natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, the pharmacokinetics of these medicinal products which are secreted by the same renal pathway including transport proteins hOAT 1 and 3 or MRP 4 might be modified if they are co-administered.
Följaktligen är det möjligt att farmakokinetiken av dessa läkemedel, som utsöndras via samma renala väg som inbegriper transportproteinerna hOAT 1 och 3 eller MRP 4, kan förändras om de ges samtidigt.
Unless clearly necessary, concomitant use of these medicinal products which are secreted by the same renal pathway is not recommended, but if such use is unavoidable, renal function should be monitored weekly (see section 4.5).
Såvida det inte är helt nödvändigt rekommenderas inte samtidig användning av dessa läkemedel, som utsöndras via samma renala väg, men om sådan användning ej kan undvikas bör njurfunktionen övervakas varje vecka (se avsnitt 4. 5).
In HIV infected patients, in a 144-week controlled clinical study that compared tenofovir disoproxil fumarate with stavudine in combination with lamivudine and efavirenz in antiretroviral-naïve patients, small decreases in bone mineral density of the hip and spine were observed in both treatment groups.
I en 144- veckors kontrollerad klinisk studie på hiv- infekterade patienter, som jämförde tenofovirdisoproxilfumarat med stavudin i kombination med lamivudin och efavirenz hos patienter som tidigare inte behandlats med antiretrovirala medel, observerades små minskningar av skelettets mineraltäthet i höften och i ryggraden i båda behandlingsgrupperna.
Decreases in bone mineral density of spine and changes in bone biomarkers from baseline were significantly greater in the tenofovir disoproxil fumarate treatment group at 144 weeks.
Minskningarna av mineraltätheten i ryggraden och förändringarna i skelettbiomarkörer från baseline var signifikant större vid vecka 144 hos den grupp som fick tenofovirdisoproxilfumarat.
The safety of tenofovir in patients with decompensated liver disease is being studied.
Studier pågår av tenofovirs säkerhet hos patienter med dekompenserad leversjukdom.
At present the safety in this patient population has not been thoroughly evaluated.
Säkerheten hos denna patientpopulation har ännu inte utvärderats grundligt.
5 Exacerbations of hepatitis:
5 Det finns inga data om säkerhet och effekt hos levertransplanterade patienter.
Flares on treatment:
Exacerbationer av hepatit:
Spontaneous exacerbations in chronic hepatitis B are relatively common and are characterised by transient increases in serum ALT.
Spontana exacerbationer vid kronisk hepatit B är relativt vanliga och karakteriseras av övergående förhöjning av serum- ALAT.
After initiating antiviral therapy, serum ALT may increase in some patients as serum HBV DNA levels decline (see section 4.8).
Efter insättandet av antiviral behandling kan serum- ALAT stiga hos vissa patienter när serum- HBV- DNA sjunker (se avsnitt 4. 8).
Among tenofovir-treated patients on-treatment exacerbations typically occurred after 4-8 weeks of therapy.
Hos tenofovirbehandlade patienter inträffade exacerbationer under behandling typiskt efter 4- 8 veckors behandling.
In patients with compensated liver disease, these increases in serum ALT are generally not accompanied by an increase in serum bilirubin concentrations or hepatic decompensation.
Hos patienter med kompenserad leversjukdom åtföljs vanligen en sådan förhöjning av serum- ALAT inte av en förhöjning av bilirubinkoncentrationen i serum eller leverdekompensation.
Flares after treatment discontinuation:
Uppblossning efter utsättande av behandling:
Acute exacerbation of hepatitis has also been reported in patients who have discontinued hepatitis B therapy.
Akut exacerbation av hepatit har även rapporterats hos patienter efter utsättande av hepatit B- behandling.
Post-treatment exacerbations are usually associated with rising HBV DNA, and the majority appears to be self-limited.
Exacerbationer efter behandling är vanligen associerade med stigande HBV- DNA och majoriteten förefaller vara självbegränsande.
Hepatic function should be monitored at repeated intervals with both clinical and laboratory follow-up for at least 6 months after discontinuation of hepatitis B therapy.
Leverfunktionen skall övervakas med upprepade kliniska och laboratoriemässiga kontroller under minst 6 månader efter utsättande av hepatit B- behandling.
