natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It appears in Article 203(4) and (9) of the EEC Treaty, as amended by the 1970 Luxembourg Treaty.
Den finns beskriven i artiklarna 203.4 och 203.9 i Rom­fördraget, ändrat genom 1970 års Luxemburgfördrag.
(c) The contribution of the 1988 and 1993 Interinstitu­tional Agreements
c) Tillägg genom 1988 och 1993 års interinstitutionella avtal
The new provisions agreed successively in 1988 and 1993 by means of Interinstitutional Agreements greatly lessened the problems arising from the classification of expenditure into compulsory and non- compulsory.
De nya bestämmelser som man successivt enats om i 1988 och 1993 års interinstitutionella avtal har i stor utsträckning löst problemen kring utgifternas klassificer­ing i obligatoriska och icke­obligatoriska.
The two categories of expenditure are subject to the restrictions imposed by the financial perspective.
De två utgiftskategorierna är underkastade de begräns­ningar som anges i budgetplanen.
The object of this Treaty was to increase Parliament's budgetary powers by giving it the right to amend expend­iture other than that necessarily resulting from the Treaty or from acts adopted in accordance with the Treaty.
Syftet med Luxemburgfördraget var att stärka parla­mentets inflytande över budgeten genom att ge det rätt att ändra på andra utgifter än sådana som är en nödvän­dig följd av Romfördraget eller av rättsakter som har antagits i enlighet med detta.
Within the limits set in Article 203(9), Parlia­ment has the last say on noncompulsory expenditure.
Inom de gränser som anges i artikel 203.9 har parlamentet sista ordet när det gäller icke­obligatoriska utgifter.
This right of amendment not only gives it some control over expenditure, it also enables it to express its own political priorities.
Denna rätt att göra ändringar ger parlamentet inte bara en viss kontroll över utgifterna utan även möjlighet att uttrycka sina egna politiska prioriteringar.
As the Luxembourg Treaty provided for a four-year transitional period, it was not until the 1975 budget that the new classification was first applied.
Eftersom det föreskrevs en fyraårig övergångsperiod i Luxemburgfördraget var det inte förrän i 1975 års bud­get som den nya klassificeringen tillämpades.
tion in the amount available for noncompulsory expenditure. iture.
Enligt det interinstitutionella avtalet (punkt 13) får en ändring av de obligatoriska utgifterna i budgetplanen inte leda till en minskning av de belopp som finns tillgängliga för icke­obligatoriska utgifter.
on this point by stating specifically that 'the maximum rate is to be observed in respect of the annual budget, including amending and/or supplementary budgets, if any'.
Denna åtskillnad blev ett tvistefrö mellan rådet och parlamentet.
Moreover, in addition to the possibility of a new rate being determined, any portion of the maximum rate not utilized remains available for use when draft amending and/or supplementary budgets are being considered;
I avsaknad av en tillräckligt exakt defini­tion av begreppen obligatoriska respektive icke­obliga­toriska utgifter i fördraget och med tanke på den grund­läggande betydelse som denna åtskillnad hade för an­svarsfördelningen mellan institutionerna var det följakt­ligen bäddat för ändlösa meningsskiljaktigheter mellan budgetmyndighetens båda grenar.
Both types of appropria tions are nevertheless subject to the maximum rate.
b) Den gemensamma förklaringen av den 30 juni 1982
Under the new agreement concluded in 1993, the institutions agreed that all expenditure under headings 2 (Structural action) and 3 (Internal policies) of the financial perspective is noncompulsory expenditure.
I det nya avtal som ingicks 1993 enades institutionerna om att alla utgifter under rubrikerna 2 (strukturåtgär­der) och 3 (intern politik) i budgetplanen är icke­obliga­toriska utgifter.
In a statement appended to the agreement, it was also agreed that expenditure on financial protocols with nonmember countries which are concluded or renewed will be considered non-compulsory.
I en bilaga till avtalet enades man också om att utgifter i samband med de finansiella protokoll som upprättas eller förnyas med icke­medlemsländer skall anses vara icke­obligatoriska.
Under these conditions, apart from the current financial protocols, the expenditure now classified as compulsory expenditure, according to the Council and the Commission, is essentially the following:
Under dessa omstän­digheter är i huvudsak följande utgifter, utöver löpande finansiella protokoll, nu klassificerade som obligatoris­ka utgifter enligt rådet och kommissionen:
(i) EAGGF Guarantee Section expenditure;
Utgifter för garantisektionen vid EUGFJ.
