natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In principle, it is the data on actual hours which should indicate how average working time changes in the short-term, in response to variations in the level of economic activity and should, therefore, be the most appropriate series to use for adjusting the figures for the number of people in employment to obtain a measure of total hours worked, and of labour productivity.
I princip bör uppgifter na om den faktiska arbetstiden visa hur den genomsnittliga arbetstiden ändras kortsiktigt till följd av konjunktursvängningarna och bör därför vara det lämpligaste materialet att använda när man justerar statistiken för antalet förvärvsarbetande individer för att få fram ett mått på det totala antalet arbetstimmar och personalens produktivitet.
The data on usual hours should indicate longer-term changes in working time.
Uppgifterna om den normala arbetstiden bör visa långsiktiga förändringar av arbetstiden.
Between 1985 and 1990, average hours worked per week declined in most Member States, contributing to the growth in the numbers in employment (see Part I and Box for a description of the data used).
Mellan 1985 och 1990 sjönk det genomsnittliga antalet arbetstimmar per vecka i flertalet medlemsstater, vilket bidrog till att antalet anställda ökade (se kapitel 1 och faktarutan för en beskrivning av det siffermaterial som använts).
Examining the most intense period of employment growth, 1987 to 1990, in more detail, average weekly hours usually worked in the economy as a whole declined in 10 countries, remained broadly unchanged in three — Greece, Luxembourg and Italy — and increased in another two — Sweden and the UK (Graph 158).
En närmare granskning av den mest intensiva perioden med sysselsättningstillväxt, 1987 till 1990, visar att det genomsnittliga antalet normalt arbetade timmar per vecka i ekonomin som helhet minskade i tio länder, förblev ungefär oförändrat i tre — Grekland, Luxemburg och Italien — och ökade i ytterligare två — Storbritannien och Sverige (diagram 158).
There were, however, some differences in experience between sectors over this period.
I praktiken finns det dock en del problem med de data som insamlats om den faktiska arbetstiden, som gör det svårt att använda dem fór att mäta förändringar över tiden eller t.o.m. skatta antalet arbetade timmar under ett visst år.
In agriculture, average hours declined in most countries of the Union except Italy, Greece, Austria, Finland and Sweden, where they increased and Germany, where they remained unchanged (Graph 159).
Särskilt gäller att de innehåller frånvaro på grund av ledighet, sjukdom, dåligt väder och andra orsaker som inte har samband med konjunkturläget.
In services, they were reduced in the majority of Member States — Denmark, the UK, Italy, Portugal, Sweden and Greece being the exceptions (Graph 160).
På grund av att de hänför sig till en viss vecka av året—normalt mellan mars och maj, beroende på land — är svaren dessutom inte nödvändigtvis representativa för året som helhet; och då veckan i några fall ändras från år till år, är svaren inte nödvändigtvis tillförlitliga indikatorer av förändringar mellan år.
In industry (which broadly corresponds to manufacturing in the analysis in Part I), however, average hours either in creased or remained unchanged throughout the Union, apart from in Denmark, Germany, Finland and Austria (Graph 161).
Följaktligen är det uppgifterna om de normala arbetstimmarna som har använts i analysen här.
In practice, however, there are a number of problems with the data collected on actual hours which make it difficult to use them for measuring changes over time or, indeed, to estimate the numbers of hours worked during a given year.
Det fanns emellertid vissa skillnader i utveckling mellan olika sektorer under perioden.
In particular, they include the effect of time off for holidays, time off for sickness, bad weather and other reasons unconnected with the state of economic activity.
Inom jordbruket minskade det genomsnittliga antalet arbetstimmar i flertalet länder i unionen med undantag av Finland, Italien, Grekland, Sverige och Österrike, där antalet ökade, samt Tyskland, där det var oförändrat (diagram 159).
Moreover, because they relate to a particular week in the year — usually between March and May depending on the country — the answers are not necessarily representative of the year as a whole and because the week in some cases changes from one year to the next, they are not necessarily reliable indicators of changes over time.
Inom tjänstesektorn minskade antalet arbetstimmar i majoriteten medlemsstater med Danmark, Storbritannien, Italien, Portugal, Sverige och Grekland som undantag (diagram 160).
As a consequence, the usual hours worked data have been used in the analysis here.
Inom industrin däremot (som i stort motsvarar tillverkningsindustrin i analysen i kapitel 1) antingen ökade antalet ar betstimmar eller var oförändrat i hela unionen utom i Danmark, Tyskland, Finland och Österrike (diagram 161).
