natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Historical enemies succeeded in negotiating a peaceful transition from apartheid to democracy exactly because we were prepared to accept the inherent capacity for goodness in the other.”In July 2008 Nelson Mandela celebrated his 90th birthday and called once more for the intensification of global efforts in the fight against poverty and injustice.
Historiska ender lyckades förhandla fram en fredlig övergång från apartheid till demokrati just tack vare att vi var beredda att acceptera den inneboende godheten hos den andra parten.”I juli 2008 firade Nelson Mandela sin 90-årsdag och upprepade än en gång att världens kamp mot fattigdom och orättvisor måste föras än mer intensivt.
In 1989, the European Parliament honoured Alexander Dubček (1921–1992), one of the moving spirits behind the process of renewal and change in the former Eastern Bloc and the leading figure in the reform movement which became known as the“Prague Spring”.His aim of giving Socialism a“human face”was shattered on 21August 1968 by theWarsaw Pact tanks.
Genom att ge Sacharovpriset 1989 till Alexander Dubček (1921–1992) ville Europaparlamentet hylla en av initiativtagarna till förnyelsen och förändringarna i det gamla östblocket och den mest framträdande gestalten i den reformrörelse som kom att kallas Pragvåren.Hans mål att ge socialismen ett mänskligt ansikte omintetgjordes den 21 augusti 1968 a Warszawapaktens stridsvagnar.
Dubček was accused of treason, stripped of office and expelled from the Communist Party of Czechoslovakia; he spent the years up to 1985 as an ordinary worker.
Efter att ha blivit anklagad för förräderi, fråntagen alla sina ämbeten och utstött ur det tjeckoslovakiska kommunistpartiet försörjde sig Alexander Dubček fram till 1985 som vanlig arbetare.
In 1988 he returned to political life as a civil rights activist.After the revolution in Czechoslovakia, Dubček was elected President of the Federal Assembly of the Socialist Republic of Czechoslovakia. As one of the figures who also kept hope alive for
1988 återvände han till det politiska livet och engagerade sig i medborgarrörelsen.
In May 2008 Myanmar extended Suu Kyi’s detention for another year.
I maj 2008 förlängde Burma Aung San Suu Kyis husarrest med ett år.
In May 2009, Aung San Suu Kyi was arrested and charged with breaking the conditions of her house arrest after a US national broke into her compound.
I maj 2009 greps Aung San Suu Kyi och åtalades för att ha överträtt villkoren för sin husarrest efter det att en amerikansk medborgare tagit sig fram till hennes hus.
On 11August 2009, she was found guilty and sentenced to three years imprisonment, commuted to 18months under house arrest.
Den 11 augusti 2009 dömdes hon till tre års fängelse, förvandlat till 18 månaders husarrest.
This has resulted in her being kept confined to her residence for seven consecutive years and in her having spent fourteen of the last eighteen years as a political prisoner under house arrest.The human rights situation in Myanmar has been the subject of numerous Parliament resolutions in view of the widely documented crimes against humanity committed by the regime.
Detta innebär att det kommer att ha gått sju år utan att hon fått lämna sitt hem och att hon då kommer att ha tillbringat sammanlagt 14 av de senaste 18 åren som politisk fånge i husarrest.Situationen för de mänskliga rättigheterna i Burma har varit föremål för många resolutioner i Europaparlamentet på grund av de väl dokumenterade brott mot mänskligheten som regimen i landet har begått.
The EP also, on a number of occasions, called for the immediate and unconditional release of Aung San Suu Kyi and other Burmese political prisoners and for them to be allowed to fully participate in public and political life.
Europaparlamentet har också vid ett ertal tillfällen krävt att Aung San Suu Kyi och andra burmesiska politiska fångar omedelbart och ovillkorligen ska friges och tillåtas delta fullt ut i det offentliga och politiska livet.
In June 2009 the EP relaunched the campaign to free her by displaying on the outside of Parliament’s Brussels building a giant portrait of the Burmese opposition leader, bearing the slogan Free Aung San Suu Kyi now.
