natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Four months later, on 9 September 2001, he was assassinated, and on 11 September, the world was suddenly made aware, through the World Trade Centre tragedy, of the horric danger which terrorism posed to the international community.
Fyra månader senare, den 9 september 2001, bragdes Massoud om livet, och den 11 september fick hela världen, genom attentaten mot World Trade Center, upp ögonen för terrorhotet mot världssamfundet.
Commander Massoud’s visit to our Parliament is still vividly remembered in Europe, as well as among the people of Afghanistan, who will never forget the support which the European Parliament gave to its hero and to its struggle.
Massouds besök i vårt parlament har etsat sig fast i vårt minne. Besöket uppmärksammades även av det afghanska folket, som aldrig kommer att glömma det stöd som vår institution gav till dess hjälte och hans kamp.
There were the three Afghan women, covered from head to toe by their sinister-looking burkas, whom I was able to receive in Strasbourg, giving them an opportunity to express their feeling of isolation.
Jag minns de tre afghanska kvinnor som från topp till tå var klädda i burka och som jag bjöd in till Strasbourg för att de skulle få en chans att protestera mot förtrycket.
There was, lastly, in December 2001, the privilege I had in Nice, as President of Parliament, to sign the Charter of Fundamental Rights of all the citizens of the European Union, of which Parliament had been the initiator.
Slutligen minns jag även att jag hade förmånen att i Nice i december 2001 underteckna den stadga om grundläggande rättigheter för alla EU:s medborgare som utarbetats på parlamentets initiativ.
This text was adapted and signed again by Hans-Gert Pöttering on 13 December 2007 so that it would acquire legal status in the new Treaty on European Union.
Stadgan anpassades och undertecknades på nytt av Hans-Gert Pöttering den 13 december 2007 för att den ska bli rättsligt bindande i det nya EU-fördraget.
This event is an extremely signicant illustration of the continuity of the work carried out by the Presidents.
Denna händelse ger en mycket bra bild av den kontinuitet som präglar talmannens arbete.
5 APRIL 2001NICOLE FONTAINE RECEIVES COMMANDER AHMED SHAH MASSOUD AT THE EUROPEAN PARLIAMENT IN STRASBOURG, ON HIS FIRST VISIT TO EUROPE
5 APRIL 2001NICOLE FONTAINE TAR EMOT AHMED SHAH MASSOUD I EUROPAPARLAMENTET I STRASBOURG VID DENNES FÖRSTA BESÖK I EUROPA.
The mission of President of the European Parliament is easier to describe than to full.
Uppdraget som Europaparlamentets talman är lättare att beskriva än att utföra.
In marking the institution’s fiftieth anniversary at the invitation of my friend, former colleague and successor, President Hans-Gert Pöttering, by reecting on some key moments, there were many to choose from.
Jag har i samband med institutionens femtioårsdag blivit ombedd av min vän, f.d. kollega och efterträdare Hans-Gert Pöttering att reektera över några viktiga händelser under min tid som talman. Det finns många att välja på.
Revisiting a speech delivered at the end of my mandate recalled the intensity of the role.
När jag läser igenom ett tal som jag höll i slutet av min mandatperiod påminns jag om talmannens hektiska arbetsschema.
Yet through all of this there was one constant heartbeat.
Det fanns dock alltid en röd tråd i mitt arbete.
It began in the year of my election to the Parliament when I could neither anticipate nor imagine ever having the privilege of being President.
Allt började det år då jag blev invald i parlamentet. Jag kunde då inte föreställa mig att jag någonsin skulle få förmånen att bli talman. 1989 var ett speciellt år, ett s.k. annus mirabilis.
For the peoples of Central and Eastern Europe it was the year that marked a new beginning.
För befolkningen i Central- och Östeuropa utgjorde detta år en början på något nytt.
When the Berlin Wall collapsed on 9th November 1989 decades of yearning for freedom found expression.
När Berlinmuren föll den 9 november 1989 kom årtion den av frihetslängtan till uttryck.
It carried echoes from the streets of Budapest in 1956 to the decade long courageous struggle of Solidarnosc in Poland. It carried through to Prague’s Velvet revolution and to the singing revolutions in the Baltic States.
Frihetsdrömmarna, som tidigare manifes terats på Budapests gator 1956 och under Solidaritets långa och modiga kamp i Polen, ledde nu till sammetsrevolutionen i Prag och till de sjungande revolutionerna i Baltstaterna.
It led to the eventual implosion of the Soviet Union and to German re-unication.
Dessa omvälvningar ledde i sin tur till att Sovjetunionen föll sönder inifrån och till att Tyskland återförenades.