This was confirmed in a Joint Declaration of the European Parliament, the Council and the Commission entered in the minutes of the Council meeting of 20 and 21 December 1977 and incorporated in the June 1982 Joint Declaration.
(ii) Vissa externa utgifter (fiskeavtal, medel för aktie­teckning i internationella finansinstitut).
(ii) certain external expenditure (fisheries agreements, subscriptions to the capital of international financial institutions);
För­klaringen undertecknades av ordförandena för de tre institutionerna den 30 juni 1982.
(iii) expenditure on pensions for former officials or staff of the institutions.
(iii) Utgifter för pensioner till tidigare tjänstemän och övrig personal vid institutionerna.
(b) Method of calculation and communication to the budgetary authority
Övriga utgifter är icke­obligatoriska.
The other expenditure is noncompulsory expenditure.
Omvänt gäller att alla andra utgifter är icke­obligatoriska.
After consulting the Economic Policy Committee, the Commission announces the maximum rate of increase as determined objectively from a number of economic parameters:
Till förklaringen fogades en förteckning över alla bud­getrubriker som då fanns, med uppgift om huruvida de var obligatoriska eller icke­obligatoriska.
The ad hoc conciliation procedure introduced by the 1993 Interinstitutional Agreement enables the European Parliament to enter into a dialogue with the Council on the amount of compulsory expenditure, even though the Council continues to have the final say on this expenditure. iture.
Det särskilda förlikningsförfarande som infördes ge­nom 1993 års interinstitutionella avtal gör det möjligt för Europaparlamentet att föra en dialog med rådet beträffande de obligatoriska utgifternas storlek, även om rådet även fortsättningsvis har det yttersta ansvaret för dessa utgifter.
The maximum rate of increase for noncompulsory expenditure
Den maximala procentuella ökningen av icke-obliga (ii) Den genomsnittliga förändringen av medlemssta toriska utgifter ternas budgetar.
(iii) the rise in the cost of living during the previous financial year.
a) Begreppet och dess tillämpningar
(a) The concept and its applications
(iii) Utvecklingen av levnadskostnaderna under det föregående budgetåret.
Application of this method has given the following statistical maximum rates of increase (in %) since 1981:
Tillämpningen av denna metod har gett följande statistiska maximala ökning (i %) sedan 1981:
Article 203(9) states: 'A maximum rate of increase in relation to the expenditure of the same type to be in curred during the current year shall be fixed annually for the total expenditure other than that necessarily resulting from this Treaty or from acts adopted in ac cordance therewith.'
I artikel 203.9 anges: "För samtliga utgifter utom sådana som är en nödvändig följd av detta fördrag eller av rättsakter som antagits i enlighet med detta, skall årligen fastställas en maximal procentuell ökning i förhållande till utgifter av samma slag under det innevarande året."
The budget timetable set by the Treaty provides that the maximum rate of increase should be communicated to all the institutions by 1 May of the year preceding the financial year in question; the 'pragmatic timetable' sets the earlier deadline of 1 March.
Med de undantag som medges i fördraget (se c nedan) måste institutionerna under budgetprocessen hålla sig inom den maximala procentuella ökningen.
Subject to the exceptions allowed by the Treaty (see (c) below), the institutions must comply with the maximum rate of increase during the budgetary procedure.
Enligt fördragets tidtabell för budgeten skall alla institutioner ha underrättats om den maximala procentuella ökningen före den 1 maj året före budgetåret i fråga.
(c) Exceeding the maximum rate of increase
Uttrycket "samtliga utgifter" i artikel 203 orsakade viss tveksamhet beträffande tillämpningen av den maximala procentsatsen i fråga om följande: c) Överskridande av den maximala procentuella ökningen ningen
The expression 'total expenditure' used in Article 203 caused some doubt about the application of the maximum rate of increase:
Det första gäller parlamentets "ändringsrätt", det andra rådets och parlamentets rätt att enas om en högre procentsats.
(i) to amending and/or supplementary budgets: the Joint Declaration of 30 June 1982 dispelled doubts
(i) Ändrings- och tilläggsbudgetar: den gemensamma förklaringen av den 30 juni 1982 skingrade tveksamheten på denna punkt genom att entydigt fastslå att "den maximala procentsatsen skall beräknas för den årliga budgeten inräknat ändringsoch tilläggsbudgetar om sådana finns".
Article 203(9) of the EC Treaty allows two exceptions to the obligation to comply with the maximum rate of increase.
