natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Its focus is on the overall trends in net job creation and underlying labour market conditions, including the specific areas for action identified in the conclusions of the European Council meeting in Essen in December 1994.
Uppmärksamheten är huvudsakligen riktad mot de övergripande tendenser som kan urskiljas med avseende på netto ökningen av arbetstillfällen och de underliggande förutsättningarna på arbetsmarknaden, däribland de konkreta åtgärdsprogram som anges i Europeiska rådets slutsatser från mötet i Essen i december 1994.
The aim is to provide a basis for assessing the effectiveness of employment policy overall, which can ultimately only be satisfactorily judged in terms of whether it results in the better achievement of end-objectives.
Målet är att ge en utgångspunkt för utvärderingen av sysselsättningspolitikens effektivitet i stort, vilken i sista hand endast kan bedömas nöjaktigt om det går att konstatera att den leder till bättre slutresultat eller ej.
The third section examines the pattern of the change in employment in some detail, focusing, in particular, on the number of jobs going to women as opposed to men, the change in the importance of selfemployment relative to waged employment, the number of parttime as opposed to fulltime jobs, the sectors in which the jobs have been created or lost and the kinds of skills and qualifications demanded.
I det tredje kapitlet granskas sysselsättningens förändringsmönster närmare, med särskilt tonvikt på hur många arbeten som går till kvinnor jämfört med hur många som går till män, förändringar i förhållandet mellan egenföretagande och lönearbete, förhållandet mellan deltids- och heltidsarbete, de sektorer inom vilka arbetstillfällen har tillkommit eller gått förlorade samt vilka typer av kom petens och meriter som efterfrå gas.
A specific point of interest is to identify new forms of employment and new areas of activity which are developing to replace jobs lost in declining sectors.
Särskilt intressant är att kartlägga nya anställningsformer och nya verksamhetsområden som är på väg att ersätta försvinnande arbetstillfällen i krympande sektorer. rer.
Employment objectives, however, are not unidimensional.
Sysselsättningsmål är dock inte endimensionella.
It is not sufficient merely to examine whether more or less jobs are being created or whether unemployment is going up or down.
Det räcker inte med att bara undersöka om fler eller fär re arbetstillfällen skapas eller om arbetslösheten går upp eller ner.
There are a number of other aspects which are no less important, such as where jobs are expanding or declining, the changing terms and conditions of employment and the main groups in the labour market being affected.
Det finns ett antal andra aspekter som inte är mindre viktiga, t.ex. var arbetena ökar eller minskar, ändringar i arbetsrätt och anställningsvillkor och vilka huvudgrupper på arbetsmarknaden som berörs.
All of these need to be considered in order to form an overall view of performance.
Alla dessa sidor behöver belysas för att man skall kunna bilda sig en generell uppfattning om de uppnådda resultaten.
The fourth section examines the effects of these changes in employ ment on unemployment in Member States, especially of those groups in the labour market which have been hardest hit by job shortages — the young in most countries, older age groups in others.
I det fjärde kapitlet granskas hur dessa förändringar i arbetslivet påverkar sysselsättningen och ar betslösheten i medlemsstaterna, särskilt bland de grupper på arbets marknaden som drabbats hårdast av arbetsbristen, dvs. ungdomar i de flesta länder, äldre personer i andra.
Particular attention is focused on longterm unemployment which has been a major problem in the Union over the past decade.
Särskild uppmärksamhet ägnas långtidsarbetslösheten, som i EU har varit ett av de stora problemen under den senaste tioårsperioden. rioden.
Outline
Översikt
The analysis is divided into six sections.
Analysen är indelad i sex kapitel.
In the first, employment developments across the Union as a whole over the recent past are examined and compared with those in other industrialised parts of the world, specifically the US and
I det första granskas sysselsättning ens utveckling på senare tid inom Europeiska unionen i dess helhet ochjämförs med utvecklingen i and ra industrialiserade områden i värl
The fifth section considers develop ments in certain important labour market features in Member States.
I det femte kapitlet granskas för det första förändringar av lönenivåerna — och av arbetskraftskostnaderna i största allmänhet — i förhållande till arbetskraftens produktivitet.
Specifically, it examines, first, changes in wage levels — and in labour costs, in general — relative to changes in labour productivity in order to assess the scope for
Syftet är att uppskatta arbetsgivarnas utrymme för skapandet av nya
Section 1 Employment and unemployment trends in the Union
Kapitel 1 Sysselsättningens och arbetslöshetens utveckling i Europeiska unionen
Employment and unemployment trends in the Union by almost 900 thousand (and by 1.7 million including the fall that occurred in 1990 before the re cession started elsewhere), in Spain, by almost 800 thousand and in the former West Germany, nearly 600 thousand.