Analysis of the difference over the Union as a whole between the usual and actual hours worked data for 1993, chosen as a year when employment declined significantly, shows either that this is a very poor indicator of the effect of a low level of economic activity on working time or that depressed demand has a minimal impact on average hours worked.
En analys av skillnaden för Unionen som helhet mellan data om normal och faktisk arbetstid för 1993 (ett årtal som valts eftersom sysselsättningen då minskade kraftigt) visar antingen att denna är en mycket dålig indikator på den ekonomiska avmattningens effekter på arbetstiden eller att en dämpad efterfrågan har en minimal effekt på den genom snittliga faktiska arbetstiden.
In this year, when it would be expected that such an effect should be at its greatest, the difference between usual and actual hours which is attributable to slack working amounted to an average of just three minutes a week over the Union as a whole.
Detta år, då man skulle vänta sig att en sådan effekt skulle vara maximalt stor, uppgick den skillnad mellan normal och faktisk arbetstid som kan tillskrivas "slacks" till i genomsnitt endast tre minuter i veckan i unionen som helhet.
In the years of recession, 1990 to 1994, average hours usually worked declined in all countries except Denmark and Greece, where they increased, and, significantly, in the Netherlands, which has the shortest average working week in the Union, where they remained unchanged.
Under konjunkturnedgången 19901994 sjönk den vanligen arbetade tiden i samtliga länder utom i Danmark och Grekland, där den ökade samt, i väsentlig mån, i Nederländerna, som har den kortaste genomsnittliga arbetsveckan i unionen och där den var oförändrad.
This pattern of change reflects developments both in services, where usual hours declined throughout the Union except in these three countries, and in industry, where they remained broadly unchanged, apart from in these three countries and in Sweden, the UK and Portugal where they fell (by 1% or more).
Detta utvecklingsmönster återspeglar förändringar både inom tjänstesektorn, där den vanligen arbetade tiden minskade i hela unionen utom i dessa tre länder, och inom industrin där den i stort var oförändrad med undantag av samma tre länder och Sverige, Storbritannien och Portugal, där den sjönk (med 1% eller mer).
In agriculture, average usual hours fell everywhere, apart from in Spain, Finland and Luxembourg as well as in Denmark, where they increased, and in Italy, where they were unchanged.
Inom jordbruket minskade den normalt arbetade tiden överallt utom i Spanien, Finland och Luxemburg samt Danmark, där den ökade, och Italien, där den var oförändrad.
158 Average hours usually worked per week in Member States, 1987, 1990 and 1994
Genomsnittligt antal vanligen arbetade timmar per vecka inom jordbruket 1987, 1990 och 1994
Average hours usually worked per week in agriculture, 1987,1990 and 1994
158 Genomsnittligt antal vanligen arbetade timmar per vecka i medlemsstaterna 1987,1990 och
Number of hours
Antal arbetstimmar
I NL S Ρ DK GR E15 E ASS 1993: D excludes new Länder
I NL S Ρ DK GR E15 E A, S: 1993; D exkl. nya delstater
NL DK S D Β UK E15 F A & S 1993; D excludes new Länder 160 Average hours usually worked per week in services, 1987, 1990 and 1994
NL DK S D Β UK E15 F A, S: 1993; D exkl. nya delstater
161 Average hours usually worked per week in industry, 1987,1990 and 1994
160 Genomsnittligt antal vanligen arbetade timmar per vecka inom tjänstesektorn 1987,1990 och
Flows into and out of self­employment
Flöden in i och ut ur egenföretagande
The numbers of self­employed in the Union as a whole increased by around 2% a year between 1986 and 1990 when
Antalet egenföretagare ökade i hela unionen med ca 2% per år mellan 1986 och 1990, samtidigt som sysselsättningen totalt ökade med ca 1,5% årligen.
% a year. In the total employment rose by around l'/2 subsequent four years they fell by 1% a year, slightly more than the overall decline in the numbers in work.
Under de därpå följande fyra åren sjönk antalet med 1% per år, något mer än den totala nedgången i antalet anställda.
What is less easy to judge is whether the rate of entry into self­employment is likely to increase or contract during these periods, since there are plausible arguments either way.
Med hjälp av uppgifter ur gemenskapens arbetskraftsun­dersökning, särskilt uppgifterna om vad egenföretagarna var sysselsatta med ett år tidigare, går det att uppskatta inflödet i egenföretagandet (dvs. det antal egenföretagare vid tiden fór undersökningen som inte var egenföretagare året dessförinnan).
