption of bone architecture, resulting in reduced bone strength and increased fracture risk.
Osteoporos definieras som en minskning av benmassan och en störd benarkitektur, vilket leder till minskad benstyrka och ökad frakturrisk.
Fragility fractures are the hallmark of osteoporosis and are particularly common in the spine, hip and forearm.
Skörhetsfrakturer är kännetecknet för osteoporos och de är särskilt vanliga i ryggrad, höfter och underarm.
They show a steep age-related increase and have a major impact on the health of elderly populations in the Western world, causing significant morbidity and mortality and imposing huge financial burdens on health services throughout the European Union.
De uppvisar en brant àldersrelaterad ökning och har en betydande inverkan på hälsan för den äldre befolkningen i västvärlden, där de ligger bakom betydande morbiditet och mortalitet och orsakar en enorm ekonomisk börda på sjukvården i hela Europeiska unionen.
Demographic changes and increasing life expectancy will lead to a dramatic increase in the number of people suffering from fractures over the next few decades unless more effective action is taken to prevent the disease.
Demografiska förändringar och en ökande livslängd kommer att leda till en drastisk ökning av antalet personer som ådrar sig frakturer under de närmaste decennierna om inte effektiva åtgärder vidtas för att förebygga sjukdomen.
In recent years there has been significant progress in our understanding of the causes, diagnosis and treatment of osteoporosis but these have not always been fully exploited by health care systems and much remains to be learnt.
På senare år har det gjorts stora framsteg vad gäller kunskap om orsaker, diagnostik och behandling av osteoporos, men detta har inte alltid utnyttjats av hälso- och sjukvårdssystemen och det återstår mycket att lära.
Although awareness of the enormous medical, social and financial impact created by osteoporotic fractures has grown, insufficiently high priority is currently given to the disease by governments and health care providers.
Trots en ökande medvetenhet om de enorma medicinska, sociala och ekonomiska effekterna av osteoporotiska frakturer, prioriteras inte sjukdomen tillräckligt av regeringar och vårdgivare.
This has resulted in inadequate provision of diagnostic facilities in many European Union member states and failure to provide optimal care for individuals suffering from osteoporosis.
Detta innebär i sin tur att många medlemsstater i Europeiska unionen vidtar otillräckliga åtgärder för diagnostik och misslyckas med att ge bästa möjliga vård till personer som lider av osteoporos.
In order to address these concerns, a working party of experts from the European Union member states was set up by the European Commission Directorate General V to produce a report on osteoporosis.
För att ta itu med dessa problem har Europeiska kommissionens generaldirektorat V tillsatt en arbetsgrupp bestående av experter från Europeiska unionens medlemsstater för att utarbeta en rapport om osteoporos.
The Report on Osteoporosis in the European Community - Action for Prevention provides a detailed analysis of the epidemiology, pathogenesis and clinical management of the disease throughout the European Union with particular emphasis on prevention in the future.
Rapport om osteoporos i Europeiska gemenskapen - förebyggande åtgärder innehåller en detaljerad analys av epidemiologi, patogenes och klinisk handläggning av sjukdomen inom Europeiska unionen och lägger särskild vikt vid framtida förebyggande.
The report underlines the differences between European Union member states not only in the prevalence and incidence of the disease but also in projected increases in fracture rate in the next half century and the financial resource reallocations which will be required to manage this epidemic.
I rapporten betonas skillnaderna mellan medlemsstater i Europeiska unionen, inte bara vad gäller sjukdomens utbredning utan också vad gäller den beräknade ökningen av antalet frakturer under de närmaste femtio åren och den omfördelning av medel som kommer att krävas för att hantera denna epidemiska ökning.
It draws attention to the pathogenesis of osteoporosis and to the importance of nutrition in building and maintaining healthy bones.
Den fäster uppmärksamheten på osteoporosens patogenes och på kostens betydelse i uppbyggandet och upprätthållandet av en sund benvävnad.
The assessment of risk in individuals is discussed and the need for better diagnostic resources emphasised.
Individuell riskbedömning diskuteras och behovet av bättre diagnostiska resurser betonas.
The increasing number of non-pharmacological and pharmacological interventions which may prevent osteoporotic fractures is covered and the importance of other aspects of patient care stressed, particularly rehabilitation and selfhelp groups.