I juni 2009 drog Europaparlamentet på nytt igång kampanjen för hennes frigivande genom att utanför parlamentets byggnad i Bryssel sätta upp ett gigantiskt foto av den burmesiska oppositionsledaren, med slagordet ”Frige Aung San Suu Kyi nu”.
Aung San Suu Kyi continues to speak out in favour of national dialogue, free elections, democracy and respect for human rights in her country.
Aung San Suu Kyi fortsätter att kämpa för nationell dialog, fria val, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna i sitt land.
Following the end of her house arrest on November13th the President of the European Parliament stated “We have been waiting too long for this day; Aung San Su Kyi has suffered too much.
I samband med att hennes husarrest hävdes den 13 november 2010, sade Europaparlamentets talman:„Vi har tvingats vänta på den här dagen alltför länge. Aung San Suu Kyi har utstått alltför mycket lidande.
It will, I hope, turn out to be a day always to remember for all those whobelieve in freedom and peace.”
Jag hoppas dock att det kommer att bli en dag som de som tror på fred och frihet för all framtid kommer att minnas.
In 1991 Parliament awarded its human rights prize to Adem Demaçi, a Kosovar born in Priština in 1936, thereby honouring a man who had spent the greater part of his life (1958–1990) in prison for fighting for the fundamental rights of the Albanians in Kosovo by means of the written and spoken word.
Kosovoalbanen Adem Demaçi, som föddes 1936 i Pristina, tilldelades Europaparlamentets människorättspris 1991.
But prison could not silence Demaçi: he continued
Därigenom hedrades en man som hade tillbringat större delen av sitt liv i fängelse (1958–1990) för att han i tal och skrift kämpat för kosovoalbanernas rättigheter.
Aung San Suu Kyi, the Myanmar pro-democracy leader and winner of the 1991 Nobel Peace prize, was born in1947, and was awarded the Sakharov Prize in 1990.In August 1988, the military had broken a country-wide general strike for democracy and against Myanmar’s then government and assumed power itself.
Den burmesiska demokratikämpen Aung San Suu Kyi föddes 1947. Hon tilldelades Nobels fredspris 1991 och fick Sacharovpriset 1990.I augusti 1988 slog militären ned en landsomfattande generalstrejk för demokrati som riktades mot Burmas sittande regering, och övertog själv makten.
Aung San Suu Kyi returned to Myanmar to head the democracy movement.
Suu Kyi återvände till Burma för att leda demokratirörelsen.
However, the military regime carried out bloody reprisals, placing her and hundreds of members of the National League for Democracy (NLD), which she had founded, under house arrest in 1989.
Militärregimen reagerade dock med brutala repressalier och hon, liksom hundratals medlemmar i det av henne grundade Nationella demokratiförbundet (NLD) sattes 1989 i husarrest.
Despite the success of the NLD in the free parliamentary elections held in 1990, the military regime remained in power by imposing martial law.
Trots NLD:s seger vid det fria parlamentsvalet 1990 höll sig militärregimen med hjälp av undantagstillstånd kvar vid makten.
Aung San Suu Kyi refused to go into exile and was only released after six years, in July 1995.
Suu Kyi vägrade att lämna landet och tillbringade sex år i husarrest tills hon frigavs i juli 1995.
Aung San Suu Kyi expressed her convictions in these words:“Even under the most oppressive state machinery courage always resurfaces, for fear is not the natural condition of civilised human beings.”
Suu Kyi har gett uttryck för sin övertygelse på följande sätt: ”Det är inte naturligt för den civiliserade människan att leva i rädsla.
On 30 May 2003 Aung San Suu Kyi was detained once again, along with 19 other members of the NLD, and placed under house arrest, cut o from all contact with her family, her friends and political supporters.
Modet kommer alltid upp till ytan, även i den mest kvävande av diktaturer.”Den 30 maj 2003 häktades Aung San Suu Kyi på nytt tillsammans med 19 andra partimedlemmar och placerades i husarrest.
