natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In April 1975, stating satisfaction with the political changes in Portugal, it expressed concern about some negative aspects of democratic change and called on the Portuguese authorities to resolutely follow the path to democracy.
Den 19 april 1982 deltog många unga människor – varav era arresterades – i fredliga demonstrationer i ett antal östeuropeiska huvudstäder som vid den tidpunkten var kommunistiskt styrda.
In the period of Communist domination, the European Parliament became a symbol in several Eastern European countries for a number of young demonstrators, several of whom were arrested.
1956 ägnade Europeiska parlamentariska församlingen en hel debatt åt situationen i Ungern, som hade invaderats av sovjetiska trupper.
On 19 April 1982, they marched peacefully, for the first time, using as their slogan only a manifesto against hunger in the world signed by 73 Nobel Prize winners and a European Parliament resolution supporting
För att högtidlighålla den tjugofemte årsdagen av dessa tragiska händelser antog Europaparlamentet den 18 september 1981 en resolution där det bekräftade solidariteten mellan gemenskapsmedbor-garna och det ungerska folket och uppmanade dem som ville skydda Europas frihet att göra gemensam sak.
The European Parliament had always reacted to manifestations of Soviet force in Eastern Europe; it had condemned the lack of freedom and supported the Helsinki Agreements signed in 1975, which were upheld by the dissidents.
Europaparlamentet hade alltid reagerat mot de olika sovjetiska maktingripandena i den här delen av Europa, fördömt frihetsberövandena och stått bakom de Helsingforsavtal som undertecknades 1975 och som dissidenterna åberopade.
As soon as the Iron Curtain began to disintegrate at the end of the 1980s, Parliament made an increasing number of calls for democratisation and respect for human rights.
Så snart järnridån började vittra sönder i slutet av 1980-talet blev ställningstagandena till förmån för demokratiseringen och respekten för de mänskliga rättigheterna allt fler.
Hungarians who welcomed East Germans fleeing their country in a movement that marked the beginning of the disintegration of the Soviet bloc.
Nästan åtta år senare, den 14 september 1989, gav parlamentet sitt stöd åt det ungerska folket, som mobilise-rade sig och tog emot östtyska medborgare som flydde från sitt land och som bildade en rörelse som faktiskt utgjorde början till det sovjetiska block-ets upplösning.
A resolution praised the Hungarian people for their generous assistance to the refugees and welcomed the Hungarian Government’s decision to authorise thousands of East German citizens to cross the border.
I en resolution uttryckte parlamentet sin aktning för det ungerska folkets generösa vilja att hjälpa flyktingar och välkomnade den ungerska regeringens beslut att låta tusentals östtyska medborgare korsa gränsen.
in Berlin to express its condemnation of the building of the wall dividing the city, which was carried out during the night of 12 and 13 August.
Den 10–11 oktober 1961 höll Europeiska parlamentariska församlingens politiska kom-mitté ett symboliskt möte i Berlin för att markera sitt fördömande av uppförandet av muren som kom att dela staden i två delar natten mellan den 12 och 13 augusti.
The President of the Assembly, Hans Furler, said that, although the Assembly did not have the means to intervene directly, it had the power and the duty to express its solidarity with the City of Berlin, which was a symbol of free Europe.
Ordförande Hans Furler förklarade att även om hans institution inte kunde ingripa direkt var den ändå behörig och förpliktad att visa sin solidaritet med staden Berlin, symbolen för det fria Europa.
In 1956 the European Common Assembly debated the situation in Hungary, which had been invaded by Soviet troops. On 18 September 1981, to commemorate the 25th anniversary of these tragic events, the European Parliament adopted a resolution rearming the solidarity between Community citizens and the Hungarian people, encouraging those who wanted to safeguard freedom in Europe to act together.
Den 11 oktober, under en debatt om denna fråga i kam-maren, konstaterade bland annat ledamoten Jarosson att de europeiska parlamentsledamöterna i sina respektive nationella parlament säkert skulle ta sitt ansvar, att parlamentsledamöterna i kammaren alla var européer, utan åtskillnad i fråga om folk och språk, och att berlinarnas lidande var deras lidande.
On 11 October, during a debate in plenary on the subject, one of the Members, Mr Jarosson said: ‘Certainly European Members of Parliament, which we are, will assume their
Ordföranden för församlingens politiska kommitté, Battista, konstaterade i sin tur att denna situation kanske inte skulle ha bestått om gemenskapens regeringar snabbt hade beslutat att införa ett gemensamt avtal om att skapa
less close to our hearts, our consciences and our actions’.
om alla tyskars och européers framtid i en frihet som delas av oss alla”, avslutade han.