On the one hand, the increased shortage of jobs and the alterna­tive of being unemployed may induce more people to seek to start up their own businesses, especially since there is usually government financial and other support available to assist.
Utifrån detta går det att uppskatta utflödet genom att jämföra det uppskattade inflödet med förändringen i egenföretagandet från ett år till ett annat (dvs. utflödet fås fram genom att minska inflödet med (net­
These changes, however, are liable to conceal very different patterns of change so far as inflows and outflows are con­cerned.
Sannolikt döljer sig emellertid bakom dessa förändringar mycket olika förändringsmönster vad gäller flödena in och ut.
Thus, periods of recession tend to hit very small businesses relatively hard, in part because of the shortages of financial reserves and, in many countries, a lack of sources of borrowing. It might be expected, therefore, that the rate of
En konjunkturnedgång tenderar att drabba de mycket små företagen relativt hårt, delvis på grund av otillräckliga finansiella reserver i företagen och, i många länder, också bristande upplåningsmöjligheter.
Data from the Community Labour Force Survey, specifically on what the self­employed were doing one year before, enable
Man skulle därför kunna vänta sig att utflödet ur egenföretagandet skulle vara rela­tivt omfattande under sådana perioder, men detta är något som det ännu återstår att finna belägg för.
Annex success, though not sufficiently to match the increased rate of exit.
Bilaga tidigare.
During the growth years, 1987 to 1990, around 15'/2% of those becoming self­employed in the Union had been unemployed the previous year.
Under tillväxtåren 1987­1990 hade ca 15,5% av dem som blev egenföretagare i unionen varit arbetslösa året innan.
During the recession years, 1991 to 1994, this proportion fell to under 11% (Graph 163).
Under nedgången 1991­1994 sjönk andelen till un­der 11% (diagram 163).
At the same time, the propor­tion of the self­employed who had previously been inactive was much the same in the two periods.
Samtidigt var andelen egenföreta­gare som tidigare inte varit yrkesverksamma i stort sett densamma under bägge perioderna.
estimates to be made of inflows into self­employment (ie of the numbers who are self­employed at the time of the Survey who were not self­employed the previous year).
to)förändringen). Dessa uppgifter är inte helt tillfredsstäl­lande eftersom de är starkt beroende av den personliga minnesförmågan, som ibland kan vara dålig (särskilt när det gäller hushållsenkäter, där en person kanske svarar fór alla hushållsmedlemmarnas räkning).
From these, esti­mates of outflows can be made by comparing estimates of inflows with the change in self­employment between one year and the next (ie outflows are given by inflows minus the (net) change).
En granskning av resultaten från vart och ett av åren efter 1987 utvisar emellertid relativt små årliga fluktuationer, vilket tyder på att problemet inte är så stort.
These data are not ideal since they depend heavily on personal recollection, which is sometimes fallible (espe­cially in the case of a household survey where one person may respond on behalf of all the members).
Ökningen av inflödet i egenföretagandet kan därför till stor del förklaras med att en ökad andel människor övergått från lönearbete till egenföretagande.
Nevertheless, examin­ation of the results in each year since 1987 shows relatively little year­to­year fluctuation which would seem to indicate that the problems are not too serious.
Många av dem har kanske förlorat sitt arbete och blivit egenföretagare som alternativ till att bli arbetslösa — många kanske också har varit arbetslösa under längre tid (det faktum att de inte var arbetslösa ett år tidigare innebär inte att de inte stått utan arbete någon gång senare under året).
In the period of employment growth between 1986 and 1990, inflows into self­employment averaged around 10% a year in the Union (ie some one in 10 of those self­employed when the survey was conducted had become self­employed during the course of the year — the figures exclude Italy for which no data were collected until 1992) (Graph 162).
Under perioden 1986­1990, då sysselsättningen ökade, var inflödet av egenföretagare i genomsnitt 10% per år i unionen (dvs. ungefär 1 av 10 personer som var egenföretagare när undersökningen verkställdes hade blivit det under året — i siffran ingår inte Italien fór vilket uppgifter inte samlats in förrän 1992, diagram 162).
During the same period, outflows from self­employment, whether because of retirement or business failure or simply a change in occupa­
Under samma tidsperiod upp­gick utflödet ur egenföretagandet, vare sig detta skedde på grund av pensionering eller konkurs eller helt enkelt nytt arbete, till i genomsnitt 7,5% per år.
The increase in inflows into self­employment, therefore, is largely attributable to an increasing proportion of people moving from waged employment into self­employment.