There are no data on the efficacy of tenofovir in patients co-infected with hepatitis C or D virus.
Det finns inga data om tenofovirs effekt hos patienter med samtidig hepatit C - eller D- infektion.
Co-infection with HIV-1 and hepatitis B:
Samtidig infektion med hiv- 1 och hepatit B:
Due to the risk of development of HIV resistance, tenofovir disoproxil fumarate should only be used as part of an appropriate antiretroviral combination regimen in HIV/ HBV co-infected patients.
På grund av risken för utveckling av hivresistens, skall tenofovirdisoproxilfumarat endast användas som komponent i en lämplig antiretroviral kombinationsregim hos patienter med samtidig hiv - / HBV- infektion.
Patients with pre-existing liver dysfunction including chronic active hepatitis have an increased frequency of liver function abnormalities during combination antiretroviral therapy and should be monitored according to standard practice.
Hos patienter med leverdysfunktion, inklusive kronisk aktiv hepatit, finns en ökad frekvens av störningar i leverfunktionen under antiretroviral kombinationsterapi och dessa patienter bör övervakas på sedvanligt sätt.
However, it should be noted that increases of ALT can be part of HBV clearance during therapy with tenofovir, see above Exacerbations of hepatitis.
Det skall emellertid noteras att ALAT- förhöjning kan ingå som del i sänkningen av HBV under behandling med tenofovir, se ovan Exacerbationer av hepatit.
The preclinical and clinical data suggest that the risk of occurrence of lactic acidosis, a class effect of nucleoside analogues, is low for tenofovir disoproxil fumarate.
Prekliniska och kliniska data antyder att risken för förekomst av laktacidos, en för nukleosidanaloger typisk biverkan, är låg för tenofovirdisoproxilfumarat.
However, as tenofovir is structurally related to nucleoside analogues, this risk cannot be excluded.
Risken kan dock inte uteslutas eftersom tenofovir är strukturellt besläktad med nukleosidanaloger.
Early symptoms (symptomatic hyperlactatemia) include benign digestive symptoms (nausea, vomiting and abdominal pain), non-specific malaise, loss of appetite, weight loss, respiratory symptoms (rapid and/ or deep breathing) or neurological symptoms (including motor weakness).
Tidiga symtom (symtomatisk hyperlaktatemi) är godartade matsmältningssymtom (illamående, kräkningar och buksmärta), icke- specifik olustkänsla, aptitlöshet, viktminskning, symtom från andningsorganen (snabb och/ eller djup andning) eller neurologiska symtom (inklusive motorisk svaghet).
Treatment with nucleoside analogues should be discontinued in the setting of symptomatic hyperlactatemia and metabolic/ lactic acidosis, progressive hepatomegaly, or rapidly elevating aminotransferase levels.
Behandling med nukleosidanaloger skall utsättas vid symtomatisk hyperlaktatemi och metabolisk acidos/ laktacidos, progressiv hepatomegali eller snabbt stigande aminotransferasnivåer.
Lipodystrophy (lipoatrophy/ lipomatosis):
6 Lipodystrofi (lipoatrofi/ lipomatos):
In HIV infected patients, combination antiretroviral therapy has been associated with the redistribution of body fat (lipodystrophy).
Hos hiv- infekterade patienter har antiretroviral kombinationsbehandling associerats med omfördelning av kroppsfett (lipodystrofi).
The long-term consequences 6 of these events are currently unknown.
Konsekvenserna på lång sikt av dessa förändringar är för närvarande inte kända.
A connection between visceral lipomatosis and protease inhibitors and lipoatrophy and nucleoside reverse transcriptase inhibitors has been hypothesised.
Hypoteser finns om ett samband mellan visceral lipomatos och proteashämmare samt lipoatrofi och nukleosidanaloger (NRTI).
Lipid disorders should be managed as clinically appropriate (see section 4.8).
Lipidrubbningar skall behandlas på ett kliniskt lämpligt sätt (se avsnitt 4. 8).
However, 144-week clinical data from antiretroviral-naïve HIV infected patients indicate that the risk of lipodystrophy was lower with tenofovir disoproxil fumarate than with stavudine when administered with lamivudine and efavirenz.
