natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On-treatment response at week 24 has been shown to be predictive of longer-term response (see Table 7 in section 5.1) and might be useful for driving the management of patients treated with telbivudine monotherapy.
Behandlingssvaret vid vecka 24 under pågående behandling har visats vara prediktivt för behandlingsssvaret på längre sikt och kan vara användbart som underlag för fortsatt handhavande av patienter som behandlas med telbivudin i monoterapi (se Tabell 7 i avsnitt 5. 1).
2 Renal impairment No adjustment of the recommended dose of telbivudine is necessary in patients whose creatinine clearance is ≥ 50 ml/ min.
2 Nedsatt njurfunktion Justering av den rekommenderade dosen av telbivudin är inte nödvändig för patienter med kreatininclearance ≥50 ml/ min.
Adjustment of the dose is required in patients with creatinine clearance < 50 ml/ min, including those with end-stage renal disease (ESRD) on haemodialysis.
Dosen måste justeras för patienter med kreatininclearance < 50 ml/ min, inklusive hemodialyspatienter med terminal njursvikt (ESRD).
Dosing regimen adjustment of Sebivo in patients with renal impairment
Dosjustering av Sebivo hos patienter med nedsatt njurfunktion
Telbivudine 20 mg/ ml oral solution Daily dose adjustment
Telbivudin 20 mg/ ml oral lösning Daglig dosering
Telbivudine 600 mg film-coated tablet Alternative** dose adjustment with increased dose intervals
Telbivudin 600 mg filmdragerade tabletter Alternativ dosering med utökat dosintervall **
≥ 50 30-49 < 30 (not requiring dialysis)
≥ 50 30- 49 < 30 (ej dialysberoende)
600 mg (30 ml) once daily 400 mg (20 ml) once daily 200 mg (10 ml) once daily
600 mg (30 ml) en gång dagligen 400 mg (20 ml) en gång dagligen 200 mg (10 ml) en gång dagligen
600 mg once daily 600 mg once every 48 hours 600 mg once every 72 hours
600 mg en gång dagligen 600 mg en gång varannan dag 600 mg en gång var tredje dag
ESRD*
ESRD * * Terminal njursvikt
* End stage renal disease ** In case use of the oral solution is not possible
** Om användning av oral lösning inte är möjlig
End-stage renal disease patients For patients with ESRD, Sebivo should be administered after haemodialysis (see section 5.2).
Patienter med ESRD Hos patienter med ESRD skall Sebivo administreras efter hemodialys (se avsnitt 5. 2).
Hepatic impairment No adjustment to the recommended dose of Sebivo is necessary in patients with hepatic impairment (see section 5.2).
Nedsatt leverfunktion Justering av den rekommenderade dosen av Sebivo är inte nödvändig för patienter med nedsatt leverfunktion (se avsnitt 5. 2).
Children and adolescents Sebivo is not recommended for use in children and adolescents below 16 years of age due to a lack of data on safety and efficacy.
Barn och ungdomar Sebivo rekommenderas inte till barn och ungdomar under 16 år, beroende på brist på data avseende säkerhet och effekt.
Elderly patients (age above 65 years) No data are available to support a specific dose recommendation for patients over the age of 65 years (see section 4.4).
Äldre patienter (över 65 år) Det finns inga data som stöd för specifik dosrekommendation för patienter äldre än 65 år (se avsnitt 4. 4).
Following initiation of antiviral treatment, serum ALT may rise in some patients while serum levels of HBV DNA fall (see section 4.8).
Efter inledande av antiviral behandling kan serumnivåerna av ALAT stiga hos vissa patienter, allteftersom HBV- DNA- nivån i serum sjunker (se avsnitt 4. 8).
On average, 4-5 weeks elapsed prior to the occurrence of an exacerbation in patients treated with telbivudine.
I genomsnitt förflöt 4- 5 veckor innan exacerbation inträdde hos patienter som behandlades med telbivudin.
Overall, ALT flares occurred more frequently in HBeAg-positive patients than in HBeAg-negative patients.
På det hela taget inträffade ALAT- stegring oftare hos HBeAg- positiva patienter än hos HBeAg- negativa patienter.