What is at stake is a future in joint freedom for all Germans and for all Europeans.’ responsibilities in their national parliaments.
Europeiska kommissionens ordförande Walter Hallstein sade: ”De människor som lever vid vår gemenskaps mycket hotade gränser ska inte för den sakens skull ha en mindre framskjuten plats i våra hjärtan, samveten och handlingar.”
In this forum, where Europeans are gathered without distinction between peoples and languages, the Berliners’ suering is their suering’.
När muren föll 28 år senare, den 9 november 1989, reagerade Europaparlamentet omedelbart genom att bjuda in den tyske förbundskanslern Helmut Kohl och Europeiska rådets tjänstgö-rande ordförande François Mitterrand för att tala i parlamentet vid sammanträdet i Strasbourg den 22 november.
Mr Battista, Chairman of the Political Aairs Committee, said ‘this situation perhaps would not exist today if our governments had speedily decided, of common accord, to pursue the political union of Europe’. The President of the Commission, Walter Hallstein, thought that ‘Those who live on the borders of our Community, which are so much under threat, must not become
Det var ett känsloladdat tillfälle. ”Vi ser alla de händelser som utspelar sig […] som historiska händelser”, inledde den tyske förbunds-kanslern, som konstaterade att ”det politiska, ekonomiska och sociala systemet i de östeuropeiska staterna förändras på en gång i en svindlande takt”. ”För första gången sedan slutet av andra världskriget”, tillade Helmut Kohl, ”hyser vi för-hoppningar om att övervinna konikten mellan öst och väst och om att återupprätta en situation med varaktig stabilitet och fred i hela Europa”. ”Den europeiska solidaritetens tid är inne […] Det handlar om frihet i ett enat Europa och
Twenty-eight years later, on 9 November 1989, the European Parliament reacted immediately to the fall of the wall by inviting the German Chancellor Helmut Kohl and the President-in-Oce of the European Council, François Mitterrand, to address the plenary sitting in Strasbourg on 22 November.
Frankrikes president svarade att ”de historiska händelser som utspelade sig i Berlin den 9 november bjöd världen på ett skådespel som så sent som dagen före hade varit osan-nolikt, nämligen sprickan i den mur som i sig symboliserade den delning som kännetecknat vår kontinent sedan nästan 30 år.
It was a moment full of emotion. Mr Kohl declared ‘Each of us senses that what is now happening in Europe ... is of historical importance’.
Jag anser att demokratin och friheten, som är oskiljak-tiga, denna dag vann en av sina största och mest känslosamma segrar”. Mitterrand fortsatte: ”En dag kommer dessa folk
D together again because they wished it and perhaps also because necessity taught them that they must so wish’.
D frihet, självbestämmande och respekt för allas värdighet”.
On 23 November MEPs adopted a resolution calling for citizens of the GDR to have the right of self-determination and on 14 February 1990 another resolution recognising the Germans’ right to live in the same state.
– jag nämner dem inte alla vid namn – att ansluta sig till det samförstånd av nationer som vi redan bildar tillsammans, vi i de tolv länder vars historia i så hög grad skiljer sig åt och som funnit varandra därför att det var vad vi ville och kanske för att omständigheterna gjorde det nödvändigt”.
of Europe. ‘At this moment when I can speak to you as the Prime Minister of the first democratic government of the GDR, my heart is gripped by emotion’ said Lothar de Maizière.
Förbundskansler Kohl betonade i sin tur betydelsen av denna plötsliga historiska utveckling: ”Den federala regeringen har alltid velat att den tyska återföreningen skulle ske i ett stabilt Europa.
‘We owe our meeting today to those East Germans who began to take their destiny into their hands in the autumn of 1989. By peaceful means they have grasped their rights as human beings to democracy, freedom, self-determination and respect for the dignity of all’.
Jag har föresatt mig att föra de europeiska och tyska enan-dena framåt och se till att de sammanfaller i högsta möjliga grad och i största möjliga mån följer en gemensam agenda”.
On 16 May 1990 Parliament invited Helmut Kohl and Lothar de Maizière, the first democratically elected Prime Minister of the GDR, to set out their vision for the future of Germany and
De har på fredlig väg krävt sin mänskliga rätt till demokrati,
Chancellor Kohl stressed the direction of the sudden acceleration of history: ‘The federal government has
Den 23 november antog Europaparlamentets ledamöter en resolution med krav på ”rätten till självbestämmande” för medborgarna i Östtyskland, och den 14 februari 1990 antog parlamentet ytterligare en resolution där det erkände tyskar-nas rätt att leva i en enad stat.
President of Parliament, Mario Scelba, during the debate.