In October 2004 the EU tightened its sanctions against Myanmar after the regime failed to comply with its demands, including the release of Aung San Suu Kyi and an end to the harassment of the National League for Democracy.
Hon får inte ha någon som helst kontakt med sin familj, sina vänner och politiska likatänkande.
Following the violent repression of anti-government demonstrations in Burma in September 2007, the European Parliament
I oktober 2004 skärpte EU sina sanktioner mot Burma eftersom EU inte ansåg att regimen uppfyllt sina åtaganden, som bland annat var att frige Aung San Suu Kyi och upphöra med påtryckningarna mot Nationella Demokratiförbundet.Efter att de regerings fientliga demonstrationerna i Burma i september 2007 slagits ner med
and oppose a system which has condemned millions of Argentineans to poverty and provides neither education, nor housing nor health care.
bostäder eller hälsovård.
For this purpose, Las Madres de la Plaza de Mayo has set up a People’s University, bookstore, library and cultural centre. In 1999, the organization was awarded the United Nations Prize for Peace Education.
Mödrarna på Plaza de Mayo har därför inrättat ett folkuniversitet, en bokhandel, ett bibliotek och ett kulturcenter.År 1999 fick organisationen FN:s fredspris.
Las Madres de la Plaza de Mayo have not stopped seeking justice and truth despite many setbacks.
Mödrarna på Plaza de Mayo har inte slutat kämpa för rättvisa och sanning, trots många motgångar.
The trials and imprisonment of some of those responsible for crimes against humanity in Argentina in the1970s are a result of their unceasing e orts.
Rättegångarna och gripandena av några av de personer som begick brott mot mänskligheten i 1970-talets Argentina är resultatet av dessa mödrars outtröttliga kamp.
Their weekly Thursday marches continue, however, in pursuit of action on other social causes.
De fortsätter ändå att hålla sina torsdagsmarscher varje vecka för att uppmärksamma behovet av insatser för att åtgärda andra samhällsproblem.
to raise his voice to make known the bitter truth about the Serbian oppression of the two million Albanians in Kosovo.“Freedom of speech (is) the first, crucial step towards democracy.
Trots fångenskapen lät han sig inte tystas ned. Gång på gång pekade han på den bistra sanningen om serbernas förtryck av de två miljoner albaner som lever i Kosovo.”Yttrandefriheten är det första steget mot demokrati.
Without freedom of speech there is no dialogue, without dialogue the truth cannot be established, and without the truth progress is impossible. ”After his release, Adem Demaçi assumed the leadership of the Council for the Defence of Human Rights and Freedoms.
Utan det fria ordet finns ingen dialog och utan dialog kan man inte finna sanningen och utan sanning är inga framsteg möjliga.”Efter att ha frigivits övertog Adem Demaçi ledningen av rådet för försvar av de mänskliga fri- och rättigheterna.
From 1998 to 1999, during the Serb offensive, he was the political representative of the Kosovo Liberation Army (UCK).
Han var politisk företrädare för Kosovos befrielsearmé (UCK) från 1998, då den serbiska offensiven mot armén inleddes, till 1999.
Since the war, he has devoted himself mainly to ethnic reconciliation and the return of refugees.
Efter kriget har han huvudsakligen ägnat sig åt försoning mellan de olika befolkningsgrupperna och yktingars återvändande.
He took on the chairmanship of the Committee for Mutual Understanding, Tolerance and Coexistence, representing all ethnic groups in Kosovo,“because Kosovo belongs to everyone”and “we want a free, democratic and multiethnic society”.
Han är ordförande för kommittén för ömsesidig förståelse, tolerans och samlevnad, ”eftersom Kosovo tillhör alla”och ”vi vill skapa ett fritt, demokratiskt och multietniskt samhälle”.Än idag är han aktiv i det politiska livet i Kosovo.
The Argentinean human rights movement Las Madres de la Plaza de Mayo was awarded the Sakharov Prize in 1992.