Sysselsättningens och arbetslöshetens utveckling i Europeiska unionen i de fem länder där sysselsättning­en ökade — Belgien, Irland, Luxemburg, Nederländerna och Österrike — var ökningen ingen­stans tillräckligt stor för att hindra arbetslösheten från att stiga.
proportion of the jobs gained earlier. While the fall in employment was not common to all Member States between 1991 and 1994, in the five countries in which em ployment increased — Belgium, Ireland, Luxembourg, the Netherlands and Austria — the rise was in no case large enough to prevent unemployment from increasing.
900.000 (och med 1,7 miljoner om man räknar in den minskning som inträffade 1990, innan konjunk­turnedgången började någon an­nanstans), i Spanien med nästan 800.000 och i före detta Västtysk­land med nästan 600.000.
The three latter countries together were responsible for over 60% of the growth in the number of people in employment in the Union as a whole between 1985 and 1990 — each experiencing a rise of some 2 million.
De tre senare länderna svarade tillsammans för mer än 60% av ök­ningen av antalet sysselsatta i unionen mellan 1985 och 1990 — i vart och ett skedde en ökning med ungefär två miljoner.
Each, therefore, lost during the recession a significant
Under låg­konjunkturen förlorade sålunda alla tre en betydande del av de arbetstillfällen som skapats tidi­gare.
The loss of jobs meant that employ ment in the Union declined from a peak of 62% of working-age population (the employment rate, a measure of the performance of
Förlusten av arbetstillfällen inne­bar att sysselsättningen i EU gick ned från en topp på 62% av den arbetsföra delen av befolkningen (sysselsättningsgraden är ett mått på medlemsstaternas förmåga att skapa arbetstillfällen fór dem som kan förväntas vilja arbeta, varvid man med "arbetsför befolkning" avser människor mellan 15 och 64 års ålder) år 1992 till mindre än 60% 1994, dvs. en tillbakagång till 1988 års nivå efter åtta års
Employment rates in the Union and elsewhere, 1972-94
Sysselsättningstal i unionen och andra länder 1972­94 i % av befolkningen (15-64)
The numbers employed in the European Union as a whole (ie in cluding the three new Member States as well as the new Länder in the East of Germany) fell by around 4% between 1991 and 1994 and by around 2% in 1993 alone, in each case, twice as large as any previous fall over a comparable period since the war.
Antalet sysselsatta inom hela EU (dvs. inklusive de tre nya med­lemsstaterna och de nya delstater­na i östra Tyskland) sjönk med 4% mellan 1991 och 1994, och med un­gefär 2% enbart under 1993, dvs. i båda fallen en minskning som var dubbelt så stor som vid samtliga tillfällen då det skett en nedgång under jämförliga perioder efter andra världskriget.
(Employment fell by 1% in 1975 and 1981, following the two world oil price crises and by around 2% between 1980 and 1983 (see Box for a description of the employment figures used here).
(Sysselsätt­ningen sjönk med 1% åren 1975 och 1981 som en följd av de två oljekriserna och med 2% åren 1980­1983 (jfr rutan som illu­strerar de sysselsättningstal som förekommer här).)
The period of record employment growth between 1985 and 1990, when the net addition to jobs was greater than at any time over the preceding 30 years was, therefore, followed by a period of record job losses.
Perioden 1985­1990 med en rekordartad tillväxt i sysselsättningen, när nettoökning­en av arbetstillfällen var större än vid något annat tillfälle under de föregående 30 åren, följdes sålun­da av en period av rekordartade förluster av arbetstillfällen.
As a result, the total numbers in work in 1994 in the Member States taken together were about the same as they had been in 1988.
Till följd av detta var det sammanlag­da antalet förvärvsarbetande i medlemsstaterna år 1994 ungefär det samma som år 1988.
Around 60% of the 10 million or so extra jobs created between 1985 and 1990 were, therefore, effectively lost in the three years 1991 to 1994.
Ungefär 60% av de omkring tio miljoner nya arbeten som tillkom mellan 1985 och 1990 gick alltså netto förlorade under de därefter följande tre åren.
Of the net loss of jobs of 6 million between 1991 and 1994, around 800 thousand were in two of the new Member States, Finland and Sweden, both of which were hit particularly hard by the recent recession, while just over one million was in the former East Germany.
Av nettoförlusten på sex miljoner arbetstillfällen mellan 1990 och 1994 föll ungefär 800.000 på två av de nya medlemsstaterna, nämli­gen Finland och Sverige, som båda drabbades särdeles hårt av den se­naste lågkonjunkturen, medan drygt en miljon arbeten gick förlo­rade i förutvarande Östtyskland.
At the same time, some of the older Member States experienced similarly large job losses.
Samtidigt gick lika många arbeten förlorade i de gamla medlemssta­terna.
In Italy, the numbers in employment fell by over 1.7 million, in the UK,
I Italien sjönk antalet sys­selsatta med över 1,7 miljoner, i Storbritannien med nästan
Employment in the Union
Sysselsättningen i unionen
Unlike for unemployment, where there is a generally accepted source of comparable data on the position in different Member States (the Eurostat comparable unemployment rates), there is no agreed set of data on employment in the Union which is similarly regarded as the most comparable and reliable.
Till skillnad från arbetslöshet, for vilken det finns en allmänt vedertagen källa för jämförbara uppgifter om läget i de olika medlemsstaterna (jämförbara arbetslöshetssiffror från Eurostat) finns det inget överenskommet uppgiftssystem vad gäller sysselsättningen i unionen, som samtidigt kan anses vara det mest jämförbara och pålitliga.
This is a serious deficiency especially given the increasing concern of policy with employment and job creation.
Detta är en allvarlig brist, i synnerhet med tanke på att det i politiken ägnas allt större uppmärksamhet åt sysselsättning och nya arbetstillfällen.
It is even more serious when the two series commonly used, the employment series from the National Accounts and that derived from the annual Community Labour Force Survey (LFS), show different figures and different changes over time, as they do for some countries.
Det är desto allvarligare när de två serierna som vanligtvis används, sysselsättningsserien från nationalräkenskaperna och serien från gemenskapens arbetskraftsundersökningar som genomförs varje år, visar olika siffror och olika föränd ringar över tiden, vilket faktiskt sker för somliga länder.
Fortunately for the majority of Member States, there is not a significant difference between the two sources, though since the LFS relates to a specific point in time (Spring) and the National Accounts to annual averages, some difference is to be expected.
Vad gäller de flesta medlemsstater är det lyckligtvis ingen större skillnad mellan de båda källorna, trots att man kan förvänta sig vissa skillnader, eftersom gemenskapens arbetskraftsundersökningar gäller en viss tidpunkt (våren) och nationalräkenskaperna det årliga genomsnittet.
For some countries, however, and for four, in particular — Italy, Luxembourg, the Netherlands and Portugal — there is a substantial difference, of 10% or more in terms of numbers employed.
För vissa länder, och för fyra länder i synnerhet, nämligen Italien, Luxemburg, Nederländerna och Portugal, finns det en betydande skillnad på 10 % eller mer i antalet sysselsatta.
For Italy, the difference arises from the inclusion in the National Accounts figures of estimated numbers working in the informal or grey economy, who will often have two jobs; in Luxembourg, from the fact that significantly more people work in the country (and are included in the National Accounts figures) than are resident there (which is the basis for the LFS figures); and in the Netherlands, from the fact that the National Accounts data are in terms of person-years rather than numbers.
Vad beträffar Italien är skillnaden orsakad av att man i nationalräkenskaperna inbegriper siffror för uppskattade antal personer sysselsatta i den informella ekonomin, personer som ofta har två arbeten. I Luxemburg orsakas skillnaden av att ett betydligt större antal personer arbetar i landet (och ingår i nationalräkenskaperna) än antalet invånare (vilket utgör grunden för siffrorna i gemenskapens arbetskraftsundersökningar).
In Portugal, the reason is unclear.
I Nederländerna uttrycks national räkenskaperna i person-år och inte i antalet sysselsatta.
In the case of all these countries, as for Belgium and Denmark in respect of changes over time, the conclusions drawn from an analysis of employment figures, and the policy implications, can, therefore, vary according to the source used.
Beträffande alla dessa länder, samt för Belgien och Danmark vad gäller förändringar över tiden, kan slutsatserna från analyserna av sysselsättningssiffror och effekterna på politiken därför variera beroende på vilken källa som används.
This applies not only to the numbers in work by also to the numbers in the labour force, which are given by the sum of those employed and those who are unemployed.