Vid debatten sade parlamentets talman Mario Scelba att det fria Europa inte hade något annat val än att enas.
took a series of initiatives, including the setting up of a European Action Committee to Assist the Czechoslovaks.
När Tjeckoslovakien den 21 augusti 1968 invaderats av fem av Warszawapaktens länder (Sovjet, Östtyskland, Polen, Ungern och Bulgarien) vidtog Europaparlamentet en rad konkreta åtgärder; bland annat inrättades en europeisk aktionskommitté för att hjälpa Tjeckoslovakien.
always wanted the process of German unication to take place in a stable European framework.
Den 11 april 1980 uttryckte parlamentet sin respekt för modet hos alla dem i Tjeckoslovakien som ville skydda de grundläggande friheterna.
I have set myself the task of advancing the European and German uni-cation process by making them coincide as much as possible, and as far as possible within a common timetable’.
När Vaclav Havel på nytt greps 1989 krävde parlamentet i en resolution av den 16 mars att han och hans vänner och övriga politiska fångar skulle friges omedelbart.
In 1979 the MEPs condemned the arrest of members of this opposition movement, including the playwright Vaclav Havel, who later became the first Prime Minister of a democratic Czechoslovakia.
1979 fördömde Europaparlamentet arresteringen av vissa
Parliament held a debate on the situation in Poland at almost all its part-sessions.
Polen och ett embargo för export av ny teknik till Sovjetunionen.
On 11 April 1980 they expressed their respect for the courage shown by all those in Czechoslovakia who wanted to protect fundamental freedoms.
mer för det polska folket. […] Jag insisterar på att Polen tillhör Europa och vill att vi kontinuerligt frågar oss själva vad vi kan göra för detta land som, jag upprepar det, har så många band till våra länder.”
When Vaclav Havel was again arrested in 1989, Parliament, in a resolution of 16 March, called for his immediate release, along with the release of his friends and other political prisoners.
Efter bildandet i augusti 1980 av ”Solidaritet”, en fackförening som gav upphov till en omfattande samhällsrörelse mot den kommunistiska regimen, diskuterade Europaparlamentet situationen i Polen vid praktiskt taget varje sammanträde.
On 10 April 1981 Parliament warned the Soviet Union that if Poland were not authorised to settle its domestic problems as it wished, without foreign interference, it would urge that the European Community’s agreements with the Soviet Union and its allies should be reviewed as to credit and an embargo imposed on new technology exports to the Soviet Union.
Den 15 oktober samma år uppmanade parlamentet de polska myndigheterna att släppa de Solidaritetledare som hade gripits. Den 11 oktober 1982 antog parlamentet också en resolution med förslaget att Solidaritets för-grundsgur Lech Walesa skulle tilldelas Nobels fredspris.
MEPs welcoming the new Members of the European Union in Strasbourg with the presiding ocers of the 10 new Member States’ parliaments and Lech Wałęsa.
Den 10 april 1981 framförde parlamentet en allvarlig varning till Sovjetunionen där man sade att om Polen inte gavs tillstånd att lösa sina interna problem på sitt eget sätt, utan utländskt ingripande, skulle Europaparlamentet kräva en omprövning av Sovjetunionens och dess allierades kreditavtal med Europeiska gemenskapen
On 17 September 1980 representatives of most of the political groups exhorted the Council to take action.
Vid sammanträdet den 17 september 1980 krävde företrädare för merparten av de politiska grupperna att rådet skulle agera.
Leo Tindemans of Belgium stated: ‘The European Community should do more for the Polish people in their current dif-cult situation. ...
Den belgiske ledamoten Léo Tindemans konstaterade att ”Europeiska gemenskapen just i sådana här svåra situationer måste kunna göra
On 15 October of the same year, Parliament invited the Polish authorities to release the arrested Solidarity leaders. In another forceful move, in a resolution of 11 October 1982
Den 15 november 1984, efter mordet på prästen och opposi-tionsmannen Jerzy Popiełuszko, betonade parlamentet att det var ”djupt indignerat över detta fruktansvärda brott”och och
Parliament proposed Lech Wałęsa, representing Solidarity, for the Nobel Peace Prize.
Rumänien krävde att myndigheterna i Warszawa skulle göra en ”nog-grann och snabb utredning”.
Its self-sucient regime made any contact with the outside dicult.
föremål för ett omfattande förtryck och att de hotade ett oersättligt europeiskt kulturarv.
MEPs expressed concern about the protection of minorities, particularly the requirement for citizens of Turkish origin to adopt Bulgarian versions of their names.