Den argentinska rörelsen för mänskliga rättigheter, Mödrarna på Plaza de Mayo, fick Europaparlamentets Sacharovpris 1992.
From 1976 to 1983, Argentina lived under a military dictatorship.
Åren 1976 till 1983 härskade militärdiktatur i Argentina.
In April 1977, 14women came together for the first time in the Plaza de Mayo to make an appeal to President Videla.
I april 1977 samlades 14 kvinnor för första gången på Plaza de Mayo för att rikta en appell till president Videla.
Tobegin with, the main aim of the group of mothers was to trace their lost children and to seek the prosecution of those responsible for the disappearance of 30000 people during the military dictatorship, but later they widened their struggle into a fight for an independent judicial system, political change, and peace.The demonstrations that Las Madres holds every Thursday outside the Casa Rosada, the President’s residence, on the Plaza de Mayo are a symbol of resistance.
Till att börja med var dessa mödrars syfte huvudsakligen att finna sina försvunna barn och att de personer som bar ansvaret för att 30000 människor hade försvunnit under militärdiktaturen skulle få sitt stra.
At each demonstration members wear white headscarves, which are universally recognised as emblematic of the fight for justice.
Efterhand kämpade de även för en oberoende rättsordning, för en förändring av det politiska systemet och för fred.Mödrarna demonstrerar varje torsdag på Plaza de Mayo framför presidentpalatset Casa Rosada, som en symbol för deras motstånd.
When the doctor and writer Taslima Nasreen, who was born in 1962 in Bangladesh, won the 1994 Sakharov Prize, she had already sought refuge in Europe.
När läkaren och författaren Taslima Nasrin, som föddes 1962 i Bangladesh, fick Sacharovpriset 1994 hade hon redan tagit sin tillflykt till Europa.
Her works which criticise religious fundamentalism and, in particular, the oppression of women, are banned in her country. Islamic fundamentalists have issued threats against her life.In her acceptance speech, she said she came from a part of the world where social tensions and human difficulties were unbearable.
Hennes verk, i vilka hon kritiserar religiös fundamentalism och särskilt kvinnoförtryck, är förbjudna i Bangladesh, och islamistiska fundamentalister hotar henne med döden.I sitt tacktal vid prisutdelningen sade Nasrin att hon kommer från en del av världen där sociala spänningar och mänskliga svårigheter är outhärdliga.
As a writer, she could not close her eyes to the daily suffering and starvation in the slums.In September 1998 Taslima Nasreen returned to Bangladesh to her dying mother.
Som författare kan hon inte blunda för den dagliga nöden och för de människor som svälter ihjäl i slumområdena.I september 1998 återvände Taslima Nasrin till Bangladesh till sin dödssjuka mor.
As soon as this news came out, religious fundamentalists once again called for the writer to be put to death.
Så snart nyheten om detta hade spritts krävde de religiösa fundamentalisterna på nytt hennes död.
A court issued a warrant for her arrest and threatened to confiscate her assets.The European Parliament answered Taslima Nasreen’s appeal for help and, in a resolution, called on the government of Bangladesh to protect her life and ensure her safety.In January 1999, in the face of continuing threats, Nasreen left her homeland once again.
En domstol utfärdade en häktningsorder och hotade med att beslagta hennes tillgångar.Europaparlamentet hörsammade Taslima Nasrins rop på hjälp och krävde i sin resolution att regeringen i Bangladesh skulle garantera hennes liv och säkerhet.På grund av de fortsatta hotelserna lämnade Nasrin på nytt sitt land i januari 1999.
Since 1994, Taslima Nasreen has lived in many countries in exile including France, Sweden and, since 2004, in India.
Sedan 1994 har Taslima Nasrin levt i exil i flera olika länder, bland andra Frankrike och Sverige, och sedan 2004 bor hon i Indien.
But even there, she came under increasing pressure from Muslim groups’ protests at her “anti-Islamic” novels and memoirs, forcing her to move to New Delhi and live under Indian government security protection from November 2007.