Kliniska data från en 144- veckors studie med hiv- infekterade patienter som tidigare inte behandlats med antiretrovirala medel tyder emellertid på att risken för lipodystrofi var lägre med tenofovirdisoproxilfumarat än med stavudin när det gavs tillsammans med lamivudin och efavirenz.
Relevant examples are cytomegalovirus retinitis, generalised and/ or focal mycobacterium infections, and Pneumocystis jiroveci pneumonia.
Relevanta exempel är cytomegalovirus- retinit, generella och/ eller fokala mykobakteriella infektioner och Pneumocystis jiroveci pneumoni.
Based on the results of in vitro experiments and the known elimination pathway of tenofovir, the potential for CYP450 mediated interactions involving tenofovir with other medicinal products is low.
Baserat på resultaten av in vitro- experiment och den kända elimineringsvägen för tenofovir, är potentialen låg för CYP450- förmedlade interaktioner mellan tenofovir och andra läkemedel.
Viread should not be administered with any other medicinal products containing tenofovir disoproxil fumarate (Truvada or Atripla).
Viread skall inte administreras med andra läkemedel som innehåller tenofovirdisoproxilfumarat (Truvada eller Atripla).
Viread should also not be administered concurrently with adefovir dipivoxil.
Viread skall inte heller administreras samtidigt med adefovirdipivoxil.
Co-administration of tenofovir disoproxil fumarate and didanosine is not recommended (see section 4.4 and Table 1).
Samtidig administrering av tenofovirdisoproxilfumarat och didanosin rekommenderas inte (se avsnitt 4. 4 och tabell 1).
7 Renally eliminated medicinal products:
7 Läkemedel som elimineras via njurarna:
Since tenofovir is primarily eliminated by the kidneys, co-administration of tenofovir disoproxil fumarate with medicinal products that reduce renal function or compete for active tubular secretion via transport proteins hOAT 1, hOAT 3 or MRP 4 (e. g. cidofovir) may increase serum concentrations of tenofovir and/ or the co-administered medicinal products.
Eftersom tenofovir elimineras främst via njurarna kan samtidig administrering av tenofovirdisoproxilfumarat och läkemedel som sätter ned njurfunktionen eller konkurrerar om aktiv tubulär sekretion via transportproteinerna hOAT 1, hOAT 3 eller MRP 4 (t. ex. cidofovir) höja serumkoncentrationerna av tenofovir och/ eller de samtidigt administrerade läkemedlen.
Some examples include, but are not limited to, aminoglycosides, amphotericin B, foscarnet, ganciclovir, pentamidine, vancomycin, cidofovir or interleukin-2 (see section 4.4).
Några exempel inkluderar men är inte begränsade till aminoglykosider, amfotericin B, foskarnet, ganciklovir, pentamidin, vankomycin, cidofovir och interleukin- 2 (se avsnitt 4. 4).
Other interactions:
Övriga interaktioner:
Interactions between tenofovir disoproxil fumarate and protease inhibitors and antiretroviral agents other than protease inhibitors are listed in Table 1 below (increase is indicated as “↑”, decrease as “↓”, no change as “↔”, twice daily as “ b. i. d.”, and once daily as “ q. d.”).
Interaktioner mellan tenofovirdisoproxilfumarat och proteashämmare och antiretrovirala medel som inte är proteashämmare visas i tabell 1 nedan (ökning visas som “ ↑ ”, minskning som “ ↓ ”, oförändrat som “ ↔ ”, två gånger dagligen som “ b. i. d. ” och en gång dagligen som “ q. d. ”).
Interactions between tenofovir disoproxil fumarate and other medicinal products
Interaktioner mellan tenofovirdisoproxilfumarat och andra läkemedel
Medicinal product by
Läkemedel uppdelade efter
Recommendation
Rekommendation avseende
therapeutic areas
behandlingsområde
Mean percent change in AUC, Cmax, Cmin
läkemedelskoncentrationer
concerning
samtidig administrering
co-administration with tenofovir disoproxil fumarate 300 mg
tenofovirdisoproxilfumarat 300 mg
AUC: ↓ 25% Cmax: ↓ 28% Cmin: ↓ 26% Tenofovir:
AUC: ↓ 25% Cmax: ↓ 28%) Cmin: ↓ 26% Tenofovir:
Renal function should be closely monitored (see section 4.4).