The spirit of what happened in Berlin that November was a breath of fresh air.
Händelseutvecklingen i Berlin i november 1989 blev startskottet för en uppfriskande förändringsprocess.
As a first time MEP, elected only months earlier, I breathed in its intoxicating oxygen of change.
Jag hade för första gången valts till ledamot av Europaparlamentet några månader dessförinnan och fascinerades nu av viljan till förändring.
By the time I had the privilege to serve as President of the European Parliament in 2002 the maturing pathway of these states and peoples towards their EU accession had reached its moment of deni-tion.
När jag fick förmånen att tjänstgöra som Europaparlamentets talman 2002 hade det blivit dags för dessa länder och folk att finslipa planerna inför anslutningen till EU.
Bringing together a Europe, divided by the oppressive weight of his-
Min främsta målsättning och mitt största intresse
D tory and not by choice, to share common values and prosperity was the overarching political priority and consuming passion of that mandate.
D under min mandatperiod var att få Europas länder, som mot folkens vilja splittrats av historiska motsättningar, att dela gemensamma värden och skapa ett gemensamt välstånd.
As parliamentarians we contributed much to that task.
Vi parlamentsledamöter bidrog i hög grad till detta mål.
Through the dedicated work of the Foreign Aairs Committee and its rapporteurs, through the actions of the Joint Parliamentary Delegations and the Political Groups, through the Bureau and the Conference of Presidents, the European Parliament helped to move the debate on from the unavoidable monotony of the acquis communautaire to the vitality of the moment.
Tack vare det hängivna arbetet från utrikesutskottet och dess olika föredragande och insatserna från de gemensamma parlamentariska delegationerna, de politiska grupperna, presidiet och talmanskonferensen bidrog Europaparlamentet till att fokus i debatten försköts från den trista gemenskapslagstiftningen till den fängslande dagspolitiken.
We brought the animation of parliamentary politics to bear on the challenge.
Vi fick parlamentet att med liv och lust ta sig an denna utmaning.
We encouraged the necessary compromises within and between the European institutions and the member and accession states.
Vi uppmuntrade till nödvändiga kompromisser inom och mellan EU-institutionerna, medlemsstaterna och ansökarländerna.
We reached agreement on the budgetary and financial perspectives needed to accommodate this historic change.
Vi enades om de budgetplaner som behövdes för att göra oss rustade inför denna historiska förändring.
We sought to communicate a sense of the excitement of the project to public opinion.
Vi försökte få gemene man att förstå vår entusiasm inför projektet.
We gave our assent to the Accession Treaty, an indispensable prerequisite for its adoption by the national parliaments.
Vi gav vårt samtycke till anslutningsfördraget, något som var en absolut förutsättning för att det skulle kunna antas av de nationella parlamenten.
We did all that duty demanded of us and we did more.
Vi gjorde allt vi var skyldiga att göra och mer därtill.
The accession states themselves were going through an extraordinary double transformation as they travelled from communism to market economy towards their membership of the European Union.
Ansökarländerna genomgick en radikal omvandling då de bröt med kommunismen och införde marknadsekonomier och ansökte om medlemskap i Europeiska unionen. Ledarna och parlamentsledamöterna i de berörda länderna bar ett stort ansvar på sina axlar.
D ers and their parliamentarians carried a heavy responsibility.
D observatörer.
In a symbolic pre-accession act of political solidarity, the European Parliament invited the participation of observer MPs from all the candidate states.
Första gången vi möttes var i Strasbourg i november 2002 före det viktiga toppmötet i Köpenhamn i december samma år.
We first met in Strasbourg in November 2002 before the important staging post of the Copenhagen Summit that December, observing that it would give us in the European Parliament the opportunity to cope with Europe’s new political and cultural diversity and respectively allow us to engage in a process of mutual understanding and political socialisation.
Vi konstaterade då att Europaparlamentet, genom att detta initiativ, skulle få möjlighet att hantera Europas nya politiska och kulturella mångfald och delta i en process med ömsesidig förståelse och politisk socialisering.
It was an early investment in the necessary relationship building at a personal, political and institutional level and an early rehearsal for a future reality.
Det var en tidig investering i nödvändiga relationer på personlig, politisk och institutionell nivå och ett tidigt genrep inför en kommande verklighet.
Introducing that debate I remarked that: ‘As politicians we are challenged before history successfully to conclude this truly continental scale act of reconciliation and healing.
När jag inledde utvidgningsdebatten konstaterade jag följande: “Som politiker måste vi anta den historiska utmaningen att avsluta denna för-sonings- och läkningsprocess för hela vår kontinent.
