natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lastly, enlargement to include the countries of Central and Eastern Europe is displacing the European Union's centre of gravity further towards the former Comecon area, where the currency was the Deutsche mark.
När det slutligen gäller utvidgningen till länderna i öster, förskjuts Europeiska unionens tyngdpunkt alltmer till det gamla Comeconområdet, vars växelvaluta var D-marken, vilket ju bekräftar att vi befinner oss inom Tysklands inflytandeområde.
This shows the extent to which we are under Germany's sphere of influence. For France, the accession of the countries of Eastern Europe, where 25% of the active population work in agriculture, is going further than the problems posed by the present CAP reform, which goes against our national interests.
Att ansluta östländer, där 25 procent av den aktiva befolkningen sysslar med jordbruk, är för Frankrikes räkning en fråga om att skapa problem, som håller på att framtvinga en omarbetning av den gemensmama jordbrukspolitiken tvärtemot våra nationella intressen.
In other words, the interests of the Franco-German partnership are not necessarily the same in terms of the independence of nuclear energy, the reform of the CAP, where we reject the idea of cofinancing as it would make us pay with giving us any power of decision, or the financing of the CAP, where no clear decisions have been taken on the principles involved.
Det är lika bra att säga att det fransk-tyska parets intressen inte nödvändigtvis överensstämmer, vare sig när det gäller kärnkraftsoberoende, omarbetningen av den gemensamma jordbrukspolitiken, där vi inte vill ha en samfinansiering som skulle tvinga oss att betala utan att vara beslutsfattare, eller finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken, där ingenting är tydligt fastställt om principerna.
Instead of talking about limits, ceilings or correction mechanisms, we really need to make a decision on the principles, that is, whether or not Europe should be financed by taxation or by contributions from the Member States.
För i stället för att tala om justeringsteknik, fastställande av övre gränser och ändringar skulle det faktiskt vara väsentligt att bestämma principerna: det vill säga, bör Europa finansieras genom beskattning eller genom bidrag från medlemsstaterna? Om det blir en skattefinansiering, vilken skatt skall vi ha?
Should it be progressive, as Spain hopes, proportional to wealth, or a head tax?
Skall den vara progressiv, såsom Spa nien vill, eller proportionell till tillgångarna, eller kanske per capita?
In fact, in Berlin, Europe is at a junction where all roads meet: the roads from the East, the budgetary roads and the strategic roads.
Europa står förvisso i Berlin i korsningen av alla vägar: vägarna till östländerna, budgetvägarna och de strategiska vägarna.
The time has come for European integration to get rid of any ambiguities and the first of these is to decide if we are building a European Europe or a globalised Europe.
Ögonblicket är inne då det europeiska bygget måste avlägsna alla oklarheter och den första oklarheten är: bygger vi ett europeiskt Europa eller ett Europa med en världsomfattande utbredning?
Since the beginning, the National Front has made its choice clear: it favours the Europe of realities and truths, the tangible Europe, and the Europe of states and nations.
Nationella fronten har redan från början gjort sitt val: det är verklighetens, sanningens, det konkretas, det är stater nas och nationernas Europa.
Porto (PPE), in writing. — (FT) In these times of lack of ambition and any sense of responsibility, we should rejoice at certain aspects of the resolution that we have just voted on in the European Parliament.
Porto (PPE), skriftlig. — (FT) I den tid av bristande ambitioner och mening med åtagandena, som vi genomgår nu, bör vi glädjas åt några aspekter i den resolution Europaparlamentet som vi nu har röstat för.
This is true of the point made in recital A that the Structural Fund and the Cohesion Fund are the main instruments of economic and social cohesion, while the importance of economic cohesion is also emphasised in paragraph 5.
Det gäller uttalandet, efter stycke A i ingressen (beaktandemeningen oräknad) om att "Strukturfonderna och sam manhållningsfonden är de främsta instrumenten för den ekonomiska och sociala sammanhållningen"; där den ekonomiska sammanhållningen understryks i nr 5.
Emphasis should also be laid on the statement in paragraph 4 that budgetary restraint needs to be reconciled with the guarantee of sufficient funds for the essential tasks of the European Union.
Meningen i nr 4 bör också understrykas, om att budgetstramheten måste förenas med garantin om "tillräckliga medel för unionens viktigaste uppgifter".
Another point to be emphasised is the approval in paragraph 6 of the proposal to earmark 0.46% of the European Union's GNP every year for structural actions during the period 2000 to 2006.
