natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Animal reproduction studies have not been conducted with eculizumab (see section 5.3).
4 Inga reproduktionsstudier på djur har gjorts med eculizumab (se avsnitt 5. 3).
4 Human IgG are known to cross human placental barrier, and thus eculizumab may potentially cause terminal complement inhibition in the foetal circulation.
Det är känt att humana IgG passerar placentabarriären, vilket innebär att eculizumab potentiellt kan orsaka hämning av terminalt komplement i fostercirkulationen.
Woman of childbearing potential have to use adequate contraception methods during treatment and up to 5 months after treatment.
Kvinnor i fertil ålder måste använda adekvata preventivmetoder under behandlingen och i upp till 5 månader efter behandlingen.
It is not known whether eculizumab is secreted into human milk.
Det är inte känt huruvida eculizumab utsöndras i bröstmjölk.
Since many medicinal products and immunoglobulins are secreted into human milk, and because of the potential for serious adverse reactions in nursing infants, lactation should be discontinued during treatment and up to 5 months after treatment.
Eftersom många läkemedel och immunglobuliner utsöndras till bröstmjölken och på grund av potentialen för allvariga biverkningar hos spädbarn som ammas ska uppehåll göras i amningen under behandlingen och under 5 månader efter behandlingen.
4.8 Undesirable effects Eculizumab for the treatment of PNH was studied in three clinical studies that included 195 eculizumab-treated patients and most of these patients have been enrolled in the E05-001 extension study.
De flesta av dessa patienter har rekryterats till förlängningsstudien E05- 001.
There was one pivotal trial comparing the eculizumab-treatment arm to a placebo-treatment arm.
I en pivotal studie jämfördes eculizumabbehandling med en studiearm med placebobehandling.
The most commonly reported adverse reactions are headache, nasopharyngitis, nausea, pyrexia, myalgia, fatigue, and herpes simplex, each occurring in 5 or more out of 100 patients.
Var och en av dessa uppträdde hos 5 eller fler av 100 patienter.
Adverse events reported at a very common (≥1/10) or common (> 5/100 and < 10/100) frequency with eculizumab in a total of 140 patients in C04-001 and C04-002 are listed by system organ class and preferred term in Table 1.
De biverkningar som rapporterades som mycket vanliga (≥1/ 10) eller vanliga (≥5/ 100 till ≤10/ 100) hos sammanlagt 140 patienter som behandlades med eculizumab i C04- 001 och C04- 002 listas efter systemorganklass och föredragen term i tabell 1.
Adverse events were mostly mild to moderate in severity.
Biverkningarna var i huvudsak lindriga till medelsvåra i allvarlighetsgrad.
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness.
På grund av den begränsade exponeringen (195 PNH- patienter) går det inte att göra någon uppskattning av ovanliga eller sällsynta händelser.
Adverse Events Reported in Studies C04-001 and C04-002 Adverse Event
Rapporterade biverkningar i studierna C04- 001 och C04- 002 Biverkan
System Organ Class Infections and infestations
Organsystem Infektioner och infestationer
Very Common (> 1/10) Urinary tract infection Nasopharyngitis Upper Respiratory Tract Infection
Mycket vanlig (> 1/ 10) Urinvägsinfektion Nasofaryngit Övre luftvägsinfektioner
Common (5/100 – 1/10) Respiratory Tract Infection Herpes Simplex Sinusitis Viral Infection Gastroenteritis
Vanlig (5/ 100– 1/ 10) Luftvägsinfektion Herpes Simplex Sinuit
Psychiatric disorders Nervous System Disorders
Psykiska störningar Centrala och perifera nervsystemet
Epistaxis Pharyngolaryngeal pain Cough
Epistaxis Faryngolaryngeal smärta Hosta
5 Gastrointestinal Disorders
5 Hud och subkutan vävnad
Diarrhoea Nausea
Hudutslag Klåda
Skin and Subcutaneous Tissue Disorders
Muskuloskeletala systemet och bindväv
Back Pain Arthralgia
Ryggsmärta Ledsmärta
Myalgia Pain in extremity Muscle cramp
Myalgi Smärta i extremiteterna Muskelkramper
General Disorders and Administration Site Conditions
Allmänna symptom och symptom vid administreringsstället
Influenza-Like Illness Fatigue
Influensaliknande sjukdomskänsla Trötthet
In the C04-001 study, headache was the most common adverse event observed with eculizumab.