Det ökande antalet ickefarmakologiska och farmakologiska åtgärder som kan förebygga osteoporotiska frakturer behandlas, och vikten av andra aspekter i patientvården betonas, i synnerhet rehabilitering och självhjälpsgrupper.
The report contains a number of specific recommendations which are primarily targeted at improving prevention of osteoporosis in the future.
Rapporten innehåller ett antal specifika rekommendationer som i första hand syftar till att förbättra förebyggandet av osteoporos i framtiden.
They acknowledge the need to obtain more information on the incidence and prevalence of osteoporotic fractures and to form strategies which deal with the impending increase in these fractures.
De bekräftar behovet av mer information om incidens och prevalens av osteoporotiska frakturer och behovet av strategier för att hantera den hotande ökningen av dem.
Coherent nutritional policies are required across the European Union and adequate diagnostic facilities must be provided in all member states.
Det krävs en sammanhållen kostpolicy inom Europeiska unionen och adekvata diagnostiska resurser måste erbjudas i alla medlemsstater.
Improvements in patient treatment are needed, with better education both of health care professionals and the public and more active promotion of selfhelp groups.
Patientbehandlingen behöver förbättras genom bättre utbildning både för sjukvårdspersonal och allmänhet samt ett mer aktivt främjande av självhjälpsgrupper.
Finally, funding for key research areas should be given high priority.
Slutligen bör högsta prioritet ges åt finansiering av nyckelområden inom forskningen.
The active support of the European Union and the governments of its member states is essential if these important goals are to be realised.
Ett aktivt stöd från Europeiska unionen och medlemsstaternas regeringar är oumbärligt om dessa viktiga mål ska uppnås.
Osteoporotic fractures typically occur at the hip, spine and distal forearm but may also affect other sites, including the humerus, tibia, pelvis and ribs.
Osteoporotiska frakturer drabbar vanligtvis höften, ryggraden och den distala underarmen, men även andra ben, såsom humerus, tibia, bäckenet och revben.
These fractures constitute a major public health problem (Cooper et al, 1992a).
Dessa frakturer utgör ett stort allmänt hälsoproblem (Cooper et al., 1992a).
The estimated remaining lifetime risk of these fractures in Caucasian women at age 50 years, based on incidence rates in North America is 17.5%, 15.6% and 16% for hip, spine and forearm respectively; the remaining lifetime risk for any fragility fracture approaches 40% in women and 13% in men (Melton et al, 1992).
Den uppskattade återstående livstidsrisken för dessa frakturer hos femtioåriga vita kvinnor, grundad på incidensen i Nordamerika, är 17,5 % för höft, 15,6 % för ryggrad och 16 % för underarm. Den återstående livstidsrisken att drabbas av någon skörhetsfraktur ligger på närmare 40 % för kvinnor och 13 % för män (Melton et al., 1992).
Similar rates have been reported from parts of Europe, although there is a marked variation in the incidence of fractures between countries and regions (Johnell et al, 1992) and even within countries (Elffors et al, 1994).
Liknande siffror har rapporterats från delar av Europa, även om det finns en betydande variation vad gäller incidensen av frakturer mellan länder och regioner (Johnell et al., 1992) och t.o.m. inom länder (Elffors et al., 1994).
Hip fractures have an overall mortality of 15-30% (Browner et al, 1996; Keene et al, 1993), the majority of excess deaths occurring within the first six months after the fracture.
Den totala mortaliteten för höftfrakturer är 15-30 % (Browner et al., 1996; Keene et al., 1993), med en överdödlighet under de första sex månaderna efter frakturen.
They are associated with considerable morbidity, necessitating hospital admission for an average of 2030 days (Johnell et al, 1992).
Höftfrakturer associeras med en betydande morbiditet som kräver sjukhusvård under i medeltal 2030 dagar (Johnell et al., 1992).
Vertebral fractures are also associated with reduced survival (Cooper et al, 1993), probably due to clustering of co morbidity which predisposes independently to osteoporosis and premature death.
Kotfrakturer är också förenade med en minskad överlevnad (Cooper et al., 1993), troligen beroende på en ansamling av sjukdomsorsaker som oberoende predisponerar för osteoporos och för tidig död.
Although less than one half of vertebral fractures come to clinical attention and only one-third to onefifth of these require hospitalisation (Cooper et al, 1992b; Kanis & McCloskey, 1992), the economic burden is considerable; the incidence of vertebral fractures is similar to that of hip fractures and, in those admitted to hospital, the length of stay is between 10 and 30 days (Johnell et al, 1997). The estimated costs arising from hip fractures are shown in Table 1.1 for the EU member states. Hip fractures typically follow a fall from the standing position and their incidence rises exponentially with age (Elffors et al, 1994).
Trots att bara hälften av alla kotfrakturer blir kliniskt kända och bara en tredjedel till en femtedel av dessa kräver sjukhusvård (Cooper et al., 1992b; Kanis & McCloskey, 1992), är den ekonomiska belastningen stor. Incidensen av kotfrakturer är ungefär densamma som den för höftfrakturer och för de personer som läggs in på sjukhus varierar sjukhusvistelsen mellan 10 och 30 dagar (Johnell et al., 1997). Den uppskattade kostnaden för höftfrakturer visas i tabell 1.1 för EU:s medlemsstater. En höftfraktur är vanligtvis följden av ett fall från upprätt ställning och incidensen ökar exponentiellt med åldern (Elffors et al., 1994).
Above the age of 50 years there is a female to male ratio of approximately 2:1.
För personer över 50 år är förhållandet mellan män och kvinnor ungefär 2:1.
Hip fracture incidence shows a marked seasonality, with substantial increases during the winter months in countries with temperate climates.
Incidensen av höftfrakturer är markant årstidsbetonad med en kraftig ökning under vintermånaderna i länder med tempererade klimat.
Nevertheless, the majority of hip fractures follow falls indoors and are not related to slipping on icy pavements.
Majoriteten av höftfrakturer inträffar emellertid efter fall inomhus och kan inte kopplas till halkolyckor på isiga trottoarer
Age and sex-adjusted hip fracture rates are generally higher in Caucasian than in Asian populations and are lower in countries close to the equator.
Den ålders- och könsjusterade höftfrakturincidensen är i allmänhet högre hos vita än hos asiatiska befolkningar och lägre i länder närmare ekvatorn.
The latter observation has been attributed to the impact of sun exposure, although this is not universally accepted (Karagas et al, 1996a; Karagas et al, 1996b).
Den senare iakttagelsen har tillskrivits inverkan av solexponering, även om detta inte är allmänt vedertaget (Karagas et al., 1996a; Karagas et al., 1996b).
Furthermore, the pronounced female preponderance in fracture incidence observed in white populations is not seen in blacks or Asians, in whom age-adjusted female to male ratios approximate unity.
Det uttalade kvinnliga överskottet i incidensen av frakturer, som kan iakttas hos vita befolkningar, förekommer inte hos svarta eller asiatiska, för vilka förhållandet mellan män och kvinnor är ungefär detsamma.
These variations in incidence have not been explained but may be related, in part, to genetic differences.
Dessa variationer i incidensen har inte fått någon förklaring men kan delvis relateras till genetiska skillnader.
Some studies show a trend for age-adjusted incidence rates to increase over time (Melton et al, 1987; WHO Study Group, 1994), although this finding is not universal (Melton et al, 1996).
Vissa studier visar en àldersrelaterad incidensökning över tiden (Melton et al., 1987; WHO Study Group, 1994), även om dessa fynd inte är allmängiltiga (Melton et al., 1996). Urbaniseringen i centrala delar av Afrika har lett till en ökning av incidensen av höftfrakturer, även om nya siffror från Afrika är betydligt lägre än de gällande för nordamerikanska eller europeiska vita.
The incidence of clinically diagnosed vertebral fractures also rises steeply with age and the female to male incidence ratio after age adjustment is around 2:1 (Cooper et al, 1992b).
Incidensen av kliniskt diagnostiserade kotfrakturer ökar också kraftigt med åldern och förhållandet mellan incidens hos kvinnor och män är efter åldersjustering cirka 2:1 (Cooper et al., 1992b).
Vertebral fractures may occur in the absence of trauma or after minimal trauma, for example bending, lifting or turning.