Men även där pressades hon allt hårdare av muslimska gruppers protester mot hennes “antimuslimska” romaner och memoarer och tvingades flytta till New Delhi, där hon levde under säkerhetsskydd från den indiska staten från november 2007.
Due to increasing death threats by Islamic extremists and her struggles with residence permits for India,Taslima Nasreen was eventually forced to leave India in mid-March 2008, only to return for short periods.
På grund av allt fler dödshot från islamistiska extremister och hennes problem med indiska uppehållstillstånd tvingades Taslima Nasrin till slut lämna Indien i mitten av mars 2008 och kunde därefter bara återkomma under korta perioder.
In 2009, the Mayor of Paris authorised Ms Nasreen to stay in his city.
2009 gav Paris borgmästare henne tillstånd att vistas i staden.
Despite the continued denial of her right to return to Bangladesh, she often speaks about her desire to go back to her country.
Trots hennes ständiga inreseförbud till Bangladesh talar hon ofta om sin önskan att återvända till sitt hemland.
She received 84percent of the votes in her district of Diyarbakir.
Hon fick 84 procent av rösterna i sin valkrets i Diyarbakir.
At her inauguration, she promised in Kurdish to“struggle so that the Kurdish and Turkish peoples may live together in ademocratic framework.”Based on her speeches and writings in defence of Kurdish rights, Leyla Zana, together with three other Kurdish MPs of the pro-Kurdish Party for Democracy, was charged with being aliated to the PKK, and sentenced to 15 years’imprisonment by the Ankara State Security Court in December 1994.The government offered in 1997 to release her for health reasons, but Zana refused.“I hope to see a general amnesty for all political prisoners.
Då hon höll sitt första tal som parlamentsledamot gav hon det kurdiska folket ett löfte, på kurdiska, att kämpa för att det kurdiska och turkiska folket skulle kunna leva tillsammans under demokratiska former.På grund av att hon i tal och skrift försvarade kurdernas rättigheter blev Leyla Zana och tre andra kurdiska parlamentsledamöter som var medlemmar i det prokurdiska Folkets demokratiska parti åtalade för samröre med PKK och dömdes av Ankaras domstol för statens säkerhet i december 1994 till femton års fängelse.1997 erbjöd sig regeringen att frige Leyla Zana av hälsoskäl, men hon tackade nej till erbjudandet. ”Jag hoppas att en allmän amnesti ska utlysas för alla politiska fångar.
I do not wish to be released on health grounds while my political friends remain in captivity.”After the retrial in 2003, which – like the first trial – was considered by the European Court of Human Rights as not being fair and independent, the court decided that the former Kurdish MPs should serve the remainder of their prison sentences.However, on 9 June 2004Turkey’s Appeal Court decided to revoke the verdicts and overturn the sentences.
Jag vill inte bli frigiven av hälsoskäl om mina politiska vänner fortfarande sitter fängslade.”Efter den nya rättegången 2003, som Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna inte ansåg vara rättvisare eller mer oberoende än den första, dömde domstolen de tidigare kurdiska parlamentsledamöterna att avtjäna resten av sina fängelsestra.Den 9 juni 2004 beslutadeTurkiets appellationsdomstol dock att häva domarna och frige Leyla Zana och hennes medfångar.
On 14October 2004, Leyla Zana was finally able to address a European Parliament plenary session in person at a special ceremony in Brussels and to collect her Sakharov Prize.
Den 14 oktober 2004 kunde Leyla Zana slutligen hålla ett personligt anförande inför Europaparlamentet vid en högtidlig ceremoni i Bryssel och ta emot sitt Sacharovpris.
In December 2008, Leyla Zana was sentenced to another 10 years of imprisonment by a Turkish court for allegedly spreading terrorist propaganda.
I december 2008 dömde en turkisk domstol Leyla Zana åter till 10 års fängelse för påstådd spridning av terroristpropaganda.