Till en början fokuserade Europa parlamentet på katastrofstöd till de rumäner som drabbats av allvarliga översvämningar 1970 och en mycket kraftig jordbävning 1977.
On 7 July 1988 it adopted a resolution condemning the government’s decision to destroy a number of villages.
Den 7 juli 1988 antog Europaparlamentet en resolution där det fördömde den rumänska regeringens beslut att eliminera ett antal byar.
It saw these measures as an attack on the human rights of already severely repressed minorities and as threatening an irreplaceable European cultural heritage.
Parlamentet ansåg att den rumänska regeringens åtgärder kränkte de mänskliga rättigheterna för minoriteter som redan var
On 15 November 1984, after the assassination of the priest Jerzy Popiełuszko, who was associated with the opposition, Parliament declared its extreme shock at the crime and called on the authorities in Warsaw to carry out a thorough and speedy investigation.
Det var framför allt genom skriftliga och muntliga frågor till ministerrådet eller kommissionen som Europaparlamentets ledamöter visade sitt intresse för Bulgarien, vars diktatoriska regim försvårade alla kontakter med omvärlden.
Initially Parliament focused on emergency aid for the Romanians who were victims of serious flooding in 1970 and a terrible earthquake in 1977. Activities subsequently became more political.
Parlamentsledamöterna bekymrade sig i synnerhet över skyddet av minoriteter och framför allt skyldigheten för medborgare av turkiskt ursprung att ”bulgarisera”sina namn.
On 16 March 1989 Parliament adopted a resolution condemning serious human rights violations in Romania.
Den 16 mars 1989 fördömde parlamentet i en resolution de allvarliga bristerna i fråga om mänskliga rättigheter i Bulga-rien.
It called on the governments of the Member States to show firmness towards the regime and asked them to cease conferring honours on President Ceauşescu and his entourage. Parliament
Parlamentet uppmanade medlemsländernas regeringar att vidta stränga åtgärder mot regimen och krävde att medlemsstaterna skulle ändra förhållningssätt gentemot president Ceauşescu och hans medarbetare.
MEPs primarily expressed their interest in Bulgaria by means of written and oral questions to the Council and Commission.
Parlamentet följde sedan upp oppositio-nens handlingar och krävde i synnerhet att få information om vad som skulle hända
D condemned human rights abuses in the USSR.
D med Donia Cornea – en av de ledande rumänska dissidenterna – när hon fängslades.
then supported opposition activities.
era gånger kränkningarna av de mänskliga rättigheterna i Sovjetunionen.
It called for information on the fate of Donia Cornea, a leading Romanian dissident, who was imprisoned.
De baltiska länderna protesterade mot de sovjetiska truppernas ingripande i de baltiska ländernas huvudstäder och fördömde starkt den sovjetiska militära aggres-sionen, eftersom republikerna Estland, Lettland och Litauen rättsligt sett denierades som demokratiska stater och eftersom dessa länder hade förbundit sig att garantera minoriteternas rättigheter.
On 24 January 1991, following Soviet troop movements, Parliament unequivocally condemned the intervention of Soviet troops in the Baltic capitals, as in law the republics of Estonia, Latvia and Lithuania were dened as democratic States.
Den 13 januari 1983 antog parlamentet en resolution med krav på att medlemsstaterna inom ramen för Helsingforskonferenserna skulle undersöka situationen i Estland, Lettland och Litauen, som tvångsinförlivats med Sovjetunionen efter kriget.
Mention should be made of the resolution of 18 November 1977 that ‘condemned unequivocally all kinds of psychiatric treatment of political prisoners wherever it may occur and whenever it is designed to suppress the basic democratic freedom of political opinions and activities’.
I sin resolution av den 18 november 1977 fördömde parlamentet förbehållslöst användningen av all slags psykiatrisk behandling av politiska fångar överallt, och alltid då sådan behandling syftade till att upphäva den grundläggande yttrandefriheten och den grundläggande friheten att bedriva politisk verksamhet.
On 13 January 1983 Parliament adopted a resolution calling on the Member States to consider, within the framework of the Helsinki conferences, the situation in Estonia, Latvia and Lithuania, which had been forcibly incorporated into the Soviet Union at the end of the war.
Den 24 januari 1991, efter de sovjetiska truppföryttning-arna, var parlamentet enat i sitt fördömande. Parlamentet
Parliament’s activities were not limited to the Central and Eastern European countries under Soviet domination.
Europaparlamentets verksamhet begränsades inte enbart till de central- och östeuropeiska länderna under det sovjetiska väldet.
