natgillin/translations-raw huggingface dataset:
She did all she could to break those stereotypes.
Hon skulle ha gjort vad som helst för att sudda ut dessa stereotyper.
Vera Chytilova, born in 1929 in Czechoslovakia, is also associated with the "Nouvelle Vague", as her films, known throughout the world, bear the mark of "true-life cinema" directly linked to the
Även Vera Chytilova, född 1929 i Tjeckoslovakien, brukar förknippas med
The influence of Soviet cinema for over sixty years on a large part of Europe was essential and led a great many East European filmmakers to go through Moscow (see our special chapter on cinema in the former USSR).
Den sovjetiska filmens inflytande i en stor del av Europa under mer än 60 år gjorde att många filmskapare i öststaterna tvingades ta vägen via Moskva (se vårt särskilda kapitel om filmen i f.d. Sovjetunionen).
Such is the case of Marta Meszaros, born in 1931, whose personal background lead her to leave Hungary.
Så var fallet med Marta Meszaros, född 1931, som lämnade Ungern på grund av personliga skäl.
After finishing studies in film making earning a diploma from the VGIK (Moscow Film Academy), she then goes to Romania for two years.
Efter filmstudier vid VGIK (Moskvas filmakademi) där hon tog examen 1957, vistades hon två år i Rumänien.
She returns to her country and makes over 25 short films from 1959 to 1971.
Hon åter vände sedan till sitt hemland och regissera de mer än 25 kortfilmer mellan 1959 och 1971.
In 1968, she makes her first full-length film Cati.
1968 gjorde hon sin första långfilm, Cati.
Her arrival to the cinema coincides with the student revolt.
Hennes uppdykande inom filmen sammanföll med studentrevolten.
Orókbefogradas (1975) receives the Golden Bear in Berlin and Kilenc honap (1976) is honoured with the Fipresci award in Cannes in 1977.
Orökbefogradas (1975) fick Guldbjörnen i Berlin och Kilenc honap (1976) vann Fipresci-priset i Cannes 1977.
Her resolutely realist style, accessible to a great many spectators, centres around the themes of maternity, friendship among women, the relationships of couples and the history of communism. munism.
Hennes bestämt realistiska stil, som är tillgänglig för en bred publik, behandlar ämnen som moderskap, vänskap mellan kvinnor, parförhållanden och kommunismens historia.
Judit Elek, of Jewish origin and born in Budapest in 1937, is another important figure of Hungarian cinema.
Judit Elek, av judisk härkomst och född i Budapest 1937, är en annan betydelsefull personlighet inom ungersk film.
Her child hood is destroyed by fascism which caused the persecution of her family obliging them to live in the ghetto.
Hennes barndom förstördes av fascismen, som för följde hennes familj och tvingade dem att bo i ghettot.
Liberated by Soviet troops in 1945, she turns to cinema and is admitted in 1956 to the Academy of Theatre and Cinematography in Budapest.
Efter befrielsen av de sovjetiska trupperna 1945, kom hon att intressera sig för filmen och antogs 1956 vid Budapests teater- och filmakademi. Efter
Women's path through European film history lished order, in the name of democratic, egalitarian or libertarian values, embraces campuses throughout the country.
En hyllning till kvinnorna inom den europeiska filmen likhetens och frihetens namn. Mot diskrimineringen av de svarta, mot Vietnam-kriget...
The student movement spreads and is welcomed in Europe.
Studentrörelsen fick så småningom allmän spridning och vann fotfäste även i Europa.
With her diploma in directing and scriptwriting in 1961, she begins to direct her first short films already in 1963.
examen som regissör och manusförfattare 1961, började hon göra sina första kortfilmer 1963.
Her first acknowledged attempt at direct cinema, Meddig él az ember? (1967-68), is viewed in Cannes and awarded at the Festivals of Oberhausen and Locarno.
Hennes första uppmärksammade film Meddig él az ember? (1967-68) visades i Cannes och prisbelönades vid festivalerna i Oberhausen och Locarno.
True to her ethic of comprehension, Sziget a szaraz faldón (1968-69), her first full-length fiction piece, confirms her belief that "direct" cinema is a kind of state of mind which can inspire other film genres.
Hennes första långfilm, Sziget a szaraz földon (1968-69), bekräftade hennes tro att det direkta är en sorts sinnesstämning som kan inspirera alla genrer inom filmen.
"My whole life is the story of the efforts that I have made to liberate myself from all the limits, definitions and categories imposed by the world outside" she says.