Njurfunktionen skall övervakas noggrant (se avsnitt 4. 4).
No significant effect on lopinavir/ ritonavir PK parameters.
Ingen signifikant effekt på farmakokinetiska parametrar för lopinavir/ ritonavir.
Darunavir/ Ritonavir (300/ 100 b. i. d. / 300 q. d.) NRTIs
Darunavir/ Ritonavir (300/ 100 b. i. d. / 300 q. d.)
No significant effect on darunavir/ ritonavir PK parameters.
Ingen signifikant effekt på farmakokinetiska parametrar för darunavir/ ritonavir.
8
8 NRTI Didanosin
fumarate and didanosine results in a 40-60% increase in systemic exposure to didanosine that may increase the risk for didanosine-related adverse events.
Samtidig administrering av tenofovirdisoproxilfumarat och didanosin resulterar i att den systemiska exponeringen för didanosin ökar med 40- 60%, vilket kan öka risken för didanosinrelaterade biverkningar.
tenofovir disoproxil fumarate and didanosine is not recommended (see section 4.4).
Samtidig administrering av tenofovirdisoproxilfumarat och didanosin rekommenderas inte (se avsnitt 4. 4).
Tenofovir disoproxil fumarate should not be administered concurrently with adefovir dipivoxil (see section 4.4).
Tenofovirdipivoxil skall inte administreras samtidigt med adefovirdipivoxil (se avsnitt 4. 4).
Studies conducted with other medicinal products:
Studier utförda med andra läkemedel:
There were no clinically significant pharmacokinetic interactions when tenofovir disoproxil fumarate was co-administered with emtricitabine, lamivudine, indinavir, efavirenz, nelfinavir, saquinavir (ritonavir boosted), methadone, ribavirin, rifampicin, tacrolimus, or the hormonal contraceptive norgestimate/ ethinyl oestradiol.
Samtidig administrering av tenofovirdisoproxilfumarat och emtricitabin, lamivudin, indinavir, efavirenz, nelfinavir, saquinavir (boostrat ritonavir) metadon, ribavirin, rifampicin, takrolimus eller det hormonella antikonceptionsmedlet norgestimat/ etinylöstradiol ledde inte till några signifikanta farmakokinetiska interaktioner.
Tenofovir disoproxil fumarate must be taken with food, as food enhances the bioavailability of tenofovir (see section 5.2).
Tenofovirdisoproxilfumarat måste tas tillsammans med föda, eftersom föda ökar biotillgängligheten av tenofovir (se avsnitt 5. 2).
Pregnancy For tenofovir disoproxil fumarate limited clinical data on exposed pregnancies are available.
Graviditet För tenofovirdisoproxilfumarat finns begränsade kliniska data från behandling av gravida kvinnor.
Animal studies do not indicate direct or indirect harmful effects of tenofovir disoproxil fumarate with respect to pregnancy, foetal development, parturition or postnatal development (see section 5.3).
Djurstudier tyder inte på direkta eller indirekta skadliga effekter för tenofovirdisoproxilfumarat vad gäller graviditet, fosterutveckling, förlossning eller utveckling efter födsel (se avsnitt 5. 3).
Tenofovir disoproxil fumarate should be used during pregnancy only if the potential benefit justifies the potential risk to the foetus.
Tenofovirdisoproxilfumarat skall endast användas under graviditet om den potentiella fördelen överväger den potentiella risken för fostret.
Given that the potential risks to developing human foetuses are unknown, the use of tenofovir disoproxil fumarate in women of childbearing potential must be accompanied by the use of effective contraception.
Då de potentiella riskerna för utvecklingen av människofoster är okända, måste användningen av tenofovirdisoproxilfumarat till kvinnor i fertil ålder vara förenad med användning av effektiv preventivmetod.
Lactation In animal studies it has been shown that tenofovir is excreted into milk.
9 Amning I djurförsök har man visat att tenofovir utsöndras i mjölk.
It is not known whether tenofovir is excreted in human milk.