I C04- 001- studien var huvudvärk den vanligaste biverkningen som observerades vid behandling med eculizumab.
Headaches were observed in 44.2% (19/43 patients) of patients treated with eculizumab and 27.3% (12/44 patients) in placebo-treated patients and were mild/moderate in all but 1 eculizumab treated and 1 placebo-treated patients.
Huvudvärk rapporterades för 44, 2% (19/ 43 patienter) av de patienter som behandlades med eculizumab och för 27, 3% (12/ 44 patienter) av de placebobehandlade patienterna och var lindrig/ medelsvår hos alla utom 1 eculizumabbehandlad och 1 placebobehandlad patient.
Most headaches were mild and did not persist after the initial administration phase of Soliris.
I de flesta fall var huvudvärken lindrig och höll inte i sig efter den initiala fasen av Soliris- administreringen.
In addition, the following adverse events were increased in frequency by 5% or more with Soliris as compared to placebo: nasopharyngitis (25.0%), nausea (17.1%), pyrexia (14.3%), myalgia (7.9%), fatigue (7.9%), and herpes simplex (5.7%).
Dessutom ökade frekvensen av följande biverkningar med 5% eller mer med Soliris jämfört med placebo: nasofaryngit (25, 0%), illamående (17, 1%), pyrexi (14, 3%), myalgi (7, 9%), trötthet (7, 9%) och herpes simplex (5, 7%).
There was no evidence of an increased incidence of infection across PNH studies with eculizumab as compared to placebo, including serious infections, severe infections or multiple infections.
Inget tydde på ökad incidens av infektioner i PNH- studierna med eculizumab jämfört med placebo, inbegripet allvarliga infektioner, svåra infektioner och multipla infektioner.
The most serious adverse event was meningococcal septicaemia in two vaccinated PNH patients (see section 4.4).
Den allvarligaste biverkningen var meningokockseptikemi hos två vaccinerade PNH- patienter (se avsnitt 4. 4).
Low titres of antibodies were detected in 2% patients with PNH treated with Soliris.
Låga antikroppssvar upptäcktes hos 2% av de PNH- patienter som behandlades med Soliris.
Safety Data From Other Clinical Studies Supportive safety data were obtained in 11 clinical studies that included 716 patients exposed to eculizumab in six disease populations other than PNH.
Säkerhetsdata från andra kliniska studier Stödjande säkerhetsdata erhölls från 11 kliniska studier som inkluderade 716 patienter som exponerades för eculizumab i sex andra sjukdomspopulationer än PNH.
With regard to other AEs and considering all double-blind, placebo-controlled studies in patients diagnosed with diseases other than PNH (N=526 patients with Soliris; N=221 patients with placebo), AEs reported with Soliris at a frequency of 2% or greater than the frequency reported with placebo were: upper respiratory tract infection, rash, and injury.
Med avseende på andra biverkningar och med beaktande av alla placebokontrollerade dubbelblindstudier med patienter med andra diagnoser än PNH (N=526 patienter med Soliris och N=221 patienter med placebo) är de biverkningar som rapporterats för Soliris med en frekvens på 2% eller högre än den frekvens som rapporterats för placebo följande: övre luftvägsinfektion, hudutslag och skador.
Immunomodulators, ATC code:
Immunomodulatorer, ATC- kod:
Soliris is a recombinant humanised monoclonal IgG2/4k antibody that binds to the human C5 complement protein and inhibits the activation of terminal complement.
Soliris är en rekombinant humaniserad monoklonal IgG2/ 4k- antikropp som binder till humant C5 - komplementprotein och hämmar aktiveringen av terminalt komplement.
The Soliris antibody contains human constant regions and murine complementarity-determining regions grafted onto the human
Soliris består av två tunga kedjor med 448 aminosyror och två lätta kedjor med 214 aminosyror och har en molekylvikt på cirka 148 kDa.
6 framework light- and heavy-chain variable regions.