Slutligen bör även godkännandet av nr 6 understrykas om "förslaget till årliga insatser på 0, 46 procent av Euro peiska unionens BNI till strukturåtgärder under perioden 2000-2006".
Let us hope that these are not just good intentions since the most powerful leaders, focusing on Agenda 2000 instead of worrying about having enough resources to meet Europe's ambitions, are basically concerned with setting a sacrosanct limit of 1.27% of GNP for the Union budget. What is more, in Agenda 2000 the Commission is proposing to transfer EUR 45 billion from the Structural Funds to actions preparing for the accession of the new Member States, leaving the current 15 Member States with EUR 10.2 billion less or, in other words, 0.39% of GNP.
Vi hoppas dock att det inte stannar vid goda intentioner, då de mäktigaste ansvariga, efter Agenda 2000, i stället för att oroa sig för det tillräckliga i medlen i förhållande till de europeiska ambitionerna, framför allt är angelägna om att fixera en helig gräns på 1, 27 procent av BNI för unionens budget; eller då kommissionen i Agenda 2000 föreslår att man skall ta 45 miljoner euro från strukturfondernas anslag till anslutningsförberedelserna av nya medlemmar, vilket leder till att de nuvarande 15 medlemmarna skulle ha mindre än 10,2 miljoner euro kvar, det vill säga, 0, 39 procent av BNI.
These are major points which should have been resolved or clarified.
Det handlar om punkter av största vikt som hade varit viktiga att lösa elier klargöra.
(The sitting was suspended at 1.35 p.m. and resumed at 3 p.m.)
(Sammanträdet avbröts kl. 13.35 och åtempptogs kl. 15.00.)
President. — The next item is the debate on topical and urgent subjects of major importance.
Ordföranden. — Nästa punkt på dagordningen är den aktuella och brådskande debatten om frågor av större vikt.
— B4-0295/99 by Mr Vinci and Mr Ripa di Meana, on behalf of the Confederal Group of the European United Left — Nordic Green Left;
Ordföranden. — Nästa punkt på dagordningen är gemensam debatt om följande resolutionsförslag:
— B4-0317/99 by Mr Santini and others, on behalf of the Group of the European People's Party; on the disaster in Cermis (Italy) and the verdict of the United States court-martial.
— B4-0272/99 av Imbeni m.fl. för PSE-gruppen, — B4-0295/99 av Vinci och Ripa die Meana för GUE/NGL-gruppen, — B4-0317/99 av Santini m.fl. för PPE-gruppen om tragedin i Monte Cermis (Italien) och om domen av Förenta staternas militärdomstol.
Vecchi (PSE). — (IT) Madam President, on 3 February 1998, a US military aircraft that had been violating the rules of aviation caused the Cermis ski-lift disaster, with the deaths of 20 European citizens.
Vecchi (PSE). — (LT) Fru ordförande! Den 3 februari 1998 orsakade ett amerikanskt militärflygplan, som bröt mot flygreglerna, den tragedi vid linbanan i Cermis som ledde till tjugo europeiska medborgares död.
Just a little over a year later, the American court-martial at Camp Lejeune has delivered an absolutely scandalous verdict, clearing the pilot and refusing to try to identify responsibility elsewhere, even though the Italian judicial authorities have established, beyond all doubt, that there was a clear breach of the rules of aviation.
Knappt ett år efter katastrofen frikänner den amerikanska militärdomstolen i Camp Lejeune flygplanets pilot i en fullständigt skandalös dom och avstår från att försöka finna någon annan ansvarig, samtidigt som de italienska myndigheterna utom allt tvivel har visat att det var fråga om ett uppenbart brott mot gällande flygregler.
European Socialists are scandalised by this verdict, which makes no attempt to try to establish responsibility and prosecute and punish the guilty parties, and is offensive and hurtful to the families of the victims and all of those affected by the Cermis tragedy.
Vi europeiska socialister är upprörda över en dom i vilken man avstår från att klarlägga skuldfrågan, i vilken man avstår från att rannsaka och döma de skyldiga och som kränker familjerna och offren och alla andra som har drabbats av tragedin i Cermis.
We are asking the US authorities to use all the procedures available to them to identify where responsibility for the tragedy lies, to punish severely those who are guilty and guarantee that relatives of the victims are fully compensated, both in terms of moral support and materially.
Vi begär att de amerikanska myndigheterna utnyttjar alla de resurser som står till deras förfogande för att få klarhet i skuldfrågan när det gäller denna tragedi, att man strängt bestraffar de skyldiga och att man garanterar, såväl på ett moraliskt som ett materiellt plan, fullständig gottgörelse till de avlidnas anhöriga.