"I hela mitt liv har jag arbetat för att befria mig från alla begränsningar, definitioner och kategorier som omgivningen försökt påtvinga mig", säger hon.
"I am not combative. What I want is to think and to show things".
"Jag är inte stridslysten, utan vad jag vill är att tänka efter och visa något".
May '68 and the emergence of feminist cinema
Maj-68 och den feministiska filmens födelse
Thanks to the arrival of video and new, simple and practical film equipment - the Super 8 - cinema spreads and becomes more democratic, with intellectual and militant stances.
Med videons ankomst och den nya film kameran Super 8, som var både enkel och praktisk att använda, fick filmen större spridning, blev mer demokratisk med pedagogiska och militanta ambitioner.
For women, it is starting that moment that one can speak of explicitly feminist cinema because suddenly many women start making films with a sort of urgency where everything and anything can be said and shown.
Det var egentligen först nu som man kunde tala om en klart feministisk film, för helt plötsligt började många kvinnor göra film och det rådde ett sorts nödläge där allt kunde sägas och visas.
Just as certain minorities, women were socially disadvantaged (in terms of wages, access to education, freedom of opinion on issues concerning them directly such as abortion, the fight against pollution, divorce, workers' rights...).
På samma sätt som vissa minoritetsgrupper var kvinnorna socialt missgynnade (beträffande löner, tillträde till utbildning och yttrandefrihet i frågor som direkt berörde dem, t.ex. abort, kampen mot miljöförstöringen, skilsmässa, rätten till arbete...).
Conceived as a battlefield, cinema structured itself in that way, but it also produced some films of great quality -those that are remembered today.
Filmen sågs som ett slagfält och anpassades för att svara mot detta syfte, men kvinnorörelsen gav också upphov till filmer av hög kvalitet som vi minns än idag.
Perez has done the editing for
"Kvinnliga tekniker i rampljuset"
- What is your professional background?
- Hur ser din karriär ut?
A approximately forty documentary or artis tic films, among which: Le Rattachement and
nita Perez har svarat för montaget av ett fyrtiotal dokumentärfilmer och konstnärli
La Nuit des sceaux by Lise Deramond, Léo pening presently in audio visual and to delve deeper into the issues surround ing my occupation.
A hjälpt mig att sätta mig över det som händer just nu inom den audiovisuella sektorn och på ett djupare plan reflektera över mitt yrke.
- Indeed, we hear that tilings are changing right now for cinema technicians.
-fa, man hör talas om att saker och ting utvecklas just nu for de kvinnliga filmteknikerna.
What was the situation like before these changes and what type of changes have come about?
Hur säg situationen ut före dessa förändringar och vilken typ av förändringar har skett?
After my studies in modern literature and Chinese, I wound up in cinema with a student job as assistant editor.
Efter studier i modern litteratur och kinesiska kom jag till filmen som praktikant och montageassistent.
After that "on-the-job training" I have now been chief editor since 1980.
Efter denna utbildning "direkt på plats" är jag nu chefsmontör sedan 1980.
I should also say that since secondary school I have been a feminist and politically active.
Jag vill också nämna att jag allt sedan läroverkstiden är feminist och politiskt engagerad.
So, it's only natural that along side my career as film editor, I lead union activities in the SNTR (national union of film technicians and directors) (CGT).
Det är alltså helt naturligt att jag, parallellt med mitt arbete som montör, är fackligt aktiv i SNTR (Syndicat National des Techniciens et Réalisateurs) (CGT).
In the union I have taken on responsibilities as a militant and leader at a federal and European level.
I denna fackförening har jag åtagit mig ansvaret som företrädare och ledare på federal och europisk nivå.
The union is managed very democratically, without a political leader, and women make up the majority, which is rare enough so that it should be pointed out.
Fackföreningen leds mycket demokratiskt, utan politiskt ansvariga, och kvinnorna är i majoritet, vilket är något så sällsynt att det förtjänar att betonas.
I work like all the other independent professionals in entertainment, with ups and downs, on artistic documentaries, and in general for private producers.
Som andra tillfällighetsarbetare i underhållningsbranschen har jag ett arbete med top par och dalar.
Being a militant and unionist has helped me considerably in gaining a global vision of the era we live in.
Jag arbetar med konstnärliga dokumentärfilmer och i allmänhet för privata producenter.
If you are talking about women's status in technical jobs, it is true that many changes are occurring at the moment.