Om den faktiska procentuella ökningen i det budget förslag som fastställts av rådet när det gäller icke-obligatoriska utgifter överstiger hälften av den maximala procentsatsen, får parlamentet enligt artikel 203.9 fjärde stycket i fördraget då det utövar sin ändringsrätt ytterligare öka den totala summan av dessa utgifter med upp till hälften av den maximala procentsatsen.
The first is for Parliament to use its 'margin of manoeuvre', and the second is for the Council and Parliament to agree on a higher rate.
Båda typerna av anslag om fattas inte desto mindre av den maximala procent satsen.
At the end of the 1979 budgetary procedure, the Pres ident of the European Parliament declared the budget finally adopted without obtaining the Council's explicit agreement to a rate of increase higher than the original maximum rate; this new rate was the result of amend ments for the ERDF voted by Parliament on first reading which the Council had not rejected for want of the necessary qualified majority.
Överenskommelse mellan rådet och parlamentet om en Rådet och ett antal medlemsstater förde saken till dom ny maximal procentsats stolen, vilken upphävde parlamentets ensidiga beslut och ännu en gång upprepade behovet av uttrycklig enig het mellan budgetmyndighetens båda grenar.
This mechanism did not stop a new dispute arising about the 1986 budget.
För 1986 löstes problemet genom införandet av en negativ reserv i budgeten (se kapitel 4).
The Council and a number of Member States brought actions before the Court of Justice, which annulled this unilateral decision by Parliament and reiterated the need for an express agreement between the two arms of the budgetary authority. The problem was resolved for 1986 by the entry of a negative reserve in the budget (see Chapter 4).
Om parlamentet, rådet eller kommissionen anser att gemenskapens verksamhet kräver att den maximala procentsatsen skall överskridas, får enligt artikel 203.9 fem te stycket i fördraget en annan procentsats fastställas genom avtal mellan rådet (efter beslut med kvalificerad majoritet) och parlamentet (efter majoritetsbeslut bland ledamöterna och med tre femtedelar av de avgivna rösterna). terna).
The Interinstitutional Agreements of 1988 and 1993: a move towards the neutralization of the maximum rate
De interinstitutionella avtalen 1988 och 1993: ett steg mot neutraliseringen av den maximala procentsatsen
Two things need to be stated on this subject:
Två saker måste framhållas i detta sammanhang:
Paragraph 17 of the Interinstitutional Agreement states that the Council and Parliament agree to accept, for the financial years concerned, the maximum rates of in crease for noncompulsory expenditure deriving from the budgets established within the ceilings set by the financial perspective.
Enligt punkt 17 i det interinstitutionella avtalet skall rådet och parlamentet enas om att för de berörda budgetåren godkänna de maximala procentsatserna för ickeobligatoriska utgifter i de budgetar som upprättats inom ramen för budgetplanens utgiftstak.
Only after Parliament's second reading, at the end of the budgetary procedure, can the question of exceeding the maximum rate be envisaged and negotiations started between the two arms of the budgetary authority to determine a new rate.
(i) Först efter den andra läsningen i parlamentet, vid slutet av budgetprocessen, kan frågan om ett över skridande av den maximala procentsatsen tas upp och förhandlingar mellan de två grenarna av budgetmyndigheten inledas för att bestämma en ny sats.
This provision places the Article 203(9) system on the sidelines, since the Council and Parliament, from the outset of the budgetary procedure, agree that the statistical maximum rate of increase may be exceeded, on the sole condition that the various ceilings in the financial perspective be respected.
Denna bestämmelse åsidosätter systemet enligt artikel 203.9 såtillvida att rådet och parlamentet redan från budgetprocessens början har enats om att den statistiska maximala procentsatsen får överskridas endast under förutsättning att de olika taken i budgetplanen respekteras. ras.
(ii) Article 203 does not specify how the negotiations are to be conducted or what form the agreement between Parliament and the Council is to take.
(ii) I artikel 203 redogörs inte närmare för hur för handlingarna skall föras eller vilken form överens kommelsen mellan parlamentet och rådet skall ha.
In general, Parliament informs the Council of the amendments adopted on second reading and asks for its agreement on the new rate of increase for noncompulsory expenditure which this entails.
Vanligen informerar parlamentet rådet om de ändringar som gjorts vid den andra läsningen och begär rådets samtycke till den nya procentsatsen för de ickeobligatoriska utgifter som dessa medfört.
The Council then makes known its position; if it accepts the increase, the budget can be adopted.
Rådet ger sedan sin ståndpunkt till känna. Om rådet accepterar ökningen kan budgeten antas.