6 Soliris framställs i ett expressionssystem som utgörs av en murin myelomcellinje (NS0- cellinje) och renas
Soliris is composed of two 448 amino acid heavy chains and two 214 amino acid light chains and has a molecular weight of approximately 148kDa.
och
Soliris is produced in a murine myeloma (NS0 cell line) expression system and purified by affinity and ion exchange chromatography.
jonbyteskromatografi.
The bulk drug substance manufacturing process also includes specific viral inactivation and removal steps.
bulkläkemedelssubstansen inbegriper också specifik virusinaktivering och borttagningssteg.
Mechanism of Action Eculizumab, the active ingredient in Soliris, is a terminal complement inhibitor that specifically binds to the complement protein C5 with high affinity, thereby inhibiting its cleavage to C5a and C5b and preventing the generation of the terminal complement complex C5b-9.
Verkningsmekanism Eculizumab, det aktiva innehållsämnet i Soliris, är en hämmare av terminalt komplement som binder specifikt till komplementproteinet C5 med hög affinitet och därigenom blockerar dess klyvning till C5a och C5b, vilket förhindrar att det terminala komplementkomplexet C5b- 9 bildas.
Soliris therefore restores terminal complement regulation in the blood of PNH patients and inhibits terminal complement mediated intravascular haemolysis in PNH patients.
Soliris återställer därmed regleringen av terminalt komplement i blodet hos PNH- patienter och hämmar den intravaskulära hemolys som medieras av terminalt komplement hos dessa patienter.
Administration of Soliris results in a rapid and sustained reduction in terminal complement activity.
Administrering av Soliris ger en snabb och ihållande minskning av aktiviteten av terminalt komplement.
Eculizumab serum concentrations of approximately 35 microgram/ml are sufficient for essentially complete inhibition of terminal complement-mediated intravascular haemolysis in most PNH patients.
Serumkoncentrationer av eculizumab på omkring 35 mikrogram/ ml räcker för en i princip fullständig hämning av hemolys medierad av terminalt komplement hos de flesta PNH - patienter.
resulted in a rapid and sustained reduction in complement-mediated
Administrering av Soliris gav en snabb och ihållande minskning av den komplementmedierade hemolysaktiviteten.
The safety and efficacy of Soliris in PNH patients with haemolysis were assessed in a randomized, double-blind, placebo-controlled 26 week study (C04-001); PNH patients were also treated with Soliris in a single arm 52 week study (C04-002); and in a long term extension study (E05-001).
PNH- patienter behandlades också med Soliris i en 52 veckor lång enarmad studie (C04- 002) samt i en långtidsstudie som var en förlängningsstudie (E05- 001).
In all studies, the dose of Soliris was 600 mg study drug every 7 ± 2 days for 4 weeks, followed by 900 mg 7 ± 2 days later, then 900 mg every 14 ± 2 days for the study duration.
I alla studierna var dosen av Soliris 600 mg prövningsläkemedel var 7: e dag ± 2 dagar i 4 veckor, följt av 900 mg 7 ± 2 dagar senare och därefter med 900 mg var 14: e dag ± 2 dagar under hela studiens gång.
Soliris was administered as an intravenous infusion over 25 – 45 minutes.
Soliris administrerades som en intravenös infusion under 25– 45 minuter.
In study C04-001 (TRIUMPH) PNH patients with at least 4 transfusions in the prior 12 months, flow cytometric confirmation of at least 10% PNH cells and platelet counts of at least 100,000/microliter were randomized to either Soliris (n = 43) or placebo (n = 44).
I studien C04- 001 (TRIUMPH) randomiserades PNH- patienter med minst 4 transfusioner under de föregående 12 månaderna, med minst 10% PNH- celler (verifierat med flödescytometri) och med ett trombocytvärde på minst 100 000/ mikroliter till antingen Soliris (n = 43) eller placebo (n = 44).
Prior to randomization, all patients underwent an initial observation period to confirm the need for RBC transfusion and to identify the haemoglobin concentration (the "set-point") which would define each patient’s haemoglobin stabilization and transfusion outcomes.