Not imprisoned, awaiting the final outcome of the trial, she was able to address the Conference of Presidents of the Parliament in April 2009.
Ännu inte fängslad och i avvaktan på rättesgångens slutresultat kunde hon hålla ett anförande inför parlamentets talmanskonferens i april 2009.
On April7, 2010 the ruling byTurkey’s High Criminal Court convicted Leyla Zana, in accordance with Article 7/2 of the Prevention of Terrorism Act, sentencing her to three years in prison for spreading propaganda and banning her from politics until she completes her sentence.
Den 7 april 2010 dömde den turkiska höga brottmålsdomstolen Leyla Zana, i enlighet med artikel 7/2 i antiterroristlagen, till tre års fängelse för att ha spridit propaganda och förbjöd henne att delta i politiken tills hon avtjänat sitt stra.
Ms Zana attended a meeting of Parliament’s Conference of Chairs of Political Groups in February 2010.
Zana närvarade på en konferens för Europaparlamentets politiska gruppordförande i februari 2010.
Salima Ghezali, the 1997 winner of the Sakharov Prize, was born near Algiers in1958.
Mottagaren av 1997 års Sacharovpris var Salima Ghezali, som föddes 1958 utanför Alger.
In the 1980s she became involved in the Algerian women’s movement, amongst other things as a founder member of Women of Europe and the Maghreb and as editor-in-chief of “NYSSA”, the women’s publication she herself had founded.The women’s rights activist became a committed campaigner for human rights and democracy in Algeria.
Under 1980-talet engagerade hon sig främst inom den algeriska kvinnorörelsen, bland annat som grundande medlem av ”Europas kvinnor och Maghreb” och som chefredaktör för kvinnotidningen ”Nyssa”, som hon startade.Denna förespråkare för kvinnors rättigheter blev snart en övertygad förkämpe för mänskliga rättigheter och demokrati i Algeriet.
After1994, as publisher of the weekly magazine “La Nation”, she increasingly focused on issues of censorship.
Som utgivare av veckotidningen ”La Nation” började hon redan 1994 allt oftare ställa frågor som rör censur.
Her articles constantly called for a peaceful and democratic solution to the crisis in Algeria, which has cost the lives of tens of thousands of people, including many journalists.
I sina artiklar betonade hon nödvändigheten av en fredlig och demokratisk lösning på konflikten i Algeriet, som har krävt tiotusentals liv, däribland många journalisters.
As a result, she became a target for criticism from both the Algerian authorities and Islamic extremists. The appearance in Le Monde Diplomatique of her report on the human rights situation in Algeria prompted the authorities to order the closure of her magazine in 1996.
I och med detta befann hon sig mitt i korselden mellan de algeriska myndigheterna och de islamska extremisterna.Efter det att Salima Ghezalis inlägg om de mänskliga rättigheterna i Algeriet hade publicerats i ”Le Monde Diplomatique” stoppade myndigheterna 1996 utgivningen av hennes tidning.
In wall newspapers, Chinese citizens called for the injustices they had suffered to be made right.“What is real democracy?”, asked Wei on a poster, attracting attention and the wrath of the Chinese Government.
Han blev dock desillusionerad efter att ha sett många grymheter utföras i klasskampens namn och närmade sig i stället humanismen och demokratin.När Deng Xiaoping övertog makten 1978, var Wei Jingsheng med och skapade ”den demokratiska muren”.
When, in 1979, he called Deng Xiaoping a dictator in the mould of Mao Zedong, he was arrested, convicted of counter-revolutionary crimes at a show trial and sentenced to 15 years’imprisonment and hard labour.
I väggtidningar krävde medborgarna gottgörelse för lidna oförrätter. ”Vad är sann demokrati?” frågade Wei på ett plakat och väckte därmed internationellt uppseende och den kinesiska regeringens vrede.Wei Jingsheng häktades 1979 efter att ha kallat Deng Xiaoping för en diktator som gick i Mao Tse-tungs fotspår.