En del av dem kan emellertid eventuellt också bara ha ändrat sin anställningsstatus; de utförde samma arbete som tidigare men som egenföretagare i stället fór som anställda och avlastade på så sätt företagen en del av kostnaderna för anställd personal och gav dem ökad flexibilitet.
A significant number of these may have lost their job and become self­employed as an alternative to unemployment — indeed, many may have been unemployed for a period of time (the fact that they were not unemployed one year previously does not imply that they were not out of work at some time during the course of the year).
Det är inte möjligt att ur tillgängliga uppgifter utläsa hur utbredd denna typ av förändring varit.
In the four subsequent years of recession and declining employ­ment, inflows averaged 13%, significantly higher than in the preceding four years.
Under de fyra därpå följande åren med konjunkturnedgång och vikande sysselsättning var inflödet i genomsnitt 13% per år, väsentligt högre än under de föregående fyra åren.
Since the numbers of self­employed declined over this period, outflows were even higher, averaging 14% a year, almost twice as high as over the growth period.
Eftersom antalet egenföretagare minskade under perioden var utflödet ännu större, i genomsnitt 14% per år, nästan dubbelt så stort som under tillväxtperioden.
Flows into and out of self­employment
Flöden in i och ut ur egenföretagande i medlemsstaterna.
The clear conclusion, therefore, is that the fall in self­employment during the recession period was the result of a substantial rise in the rate of exit, reflecting perhaps a marked increase in business failures.
Den uppenbara slutsatsen är därför att nedgången i egen­företagandet under konjunkturnedgången berodde på ett väsentligt ökat utflöde, som möjligen återspeglade ett mar­kant ökat antal konkurser.
This more than offset the increase in the rate of entry into self­employment.
Detta uppvägde mer än väl ökningen av inflödet i egenföretagandet.
A further conclusion is that government efforts to induce more people to become self­employed seem to have met with some
Men den vidare analysen visar att en minskande andel av dem som blev egenföretagare under recessionsåren hade varit arbetslösa
The scale of flows both into and out of self­employment varies markedly between Member States, though in most cases, they
Inflödet i egenföretagandet varierade under tillväxtåren 1987­1990 från över 20% per år i Nederländerna och 16% per år i Storbritannien till endast ca 4% per år (inte mycket mer vad som kunde förväntas med hänsyn till det antal egenföretagare som uppnådde pensionsåldern) i Belgien,
163 Inflows into selfemployment by previous status in the Union, 1987-94
163 Flödet till och från egenföretagandet i Europeiska unionen efter tidigare status
162 Inflows and outflows from selfemployment in the Union, 1987-94
162 Flödet till och från egenföretagande i Europeiska unionen 1987­94
. % selfemployment In previous year
% av egenföretagandet året före
164 Average inflow into and outflow from selfemployment in Member States, 1987-90
164 Genomsnittligt flöde till och från egenföretagande i medlemsstaterna 1987­90
% selfemployment In previous year
% av egenföretagandet året före
% selfemployment in previous year
% av egenföretagandet året före
dates from 1991 (in the other countries, the significant rise occurred in 1992), part of the growth may be related to unification.
I; NL: genomsnitt 88-89; L: alltför obetydliga uppgifter avseende
The rate of entry into self­employment over the growth years, 1987 to 1990, ranged from over 20% a year in the Netherlands and 16% in the UK to only around 4% a year (not much higher than would be expected from the self­employed reaching re­tirement age) in Belgium, Greece and Ireland, with Germany and France being around the Union average (Graph 164).
Grekland och Irland, medan siffran för Tyskland och Frankrike låg kring genomsnittet i unionen (diagram 164).
In most cases, the rate of exit from self­employment also increased in the years 1991 to 1994, to 20% a year in the UK and over 15% a year in Germany and France.
I flertalet fall ökade också utflödet ur egenföretagandet under åren 1991­1994, till 20% per år i Storbritannien och över 15% per år i Tyskland och Frankrike.
In all Member States, therefore, the fall in the numbers of self­employed which most of them experienced during these years was due to increased outflows rather than a fall in inflows.
I samtliga medlemsstater berodde därför den nedgång i antalet egenföretagare som ägde rum i flertalet av länderna un­der dessa år på ett ökat utflöde snarare än ett minskat inflöde.
In the recession years, 1991 to 1994, the rate of entry into self­employment increased in all Member States, except the Netherlands where it remained as high as in the earlier years (Graph 165).