Om man talar om kvinnans plats bland teknikerna är det sant att man kan bevittna vissa förändringar just nu.
The case of editing is a bit unique as, in France, it has always been a woman's profession.
Montaget är lite speciellt, för det är ett yrke som i Frankrike alltid varit typiskt kvinnligt.
For a very long time, when they still used glue (instead of scotch tape) in editing, the personnel were feminine, they came from laboratories and worked on the film negatives.
På den tiden när man fortfarande samman fogade bilderna med lim (och inte med tejp) var personalen kvinnlig och kom från laboratorier som arbetade med filmnegativen.
Of course there have always been very well known male chief editors, but by tradition women form the majority in this sector.
Det har naturligtvis alltid funnits mycket kända manliga chefsmontörer, men av tradi april, maj, juni 1996 · nr. 43
the centenary of cinema an assistant it is very difficult to move up to the next level.
Filmen 100 år fått en tjänst som assistent är det svårt att klättra vidare till nästa pinne på karriärstegen.
Women came to photo in part thanks to the underestimated and less expensive video industry, which, compared to cinema, remains a lesser "art".
Att kvinnorna kommit att arbeta med bilden är delvis tack vare videon, som är en underskattad, mindre kostsam konstart med lägre status än biograffilmen.
All of that partly explains the evolution of things in this sector.
Allt detta för klarar till en del utvecklingen inom denna sektor.
There are very few women who work in sound, as sound-engineer and, to my knowledge, there is not a single woman sound-effects engineer in cinema.
Det är få kvinnor som arbetar som ljudingenjörer och så vitt jag vet finns det inte en enda kvinna som arbetar med speciella ljudeffekter.
Their male counterparts are also few in number, but they share their work among themselves - it is almost nepotism.
Det finns inte heller många män inom det området för den delen, men de delar upp arbetet mellan sig och det är näst an fråga om nepotism.
If I were to give some advice to women I would say to them: "go ahead with sound because it is fascinating work".
Ett råd som jag skulle vilja ge kvinnor är: "ge er i kast med ljudet, det är ett passionerande arbete".
There are very few women boom opera tors, traditionally having been more of a man's job as it is rather demanding physically. cally.
Det finns mycket fa kvinnliga mikrofonansvariga och det är av tradition ett mansyrke som är tämligen krävande rent fysiskt.
historical and a perhaps more psychological explanation for this.
tion är kvinnorna i majoritet inom denna sektor.
In a way, editing can be perceived as a pregnancy.
På sätt och vis kan montaget ses som en förlossning.
The director takes on a sort of responsibility for the work until the final phase, the materialised film.
Regissören åtar sig ansvaret för arbetet ända fram till slutfasen, den färdiga filmen.
Editing is the semantic analysis of the meaning of the film, which also implies that there is nurturing, psychological and emotional motivation.
Montaget är ett arbete som innefattar en semantisk analys av filmens mening, men det är också viktigt att ha en känslomässig, psykologisk och sentimental motivation.
You have to love the material you are working on, and perhaps women are more capable of that.
Det är nödvändigt att tycka om det material man arbetar med och kvinnor har kanske större förmåga till det än män.
The most interesting evolution that we are witnessing right now in cinema is the arrival of women directors on the market.
Den intressantaste utvecklingen som vi kan se just nu inom filmen är att antalet kvinnliga regissörer ökar. I slutet av 6o-talet gjorde kvinnor filmer som betraktades som militanta.
Then, most of them despised the label and no longer wanted to make feminist films.
Merparten av dem var rädda för den stämpeln och ville inte längre göra feministiska filmer.
But at the same time, the encouraging situation that we are seeing today is a direct result of the feminist period and that should not be completely for gotten.
Men ändå är den upp muntrande situation vi bevittnar idag ett direkt arv från den feministiska perioden och man far inte helt glömma bort den.
Women are talking about cinema plain and simple, and they are right because I think that the films made by women today are no longer militant, even though their viewpoint remains feminine.
De kvinnliga regissörerna talar kort och gott om film och det har de rätt i, för de filmer som görs av kvinnor idag är inte längre militanta, även om de återspeglar ett kvinnligt synsätt.
Moreover, compared with producers, the financial decision-makers..., I think that women directors are less intimidating than women technicians.
För övrigt, i förhållande till producenter och ekonomiska beslutsfattare... tror jag att de kvinnliga regissörerna ter sig mindre skrämmande än de kvinnliga teknikerna.