On several occasions it
Parlamentet fördömde
MEPs also expressed concern for the fate of dissidents such as Vladimir Bukovsky when he was given psychiatric treatment that put his life in danger, Yuri Orlov, the cofounder of the group
Parlamentets ledamöter uppmärksammade också behandlingen av dissidenter, till exempel Vladimir Bukovskij,
and fundamental freedoms of the Soviet Jewish community.
deras vilja att, som i detta fall, utvidga sin verksamhet till att omfatta resten av världen.
that monitored the Helsinki Final Act in the USSR and the physicist Andrei Sakharov.
vad det avsåg att göra åt Sovjetunionens upprepade brott mot Helsingforsavtalet.
On 15 February 1980, Parliament called for an immediate end to Sakharov’s enforced exile and later for him and his wife, Elena Bonner, to be allowed to leave Soviet territory.
Även i detta sammanhang fanns en diskrepans mellan rådets och kommissionens svar och parlamentsledamöternas förväntningar.
majority of Central and Eastern European countries and the Baltic States are Members of the European Union, the Sakharov Prize for Freedom of Thought, created in 1985, testies to MEPs’ continuing support for the struggle for freedom in that part of the world and for extending this support to the rest of the world.
antogs 1983, alla systematiska kränkningar av sovjetiska med-borgares civila, politiska, sociala, ekonomiska, kulturella och religiösa rättigheter. Vid era tillfällen fördömde parlamentet de ständiga angreppen på de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna som den judiska befolkningen i Sovjetunionen utsattes för.
From 1975 it used the Helsinki Agreement to put pressure on the USSR and the satellite regimes and to call on the Council to conduct a firmer policy.
som utsattes för livshotande psykiatrisk behandling, Jurij Orlov, medgrundaren av den sovjetiska över-vakningskommittén för Helsingforsslutakten och fysikern Andrej Sacharov.
Numerous resolutions asked the Council what it intended to do about the Soviet Union’s repeated violations of the Helsinki Agreement. Observers noted the discrepancy between the Council and Commission’s responses and MEPs’ expectations.
Den 15 februari 1980 uppmanade parlamentet de sovjetiska myndigheterna att omedelbart avbryta Sacharovs påtvingade exil och krävde senare att Sacharov och hans maka Elena Bonner skulle få tillstånd att lämna det sovjetiska territoriet.
Today, when the Soviet Union no longer exists and the great
Parlamentet frågade i ett flertal resolutioner rådet
Numerous European Parliament resolutions, such as one adopted in 1983, condemned all systematic violations of the civil, political, social, economic, cultural and political rights of the citizens of the Soviet Union.
Nu när Sovjetunionen inte längre finns kvar och den stora merparten av länderna i Central och Östeuropa liksom de baltiska länderna har anslutit sig till Europeiska unionen vittnar Sacharovpriset för tanke-frihet, som inrättades 1985, om parlamentsledamöternas lojalitet med kampen för frihet i denna del av världen och om
On several occasions, Parliament condemned the constant attacks on the human rights
Europaparlamentet fördömde i ett flertal resolutioner, exem-pelvis i en resolution som
Parliamentary diplomacy for human rights the human rights situation in the country concerned.
Parlamentarisk diplomati för mänskliga rättigheter lägga in sitt veto mot ett associerings- eller samarbetsavtal för att hävda sina krav på mänskliga rättigheter.
assent procedure it can veto an association or cooperation agreement to win acceptance of its views on human rights.
förhandlingsutvecklingen eller för att förbättra situationen för mänskliga rättigheter i det aktuella landet.
Parliament has a large array of instruments to promote democracy in the world, some available in the framework of relations between the EU and certain regions: Africa, Latin America and the Mediterranean region.
Parlamentet förfogar över en stor uppsättning instrument för främjandet av demokratin i världen. En del av dem ingår i de särskilda förbindelser som EU har med vissa regioner såsom Afrika, Latinamerika och Medelhavsområdet.
A. Instruments available to Parliament
A. Parlamentets åtgärdsinstrument
Thus in 1994 the European Parliament called for suspension of the negotiations for a Customs Union Agreement with Turkey, because of the human rights situation there and the Turkish Government’s suspension of the immunity of certain Members of Parliament.
Europaparlamentet krävde 1994 att man tillfälligt skulle avbryta förhandlingarna med Turkiet om ett tullunionsavtal mellan Turkiet och EU på grund av situationen för de mänskliga rättigheterna i landet och särskilt Turkiets beslut att upphäva en del parlamentsledamöters immunitet.
In 1995 the Turkish National Assembly adopted constitutional reform on democratisation and several political prisoners were freed.
1995 antog den turkiska nationalförsamlingen en konstitutionell reform om demokratisering och era politiska fångar frigavs. Parla-