We therefore support the stance taken by the Italian Government, which has put these views and requests directly to the President of the United States.
Vi stöder med andra ord den hållning som den italienska regeringen har intagit, när man har gjort sig till tolk för dessa känslor och dessa krav hos den amerikanske presidenten.
However, events in Cermis also show us that we need to reconsider and act to change the rules contained in the 1951 London Convention, so that tragedies of this kind — which would certainly be more likely were there to be a general feeling of impunity — are prevented in the future, and to guarantee that there would, in any event, be no obstacles in the way of the investigations and judicial proceedings against elements of NATO armed forces that violate the laws of the countries in which they are stationed.
Det som har hänt pekar emellertid även på nödvändigheten av att diskutera och att agera för att vid behov ändra de regler som ingår i Londonkonventionen från 1951, för att man skall förhindra att denna typ av tragedier inträffar i framtiden — något som naturligtvis skulle underlättas av att man sprider uppfattningen att den här typen av hand lingar går obestraffade — och för att garantera att man under alla omständigheter inte stoppar undersökningar och rättsliga åtgärder mot de delar av Nato: s militära styrkor som kan ha brutit mot lagarna i det land där de är stationerade. rade.
Finally, we are asking for joint action to be put in place to ensure that any form of military exercise within the territory of the Union takes place in conditions of complete safety for the civilian population.
Vi begär slutligen att man vidtar gemensamma åtgärder för att garantera att alla slags militära övningar som sker på unionens territorium utförs under förhållanden som innebär fullständig säkerhet för civilbefolkningen.
Once again, I join with all who have extended their condolences to those who lost their loved ones in the Cermis tragedy.
Ännu en gång uttrycker vi vår medkänsla med dem som i tragedin i Cermis förlorade sina kära.
Santini (PPE). — (IT) Madam President, the few words I wish to say on this sensitive issue can be summed up by way of two premisses and three specific proposals.
Santini (PPE). — (LT) Fru ordförande! Jag kommer att ägna de få ord jag tänker säga i denna känsliga fråga åt att for mulera tre förutsättningar och tre konkreta förslag.
My first premiss is that, in the Cermis incident, in which 20 people lost their lives, there was collective responsibility on the part of the NATO command in Aviano which has always authorised training flights, even over densely populated areas, because it has been too liberal in its interpretation of the 1951 London Convention.
Den första förutsättningen är att i olyckan i Cermis, som orsakade tjugo personers död, så har Nato-kommandot i Aviano ett delat ansvar, eftersom man på ett alltför slapphänt sätt har tolkat Londonprotokollet från 1951 genom att alltid tillåta träningsflygningar även i tättbefolkade områden.
My second premiss points the finger of blame at the pilot, Captain Ashby, who broke every rule of care by inter preting even more recklessly an already dangerous flight plan.
Den andra förutsättningen är att piloten, kapten Ashby, är skyldig till att ha brutit mot alla gällande säkerhetsföreskrifter, när han på ett våghalsigt sätt genomförde en flygning som redan i sig var farlig.
It has been said in his defence that the military maps did not show the ski-lift cable: that is unbelievable given, after all, that it has been there for more than 25 years and was reconstructed after an earlier incident, on 9 March 1976, in which 43 people lost their lives.
Man har sagt till hans för svar att linbanan inte var utsatt på de militära kartorna. Detta verkar otroligt, med tanke på att linbanan har funnits sedan över 25 år och återuppbyggdes omedelbart efter en annan olycka, den 9 mars 1976, som kostade 43 personer livet.
If the pilot was right, then in any event, the responsibility of those who failed to update such important maps ought to be established.
Om piloten har rätt, så måste man under alla omständigheter lägga skulden på den som inte har uppdaterat kartor som är av sådan vikt.
However, you do not have to be a pilot to find it difficult to imagine that when you enter a mountain gorge at 800 kilometres per hour, at an altitude of only 80 metres, it is still feasible to consult a map.
Men den som inte är pilot har svårt att föreställa sig hur man skulle kunna läsa en karta när man rusar in i en dalgång med 800 km/h på en höjd av endast 80 meter.
The inhabitants of the villages situated along the route of the ski-lift know a thing or two about this, and they testified that extremely low-flying aircraft were a common occurrence.
De som bor i byarna runt linbanan vet en del om detta. De har kunnat vittna om hur lågflygningar har varit dagligen förekommande.