Det är okänt om tenofovir utsöndras i bröstmjölk från människa.
Therefore, it is recommended that mothers being treated with tenofovir disoproxil fumarate do not breast-feed their infants.
Därför rekommenderas mödrar som behandlas med tenofovirdisoproxilfumarat att inte amma sina spädbarn.
9 As a general rule, it is recommended that HIV and HBV infected women do not breast-feed their infants in order to avoid transmission of HIV and HBV to the infant.
Generellt sett, bör hiv - och HBV- infekterade kvinnor enligt rekommendation inte amma sina spädbarn för att undvika överföring av hiv och HBV till barnet.
HIV-1:
Hiv- 1:
Assessment of adverse reactions from clinical study data is based on experience in two studies in 653 treatment-experienced patients receiving treatment with tenofovir disoproxil fumarate (n = 443) or placebo (n = 210) in combination with other antiretroviral medicinal products for 24 weeks and also in a double-blind comparative controlled study in which 600 treatment-naïve patients received treatment with tenofovir disoproxil 245 mg (as fumarate) (n = 299) or stavudine (n = 301) in combination with lamivudine and efavirenz for 144 weeks.
Bedömningen av biverkningarna från kliniska studiedata baseras på erfarenhet från två studier med 653 tidigare behandlade patienter som behandlades med tenofovirdisoproxilfumarat (n = 443) eller placebo (n = 210) i kombination med andra antiretrovirala läkemedel i 24 veckor samt även från en dubbelblind, jämförande, kontrollerad studie där 600 tidigare obehandlade patienter behandlades med tenofovirdisoproxil 245 mg (som fumarat) (n = 299) eller stavudin (n = 301) i kombination med lamivudin och efavirenz i 144 veckor.
The adverse reactions with suspected (at least possible) relationship to treatment are listed below by body system organ class and absolute frequency.
Biverkningar med misstänkt (åtminstone möjligt) samband med behandlingen redovisas för varje organsystem samt med absolut frekvens.
Frequencies are defined as very common (≥ 1/ 10) or common (≥ 1/ 100, < 1/ 10).
Frekvenserna definieras som mycket vanliga (≥ 1/ 10) eller vanliga (≥ 1/ 100, < 1/ 10).
See also Post-marketing experience below.
Se även Erfarenhet efter introduktion på marknaden nedan.
Very common: hypophosphataemia
Mycket vanliga: hypofosfatemi
Very common: dizziness
Mycket vanliga: yrsel
Very common: diarrhoea, vomiting, nausea Common: flatulence
Mycket vanliga: diarré, kräkning, illamående Vanliga: flatulens
Approximately 1% of tenofovir disoproxil fumarate-treated patients discontinued treatment due to the gastrointestinal events.
Cirka 1% av de tenofovirdisoproxilfumaratbehandlade patienterna avbröt behandlingen på grund av gastrointestinala biverkningar.
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Antiretroviral kombinationsbehandling har associerats med omfördelning av kroppsfett (lipodystrofi) hos hiv- patienter, inkluderande minskning av perifert och facialt subkutant fett, ökning av intraabdominellt och visceralt fett, brösthypertrofi och dorsocervikal fettackumulering (“ buffalo hump ”).
In a 144-week controlled clinical study in antiretroviral-naïve patients that compared tenofovir disoproxil fumarate with stavudine in combination with lamivudine and efavirenz, patients who received tenofovir disoproxil had a significantly lower incidence of lipodystrophy compared with patients who received stavudine.
I den grupp som fick
The tenofovir disoproxil fumarate arm also had significantly smaller mean increases in fasting triglycerides and total cholesterol than the comparator arm.
10 tenofovirdisoproxilfumarat var också den genomsnittliga ökningen av triglycerider och totalt kolesterol vid fasta signifikant mindre än i jämförelsegruppen.
10 Cases of osteonecrosis have been reported, particularly in patients with generally acknowledged risk factors, advanced HIV disease or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Fall av osteonekros har rapporterats, speciellt hos patienter med kända riskfaktorer, framskriden hiv- sjukdom eller långvarig exponering för antiretroviral kombinationsbehandling (CART).