In patients with compensated liver disease, this elevation of serum ALT is generally not accompanied by elevated levels of serum bilirubin or by other signs of hepatic decompensation.
Risken för lever
The risk of hepatic decompensation – and of a subsequent exacerbation of hepatitis – may be elevated in patients with cirrhosis.
3 dekompensation – och efterföljande exacerbation av hepatit – kan vara förhöjd hos patienter med cirrhos.
3 Exacerbations of hepatitis have also been reported in patients who have terminated treatment of hepatitis B.
Exacerbation av hepatit har även rapporterats hos patienter efter utsättande av hepatit B- behandlingen.
Post-treatment ALT flares are normally associated with increases in serum HBV DNA levels, and the majority of such cases have proven to be self-limiting.
ALAT- stegringar efter behandlingen är vanligen förenade med ökningar av HBV- DNA nivåer i serum, och de flesta har visat sig vara självbegränsande.
Therefore, hepatic function should be monitored at regular intervals with both clinical and laboratory follow-up for at least 6 months after discontinuation of hepatitis B therapy.
Leverfunktionen skall därför kontrolleras vid upprepade tillfällen med både klinisk uppföljning och laboratorieuppföljning under minst 6 månader efter avslutad hepatit B- behandling.
Occurrence of lactic acidosis (in the absence of hypoxaemia) sometimes fatal, and usually associated with severe hepatomegaly with steatosis have been reported with the use of nucleoside/ nucleotide analogues.
Förekomst av laktacidos (utan hypoxemi), ibland med dödlig utgång, och vanligen associerad med allvarlig hepatomegali och steatos, har rapporterats vid användning av nukleosid/ nukleotid- analoger.
Severe cases, sometimes with fatal outcome, were associated with pancreatitis, liver failure/ hepatic steatosis, renal failure and higher levels of serum lactate.
Svåra fall, ibland med dödlig utgång, har associerats med pankreatit, leversvikt/ leversteatos, njursvikt och högre nivåer av serum laktat.
Muscular effects Cases of myopathy and myalgia have been reported with telbivudine use several weeks to months after starting therapy (see section 4.8).
Effekter på muskulaturen Fall av myopati och myalgi har rapporterats flera veckor till månader efter påbörjad behandling med telbivudin (se avsnitt 4. 8).
Myopathy, defined as persistent unexplained muscle aches and/ or muscle weakness regardless of the degree of increases in creatine kinase levels, should be considered in any patient with diffuse unexplained myalgias, muscle tenderness, muscle weakness or myositis (defined as myopathy with histological evidence of muscle damage).
Myopati, definierat som kvarstående, oförklarad muskelvärk och/ eller muskelsvaghet, oavsett graden av ökning av kreatinkinasvärden, bör övervägas hos varje patient med diffus, oförklarlig myalgi, muskelömhet, muskelsvaghet eller myosit (definierat som myopati med histologiska bevis på muskelskada).
It is not known whether the risk of myopathy during treatment with telbivudine is increased with concurrent administration of other medicinal products associated with myopathy (e. g. statins, fibrates, or ciclosporin).
Det är inte känt om risken för myopati är förhöjd om telbivudin administreras i kombination med andra läkemedel som associeras med myopati (t. ex. statiner, fibrater eller ciklosporin).
Physicians considering concomitant treatment with other agents associated with myopathy should weigh carefully the potential benefits and risks and should monitor patients for any signs or symptoms suggestive of myopathy.
Läkare som överväger samtidig behandling med andra läkemedel som associeras med myopati bör göra en noggrann nytta/ risk- bedömning samt övervaka patienterna avseende tecken eller symtom som tyder på myopati.
Peripheral neuropathy Peripheral neuropathy has been uncommonly reported in telbivudine-treated patients.
Perifer neuropati Perifer neuropati har rapporterats som en mindre vanlig biverkan hos patienter behandlade med telbivudin.
If peripheral neuropathy is suspected, treatment with telbivudine should be reconsidered (see section 4.8).
Vid misstanke om perifer neuropati ska beslutet att behandla med telbivudin omprövas (se avsnitt 4. 8).
An increased risk of peripheral neuropathy has been observed when telbivudine and pegylated interferon alfa-2a are co-administered (see section 4.5).