Före randomiseringen genomgick alla patienter en initial observationsperiod för att bekräfta behovet av transfusion med röda blodkroppar och för att identifiera den hemoglobinkoncentration (” börvärdet ”) som skulle definiera varje patients hemoglobinstabilisering och transfusionsutfall.
The haemoglobin set-point was less than or equal to 9 g/dL in patients with symptoms and was less than or equal to 7 g/dL in patients without symptoms.
Hemoglobinbörvärdet var lägre än eller lika med 9 g/ dl hos patienter med symtom och mindre än eller lika med 7 g/ dl hos patienter utan symptom.
Primary efficacy endpoints were haemoglobin stabilization (patients who maintained a haemoglobin concentration above the haemoglobin set-point and avoid any RBC transfusion for the entire 26 week period) and blood transfusion requirement.
Primära ändpunkter för effekt var hemoglobinstabilisering (patienter som bibehöll en hemoglobinkoncentration över hemoglobinbörvärdet och inte fick några transfusioner av röda blodkroppar under hela 26- veckorsperioden) och behovet av blodtransfusioner.
Haemolysis was monitored mainly by the measurement of serum LDH levels, and the proportion of PNH RBCs was monitored by flow cytometry.
Hemolysen övervakades i huvudsak genom mätning av LDH- serumhalter, och andelen PNH- blodkroppar följdes genom flödescytometri.
Major baseline characteristics were balanced (see table 2).
Huvudbaslinjeegenskaper balanserades (se tabell 2).
In the non-controlled study C04-002 (SHEPHERD), PNH patients with at least one transfusion in the prior 24 months and at least 30,000 platelets/microliter received Soliris over a 52-week period.
I C04- 002- studien utan kontroll (SHEPHERD) fick PNH- patienter med minst en transfusion under de föregående 24 månaderna och minst 30 000 trombocyter/ mikroliter Soliris under en 52- veckorsperiod.
Concomitant medications included anti-thrombotic agents in 63% of the patients and systemic corticosteroids in 40% of the patients.
Samtidig medicinering inbegrep läkemedel mot trombos hos 63% av patienterna och systemiska kortikosteroider hos 40% av patienterna.
Baseline characteristics are shown in Table 2.
Baslinjeegenskaperna visas i tabell 2.
Table 2:
7 Tabell 2:
C04-001
Patientdemografi och patientegenskaper i C04- 001 och C04- 002
History of Aplastic Anemia or MDS (%)
Historik för aplastisk anemi eller MDS (%)
Concomitant Steroids/Immunosuppressant
Samtidig behandling med
Treatments (%)
steroider/ immunosuppressorer (%)
18.0 (12.0, PRBC in previous 12 months (median (Q1,Q3))
Enheter röda blodkroppar under föregående
Mean Hgb level (g/dL) at setpoint (SD)
12 månader (median (kv1, kv3))
N/A
24, 0)
Pre-treatment LDH levels (median, U/L) Free Haemoglobin at baseline (median, mg/dL)
Medel- Hgb- halt (g/ dl) vid börvärde (SD) LDH- halter före behandling (median, E/ l) Fritt hemoglobin vid baslinjen (median, mg/ dl)
In TRIUMPH, study patients treated with Soliris had significantly reduced (p < 0.001) haemolysis resulting in improvements in anaemia as indicated by increased haemoglobin stabilization and reduced need for RBC transfusions compared to placebo treated patients (see table 3).
I TRIUMPH- studien hade patienter som behandlades med Soliris signifikant lägre (p < 0, 001) hemolys, vilket gav en förbättring av anemin som visade sig som ökad hemoglobinstabilisering och minskat behov av transfusioner med röda blodkroppar jämfört med placebobehandlade patienter (se tabell 3).
These effects were seen among patients within each of the three pre-study RBC transfusion strata (4 - 14 units; 15 - 25 units; > 25 units).
Dessa effekter observerades hos patienter i var och en av de tre transfusionsstrata för röda blodkroppar som fastställdes före studien (4- 14 enheter, 15- 25 enheter, > 25 enheter).
After 3 weeks of Soliris treatment, patients reported less fatigue and improved health- related quality of life.
Efter 3 veckors behandling med Soliris rapporterade patienterna minskad trötthet och förbättrad hälsorelaterad livskvalitet.