As parliamentarians we are challenged to give leadership, to win the calculus of public consent in the member states and the accession states alike.
Som parlamentsledamöter måste vi anta utmaningen att utöva ledarskap och vinna folkets stöd i både medlemsstaterna och ansökarländerna.
There is no public relations or information campaign that substitutes for real politics based on conviction and reason.
Det finns inte någon PR- eller informationskampanj som ersätter en handfast politik som bygger på personlig övertygelse och sunt förnuft.
Now is the time for politicians to repossess the enlargement agenda from the experts who have prepared the way.’
Nu är tiden inne för politikerna att återta utvidgningsagendan från de experter som har banat vägen.”
In an historic vote on 9 April 2003, Parliament adopted a resolution on the conclusion of the negotiations on enlargement in Copenhagen and formally gave its assent to the membership applications of the ten
I en historisk omröstning den 9 april 2003 antog Europaparlamentet en resolution om slutsatserna från utvidgningsförhandlingarna i Köpenhamn. Parlamentet gav också sitt formella samtycke till medlemskapsansökningarna från de tio länder som hade slutfört förhandlingarna.
That was when, in an unprecedented step, members of the national parliaments of all the acceding countries were invited to participate regularly in the work of the European Parliament as observers, from 1 May 2003 until their accessions were fully realised.
ter av alla de anslutande ländernas nationella parlament att delta regelbundet i Europaparlamentets arbete som observatörer, från och med den 1 maj 2003 fram till dess att länderna blivit fullvärdiga medlemmar. Ju mer utvidgningsprocessen fördjupades, desto mer inkluderande och oåterkallelig blev den.
In matters of content and calendar the European Parliament throughout this period was a leader and not just a follower of events.
När det gäller anslutningsförhandlingarnas innehåll och tidtabell kan man säga att Europaparlamentet under hela denna period hade en huvudroll snarare än en biroll.
It was a source of a great pride to me, as an Irish European, that when the new European Union of 25 was born ocially, it should be celebrated in Dublin on 1 May 2004 during such a successful Irish EU Presidency.
Som irländsk EU-medborgare var jag mycket stolt över att Europeiska unionens utvidgning till 25 medlemsstater ociellt firades i Dublin den 1 maj 2004 under ett irländskt ordförandeskap som var mycket lyckat.
However, as European Parliament President, my sense of duty would have been to do so in Parliament in Strasbourg just weeks before the continental scale upcoming parliamentary elections in June of that year, underlining its role as the theatre of European politics.
Som Europaparlamentets talman skulle jag dock ha velat att denna händelse hade firats i parlamentet i Strasbourg, inte minst eftersom detta skulle ha skett bara några veckor före de olika medlemsstaternas val till Europaparlamentet i juni det året.
Preferences for participation in traditional May Day events and weekend electoral imperatives ensured that months in advance no consensus was available among the parliament’s leadership for this latter proposition.
Parlamentets ledare kunde dock inte i god tid enas om att anordna firandet under den dagen, eftersom somliga föredrog att medverka i traditionella förstamajranden och i politiska uppdrag under veckoslutet.
So it was that on Monday 3 May 2004 in Strasbourg the European Parliament marked the dawn of its new era.
Därför var det först måndagen den 3 maj 2004 i Strasbourg som den nya epoken inleddes för Europaparlamentets del.
The entrance to the Parliament in Strasbourg greeted the visitor with sixteen tall flagpoles flying the twelve gold stars of the European Union and the national flags of the fifteen member states.
Europeiska unionens tolv guldstjärnor, brukade hissas tillsammans med de femton medlemsstaternas nationella flaggor.
Ten new states would necessitate ten new flagpoles. These were of a sucient size and potential price as to require, under EU law, a public tender.
Anslutningen av de tio nya medlemsstaterna skulle göra det nödvändigt att införskaa tio nya flaggstänger, som med tanke på sin storlek och sitt potentiella pris borde bli föremål för ett öppet anbudsförfarande i enlighet med EU:s lagstiftning.
This in its turn could be won by any number of suppliers from any number of states.
Detta anbudsförfarande skulle kunna vinnas av era olika leverantörer från era olika medlemsstater.
Symbolically, in my view, these had to come from only one place, the shipyards of Gdansk.
Jag ansåg, av symboliska skäl, att flaggstängerna bara kunde komma från en plats, nämligen skeppsvarven i Gdansk.
Months earlier this led me to discuss the possibility with the Polish Prime Minister, Lezek Miller, of a gift of the flagpoles from Poland.