En ökad risk för perifer neuropati har observerats då telbivudin och pegylerat interferon alfa- 2a ges i kombination (se avsnitt 4. 5).
Such increased risk cannot be excluded for other interferons alfa (pegylated or standard).
En sådan förhöjd risk kan inte heller uteslutas för andra alfa interferoner (pegylerade eller standard).
Moreover, the benefit of this combination of telbivudine with interferon alfa (pegylated or standard) is not currently established.
Dessutom är nyttan av behandling med telbivudin och interferon alfa (pegylerat eller standard) i kombination för närvarande ej säkerställd.
Renal function Telbivudine is eliminated primarily by renal excretion, therefore dose interval adjustment is recommended in patients with creatinine clearance < 50 ml/ min, including patients on haemodialysis.
Njurfunktion Telbivudin elimineras huvudsakligen via njurarna, och därför rekommenderas justering av dosintervallet hos patienter med kreatininclearance < 50 ml/ min, inklusive hemodialyspatienter.
Therefore, virological response should be closely monitored in patients with increased dosage interval (see sections 4.2 and 5.2).
Det virologiska svaret skall därför noggrant kontrolleras hos patienter med ökat dosintervall (se avsnitten 4. 2 och 5. 2).
4 Patients with cirrhosis without decompensation Due to the limited data available (about 3% of patients enrolled had cirrhosis), telbivudine should be used with particular caution in cirrhotic patients.
4 Patienter med icke dekompenserad cirrhos På grund av begränsade data (cirka 3% av allokerade patienter hade cirrhos) ska telbivudin användas med speciell försiktighet till patienter med cirrhos.
Patients with cirrhosis with decompensation There are no efficacy and safety data in patients with decompensated cirrhosis.
Patienter med dekompenserad cirrhos Effekt - och säkerhetsdata från behandling av patienter med dekompenserad cirrhos saknas.
Patients with antiviral resistant HBV infection Available evidence does not support the use of telbivudine monotherapy in patients with established lamivudine-resistant hepatitis B virus infection.
Patienter med HBV- infektion och antiviral resistens Det finns inga belägg som stödjer användning av telbivudin i monoterapi hos patienter med säkerställd, lamivudinresistent hepatit B- virusinfektion.
In vitro, telbivudine was not active against the HBV strains containing rtM204V/ rtL180M or rtM204I mutations (see section 5.1).
In vitro var telbivudin inte verksamt mot HBV- stammar innehållande mutationerna rtM204V/ rtL180M eller rtM204I (se avsnitt 5. 1).
The efficacy of telbivudine against HBV harbouring the M204V mutation has not been established in clinical trials.
Effekten av telbuvidin mot HBV med M204V mutationen har inte säkerställts i kliniska studier.
There are no data on telbivudine treatment in patients with established adefovir-resistant hepatitis B virus single mutations of rtN236T or A181V.
Det finns inga data om telbivudinbehandling hos patienter med säkerställd adefovirresistent singel - mutation av rtN236T eller A181V hos hepatit B- virus.
The preliminary results from the cell-based assay showed that the adefovir resistance-associated substitution A181V had 3.7 fold reduced susceptibility to telbivudine.
Preliminära resultat från en cellbaserad undersökning visar att substitutionen A18V, som associeras med adefovirresistens, hade en 3, 7- faldigt minskad känslighet för telbivudin.
The rate of genotypically confirmed telbivudine resistance in the pivotal study at 48 weeks was 2.7%.
I den pivotala studien var graden av genotypiskt bekräftad telbivudinresistens 2, 7% efter 48 veckor.
Liver transplant recipients The safety and efficacy of telbivudine in liver transplant recipients are unknown.
Levertransplanterade patienter Säkerhet och effekt av telbivudin hos levertransplanterade patienter är okänd.
Elderly patients Clinical studies of telbivudine did not include sufficient numbers of patients ≥ 65 years of age to determine whether they respond differently from younger subjects.
Äldre patienter Kliniska studier med telbivudin omfattade inte tillräckligt stort antal patienter ≥65 år för att kunna fastställa eventuella skillnader i behandlingssvaret jämfört med yngre patienter.