Kotfrakturer kan förekomma utan trauma eller efter mycket litet trauma, till exempel efter böjning, vridning eller lyft.
Variations with ethnicity are not well studied but there is some evidence that vertebral fractures are less common in black than white women and that the prevalence of these fractures in Japanese women is similar to that observed in white
Olikheter relaterade till etnisk tillhörighet har inte studerats ingående, men det finns vissa tecken till att kotfrakturer är mindre vanligt
Vertebral fractures may result in pain, kyphosis, loss of height and resulting disability: although their impact on health remains to be accurately quantified, a proportion of patients suffer long-term pain and disability.
Kotfrakturer kan leda till smärta, kyfos, minskad kroppslängd och därmed till funktionshinder, men kotfrakturernas inverkan på hälsan behöver kartläggas ytterligare. Många patienter lider av långvarig smärta och funktionshinder.
Fractures of the distal forearm (Colles' fractures) usually follow a fall forward onto the outstretched hand.
Frakturer på den distala delen av underarmen (Colle's fraktur) uppstår vanligtvis till följd av fall framåt mot utsträckt hand.
In women, there is a linear increase in incidence between the age o\' around 45 and 60 years, followed by a plateau.
Hos kvinnor finns en linjär ökning av incidensen mellan ungefär 45 och 60 år, som sedan följs av en platå.
No age-related increase in the incidence of these fractures has been documented in men and the age-adjusted female to male ratio is 4:1 (Cooper. 1996).
Ingen àldersrelaterad ökning i incidensen av dessa frakturer har dokumenterats för män, och åldersrelaterat förhållande mellan kvinnor och män är 4:1 (Cooper, 1996).
The incidence of distal forearm fractures shows a peak in winter months which is related to the higher risk of falling outdoors in icy weather.
Incidensen av underarmsfrakturer uppvisar en topp under vintermånaderna, vilket relateras till större risk för fall utomhus vid halka.
The majority of these fractures are treated in hospital out-patient departments, although very elderly women may require in-patient treatment.
Majoriteten av dessa frakturer behandlas på sjukhusens öppenvårdsmottagningar, även om mycket gamla kvinnor kan behöva sjukhusvård.
Algodystrophy occurs after fracture in one-quarter to one-third of patients and there may also be lasting deformity and dysfunction in a minority.
Algodystrofi uppstår efter frakturer hos en fjärdedel till en tredjedel av patienterna och en minoritet kan också drabbas av bestående deformering och dysfunktion.
1.2 Incidence/prevalence rates for osteoporotic fractures in Europe
Incidens/prevalens av osteoporotiska frakturer i Europa
The occurrence of a disease or of an event can be expressed either as the prevalence, i.e. the number of persons suffering from the disease at a given time point, or the incidence, which is the number of new events occurring over a specified period of time.
Förekomsten av en sjukdom eller en företeelse kan uttryckas antingen som prevalensen, dvs. antalet personer som lider av sjukdomen vid en given tidpunkt, eller incidensen, vilket är antalet nya fall som uppstår under en viss tidsperiod.
The major osteoporotic complications, hip and vertebral fractures, differ in their mode of presentation.
De svåraste osteoporotiska komplikationerna, dvs. höft- och kotfrakturer, skiljer sig åt i presentation.
Whereas hip fractures invariably come to clinical attention (Johnell et al, 1992; Bacon et al, 1996), vertebral fractures have a much more variable clinical presentation; the majority are asymptomatic and in the remaining cases there may be variable degrees of pain, deformity and disability (Cooper et al, 1993; Melton et al, 1993; Chrischilles et al, 1994; Johnell et al, 1997).
Då höftfrakturer utan undantag får klinisk behandling (Johnell et al., 1992; Bacon et al., 1996), uppvisar kotfrakturer en mycket mer varierad klinisk bild, där merparten är asymptomatiska och i de återstående fallen kan man finna olika grader av smärta, deformering och funktionshinder (Cooper et al., 1993; Melton et al., 1993; Chrischilles et al., 1994; Johnell et al., 1997).
These differing presentations of the two fracture types necessitate different measures of occurrence, namely incidence for hip fractures and prevalence for vertebral fractures.