Paragraph 21 of the Agreement also provides that, within the maximum rates of increase for non-compulsory expenditure determined in this way, Parliament and the Council undertake to respect the allocations for commitment appropriations provided in the financial perspective for the Structural Funds and the Cohesion Fund.
Enligt punkt 21 i avtalet skall parlamentet och rådet också förbinda sig att inom ramen för den maximala procentuella ökning som räknats fram på detta sätt respektera de åtagandebemyndiganden i budgetplanen som avser strukturfonderna och Sammanhållningsfonden. den.
The controversy about the allocation of balances
Motsättningarna rörande fördelningen av saldon nr 2 år 1990 gjorde parlamentet en ändring på inkomst sidan som föreslagits av kommissionen och godkänts av rådet genom att minska det överförda saldot, så att nivån på momsmedlen kunde bibehållas.
The budgetary authority, therefore, has very limited room for manoeuvre as far as revenue is concerned.
Budgetmyndigheten har därför mycket liten handlingsfrihet vad beträffar inkomsterna.
However, even though it receives no real powers in the taxation field for carrying out its responsibilities, it does have the possibility of altering the presentation of budgetary equilibrium, the only requirement imposed by the Treaty as regards revenue.
Även om den inte har någon verklig beskattningsrätt som gör det möjligt för den att fullgöra sitt ansvar har den emellertid möjligheten att ändra redovisningen av saldona i budgeten, vilket är dess enda befogenhet beträffande inkomsterna enligt fördraget.
The budgetary authority has the choice, under either the initial budgetary procedure or a supplementary and/or amending budget, to use
Budgetmyndigheten kan välja mellan att, antingen under den inledande budgetprocessen eller genom en tilläggs- och ändringsbudget, använda över skott från tidigare budgetår till att minska beloppet av egna medel från medlemsstaterna under det löpande budgetåret (det anses då att medlemsstaterna har gjort förskottsinbetalningar till gemenskapen under föregående år) eller till att finansiera nya utgifter.
In its judgment of 31 March 1992, the Court of Justice annulled Parliament's adoption of supplementary and amending budget No 2/90 on the exclusive basis of the first reason invoked by the Council, since, according to the Financial Regulation, the surplus for the previous year must be entered in full as revenue.
I sin dom av den 31 mars 1992 upphävde domstolen parlamentets antagande av tilläggs- och ändringsbudget nr 2/90 men uteslutande på grundval av det första skäl som anförts av rådet, eftersom föregående års överskott enligt budgetförordningen måste tas upp i sin helhet som en inkomst.
On account of this, the Court deemed that there was no need to rule on the second reason put forward regarding Parliament's powers.
Med anledning härav bedömde dom stolen det inte vara nödvändigt att pröva det andra anförda skälet, det beträffande parlamentets befogenheter. heter.
Part Three Implementation and control of the Community budget
Tredje delen Budgetens genomförande och kontroll av budgetens genomförande
Implementation of the budget
Budgetens genomförande
I — Assignment of implementing powers
I praktiken begränsar kommittéernas verksamhet ofta kommissionens befogenheter.
A — The role of the Commission
A — Kommissionens roll a) De första kommittéerna
Once adopted, the Community budget has to be imple­mented.
När gemenskapens budget väl antagits skall den genom föras.
The Commission is mainly responsible for this.
Det är kommissionen som har huvudansvaret för den uppgiften.
According to the EC Treaty, (Article 205 as amended by the Maastricht Treaty):
Följande är lydelsen i artikel 205 i EG-fördraget, senast ändrat i Maastricht:
From the Community's inception, the Commission has seen its implementing powers — including those in bud­getary matters — limited by the existence of a series of committees consisting of representatives of the Member States who are experts in the fields concerned.
Alltsedan gemenskapens start har kommissionen fått erfara att dess befogenheter - även budgetbefogenheten - begränsas av en hel rad kommittéer av experter från medlemsstaterna på berörda områden.
For instance, Article 124 of the Treaty of Rome stipulates that 'the Fund [European Social Fund] shall be adminis­tered by the Commission', but that 'the Commission shall be assisted in this task by a committee'.
Sålunda stipuleras t.ex. i artikel 124 i Romfördraget att "Fonden skall förvaltas av kommissionen" men "kommissionen skall i denna uppgift biträdas av en kommitté".
This committee has a purely advisory role and if the Com­mission does not wish to follow its opinions, it has only to inform it of this within six weeks.
Denna kommitté är endast rådgivande och om kommissionen inte önskar följa de råd som kommittén givit, behöver den endast informera kommittén om detta inom en tidsfrist på sex veckor.