Under konjunktursvackan 1991­1994 ökade inflödet i egen­företagandet i alla medlemsstater utom i Nederländerna, där det låg kvar på samma höga nivå som under åren dessförin­nan (diagram 165).
The rise was particularly marked in Belgium, Denmark, Germany and Portugal, in all of which the rate of inflow more than doubled over this period as compared with the earlier one.
Ökningen var speciellt uttalad i Belgien, Danmark, Tyskland och Portugal, där inflödet överallt mer än fördubblades under denna period jämfört med den föregå­ende.
In Germany, where the increase in inflows
Även om analysen begränsas till f.d.
The fall in the proportion of those becoming self­employed who were formerly unemployed between the years before 1990 and
Att andelen nya egenföretagare som tidigare varit arbetslö­sa sjönk mellan åren före 1990 och åren därefter var också utmärkande för flertalet medlemsstater med Danmark och Nederländerna som enda undantag (diagam 166 och 167).
166 Average inflows into selfemployment by previous status, 1987-90
Liksom fór unionen som helhet berodde den ökade tillström­ningen till egenföretagandet i flertalet medlemsstater i för­sta hand på ökad tillströmning av människor som tidigare varit löntagare.
10u% of inflows into selfemployment ιοο
1nn% av inflödet i egenföretagandet
00 ­D Unemployment
1Qn% av inflödet i egenföretagandet
Β Inactivity ■ Waged employment
D Arbetslösa Dicke yrkesverksamma I Löneanställda
D Unemployment D Inactivity . ■ Waged employment
D Arbetslösa O Icke yrkesverksamma ■ Löneanställda
Excluding I
Exkl. I
In this period, one of the countries in which employment was growing by most was Spain which has among the lowest proportions of women working part­time (only around 12%­ in 1987).
Bilaga period var Spanien, som hör till de länder som har den lägsta andelen deltidsarbetande kvinnor (endast ca 12% 1987).
It is, therefore, important to examine the position in each country.
Flödet in i deltidsarbete
As indicated in Part I, part­time working has grown markedly in most parts of the Union over the period since 1990 in particular.
Som angavs i kapitel 1 har deltidsarbetet ökat markant i större delen av unionen, särskilt under perioden efter 1990.
The aim here is to examine the growth of part­time employment in more detail by focusing on those people who found a part­time job after being unemployed or economically inactive, either because they were still at school or in further education or because they had interrupted their working careers for various reasons (in the case of women especially, to take care of young children).
I det följande skall ökningen av deltidsarbetet granskas mer i detalj med särskild tonvikt på de personer som började deltidsarbeta efter att ha varit arbetslösa eller icke yrkes­verksamma, antingen därför att fortfarande gick kvar i skolan eller vidareutbildade sig eller därför att de avbrutit sin yrkeskarriär av olika skäl (när det gäller kvinnorna framfor allt för att ta hand om små barn).
The specific point at issue concerns the proportion of those taking up employment who moved into a part­time rather than full­time job and how far this tended to increase as the Union economy went into recession.
Speciellt studeras hur stor del av dem som började arbeta som fick deltidsar­bete i stället fór heltidsarbete och i vad mån detta tenderade att öka i och med att länderna i EU gick in i en konjunktur­nedgång.
The Community Labour Force Survey provides some answer to this question since, as indicated above, it includes details of what respondents were doing one year earlier.
Gemenskapens arbetskraftsundersökning ger del­vis svar på frågan eftersom den, som ovan angetts, innehåller närmare uppgifter om vad intervjupersonerna var sysselsatta med ett år tidigare.
As also indicated above, however, this kind of infor­mation can sometimes be unreliable since it depends on respondents' power of recall.
Som också nämndes i det föregående kan emellertid denna slags information ibland vara otillförlitlig, eftersom den är beroende av inter­vjupersonernas förmåga att minnas.
Nevertheless, as in the case of self­employment, the results for individual years indicate a fair amount of stability in the answers given, so that the likely margin of error ought not to be large.
Liksom när det gäller egenföretagandet uppvisar ändå resultatet fór enskilda år en förhållandevis stor stabilitet i de avgivna svaren och den sannolika felmarginalen borde därmed inte vara så stor.
Women entering part­time jobs
Kvinnor som börjar deltidsarbeta
For those who had been in education or training, over the Union as a whole, there was also a slightly greater probability during this period of taking up a part­time job than in the case of those who had been unemployed.
För personer som utbildat eller omskolat sig var under denna period sannolikheten, i unionen som helhet, fór att de skulle börja deltidsarbeta något högre än den var för dem som varit arbetslösa.