In SHEPHERD study, 96 of the 97 enrolled patients completed the study (one patient died following a thrombotic event).
I SHEPHERD- studien fullföljde 96 av 97 rekryterade patienter studien (en patient dog efter en tromboshändelse).
A reduction in intravascular haemolysis as measured by serum LDH levels was sustained for the treatment period and resulted in increased transfusion avoidance, a reduced need for RBC transfusion and less fatigue.
En minskning av den intravaskulära hemolysen, mätt som LDH - serumhalter bibehölls under behandlingsperioden och resulterade i att transfusion kunde undvikas i större utsträckning, ett minskat behov av transfusion med röda blodkroppar och minskad trötthet.
Efficacy Outcomes in C04-001 and C04-002
Effektutfall i C04- 001 och C04- 002
Percentage of patients with
Procentandel patienter med
stabilized Hemoglobin levels at end of study PRBC transfused during
stabiliserade hemoglobinhalter vid studiens slut Enheter röda blodkroppar för
treatment (median) Transfusion Avoidance during
transfusion under behandling (median) Ingen transfusion under
treatment (%) LDH levels at end of study
behandlingen (%) LDH- halter vid studiens slut
(median, U/L) LDH AUC at end of study
(median, E/ l)
(median, U/L x Day) Free Hemoglobin at end of study
AUC för LDH vid studiens slut
(median, mg/dL)
(median, E/ l x dag) Fritt hemoglobin vid studiens
* Results from study C04-002 refer to pre- versus post-treatment comparisons.
* Resultat från studien C04- 002 hänför sig till jämförelser före och efter studien.
8 From the 195 patients that originated in C04-001, C04-002 and other initial studies, Soliris-treated PNH patients were enrolled in a long term extension study (E05-001).
Av de 195 patienter som kom från C04- 001, C04- 002 och andra inledande studier rekryterades Soliris - behandlade PNH- patienter till en långtidsförlängningsstudie (E05- 001).
There were fewer thrombotic events with Soliris treatment than during the same period of time prior to treatment.
Färre tromboshändelser inträffade med Soliris- behandling än under samma tidsperiod före behandling.
Pharmacokinetics and Drug Metabolism:
Farmakokinetik och läkemedelsmetabolism:
No specific studies have been performed to evaluate the hepatic, renal, lung, or gastrointestinal routes of excretion/elimination for Soliris.
Inga specifika studier har gjorts för att klarlägga utsöndrings - / elimineringsvägarna för Soliris via lever, njurar, lungor eller mag- tarmsystem.
Pharmacokinetic Parameters:
Farmakokinetiska parametrar:
In 40 patients with PNH, a 1-compartmental model was used to estimate pharmacokinetic parameters after multiple doses.
Hos 40 patienter med PNH användes en 1- kompartmentmodell för att uppskatta de farmakokinetiska parametrarna efter flera doser.
Mean clearance was 0.31 ± 0.12 ml/hr/kg, mean volume of distribution was 110.3 ± 17.9 ml/kg, and mean elimination half-live was 11.3 ± 3.4 days.
Medelvärdet för clearance var 0, 31 ± 0, 12 ml/ timme/ kg, medelvärdet för distributionsvolymen var 110, 3 ± 17, 9 ml/ kg och medelvärdet för halveringstiden för eliminering var 11, 3 ± 3, 4 dagar.
Based on these data, the onset of steady state is predicted to be approximately 49 – 56 days..
Baserat på dessa data förutsågs jämviktsläget hos PNH- patienterna inträffa vid cirka 49– 56 dagar.
Pharmacodynamic activity correlates directly with eculizumab serum concentrations and maintenance of trough levels above ≥ 35 microgram/ml results in essentially complete blockade of haemolytic activity in the majority of patients.
Den farmakodynamiska aktiviteten korrelerar direkt med serumkoncentrationerna av eculizumab och upprätthållande av tröskelvärden ≥ 35 mikrogram/ ml ger i princip fullständig blockering av den hemolytiska aktiviteten hos huvuddelen av patienterna.
Formal studies have not been conducted to evaluate the pharmacokinetics of Soliris administration in special patient populations based on gender, race, age (paediatric or geriatric), or renal or hepatic impairment.
Inga formella studier har gjorts för att klarlägga farmakokinetiken vid Soliris- administrering till speciella patientpopulationer baserat på kön, rastillhörighet, ålder (pediatriska eller geriatriska patienter) eller nedsatt njur - eller leverfunktion.
The specificity of eculizumab for C5 in human serum was evaluated in two in vitro studies.
Eculizumabs specificitet för C5 i humant serum bedömdes i två in vitro- studier.
C5 expression in the human tissue panel examined in this study is consistent with published reports of C5 expression, as C5 has been reported in smooth muscle, striated muscle, and renal proximal tubular epithelium.
C5- expressionen i den humana vävnadspanel som testades i denna studie överensstämmer med publicerade rapporter om C5- expression, eftersom C5 har rapporterats i glatt muskulatur, tvärstrimmig muskulatur och proximalt tubulärt njurepitel.
In a 26 week toxicity study performed in mice with a surrogate antibody directed against murine C5, treatment did not affect any of the toxicity parameters examined.
I en 26- veckors toxicitetsstudie som genomfördes på mus med en surrogatantikropp riktad mot murint C5 påverkade behandlingen ingen av de toxicitetsparametrar som mättes.
Haemolytic activity during the course of the study was effectively blocked in both female and male mice.
Under studien blockerades den hemolytiska aktiviteten effektivt i både hon - och hanmöss.
Animal reproduction studies have not been conducted with eculizumab.
9 Inga reproduktionsstudier på djur har gjorts med eculizumab.
When maternal exposure to the antibody occurred during organogenesis, two cases of retinal dysplasia and one case of umbilical hernia were observed among 230 offspring born to mothers exposed to the higher antibody dose (approximately 4 times the
Då modern exponerades för antikroppen under organogenesen observerades två fall av retinal dysplasi och ett fall av navelbråck hos 230 avkommor födda av mödrar som hade exponerats för den högre antikroppsdosen (ungefär 4 gånger den högsta rekommenderade humana dosen av Soliris, baserat på en jämförelse av kroppsvikt).
9 maximum recommended human Soliris dose, based on a body weight comparison); however, the exposure did not increase foetal loss or neonatal death.
Exponeringen ökade dock inte missfallsfrekvensen eller neonataldödligheten.
Sodium phosphate monobasic Sodium phosphate dibasic Sodium chloride Polysorbate 80 Water for injections
Monobasiskt natriumfosfat Dibasiskt natriumfosfat Natriumklorid Polysorbat 80 Vatten för injektionsvätskor
However, chemical and physical stability has been demonstrated for 24 hours at 2 – 8 °C.
Kemisk och fysikalisk stabilitet har dock visats under 24 timmar vid 2– 8 ºC.
Store in a refrigerator (2°C - 8º C) Do not freeze.
Förvaras i kylskåp (2– 8 ºC) Får ej frysas Förvaras i originalförpackningen.
30 ml of concentrate in a vial (Type I glass) with a stopper (butyl, siliconised), and a seal (aluminium) with flip-off cap (polypropylene),.
30 ml koncentrat i injektionsflaska (typ I- glas) med gummipropp (silikonerat butylgummi) och en försegling (aluminium) med snäpplock (polypropylen).
Soliris should be administered by a health care professional.
Soliris ska administreras av vårdpersonal.
Soliris therapy must not be initiated without prior vaccination against Neisseria meningitidis at least 2 weeks prior to initial administration.
Soliris- behandling får inte inledas utan föregående vaccinering mot Neisseria meningitidis minst 2 veckor före den första administreringen.
All patients should be administered a meningococcal vaccine at least two weeks prior to the first dose of Soliris (see section 4.4).
Alla patienter ska vaccineras med meningokockvaccin minst två veckor före den första dosen Soliris (se avsnitt 4. 4).
Prior to administration, the Soliris solution should be visually inspected for particulate matter and discolouration.
Före administrering ska Soliris- lösningen inspekteras visuellt med avseende på partiklar och missfärgning.
10 Transfer the recommended dose to an infusion bag.
10 Överför den rekommenderade dosen till en infusionspåse.