'The Commission shall implement the budget, in accord­ance with the provisions of the regulations made pur­suant to Article 209, on its own responsibility and within the limits of the appropriations, having regard to the principles of sound financial management.'
"i överensstämmelse med principerna för en sund ekonomisk förvaltning skall kommissionen genomföra budgeten under eget ansvar och inom ramen för de bevilja de anslagen enligt bestämmelserna i den budgetförordning som utfärdats enligt artikel 209."
The terms for applying this principle are specified in Article 22 of the Financial Regulation.
Villkoren för dessa principers tillämpning föreskrivs i artikel 22 i budgetförordningen.
The European Development Fund Committee, set up for the implementation of the Yaoundé Convention, on the other hand, is far more restrictive regarding the Commission's powers since, if the Commission does not follow its opinion, the matter is brought before the Council which alone is empowered to decide.
Europeiska utvecklingsfondens kommitté som grundlades genom ikraftträdandet av Yaoundé-konventionen begränsar i stället kommissionens befogenheter, efter som ärendet måste hänskjutas till rådet för ett avgörande beslut i de fall då kommissionen inte följer kom mitténs rådgivning.
This is one of the general powers it holds under Article 155 of the EC Treaty: the Commission, which ensures that the rules of Community law are applied and exer­cises the implementing powers conferred on it by the Council, is therefore responsible for employing the fin­ancial resources provided by the budgetary authority for implementing Community policies in full respect of these rules of law.
Befogenheten att genomföra budgeten står inom ramen för de av kommissionens befogenheter som föreskrivs i artikel 155 i EG-fördraget. Kommissionen, som skall vaka över att gemenskapsbestämmelserna efterlevs och utöva de befogenheter som den tilldelas av rådet, är alltså ansvarig för hur de ekonomiska medel används som budgetmyndigheten tilldelar den för att den gemen samma politiken skall utföras enligt bestämmelserna.
With regard to the committees associated with the com­mon agricultural policy (Committee on Agricultural Structures, EAGGF Committee, Management Commit­tee for Markets), the Commission may only adopt an opinion contrary to the committee if it informs the Council, which has one month in which to take a de­cision.
När det gäller de kommittéer som är knutna till den gemensamma jordbrukspolitiken (jordbruksstrukturkommittén, EUGFJ-kommittén, marknadsförvaltningskommittén) får kommissionen bara ha en motsatt åsiktsriktning än den kommittéerna har om den under rättar rådet, som får en månad på sig att fälla ett avgörande beslut.
Β — Limits to the Commission's implementing powers
B — Begränsningar i kommissionens befogenheter b) Rådets vilja till kontroll
Article 145 of the EC Treaty stipulates that the Council shall:
I artikel 145 i fördraget föreskrivs att rådet
Under Article 22 of the Financial Regulation, the Com­mission's implementing powers do not extend to the sections of the budget relating to the other institutions, by virtue of the principle of institutional autonomy on budgetary matters.
Enligt artikel 22 i budgetförordningen omfattas kom missionens befogenheter inte av de delar av budgeten som kan hänföras till andra institutioner, enligt principen om institutionell autonomi i budgetfrågor.
'... confer on the Commission, in the acts which the Council adopts, powers for the implementation of the rules which the Council lays down.
"... skall ge kommissionens befogenhet att genomföra de regler som rådet beslutar.
The Council may also reserve the right, in specific cases, to exercise directly implementing powers itself.
Rådet kan också, i särskilda fall, förbehålla sig rätten att direkt utöva befogenheten att genomföra reglerna.
The procedures referred to above must be conson­ant with the principles and rules to be laid down in advance by the Council, acting unanimously on a pro­posal from the Commission and after obtaining the opinion of the European Parliament.'
De villkor som avses ovan måste vara förenliga med de principer och regler som rådet i förväg fastställt genom enhälligt beslut på förslag från kommissionen och efter det att Europaparlamentet har yttrat sig".
These committees, consisting of national experts ap­pointed by the Member States, are intended to help the Commission in its implementation: in practice, they often reduce the Commission's implementing powers.
Kommittéerna består av nationella experter som utsetts av medlemsstaterna och deras verksamhet bör vara att
Article 155 of the EC Treaty stipulates that 'the Com­mission shall ... exercise the powers conferred on it by
Dessutom "skall kommissionen (...) utöva de befogenheter som rådet tilldelar den för att genomföra de regler som fastställts av rådet" (art. 155).