Again, according to their evidence, it seems that the Cermis cable, extending over 80 metres, was considered a challenge for the young Aviano pilots, almost a test of courage, a baptism of fire, swooping over people's heads.
Och enligt samma vittnen verkar det som om linorna i Cermis, på 80 meters höjd, har betraktats som en utmaning för de unga piloterna i Aviano, nästan ett mandomsprov, ett eldprov, ovanför huvudet på folk.
Some, a very few, managed to fly under the cable, while others pulled the nose up at the last minute and cleared the cable.
Vissa, ytterst få, lyckades passera under linorna, medan andra, i sista ögonblicket, lyfte upp planet och gled över.
Unfortunately Captain Ashby stopped half-way.
Kapten Ashby stannade tyvärr halv vägs.
He severed the cable and caused the death of 20 people.
Han skar av linan och orsakade tjugo människors död.
I believe there are three proposals to remedy this situation: firstly, we need to review and update the London Convention, particularly with regard to overflying; secondly, we need to recognise that the ordinary courts have to take precedence over the military courts in cases of this nature; and, thirdly, we have to put pressure on the US Government to speed up the process of compensating the victims' families.
Jag anser att det finns tre saker man kan göra i den här situationen: för det första revidera och uppdatera London protokollet, framför allt när det gäller överflygningar; för det andra erkänna det normala rättsväsendets försteg fram för det militära, i liknande fall; för det tredje att utöva påtryckningar på USA: s regering så den påskyndar utbetalningen av ersättning till offrens familjer.
De Coene (PSE). — (NL) Madam President, Commissioner, ladies and gentlemen, as Mr Vecchi, the person who tabled the resolution, has just said, the American court-martial has delivered its verdict and the pilot of the aircraft involved has been cleared.
De Coene (PSE). — (NL) Fru ordförande, herr kommissionär, ärade kolleger!
It is not our intention to comment on the verdict as such, but we do have some serious questions about the system established under the London Convention.
Såsom nyss sades av min kollega Vecchi, vilken har framlagt resolutionen, är det så att en amerikansk militärdomstol har kommit fram till en dom, och det berörda flygplanets pilot går fri.
Do not misunderstand us, this is not a call for a people's court, for emotional justice or for revenge, but for new international procedures so that responsibility for accidents or offences can be determined at the place where the events occurred.
Vår avsikt är inte att göra ett uttalande om domen som sådan, men vi ifrågasätter däremot starkt det system som föreskrivs i Londonkonventionen.
The acquittal of the crewmen concerned also leaves a number of questions unanswered, which is why we expect the investigation at least to continue.
Vi konstaterar, här och nu, att ett rättssystem såsom det som finns i medlemsstaten Italien, perfekt garanterar att en process går riktigt till.
Why was the ski-lift not shown on
Varför kan inte i dessa
De Coene those maps?
Varför förfogade inte piloterna över de rätta kartorna?
Why did the NATO authorities in charge not have information on the permitted flight altitude in the region?
Varför förfogade Nato-organen vid kommenderingen så att säga inte över information om den tillåtna flyghöjden i denna region?
Something or someone in this whole unsavoury business has to be responsible.
Något eller någon i den här otrevliga historien måste ändå bära ansvaret.
Finally, we want the promises and commitments given about compensation for the victims to be honoured, because here too justice must prevail.
Slutligen vill vi att även utfästelserna och förpliktelserna som ligger fast angående skadestånd till offren beviljas, för rättvisa måste skipas också på det planet.
Kestelijn-Sierens (ELDR). — (NL) Madam President, Commissioner, ladies and gentlemen, the acquittal of the American pilot whose reckless behaviour a year ago caused the deaths of 20 European citizens, including five young people from my immediate neighbourhood, cries out for revenge.
Kestelijn-Sierens (ELDR). — (NL) Fru ordförande, herr kommissionär, kolleger! Frikännandet av den amerikanska piloten som för ett år sedan genom sitt vårdslösa beteende orsakade tjugo europeiska medborgares död, av vilka fem var unga människor från min egen hemtrakt, ropar efter hämnd.
Justice was clearly not done when, despite the incontrovertible evidence, the pilot was not only acquitted of involuntary manslaughter, but even the charges of dereliction of duty and reckless conduct were apparently not admissible.
Rättvisa har uppenbarligen inte skipats när man ser att gärningsmannen trots de oomkullrunkeliga bevisen som förelåg inte bara frikändes för det oavsiktliga dråpet, men att det även visade sig att yrkandena om tjänstefel och vårdslöshet inte kunde godkännas.
When Parliament sent its condolences to the victims of this terrible accident last year, calls were already being made for a review ot the London Convention, under which jurisdiction in the case of military offences lies with the country to which the military personnel in question belong.
Då parlamentet förra året uttryckte sin medkänsla för offren för denna hemska olycka, förespråkades redan då en revidering av Londonkonventionen som föreskriver att det vid militära brott är den berörda stridsmaktens ursprungsland som har jurisdiktion.
The unacceptable verdict delivered by the court-martial shows once again just how necessary this review is.
Militärdomstolens oacceptabla uttalande bekräftar än en gång behovet av en sådan revidering.
There is also the question of whether recourse to the separate system of courts-martial is still justified in peacetime.
Dessutom väcker detta frågan om det fortfarande går att motivera tillämpningen av ett separat system med militär domstolar under fredstid.
Is it fair that a serviceman who commits an offence in the course of an operation which serves no military purpose and in which civilians are harmed should be tried by a separate legal structure made up almost exclusively of other servicemen, in other words colleagues?
Ar det rätt att en militär som begår ett brott i samband med en operation utan någon som helst militär betydelse och där brottsoffren är medborgare, ställs inför rätta inom en separat juridisk struktur som nästan enbart består av militärer eller med andra ord av kolleger?
The special circumstances such as a war which justify the existence of courts-martial did not apply in this case.
Några särskilda omständigheter, såsom konflikter, vilka rättfärdigar existensen av dylika militärdomstolar, förelåg ju inte i detta fall.
Tamino (V). — (IT) I wish to add my voice to what has been said by other honourable Members and express the indignation of the Green Group at a verdict which is not only an insult to those who lost their lives, but highlights a situation that is totally unacceptable.
Tamino (V). — (LT) Fru ordförande! Jag vill gärna ansluta mig till mina kolleger och uttrycka Gruppen De Grönas avsky inför en dom som inte bara är en förolämpning mot avlidna personer utan som även uppenbarar en situation som är fullständigt oacceptabel.
Moreover, I have to say that we understand the reaction ol the people of the Cermis region and the response of the victims' relatives.
Jag vill också stryka under förståelsen för den reaktion som befolkningen i området Cermis har visat, och som offrens familjer har gett uttryck för.
I think that is right, and I also think it right that the victims' relatives should be compensated, even though compensation can never bring back those who lost their lives.
Detta är en plikt, liksom jag anser det vara en plikt att ge offrens anhöriga ersättning, även om ingen ersättning kan ge livet åter till de personer som dött.
Setting all of that aside, I think we are right to ask how it is that, almost 50 years on from the London Convention, incidents of the kind we have seen can still happen.
Efter att ha sagt detta tycker jag att man måste fråga sig hur det, nästan femtio år efter det att Londonkonventionen undertecknades, fortfarande kan vara möjligt att episoder som den vi just har bevittnat kan få utspelas.
I would remind the House that last year, on 19 February, when we were discussing the Cermis tragedy, 1 tabled a resolution in which I called for the London Convention to be reviewed.
Låt mig påminna om att redan förra året, den 19 februari, när vi i denna kammare diskuterade tragedin i Cermis, så lade fram jag en resolution i vilken jag krävde att man skulle revidera Londonkonventionen.
I therefore believe that not only should we call for the inquiry to be reopened to establish whether there is responsibility at a higher level, we should also consider whether it is necessary to retain the NATO bases, as if we were colonies of some kind, or to react and ask for the current rules to be amended so that the national courts are finally given jurisdiction over criminal acts of this nature.
Vi bör med andra ord inte bara begära att man på nytt tar upp fallet för att e om det finns skyldiga på högre ort, utan vi måste också fråga oss om det är nödvändigt att bibehålla Nato: s baser, som om vi vore kolonier, eller om vi i stället borde reagera, be gära en ändring av de nuvarande reglerna och äntligen se till att de nationella rättssystemen får en möjlighet att döma i sådana här ärenden.
Dell'Alba (ARE). — (IT) Madam President, the Cermis incident is without doubt a tragic episode, and the impression of US justice which Italy and the rest of Europe have been given has certainly left us with a bitter taste in the mouth.
DelTAlba (ARE). — (LT) Fru ordförande! Det som har hänt i Cermis är utan tvekan en tragisk episod och det in tryck man har fått i Italien och resten av Europa av det som har hänt i det amerikanska rättssystemet lämnar utan tvekan en bitter eftersmak i munnen.