In general, caution must be exercised when prescribing Sebivo to elderly patients in view of the greater frequency of decreased renal function due to concomitant disease or concomitant use of other medicinal products.
Försiktighet måste i allmänhet iakttas vid förskrivning av Sebivo till äldre, med tanke på den högre frekvensen av nedsatt njurfunktion på grund av annan samtidig sjukdom eller samtidig användning av andra läkemedel.
Other special populations Sebivo has not been investigated in co-infected hepatitis B patients (e. g. patients co-infected with human immunodeficiency virus [HIV], hepatitis C virus [HCV] or hepatitis D virus [HDV]).
Andra speciella patientgrupper Sebivo har inte undersökts hos hepatit B- patienter med samtidiga infektioner med andra virus (t ex patienter med samtidig infektion med humant immunbristvirus [HIV], hepatit C- virus [HCV] eller hepatit D- virus [HDV]).
General Patients should be advised that treatment with Sebivo has not been shown to reduce the risk of transmission of HBV to others through sexual contact or blood contamination.
Allmänt Patienterna bör upplysas om att behandling med Sebivo inte har visats minska risken för överföring av HBV till andra personer genom sexuell kontakt eller blodkontamination.
There are currently no efficacy and safety data for other antiviral combinations with telbivudine.
Det finns för närvarande inga effekt - eller säkerhetsdata vid kombinationsbehandling med telbivudin och andra antivirala läkemedel.
Since telbivudine is eliminated primarily by renal excretion, co-administration of Sebivo with substances that affect renal function (such as aminoglycosides, loop diuretics, platinum compounds, vancomycin, amphotericin B) may affect plasma concentrations of telbivudine and/ or the co- administered substance.
Eftersom telbivudin huvudsakligen utsöndras via njurarna kan administrering av Sebivo i kombination med substanser som påverkar njurfunktionen (såsom aminoglykosider, loopdiuretika, platina föreningar, vancomycin, amfotericin B) förändra plasmakoncentrationerna av telbivudin och/ eller den samtidigt administrerade substansen.
The steady-state pharmacokinetics of telbivudine were unaltered following multiple dose administration in combination with lamivudine, adefovir dipivoxil, tenofovir disoproxil fumarate, ciclosporin or pegylated interferon alfa-2a.
Telbivudins farmakokinetik vid steady state var oförändrad efter administrering av multipla doser i kombination med lamivudin, adefovirdipivoxil, tenofovirdisoproxilfumarat, ciklosporin eller pegylerat interferon alfa- 2a.
In addition, telbivudine does not alter the pharmacokinetics of lamivudine, adefovir dipivoxil, tenofovir disoproxil fumarate or ciclosporin.
Dessutom förändrar 5 telbivudin inte farmakokinetiken för lamivudin, adefovirdipivoxil, tenofovirdisoproxilfumarat eller ciklosporin.
No definitive conclusion could be drawn regarding the effects of telbivudine on the pharmacokinetics of pegylated 5 interferon due to high interindividual variability of pegylated interferon alfa-2a concentrations.
Ingen definitiv slutsats kunde dras avseende telbivudins effekter på farmakokinetiken hos pegylerat interferon, på grund av stora, interindividuella variationer i koncentrationerna av pegylerat interferon alfa- 2a.
A clinical trial investigating the combination of telbivudine, 600 mg daily, with pegylated interferon alfa-2a, 180 micrograms once weekly by subcutaneous administration, indicates that this combination is associated with an increased risk of developing peripheral neuropathy.
En klinisk studie där kombinationen telbivudin, 600 mg dagligen, och pegylerat interferon alfa- 2a, 180 mikrogram en gång per vecka givet subkutant, studerades tyder på att kombinationen är förknippad med en ökad risk att utveckla perifer neuropati.
The mechanism behind these events is not known (see section 4.4).
Mekanismen bakom dessa händelser är inte känd (se avsnitt 4. 4).
Telbivudine is not a substrate, inhibitor or inducer of the cytochrome P450 (CYP450) enzyme system (see section 5.2). Therefore, the potential for CYP450-mediated drug interactions involving Sebivo is low.
Risken för CYP450- medierade läkemedelsinteraktioner med Sebivo är därför låg.