Detta gäller inte bara antalet sysselsatta men också antalet personer i arbetskraften, vilket man erhåller som summan av antalet sysselsatta och antalet arbetslösa.
(In cases where the National Accounts data are used to measure employment, this gives rise to an in-built inconsistency insofar as the labour force figures which underlie the unemployment rates are different from the sum of employment plus unemployment. )
(I de fall där nationalräkenskaperna används till att mäta sysselsättning orsakar detta en inbyggd inkonsekvens, eftersom siffrorna för arbetskraften som ligger till grund fór arbetslöshetsgraden skiljer sig från summan av sysselsatta och arbetslösa).
The employment data analysed in this Report differ according to the issue concerned, as explained in the Sources section at the end.
De sysselsättningsdata som analyseras i denna rapport varierar beroende på den fråga som berörs, vilket förklaras i avsnittet "Källor" i slutet.
In general, the LFS is used for all detailed analysis of labour market features.
I allmänhet används gemenskapens arbetskraftsundersökningar för all detaljerad analys av arbetsmarknadens egenskaper.
When examining year-to-year changes in total employment over time, however, the National Accounts data are used since these ought to be a more reliable indicator of these than the LFS, partly because of the sample basis of the latter, partly because of periodic rebasing and improvements in design.
Vid undersökning av årliga förändringar i den totala sysselsättningen används emellertid nationalräkenskaperna, eftersom dessa borde vara en mer pålitlig indikator av dessa förändringar än gemenskapens arbetskraftsundersökningar, dels eftersom de senare är baserade på urval, dels eftersom de då och då ändrar bas och utformning.
For Italy, the Netherlands and Portugal, however, because of serious problems with the National Accounts data, especially given the main concern here which is to examine the numbers in employment rather than the volume of labour input or the number of jobs, LFS data have been used for total employment (the average of quarterly figures for Italy and Portugal).
På grund av allvarliga problem med uppgifterna från nationalräkenskaperna, särskilt med tanke på huvudfrågan här, dvs. att undersöka antalet sysselsatta snarare än volymen arbete eller antalet arbetstillfällen, används dock för Italien, Nederländerna och Portugal uppgifter från gemenskapens arbetskraftsundersökningar för den totala sysselsättningen (medeltalet för kvartalssiffror för Italien och Portugal).
Although it is not entirely satisfactory to mix sources in this way, in this case, there seems little alternative given the data at present available.
Det är visserligen inte tillfredsställande att blanda källor på detta sätt, men i det här fallet verkar det inte finnas något alternativ med tanke på de uppgifter som står till buds.
This means that the figures for total employment in these three countries and in the Union as a whole quoted in this Report may differ from those in other Commission publications based wholly on a single source of data.
Detta innebär att de siffror för den totala sysselsättningen i dessa tre länder och i unionen som helhet som presenteras i denna rapport kan skilja sig från siffrorna i andra publikationer från gemenskapen som till sin helhet är baserade på en enda datakälla.
Employment in the new Member States
Sysselsättningen i de nya medlemsstaterna
So far as possible, given the constraints of data availability, the new Member States have been included in the analysis.
De nya medlemsstaterna har, givet de begränsningar som finns i tillgången till data, i möjligaste mån inkluderats i analysen.
The figures used for Finland and Sweden come from their national labour force surveys and should be broadly comparable with data from the Community Labour Force Survey, though the form of the questions asked may in some cases be slightly different.
Siffrorna för Finland och Sverige kommer från deras nationella arbetskraftsundersökningar och borde i stort vara jämförbara med uppgifterna från gemenskapens arbetskraftsundersökningar, fastän frågorna som ställts kan ha avvikit i formen.
For Austria, there is as yet no labour force survey and the data used come from other national sources.
För Österrike finns det ännu ingen arbetskraftsundersökning och de uppgifter som använts kommer från andra nationella källor.
These, it should be emphasised, are much less comparable with the figures for other Member States and should be considered as indicative only.
Det bör understrykas att dessa källor i mycket lägre grad är jämförbara med siffrorna för de andra medlemsstaterna och endast bör ses som vägledande.
Employment in Germany
Sysselsättningen i Tyskland
The data for Germany examined in this Report relate to the former West Germany for the years before 1991 and for the years after to total Germany including the new Lander, except where indicated (which is usually where it significantly distorts the analysis of changes over time).
Uppgifterna för Tyskland som granskats i denna rapport gäller för före detta Förbundsrepubliken Tyskland för åren fram till 1991, och för hela Tyskland, inklusive nya Länder, för de följande åren utom när annat anges (vanligen då de avsevärt snedvrider analysen av förändringar över tiden).
6V2% in 1994, below the average of the past 20 years and approaching the lowest figure achieved since 1974 (572% in 1989).
Kapitel 1 Sysselsättningens och arbetslöshetens utveckling i Europeiska unionen de senaste 20 åren som arbetslös heten sjönk.
Member States in creating job for those who are likely to want to work, working age being defined as 15 to 64) in 1992 to under 60% in 1994, back to the 1988 level after 8 years of continuous increase (Graph 8).
oavbruten ökning (diagram 8).
(The employment figures used differ from those in previous Employment in Europe reports, see Box for details.)
(De använda sysselsättningssiffrorna skiljer sig från dem i de tidigare rapporterna Sysselsättningen i Europa, se rutan fór ytterligare de taljer.) nad från i Europeiska unionen finns alltså inget tecken på någon uppåtgående tendens i arbetslös heten under den perioden, och se dan 1983 har USA lyckats klara både en genomgående lägre ar betslöshet än EU och en högre sysselsättningsgrad. selsättningsgrad.
Reflecting the sharp drop in the numbers employed, unemployment increased particularly steeply in the three new Member States, from under 3% in 1990 to 972% in 1994,
Arbetslöshetens utveckling åter speglade det drastiskt sjunkande antalet förvärvsarbetande och öka de särskilt kraftigt i de tre nya medlemsstaterna, från mindre än 3% 1990 till 9,5% år 1994, även om återigen praktiskt taget hela ökningen inträffade i Finland och Sverige, särskilt i det förstnämnda landet där arbetslösheten steg till drygt 18%.
European Union, therefore, there is no sign of an upward trend in unemployment over this period, and since 1983, the US has succeeded in attaining both a con­sistently lower rate of joblessness than the Union and a higher level of employment in relation to popula­tion of working age.
Den erfarenheten står i bjärt kontrast till dessa tre länders noteringar på 70- och 80-talen, när de både sammantaget och vart och ett fór sig lyckades hålla arbetslös heten mycket under nivån i dåvarande EG.
though again, virtually all of the rise occurred in Finland and Sweden, especially the former where it rose to over 18%.
Nedgången i de nya medlemsstaterna, helt begränsad till Finland och Sverige, var mycket mer uttalad.
This ex­perience contrasts markedly with the record of these three countries over the 1970s and 1980s, when they succeeded, both collectively and individually in keeping the rate of unemployment well below that in the rest of the Union.
Sedan sysselsättningen där hade ökat gradvis under hela 70och 80-talen — i motsats till resten av EU, där den sjönk från 65% till 58% under tioårsperioden efter den första oljekrisen, minskade den mellan 1990 och 1994 från 73% till 67% av den arbetsföra befolkningen, dvs. fortfarande en mycket högre andel än genomsnittet fór övriga medlemsstater men lägre än någon gång tidigare under de föregående 25 åren.
The same is true of Japan, though in this case the superior perfor­mance in terms of maintaining high numbers of people in work and low rates of unemployment dates back to well before the 1980s.
Detsamma gäller fór Japan, även om i detta fall det utomordentliga resultatet, mätt som förmågan att hålla ett stort antal individer i för värvsarbete och nå låga arbetslös hetssiffror, kan ledas tillbaka till tiden långt före 1980-talet.
Despite its most serious recession of the post­war years, Japan has succeeded in keeping employment above 75% of working-age population — though it fell slightly between 1992 and
Trots sin allvarligaste konjunkturnedgång under efterkrigstiden lyckades Japan hålla sysselsättningen en bra bit över 75% av den arbets föra befolkningen, även om den sjönk något åren 1992-1994, och hålla arbetslösheten under 3%.
After rising grad­ually throughout the 1970s and 1980s, in contrast to the rest of the Union where it fell from 65% to 58% in the decade after the first oil price crisis, employment declined be­tween 1990 and 1994 from 73% of working-age population to 67%, still well above the level in the other Member States taken together but lower than at any time over the preceding 25 years.
Arbetslösheten har gått upp efter 1992, men denna ökning har omfattat mindre än 1% av den tillgängliga arbetskraften, en avsevärt mindre ökning än i Europa.
Unemployment rates in the Union and elsewhere, 1972-94
Arbetslöshetstal i unionen och andra länder 1972-94
, „ % labour force
J _ i % av arbetskraften 12 r