Assessment of adverse reactions from clinical study data is based on experience in two double-blind comparative controlled studies in which 641 patients with chronic hepatitis B and compensated liver disease received treatment with tenofovir disoproxil 245 mg (as fumarate) daily (n = 426) or adefovir dipivoxil 10 mg daily (n = 215) for 48 weeks.
Bedömningen av biverkningarna från kliniska studiedata baseras på erfarenhet från två dubbelblinda, jämförande, kontrollerade studier i vilka 641 patienter med kronisk hepatit B och kompenserad leversjukdom fick behandling med tenofovirdisoproxil 245 mg (som fumarat) dagligen (n = 426) eller adefovirdipivoxil 10 mg dagligen (n = 215) i 48 veckor.
The adverse reactions with suspected (at least possible) relationship to treatment are listed below by body system organ class and frequency.
Biverkningar med misstänkt (åtminstone möjligt) samband med behandlingen redovisas för varje organsystem och frekvens.
Frequencies are defined as common (≥ 1/ 100, < 1/ 10).
Frekvenserna definieras som vanliga (≥ 1/ 100, < 1/ 10).
Common: diarrhoea, vomiting, abdominal pain, nausea, abdominal distension, flatulence
Vanliga: diarré, kräkning, buksmärta, illamående, uppsvälld buk, flatulens
ALT increase
Vanlig: förhöjt ALAT
Common: fatigue
Vanlig: trötthet
Exacerbations during treatment:
Exacerbationer under behandling:
In studies with nucleoside-naïve patients, on-treatment ALT elevations > 10 times ULN (upper limit of normal) and > 2 times baseline occurred in 2.6% of tenofovir disoproxil fumarate-treated patients versus 1.9% of adefovir dipivoxil-treated patients.
I studier på patienter som inte tidigare behandlats med nukleosider uppträdde ALAT- förhöjningar under behandling > 10 gånger ULN (övre normalgränsen) och > 2 gånger baseline hos 2, 6% av de tenofovirdisoproxilfumaratbehandlade patienterna jämfört med 1, 9% av de adefovirdipivoxilbehandlade patienterna.
Among tenofovir disoproxil fumarate-treated patients, on-treatment ALT elevations had a median time to onset of 8 weeks, resolved with continued treatment, and, in a majority of cases, were associated with a ≥ 2 log10 copies/ ml reduction in viral load that preceded or coincided with the ALT elevation.
Hos de tenofovirdisoproxilfumaratbehandlade patienterna hade ALAT- förhöjning under behandling en mediantid till debut på 8 veckor, försvann vid fortsatt behandling och var, hos majoriteten av fallen, associerad med en sänkning med ≥ 2 log10 kopior/ ml av den virusmängd som föregick eller sammanföll med ALAT- förhöjningen.
Periodic monitoring of hepatic function is recommended during treatment.
Regelbunden kontroll av leverfunktionen rekommenderas under behandling.
Post-marketing experience:
Erfarenhet efter introduktion på marknaden:
In addition to adverse reaction reports from clinical studies the following possible adverse reactions have also been identified during post-marketing safety surveillance of tenofovir disoproxil fumarate.
Utöver rapporter om biverkningar från kliniska studier har följande möjliga biverkningar också rapporterats under säkerhetsuppföljning efter introduktionen av tenofovirdisoproxilfumarat på marknaden.
Frequencies are defined as rare (≥ 1/ 10,000, < 1/ 1,000) or very rare (< 1/ 10,000) including isolated reports.
Frekvenserna definieras som sällsynta (≥ 1/ 10 000, < 1/ 1 000) eller mycket sällsynta (< 1/ 10 000) inklusive enskilda rapporter.
Because these events have been reported voluntarily from a population of unknown size, estimates of frequency cannot always be made.
Eftersom dessa händelser har rapporterats frivilligt från en population av okänd storlek, kan skattningar av frekvensen inte alltid göras.
Rare: lactic acidosis Not known: hypokalaemia
Sällsynta: laktacidos Okända: hypokalemi
Very rare: dyspnoea
Mycket sällsynta: dyspné
Rare: pancreatitis
Sällsynta: pankreatit
Hepatobiliary disorders:
11 Lever och gallvägar: