natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Perhaps the report could be passed on to Mr van den Broek.
Kanske kan det här meddelandet vidarebefordras till kollega van den Broek.
President. — That concludes this item.
Ordföranden. — Härmed förklarar jag denna punkt på föredragningslistan avslutad.
President. — The next item is the joint debate on the following reports:
Ordföranden. — Nästa punkt enligt föredragningslistan är den gemensamma debatten om följande tre betänkanden: den:
— A4­0085/99 by Mr Robles Piquer, on behalf of the Committee on Research, Technological Development and Energy, on the proposal for a Council Decision adopting a multiannual programme for the promotion of renewable energy sources in the Community (1998­2002) (ALTENER II) (COM(97)0550 ­C4­0071/98­97/0370(SYN));
— Betänkande (A4-0085/99) av Robles Piquer för utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi om förslaget till rådets beslut om antagande av ett flerårigt program för främjande av förnybara energikällor inom gemenskapen (1998-2002) (KOM(97)0550 — C4-0071/98-97/0370(SYN)),
— A4­0084/99 by Mrs Bloch von Blottnitz, on behalf of the Committee on Research, Technological Development and Energy, on the proposal for a Council Decision adopting a multiannual programme for the promotion of energy efficiency (1998­2002) (COM(97)0550 ­ C4­0072/98­97/0371(SYN));
— Betänkande (A4-0084/99) av Bloch von Blottnitz för utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi om förslaget till rådets beslut om antagande av ett flerårigt program för att främja en effektiv energianvändning (1998-2002) (KOM(97)0550 — C4-0072/98-97/0371(SYN)),
— A4­0086/99 by Mr Stockmann, on behalf of the Committee on Research, Technological Development and Energy, on the communication from the Commission on energy efficiency in the European Community — towards a strategy for the rational use of energy (COM(98)0246 ­ C4­0316/98).
— Betänkande (A4-0086/99) av Stockmann för utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi om kommissionens meddelande om energieffektivisering i Europeiska gemenskapen — inför en strategi för rationell energianvändning (KOM(98)0246 — C4-0316/98). \
Robles Piquer (PPE), rapporteur. — (ES) Madam President, in 1916, Thomas Edison, who knew a thing or two about electricity, wrote the following: 'We should use the forces of nature to obtain our energy.
Robles Piquer (PPE), föredragande. — (ES) Fru ordförande! Tomas Edison — som visste något litet om elektricitet — skrev 1916 det jag tänker läsa: "Vi borde använda naturens krafter för att utvinna vår energi.
Light from the sun, wind and the tides are forms of this energy.
Solljuset, vinden, vattenströmmarna är några av dessa energislag.
But no, we burn forests and coal as if we were burning the door to our house to keep us warm.
Men låt oss inte bränna skogarna och kolet som om vi brände dör ren till vårt hus för att värma oss.
We live like savage invaders of the earth and not as if these resources were ours forever.'
Vi lever som vilda ockupanter av jorden och inte som om dessa resurser tillhörde oss för alltid."
In my mind, these dreadful words, written over 80 years ago in the middle of the First World War, are clearly an appropriate starting point for the debate on the three reports the European Commission is using to help fill the gap left by a lack of a Community energy policy. The Member States do not want this policy, even though the Members of this House and the Commission are in favour of it.
Dessa hemska ord skrivna för mer än 80 år sedan, mitt under det pågående första världskriget, inleder utan tvivel på ett lämpligt sätt — enligt mitt sätt att se — denna debatt om tre betänkanden, genom vilka kommissionen hjälper oss att fylla hålet efter en gemensam energipolitik som länderna inte vill ha, även om vi ledamöter och kommis sionsledamöterna vill ha det.
I am referring initially to the report by Mrs Bloch von Blottnitz and to the report by Mr Stockmann — the first on energy efficiency and the second on the rational use and saving of energy.
Jag talar i första hand om Bloch von Blottnitz och Stockmanns betänkanden — det för sta om effektivitet och det andra om ett rationellt användande och energisparande -. Vi skall tala om dem senare.
My report, Madam President, is a report on the section of the new Framework Programme for Action in the Energy Sector that attempts to establish a multiannual programme for the promotion of renewable energy sources. If we look closely, we find that this is the key element of the whole programme.
Vad gäller mitt betänkande, fru ordförande, handlar det om ett betänkande om den del i det nya energipolitiska ram programmet som är inriktat på att försöka etablera en flerårig plan för att främja förnybara energikällor och som ut gör huvuddelen, om vi tänker på dess omfattning, av den övergripande texten.
In short, it is an attempt to strengthen, extend and improve the effects — I would say the positive effects — of the Altener programme, which has now become Altener II.
Det handlar kort sagt om att främja, utsträcka och förbättra effekterna — jag skulle vilja säga vinsterna — med Altener-programmet, som nu är Altener II.
The programme covers activities that seek to naturally maintain the ecological balance, to respect the environment, and to ensure security of supply while reducing energy import dependence, as the percentage of such imports is growing rapidly in the European Union. Also, by exploiting these renewable energies, it seeks to reach a certain balance with the technological advances made and to create jobs.
Det är aktiviteter som naturligt genomförs för att behålla den ekologiska balansen, respektera miljön, garantera le veranser genom att minska importen vars andel växer så mycket i Europeiska unionen och även uppnå en viss jämvikt med de tekniska framstegen, i användandet av dessa förnybara energikällor, liksom att skapa sysselsättning.
There are forerunners to these reports and to this situation.
Det finns föregångare till dessa betänkanden och denna situation.
Firstly, there was Altener I, from 1993 to 1997, then the provisional form and the final version of Altener II that should take us up to the year 2002.
Altener I, i första hand, under åren 1993-1997, den provisoriska Altener Il-formuleringen och det definitiva Altener II som skall föra oss fram till år 2002.
Let me also remind you of such important documents as the Green and White Papers from the Commission and, if I may make a slightly more personal reference in this case, the 1994 Madrid Conference. In a week's time we will reach the end of the first five­year period since this meeting was held.
Tillåt mig också att påminna om så viktiga dokument som kommissionens grönbok och vitbok, och om ni tillåter en mer personlig hänvisning i detta fall, Madridkonferensen 1994, vi kommer inom en vecka att fira den första femårsperioden sedan den hölls.
We are talking here about wind energy, thermal and photovoltaic solar energy, biomass, small­scale hydroelectric schemes under 10 megawatts, geothermal energy and, perhaps in the future, harnessing energy from tides.
Här talar vi om vindenergi, solvärme och solceller, biomassa, små vattenkraftverk på under tio megawatt, jordvärme och kanske i framtiden också ett utnyttjande av tidvattnet.
Recently, interest in all these forms has clearly increased, not decreased.
För allt detta, måste vi säga, har under dessa år intresset ökat.
No 4-536/176
Det har inte minskat.
Debates of the European Parliament
För några dagar sedan skrev en stor fransk dagstidning i en ordlek att vindenergin har medvind.
Robles Piquer well, although this is the form that is experiencing greatest growth.
Jag tror att det lyckligtvis inte bara är vindenergin som växer, även om det är den som växer mest.
I believe that on this matter you must choose between three attitudes.
I denna fråga gäller det att inta en av tre ståndpunkter.
Either you believe that our efforts concerning these forms of energy are useless, or you think that these energies could replace conventional forms in the near future, or, and in my opinion this is the sensible position, you believe that we should slowly increase the percentage of energy consumption from renewable sources under the terms that have been laid out in all these documents. Of course, we still cannot describe such documents as satisfactory or definitive but they are an important first step.
Antingen tror man att dessa ansträngningar är meningslösa, eller så tror man att dessa energikällor inom en nära framtid kan ersätta de konventionella, eller — och enligt min mening den mest rimliga inställningen — så ökar andelen energikonsumtion från förnybara energikällor gradvis i de termer vi har pekat på i alla dessa dokument och som vi naturligtvis inte ännu kan betrakta som tillfredsställande eller definitiva, men som innebär ett första viktigt steg.
Many countries are already aware of the fact that this situation is changing.
Det finns många länder — det skulle vara svårt att nämna dem alla på grund av tidsbristen — som är medvetna om att denna situation förändras.
It would be difficult to list them here due to a lack of time but I will mention one simple figure: at this moment in time I can tell you that, in 1998, the amount of wind energy produced and consumed in the European Union increased by no less than a third in relation to 1997.
Jag skall ge en enda uppgift: just nu vet vi att under 1998 har den vindenergi som produceras och konsumeras i Europeiska unionen ökat med inte mindre än en tredjedel i förhållande till 1997.
I should like to finish by saying that we must continue along these lines and that, as rapporteur, I recommend that we all vote in favour of my report as well as in favour of the other two.
Jag slutar för att säga att vi anser att vi måste följa samma linje och att jag för min del, som föredragande, rekommenderar mina kolleger att rösta för såväl mitt betänkande som de andra två.
In the case of my report and that of Mrs Bloch von Blottnitz, we should vote in favour of the amendments already accepted by the Committee on Energy, Research and Technological Development.
I mitt och i Bloch von Blottnitz fall med de ändringsförslag som redan godtagits av själva utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi.
I do not think that we need to include the others.
Jag tycker att de övriga inte är nödvändiga att ta med.
In conclusion, I should like to congratulate my two colleagues whose reports we are about to consider.
För att avsluta vill jag, med er tillåtelse, gratulera de två kolleger vars betänkanden vi nu skall behandla.
Bloch von Blottnitz (V), rapporteur. — (DE) Madam President, together with the Altener programme, the SAVE programme is our only weapon for achieving the 8% reduction targets to which we committed ourselves in the Kyoto Protocol.
Bloch von Blottnitz (V), föredragande. — (DE) Fru ordförande! Save-programmet är förutom Altener- programmet vårt enda medel att uppnå det minskningsmål på 8 procent som vi har förbundit oss till i Kyotoprotokollet.
This makes it all the more amazing and incomprehensible that we only intend to spend ECU 68.45 million on SAVE II over five years and ECU 281.1 million on Altener, also over five years, whilst in the same year we are throwing ECU 170 million at nuclear fusion for just one year!
Därför är det förvånande och obegripligt att vi för Save II till exempel endast avsätter 68,45 miljoner ecu för fem år och 281,1 miljoner ecu för Altener också det för fem år, samtidigt som vi slösar bort 170 miljoner ecu på fusioner!
There is also something else that I find puzzling: how is it that when the Commission was evaluating SAVE I it came to the very firm conclusion that only legislative measures would help us to achieve our objectives, yet such measures are quite absent from SAVE II?
Det är också en annan sak som jag har svårt att förstå: När kommissionen i sin utvärdering av Save I-programmet kom mer fram till beslutet och konstaterandet att endast lagstiftningsåtgärder kan föra oss vidare mot målet, varför finns det då inga sådana i Save II?
I have also failed to find a clear list of what we actually want to achieve.
Jag saknar också en grundlig framställning av vad det egentligen är man vill.
However, one thing is certain: in Germany, for example, equipment in permanent stand-by mode in homes and offices consumes the equivalent of the output of two 1 000 MW power stations. This is irrefutably stated in a study by our own Federal Environmental Agency.
Men det har klarlagts — detta råder det ingen tvekan om enligt en undersökning som utförts av den tyska miljöstyrelsen — att vi i Tyskland till exempel genom stand-by-kretsar i hushållet och på kontor förbrukar lika mycket elektricitet som produceras av två kraftverk i 1000 megawatt-klassen.
Furthermore, no one denies that if we finally started using energy rationally this would be an innovation that would create jobs, give us a competitive edge and preserve the environment. And I am talking about baseload electricity, because you would be saving power morning, noon and night, as everyone knows and as everyone keeps saying.
Dessutom är det oomstridligt att det, om vi slutligen skulle få till stånd en förnuftig användning av energin — som för övrigt även ingår i grundlastområdet, för elektrictet kan man spara morgon, middag och kväll, det känner vi alla till, det pratas det om överallt — att det alltså skulle vara en innovation, att det skulle skapa arbetstillfällen, att det skulle ge oss konkurrensfördelar, att det skulle skona naturen.
We hear this day in, day out, like a hawker's sales patter, but no one is actually doing anything about it!
Vi pladdrar om det dagarna i ända, men det blir inget vettigt av det!
I find myself becoming suspicious that big industry just does not want this to happen — they simply do not want it!
Jag börjar misstänka att det finns en stor industri där man inte heller vill det! Det vill man ju inte alls!
If we could reduce baseload power consumption, and it would be quite a simple matter to save 30-40% straight away by using electricity rationally, and we could also generate a lot using renewables, that would enable us to decommission a good many nuclear power stations only used for baseload.
Om vi skulle spara in så mycket på grundlastområdet — och vi skulle utan vidare kunna spara in 30-40 procent genom en förnuftig användning, vi kunde spara in mycket genom förnybara energikällor — då skulle man givetvis få stänga av många kärnkraftverk som bara är till för att täcka grundlastområdet.
This demonstrates how woolly this policy is, and how much waffle there is: there is more talk than action.
Det visar hur obeslutsam man är inom politiken, man går runt i cirklar, man talar mer än man agerar.
This policy will not enable us to achieve the reduction targets we are committed to, nor will it equip us with the sort of technology for the next millennium that would allow us to really boost our exports and achieve a presence on the world market, which in turn would allow us to create jobs and preserve our environment. This meagre programme really is not enough to achieve all that.
Med en sådan politik kan vi inte uppnå de minskningsmål som vi har åtagit oss, inte heller kommer vi att ha en teknik för nästa år hundrade med hjälp av vilken vi kan sätta fart på exporten, med hjälp av vilken vi kan finnas med på världsmarknaden, med hjälp av vilken vi skapar arbetstillfällen och bevarar vår miljö — allt detta kan man definitivt inte göra med det här programmet med sina knappa resurser.
If there is no money available, we should at least adopt legislative measures, quite apart from the fact that if we could finally agree on an EU-wide energy tax that would be a real success story.
Om vi inte har några pengar, måste vi åtminstone tillgripa lagstiftningsåtgärder, bortsett från att det skulle vara en verklig framgång, om man beskattade energin i hela Europa.
There is no incentive to save with energy as cheap as it is now.
När den är så billig som den är nu, slösas den bort!
So I would like to ask the Commission when it finally intends to take some action — we have had endless discussions about this in the House, and we have repeatedly said that we need intelligent programmes for rational use.
Men jag måste få fråga kommissionen när de tänker göra någonting — vi har fört oändliga diskussioner här i parlamentet, vi har hela tiden sagt att vi nu behöver att förnuftigt program för en förnuftig användning.
We cannot just carry on using the same old Stone Age methods as if they were good enough for us.
Vi kan ju inte fortsätta att använda samma metoder som på stenåldern!
We know something needs to happen, and we have the means to achieve it, and yet nothing is being done!
Ni är ju tillräckligt intelligenta och kloka!
What can you hope to achieve in five years with ECU 68.1 million?
Vi behöver det, vi vet det, vi har möjligheten — och ingenting händer!
And that is supposed to include the EFTA countries as well!
Vad tänker ni göra med 68,1 miljoner ecu på fem år, och den summan skall då även omfatta EFTA-länderna!
Surely we cannot really intend to classify incineration of municipal waste as renewable energy, as proposed in the Altener II report.
Det skall väl inte vara så framöver, som det framgår av Altener Il-betänkandet, att förbränning av sopor i bostadsområden skall räknas som förnybara energikällor!
What does that suggest?
Vad är det vi håller på med?
Renewable energy means solar, biogas, hydro and wind energy, used rationally of course, the two things go hand-in-hand. The Altener and SAVE programmes are like brother and sister, but we need to have the political will to act and not hold back.
Solarenergi det är frågan, biogas är en sak, vatten är en sak och vind är en annan, och givetvis deras förnuftiga användning — de båda hör ihop — Altener- och Saveprogrammen är som en bror och en syster, men det kräver en politisk vilja där det inte finns någon tvekan.
The Commission has our full support on this.
Kommissionen har vårt fulla stöd.
Why is it not making progress in this area instead of letting the Council dictate to it all the time?
Varför tar de inte ledningen i stället för att ständigt år efter år låta rådet bestämma?
We all know that the Council does not want anything to happen.
Rådet vill det inte, det vet vi alla.
I have already explained to you why no progress is being made — there are many other parties involved who have nothing to gain from savings in baseload!
Jag har förklarat för er vad det beror på att vi inte kommer vidare. Det finns många som inte är intresserade av besparingar på grundlastområdet!
That is why I am asking you today to make a little bit of progress in this field, Mr Papoutsis.
Därför vill jag verkligen be er, herr Papoutsis, att gå vidare i den här frågan.
SAVE and Altener are token programmes with very good intentions, but we both know that you can achieve nothing with so little money, none of us can achieve anything!
Alibin som Save och Altener II är ju rörande inslag, men båda vet vi att ni inte kan åstadkomma något med så lite pengar, och ingen av oss kan åstadkomma något!
We not only have our post-Kyoto commitments, we also have a duty to future generations.
Vi har inte bara en plikt gentemot Kyoto, utan även gentemot de kommande generationerna.
So I hope that Parliament will accept my amendments to the legislative proposal, including the further 1.5% annual saving that I have included, and not just the ridiculously low 1% that the Commission has proposed!
Därför hoppas jag att parlamentet skall godta mina lagförslag och även de 1, 5 procent som jag har skrivit in och som vi vill spara varje år, inte bara de löjliga 1 procent som kommissionen har föreslagit!
President. — I must apologise, Mrs Bloch von Blottnitz, I wielded my gavel after just three minutes, but I thought you were speaking as rapporteur and then I had the impression that it was no longer a rapporteur who was speaking, but someone who was presenting their own views, and that rather confused me.
Ordföranden. — Fru Bloch von Blottnitz, ni får förlåta mig, jag sade i från till er redan efter tre minuter, men jag trodde att ni skulle vara föredragände, och jag tyckte inte längre att det var en föredragande som talade utan någon som framförde sin egen uppfattning, och det var nog det som gjorde mig förvirrad.
Bloch von Blottnitz (V). — (DE) What 1 have just said reflects exactly what the committee agreed, including the 1.5%, it is all in the explanatory statement.
Bloch von Blottnitz (V). — (DE) Det har utskottet antagit, det står precis så som jag har föredragit det här. Så står det i betänkandet, 1, 5 procent, allting står i den gemensamma motiveringen.
I have not invented anything new!
Jag har inte lagt till något nytt!
Stockmann (PSE), rapporteur. — (DE) Madam President, ladies and gentlemen, 1 would like to congratulate my colleagues, and I think that we are all pulling in the same direction on this subject.
Stockmann (PSE), föredragande. — (DE) Fru ordförande, kära kolleger! Jag gratulerar mina kolleger och håller med dem om att vi alla strävar mot samma mål.
The issue of energy efficiency seems to have lost its importance in the public's eyes in recent years, as confirmed by the International Energy Agency.
Frågan om energieffektivitet har förlorat sin betydelse som en fråga för allmänheten de senaste åren. Det har även konstaterats av Internationella Energiorganet.
This subject is regarded as irrelevant, quite simply because despite population growth and increasing energy consumption, there are sufficient fossil energy sources for the foreseeable future.
Frågan kan tyckas irrelevant, och det beror på att de fossila energikällorna, trots att energiförbrukningen stiger, är tillräckliga inom en överskådlig framtid.
And I believe that another reason is that the market has gone quiet — it is not giving any price signals.
Och det beror även på att marknaden tiger still, anser jag. Marknaden ger inga prissignaler.
Quite the opposite in fact, crude-oil prices are lower than before the oil crises.
Tvärtom, råoljepriserna är lägre än de var före oljekrisen.
So who has any interest in improving efficiency?
Vem är då intresserad av en ökad effektivitet?
Certainly not energy producers, consumers scarcely at all and industrial consumers only within limits.
Inte energiproducenterna, knappast förbrukarna och industrin som förbrukare är det endast under vissa förutsättningar.
It is we politicians who are most concerned, because we understand the link between energy consumption and C0
Det huvudsakliga intresset ligger hos politikerna, eftersom vi inser sambandet mellan energiförbrukning och koldioxidutsläpp.
1990, as has already been highlighted at Kyoto and Buenos Aires under the Convention on Climate Change, the
Och därför har vi ju också hållit fast vid det — och det poängterades redan i Kyoto och i Buenos Aires i klimatkonventionen och i ramavtalet — att koldioxidutsläppen i Europa skall minskas till 1990 års nivå.
Another political motivating factor is that if we carry on in this way, the share of imports will rise from 50% to 70% by 2020, and with it our dependency on third countries.
En annan politisk motivering är att den andel som måste täckas av importen, om vi fortsätter på det här viset, kom mer att stiga från 50 procent till 70 procent fram till år 2020 och därmed kommer vårt beroende att öka. När vi ser dessa möjligheter, då är de stora.
Yet there are enormous opportunities available to us.
Det finns säkert olika beräkningar av hur stor den tekniska och ekonomiska besparingspotentialen kommer att vara de närmaste fem åren.
Of course, opinions differ on the extent of the technical and economic potential for energy savings over the next five years, but whether we aim for 18-20% or higher, the potential is still very great indeed.
Oavsett om vi beräknar den till 18-20 procent eller högre, så utgör det en enorm potential.
If we take our political role seriously, it becomes apparent that we need annual efficiency gains of at least 2.5%, instead of just 0.6% at present.
Om vi politiskt sett vill ta oss själva på allvar, behöver vi en ökning av den årliga förbättringen av energieffektiviteten, som nu ligger på 0, 6 procent med ytterligare 2, 5 procent.
If we want to be consistent, these gains are necessary, and they are possible as well.
En sådan är nödvändig, om vi är konsekventa, och den är även möjlig.