The responsibility isn't the same.
Det är inte fråga om samma ansvar.
A director is an artist, and as such she is surrounded by the producer and a solid professional team to ensure the success of the project.
Regissören är en konstnär och som sådan omges hon av producenten och ett sammansvetsat professionellt team som är där för att försäkra att hennes projekt lyckas.
You can admit a weak ness in a woman artist, she will be given the means to put it right if she is talented and if she has something to say.
Man kan ha överseende med en svaghet hos en kvinnlig konstnär och om hon har talang och någonting att säga ger man henne medel för att överbygga svagheten.
Paradoxically, the same cannot be allowed for a photo artist technician. On the contrary, that position represents a pillar which must support the director.
Hos en kvinnlig tekniker och fotokonstnär, däremot, kan man paradoxalt nog inte tolerera några större brister, efter som teknikern är en stöttepelare för regissören.
And oddly enough, I have noticed that women directors sooner choose to surround themselves with men on the technical and production teams, rather than women.
Konstigt nog har jag märkt att även kvinnliga regissörer föredrar att omge sig med manliga tekniker och regiassistenter hellre än kvinnor.
As a woman director and artist, I think that one finds the need for a different perspective, a male's viewpoint to judge our work.
Som kvinnlig regissör tror jag att man kan ha behov av ett annat syn sätt, mannens sätt att se, för att bedöma det man gör.
Camera jobs, on the contrary, are still largely male dominated - especially the post of director of photography.
Kamerayrket, däremot, är fortfarande mansdominerat, särskilt när det gäller posten som fotografisk direktör.
About fifteen years ago a few women entered the profes sion and had quite a difficult time making a name for themselves.
För ett femtontal år sedan kom ett antal kvinnor in på denna yrkesbana och de har haft svårt att vinna erkännande.
When referring to these women people still say: "this per son... or that person...is really an oddball!!!".
Man säger fortfarande när man pratar om dem: "den och den är verkligen en störd person!!!".
Strangely enough, that is never said about men.
Konstigt nog säger man aldrig detsamma om en man.
You have to understand that the job of director of photography is a very heavy load to bear and much more than just talent is demanded of women.
Man måste emellertid inse att arbetet som fotografisk direktör är en väldigt tung post och man begär mycket mer än bara talang av kvinnorna.
In this strategic job, it is necessary to be able to use your power, that implies full control over the technical team and a privileged relationship with the director in addition to the strict work on the camera.
På denna strategiska post är det viktigt att kunna driva igenom sin vilja. Förutom själva arbetet bakom kameran innebär det att man till fullo måste behärska den tekniska utrustningen och kunna hantera det priviligerade förhållandet till regissören.
Films are expensive, and producers want to have "solid" collaborators by their side.
Det är dyrt att göra film och producenterna föredrar en "stark" samtalspartner.
There are about a dozen reputed women directors of photography today in France working with full-length films, but there are also women assistants who, like their male counterparts, will remain just that perhaps for the duration of their careers.
Idag finns ett tiotal kända kvinnliga fotografiska direktörer i Frankrike inom långfilmen, men det finns också assistenter som kanske kom mer att förbli assistenter i hela sitt liv.
In cinema, photography and everything that revolves around it is hierarchical, and once
Inom filmen råder en stark hierarki runt bilden och allt som rör den och har man en gång
Women's path through European film history
En hyllning till kvinnorna inom den europeiska filmen sorts ghetto, men kvinnorna måste få del i den hierarkiska befordran inom sitt yrke.
- Do you think that the evolution you have described for France is comparable to that of otber European countries?
- Tror du att den utveckling du beskriver för Frankrike är jämförbar i andra europeiska länder?
thought should also be given to a European distribution circuit, but we won't be able to replenish it unless England, Spain, Greece... are serious financial partners.
Grekland... visar sig vara seriösa ekonomiska samarbetspartners.
At present, there are some co-productions with the Czech Republic.
Just nu pågår samproduktioner med Tjeckiska republiken.
The Czechs have beautiful cinema, but France doesn't serve Czech film expression, it just hires services there because it is cheaper.
Den tjeckiska filmen är vacker, men Frankrike främjar inte på något sätt den tjeckiska filmen som uttryckssätt, utan köper bara tjänster där eftersom det blir billigare.
It does not help Czech filmmakers produce films.
Det hjälper inte de tjeckiska regissörerna att göra sina filmer.
While 80% of European screens are used by American cinema, Europe does not really counter the phenomenon, it doesn't give itself the means to do so.
Då 80% av de europeiska biografdukarna utnyttjas av den amerikanska filmen kan Europa inte göra så mycket åt detta fenomen, man har inte råd.
In all of Europe, France is the biggest producer of full-length films for cinema.
Vi är Europas största producent av långfilmer.
It is a quality which makes us strong, but which is also explained by an infrastructure.
Det är en egenskap som utgör vår styr ka och som bland annat förklaras av vår infrastruktur.
It is the country with the greatest number of film technicians, so, proportionally, there are also a greater number of women.
Frankrike är det land som har de flesta filmteknikerna och, således är även kvinnorna fler.
This social body has historically been built upon a heritage, particular practices, unions, professional associations, film festivals, schools, on-the-job training...
Detta sociala mönster har sin historiska förklaring i arv, praxis, fackföreningar, yrkesförbund, filmfestivaler, skolor, praktik...
Getting back to your question, it's in the Nordic countries where there are women producers, editors, script-girls, but not technicians at the photo level.
För att mer direkt besvara din fråga, finner man också i de nordiska länderna kvinnliga producenter, montörer och skriptor, men däremot inga bildtekniker.
In England, the great chief editors are sooner men.
I England är det snarare männen som är de stora chefsmontörerna.
In Germany, there are women editors and script-girls, but again, few women in photography.
I Tyskland finns kvinnliga montörer och skriptor, men även där är det få kvinnor inom bildtekniken.
A couple of years ago, we organised a colloquium in order to counter the xenophobic environment that had taken root in France vis-à-vis technicians from other European countries.
För några år sedan hade vi organiserat ett möte för att försöka motarbeta det främlingsfientliga klimat som utvecklades i Frankrike gentemot tekniker från andra europeiska länder.
At the colloquium which was to bring together film technicians from all over Europe, there was only one woman, from a Scandinavian country.
Vid detta möte, som var tänkt att samla filmtekniker från hela Europa, deltog endast en kvinna, från ett skandinaviskt land.
It's a sign (a discouraging one), as we had hoped that co-productions might be made, that artistic rights might be respected...
Det var ett nedslående tecken, för vi ville stimulera samproduktioner och strävade efter en respekt för konst närliga rättigheter...
In the other countries of Europe there are many fewer people working in cinema or audio-visual.
I andra europeiska länder är det betydligt färre personer som arbetar inom filmen eller den audiovisuella sektorn.
If an industry is important, so is the work that goes with it.
Om en industri är betydande genererar den också många arbetstillfällen.
It should also be pointed out, as it is very important, that if the film industry is strong in France, it is because it is largely financed by the State.
Det skall också sägas att om Frankrike har en stark filmindustri, är det mycket beroende på att den till stor del finansieras med statliga medel. Ingen film eller dokumentär görs i Frankrike utan att till en del finansieras av CNC.
The system of State subsidies to cinema should not at all be questioned, as that is the reason for its relatively good health, while the industry is struggling in most other European countries - notably those which in the past had strong and interesting national film industries.
Man bör verkligen inte ifrågasätta de statliga subventionerna till filmen, som är en del av orsaken till den franska filmens relativa välmående, samtidigt som filmindustrin står inför en kris i de flesta andra europeiska länder, bland andra de som tidigare hade en stark och intressant inhemsk film tradition.
Instead, European countries should do what France has done in order to get the subsidies for which we are envied.
De andra europeiska länderna bör i stället se Frankrike som ett exempel och sträva efter att erhålla de subventioner som de avundas
All of that is coming about, but an equal Europe will be a difficult task, because a great many jobs are being lost in our profession.
Vi är på väg att uppnå allt detta, men ett jämlikt Europa är svårt att skapa, eftersom antalet arbetstillfällen inom våra yrken min skar drastiskt.
People with excellent training are quickly becoming homeless, and it is affecting an ever younger age group - 40/45.
Allt fler människor med mycket god utbildning blir hemlösa och denna negativa trend berör en allt yngre befolkning, i 40-45 årsåldern.
Therefore, women need, despite everything, to invest in film technician professions, the best must have their names written in big letters and they must not hesitate to go work in the United States or anywhere else if needs be. ·
Men trots allt måste kvinnorna våga satsa på filmens tekniska yrken och de stora namnen måste fram i rampljuset. Kvinnorna bör inte tveka att arbeta i USA eller någon annanstans om det är nödvändigt. ·