På grund av att de två frakturtyperna manifesterar sig på olika sätt, krävs det också olika mått på förekomst, nämligen incidens för höftfrakturer och prevalens för kotfrakturer.
In this report the incidence of hip fracture and prevalence of vertebral fracture in European Union member states was compiled from published data or information obtained by personal communication.
I den här rapporten har incidensen av höftfrakturer och prevalensen av kotfrakturer i Europeiska unionens medlemsstater sammanställts utifrån publicerade data eller uppgifter som erhållits genom personlig kommunikation.
The data have been obtained from two types of source; survey data (direct assessment of fracture rates in defined populations) and official health services administrative data.
Data har erhållits från två olika slags källor, antingen från surveys (direkt mätning av antal frakturer i definierade befolkningsgrupper) eller officiella administrativa sjukvårdsuppgifter.
In some countries, however, no information on incidence/prevalence rates was available and, in these cases, information from other countries was substituted (Table 1.2).
I några länder fanns dock inte uppgifter om incidens/prevalens tillgängliga och i dessa fall användes information från andra länder (tabell 1.2).
1.2.1 Hip fracture
1.2.1 Höftfraktur
Incidence data on hip fractures, both cervical and trochanteric, were collected from several sources.
Uppgifter om incidens av höftfrakturer, både cervikala och trokantära, har samlats in från flera källor.
For Portugal, Spain, France, Italy and Greece incidence figures were obtained from the MEDOS study (Elffors et al, 1994).
För Portugal, Spanien, Frankrike, Italien och Grekland användes incidensdata från Medos-studien (Elffors et al., 1994).
In countries with more than one centre, the agespecific incidences were weighted according to the size of the catchment areas.
I länder med mer än ett center relaterades den åldersspecifika förekomsten till storleken på upptagningsområdet.
For Finland, data from a register study were utilised (Bacon et al, 1996) and for Sweden from a Stockholm register study (Hedlund, 1985).
För Finland användes data från en registerundersökning (Bacon et al., 1996) och för Sverige från en registerundersökning från Stockholm (Hedlund, 1985).
Data for Denmark were obtained from a populationbased survey performed between 1964 and 1993 and comprising 68,246 and 56,345 person-years in men and women respectively aged 65 years or more (M Schroll, personal communication), For the Netherlands, data were obtained from a report for the Dutch Institute for Medical Technology (IMTA; de Laet et al, 1996); this was a register study, covering all hip fractures in the entire population of 7,535,268 and 7,703,914 men and women respectively.
Data från Danmark erhölls från en befolkningsbaserad undersökning som utfördes mellan 1964 och 1993 och som omfattade 68 246 och 56 345 personår för män respektive kvinnor i åldern 65 år och äldre (M. Schroll, personligt meddelande).
Data for the UK were obtained from a recent study from the South of England (McColl et al, in press).
För Nederländerna fick man uppgifter från en rapport från det holländska institutet för medicinsk teknik (IMTA; de Laet et al., 1996). Detta var en
Incidence was considered to increase exponentially with age.
Förekomsten antogs öka exponentiellt med åldern.
Therefore, all agespecific incidence data were transformed into natural logarithms at the mid-point of the age range, after which the linear regression was computed and incidence figures with a "smoother" distribution could be processed.
Därför omvandlades alla åldersspecifika data till naturliga logaritmer vid mitten i aldersintervallet, varefter den linjära regressionen beräknades och incidenssiffror med en "jämnare" fördelning kunde framställas.
Incidence was calculated according to the following algorithm:
Incidensen beräknades enligt följande algoritm:
This procedure was performed to adjust for small sample sizes and to make age groups homogeneously distributed.
Proceduren användes för att justera för små populationer och för att fördela åldersgrupperna jämnt.
The resulting agespecific incidence data are shown in Table 1.3.
Den därav resulterande åldersspecifika incidensen visas i tabell 1.3.
Data on the prevalence of vertebral fractures were collected from the EVOS study (O'Neill et al, 1996), in which fracture prevalence was estimated using two different methods of standardised radiological assessment.
Uppgifter om prevalensen av kotfrakturer samlades in från Evos-studien (O'Neill et al., 1996), där frakturprevalensen bedömdes utifrån två olika metoder för standardiserade röntgenbedömningar.