Några månader före utvidgningen frågade jag därför den polske premiär ministern Lezek Miller om hans land kunde tänka sig att skänka parlamentet dessa flaggstänger.
To my great delight he agreed immediately.
Till min stora glädje gick han direkt med på detta.
When we gathered in Strasbourg late on the first afternoon of this final session before the European Parliament elections of 2004 the gifts to Europe from Gdansk stood tall ; Lech Walesa, whose moral courage and fortitude personied the struggle for freedom ; the value and values of Solidarity now consummated by this ambitious accession and the flagpoles themselves, sturdy and silent witnesses, awaiting the symbolic parliamentary unfurling of the Union’s newest member states.
När vi träades i Strasbourg, sent på eftermiddagen den första dagen under den sista sammanträdesperioden före valet till Europaparlamentet 2004, fanns gåvan från Gdansk på plats.
The winner of the Nobel Prize for Literature and Irish poet, Seamus Heaney wrote: ‘on a day when newcomers appear, let it be a homecoming’.
Med på plats fanns även Lech Walesa, som genom sitt moraliska mod och sin sinnesstyrka personierade kampen för frihet.
‘The
Vad
endeavour is accomplished’, he remarked, ‘The will of an earlier generation is being fullled.’
Han påpekade att uppdraget nu hade förts i hamn och att en tidigare generations förhoppningar hade infriats.
It would be easy to suggest an exaggerated role for the European Parliament or for oneself in this extraordinary journey.
Det skulle vara lätt för mig att överskatta Europaparlamentets eller min egen roll under denna fantastiska resa.
A sense of proportionality, knowledge of the political and institutional complexity and a sense of history would suggest a more modest claim.
Alla som har känsla för proportioner och som känner till de politiska och institutionella svårigheterna och den historiska bakgrunden är dock mer blygsamma.
In essence, we were called upon to do our duty before our fellow Europeans, true to our vocation as directly elected European parliamentarians.
Vi gjorde egentligen bara vår plikt gentemot våra medmänniskor i Europa, vilket låg i linje med vårt uppdrag som direktvalda EU-parlamentariker.
We were called to play our part in redressing the legacy and weighty burden of our continent’s divided history and to help pave the way towards a new Europe.
Vi gjorde vad vi kunde för att lätta på de tunga bördorna från vår kontinents splittrade historia och bana vägen för ett nytt Europa. Vi gjorde det. Vi gjorde vår plikt.
The legacy of that duty more than of ourselves will endure and will stand the test of time.
Minnet av denna plikt snarare än minnet av oss själva kommer att bli långlivat och stå emot tidens tand.
I congratulate the President of the Parliament on this initiative and thank him for his invitation to me to participate.
Jag vill gratulera Europaparlamentets talman till detta initiativ och tackar honom för att han har låtit mig medverka.
I also congratulate the European Parliament, its members and its and their staff on this 50th anniversary and wish them well for the future.
Jag vill också gratulera Europa parlamentet på dess 50-årsdag. Samtidigt vill jag gratulera alla parlamentets ledamöter och anställda, som jag önskar allt gott framöver.
Their success will be Europe’s success.
Europas framtid ligger i deras händer.
‘ - 90 meetings of the Conference of Presidents, covering 669 agenda items; - 54 meetings of the Bureau of the House, treating 934 agenda items; - 450 other meetings in the European Parliament; - 334 meetings with visiting personalities and politicians; - 16 visits of Heads of State.
” - 90 sammanträden i talmanskonferensen, där 669 frågor behandlades.- 54 sammanträden i presidiet, där 934 frågor behandlades.- 450 övriga sammanträden i Europaparlamentet.- 334 sammanträden med inbjudna gäster och politiker.- 16 statschefsbesök.
I represented you in this House at 12 meetings of the European Council.
Jag företrädde parlamentets ledamöter vid 12 möten i Europeiska rådet.
Outside Parliament, outside Brussels and Strasbourg, I have made - 203 visits to - 33 states, including the European Union states and candidate states of tomorrow; - in 24 states I addressed the plenary sessions of national parliaments.
Utanför parlamentet, utanför Bryssel och Strasbourg, har jag gjort- 203 besök till- 33 länder, bland annat EU:s medlemsstater och kommande kandidatländer.- I 24 länder talade jag inför de nationella parlamenten.
I have given over 1,000 TV and media interviews in Brussels and Strasbourg (236 TV interviews and 710 press conferences and press points), and an equal number on my 203 trips abroad on your behalf.
Jag har gett mer än 1 000 TV- och medieintervjuer i Bryssel och Strasbourg (236 TV-intervjuer och 710 presskonferenser och pressmöten), och lika många under mina 203 utlandsresor för parlamentets räkning.
I have addressed this plenary, over and above the normal duties of the Chair, on 24 occasions, and made 113 major speeches outside this House on your behalf.
Jag har vid 24 tillfällen talat inför parlamentet i frågor som inte omfattas av talmannens ordinarie mandat. Dessutom har jag för parlamentets räkning hållit 113 anföranden utanför parlamentet.
Our correspondence total runs to nearly 10,000 letters and dossiers. ’
Vår korrespondens omfattade sammanlagt nästan 10 000 skrivelser och ärendehandlingar.”
End of mandate speech 5 May 2004.
Anförande vid slutet av talmannens mandatperiod den 5 maj 2004.
3 MAY 2004PAT COX WELCOMES THE PRESIDENTS OF THE PARLIAMENTS OF THE TEN NEW MEMBER STATES AND LECH WAŁĘSA IN STRASBOURG
3 MAJ 2004PAT COX TILLSAMMANS MED TALMÄNNEN FÖR PARLAMENTEN I EU:S TIO NYA MEDLEMSLÄNDER OCH LECH WAŁĘSA I STRASBOURG.
My 30 months in oce were full of historic moments: EU enlargement; the rejection of the Constitutional Treaty and the search for alternative solutions; relations with our neighbours, whether close or more distant; and the new problems of immigration, energy and terrorism.
Dessa två och ett halvt år har varit fyllda av stora ögonblick i samband med EU:s utvidgning, det konstitutionella fördraget som förkastades och sökandet efter alternativa lösningar, förbindelserna med våra närmaste och mer avlägsna grannar och nya problem med invandring, energi och terrorism.
For these reasons, being President of the EP was the most enthralling experience of my political life, and it is not easy to summarise them.
Att fylla funktionen som Europaparlamentets talman har därför varit den mest fascinerande upplevelsen i mitt politiska liv och det är inte lätt att göra en sammanfattning.
The European Parliament is the only Community institution directly elected by the European citizens, and thus which embodies the democratic principle within the EU’s institutional structure.
Europaparlamentet är den enda EU-institution som väljs direkt av medborgarna, och parlamentet står därför för den demokratiska principen i EU:s institutionella struktur.
Although it still lacks some of the classical powers characteristic of parliamentary assemblies, such as adopting taxation rules, it does have important legislative, budgetary and control remits.
Även om parlamentet ännu inte har många av de befogenheter som parlamentariska församlingar traditionellt brukar ha, såsom t.ex. att besluta om skatter, fyller det viktiga lagstiftnings-, budget- och kontrollfunktioner.
And it exercises its powers by means of a highly consensual political process, radically dierent from that of national parliaments, where the relationship between government and opposition is essentially conictual.
Och parlamentet gör det genom en mycket dynamisk och samförståndsinriktad politik, väldigt annorlunda från den i nationella parla-
Unlike the Council, where the national interests of the Member States are represented and set against one another, the EP represents the general interest of Europe’s citizens, and its task is to seek consensus on Community policies.
I motsats till rådet, där medlemsstaternas nationella intressen finns representerade och ställs mot varandra, företräder Europaparlamentet det allmänna intresset hos unionens medborgare, och dess uppgift är att uppnå samförstånd om EU-politiken.
I sincerely believe that this remit acquired real strength over the course of the sixth legislature, during which the EP came of political age.
Jag tror uppriktigt att dessa uppgifter vunnit mark under denna sjätte valperiod då parlamentet uppnått politisk mognad.
Enlargement was a feature of my Presidency.
Utvidgningen har i hög grad präglat min period som talman.
On 20 July 2004 I found myself heading a Parliament of 732 Members from 25 countries, representing 163 political parties and using 20 ocial languages.
När jag tillträdde den 20 juli 2004 blev jag talman för ett parlament med 732 ledamöter som kom från 25 länder, representerade 163 politiska partier och uttryckte sig på 20 ociella språk.
Two and a half years later, on 1 January 2007, following the accession of Romania and Bulgaria, there were 785 Members and, with the addition of Irish, 23 languages.
Den 1 januari 2007 efter Rumäniens och Bulgariens inträde blev det sedan 785 ledamöter och med iriskan kom den språkliga mångfalden att omfatta hela 23 språk.
Furthermore, 60% of the Members were new to the EP in 2004, and 168 came from the 10 new Member States.
Dessutom var 60 procent av ledamöterna nya i Europaparlamentet, och 168 kom från de 10 nya medlemsstaterna.