For telbivudine no clinical data on exposed pregnancies are available.
För telbivudin saknas data från behandling av gravida kvinnor.
Studies in pregnant rabbits showed early delivery and/ or abortion secondary to maternal toxicity.
Studier på dräktiga kaniner visade på för tidig förlossning och/ eller spontanabort, sekundärt till modertoxicitet.
There are no data on the effect of telbivudine on transmission of HBV from mother to infant.
Data saknas på effekten av telbivudin på överföring av HBV från moder till barn.
Therefore, appropriate interventions should be used to prevent neonatal acquisition of HBV infection.
Lämpliga försiktighetsåtgärder skall därför vidtas för att förebygga neonatal överföring av HBV- infektion.
Women should not breast-feed if they are taking Sebivo.
Kvinnor skall inte amma under behandling med Sebivo.
In reproductive toxicology studies, no evidence of impaired fertility was seen in male or female rats at systemic exposures approximately 14 times those observed in humans at the therapeutic dose.
I reproduktionstoxikologiska studier sågs inga tecken på nedsatt fertilitet hos han - eller honråttor vid cirka 14 gånger större systemisk exponering än hos människa med den terapeutiska dosen.
Assessment of adverse reactions is mainly based on two studies (NV-02B-007 “ GLOBE” and NV- 02B-015) in which 1,699 patients with chronic hepatitis B received double-blind treatment with telbivudine 600 mg/ day (n = 847) or lamivudine (n = 852) for 104 weeks.
Bedömningen av biverkningarna baseras huvudsakligen på två studier (NV- 02B- 007 ” GLOBE ” och NV- 02B- 015), i vilka 1 699 patienter med kronisk hepatit B fick dubbelblind behandling med telbivudin 600 mg/ dag (n = 847) eller lamivudin (n = 852) i upp till 104 veckor.
The most common adverse events with at least a possible relation to telbivudine were grade 3/ 4 blood creatine kinase elevations (6.8%), fatigue (4.4%), headache (3.0%) and nausea (2.6%).
De vanligast förekommande biverkningarna, med åtminstone möjligt samband med telbivudin, var förhöjt kreatinkinas (CK) - värde i blodet grad 3/ 4, (6, 8%), trötthet (4, 4%), huvudvärk (3, 0%) och illamående (2, 6%).
Table 2 lists the adverse reactions recorded in the pooled 104-week NV-02B-007 GLOBE and NV- 02B-015 studies by system organ class and by frequency using the following convention: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000); very rare (< 1/ 10,000).
Frekvensen definieras som mycket vanliga (≥1/ 10); vanliga (≥1/ 100, < 1/ 10); mindre vanliga (≥1/ 1 000, < 1/ 100); sällsynta (≥1/ 10 000, < 1/ 1 000); mycket sällsynta (< 1/ 10 000).
6 Table 2
6 Tabell 2
Clinical adverse reactions in patients with chronic hepatitis B, treated with telbivudine 600 mg in the pooled 104-week NV-02B-007 (GLOBE) and NV-02B-015 studies*
Kliniska biverkningar hos patienter med kronisk hepatit B, som behandlats med telbivudin 600 mg i de sammanslagna 104- veckorsstudierna NV- 02B- 007 GLOBE och NV- 02B- 015 *
Nervous system disorders
Centrala och Vanliga
Dizziness, headache Peripheral neuropathy, dysgeusia, hypoaesthesia, paresthesia, sciatica
Perifer neuropati, smakförändring, nedsatt känsel, parestesier, ischias
Blood amylase increased, diarrhoea, blood lipase increased, nausea, abdominal pain
Förhöjt amylasvärde, diarré, förhöjt lipasvärde, illamående, buksmärta
Blood creatine phosphokinase increased Arthralgia, myalgia, myopathy/ myositis, pain in the extremities, back pain, muscle spasm, neck pain, flank pain
Förhöjt kreatinkinasvärde Artralgi, myalgi, myopati/ myosit, smärta i extremiteterna, ryggsmärta, muskelspasm, nacksmärta, flanksmärta
Blood alanine aminotransferase increased Aspartate aminotransferase increased
Förhöjt alaninaminotransferasvärde Förhöjt aspartataminotransferas
* Due to the sample size of the pooled analysis (NV-02B-007 [GLOBE] and NV-02B-015), there are insufficient numbers of telbivudine-treated patients to detect rare and very rare events.
otillräckligt för att kunna detektera sällsynta och mycket sällsynta biverkningar avseende telbivudin.
In the pooled analysis, by 104 weeks of treatment Grade 3/ 4 creatine kinase elevations (> 7x ULN) occurred in 12.6% of telbivudine-treated patients and 4.0% of lamivudine-treated patients.
Förhöjda kreatinkinasvärden grad 3/ 4 (> 7x ULN) förekom hos 12, 6% av de telbivudinbehandlade patienterna och hos 4, 0% av de lamivudinbehandlade patienterna efter 104 veckors behandling vid en sammanslagen analys.
Most creatine kinase elevations were asymptomatic and creatine kinase values typically decreased by the next visit on continued treatment.
De flesta kreatinkinasökningarna var asymtomatiska och kreatinkinasvärdena hade i allmänhet gått tillbaka vid nästa besök vid fortsatt behandling.
In the pivotal study NV-02B-007 (GLOBE), higher pre-treatment CK values and Caucasian race were identified in both treatment groups as predictive factors for Grade 3/ 4 elevations by 104 weeks.
I den pivotala studien, NV- 02B - 007 (GLOBE), identifierades i båda behandlingsarmarna högre CK- värden före behandling och kaukasisk etnicitet som prediktiva faktorer för grad 3/ 4 förhöjningar vid vecka 104.
The incidence of on treatment alanine aminotransferase (ALT) flares in the two treatment arms according to AASLD (American Association for the Study of Liver Diseases) definition (ALT elevation > 2x baseline and > 10x ULN) are further described in Table 3 below.
Förekomsten av ALAT- stegringar (flares) under behandling i de två behandlingsarmarna enligt definition från AASLD (American Association for the Study of Liver Diseases) (ALAT- ökning > 2x baseline och > 10x ULN) framgår av Tabell 3 nedan.
7 Table 3
Tabell 3
Summary of on treatment ALT (IU/ L) flare – Pooled NV-02B-007/ NV-02B-015
Sammanfattning av ALAT- stegringar under behandling (IE/ l) – sammanslagning av NV- 02B- 007/ NV- 02B- 015
ALT flare:
ALAT- stegring:
ALT elevation > 2x baseline and > 10x ULN
ALAT- ökning > 2x baseline och > 10x ULN
Overall Baseline to week 24 Week 24 to end of study
Totalt Baseline till vecka 24 Vecka 24 till studiens slut
Periodic monitoring of hepatic function is recommended during treatment (see section 4.4).
Upprepad kontroll av leverfunktionen rekommenderas under behandlingen (se avsnitt 4. 4).
Exacerbations of hepatitis B after discontinuation of treatment Severe acute exacerbations of hepatitis B have been reported in patients who have discontinued anti- hepatitis B therapy including telbivudine (see section 4.4).
7 Exacerbationer av hepatit B efter avslutad behandling Allvarliga akuta exacerbationer av hepatit B har rapporterats hos patienter som avbrutit anti- hepatit B behandling inklusive behandling med telbivudin (se avsnitt 4. 4).
The incidence of post-treatment alanine aminotransferase (ALT) flares in the two treatment arms are further described in Table 4 below.
Incidensen av alaninaminotransferas (ALAT) - stegringar efter behandlingen i de två behandlingsarmarna beskrivs ytterligare i Tabell 4 nedan.
Summary of post-treatment ALT flares – Pooled NV-02B-007/ NV-02B-015
Sammanfattning av ALAT- stegringar efter behandling – sammanslagning av NV - 02B- 007/ NV- 02B- 015
ALT flare
ALAT- stegring
Tested doses up to 1,800 mg/ day, three times greater than the recommended daily dose, have been well tolerated.
Testade doser upp till 1 800 mg/ dag, vilket är tre gånger högre dos än den rekommenderade dagliga dosen, har tolererats väl.
Nucleoside and nucleotide reverse transcriptase inhibitors, ATC code:
Nukleosid - och nukleotidanaloger, ATC- kod: