natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Patients with a history of psychiatric disorders appear to be at greater risk of these serious psychiatric adverse reactions with frequencies of each of the above events ranging from 0.3% for manic reactions to 2.0% for both severe depression and suicidal ideation.
Patienter med psykiska störningar i anamnesen verkar ha större risk att få dessa allvarliga psykiska biverkningar, med frekvenser från 0, 3% för maniska reaktioner till 2, 0% för allvarlig depression och självmordstankar.
There have also been post-marketing reports of death by suicide, delusions and psychosis-like behaviour.
Efter godkännande har det också förekommit rapporter om död genom självmord, vanföreställningar och psykosliknande beteende.
Nervous system symptoms: in clinical controlled trials, frequently reported adverse reactions in patients receiving 600 mg efavirenz with other antiretroviral agents included, but were not limited to: dizziness, insomnia, somnolence, impaired concentration and abnormal dreaming.
I kliniska kontrollerade studier, frekvent rapporterade biverkningar hos patienter som behandlas med 600 mg efavirenz tillsammans med andra antiretrovirala medel inkluderade, men var inte begränsade till: yrsel, sömnlöshet, somnolens, nedsatt koncentrationsförmåga och onormal drömaktivitet.
Nervous system symptoms of moderate-to-severe intensity were experienced by 19.4% of patients compared to 9.0% of patients receiving control regimens.
Centralnervösa symtom med måttlig till svår intensitet upplevdes av 19, 4% av patienterna jämfört med 9, 0% av patienterna som behandlades med kontrollregimer.
In one clinical study, the monthly prevalence of nervous system symptoms of at least moderate severity between weeks 4 and 48, ranged from 5% - 9% in patients treated with regimens containing efavirenz and 3% - 5% in patients treated with the control regimen.
I en klinisk studie varierade den månatliga prevalensen av centralnervösa symtom med minst måttlig svårighetsgrad mellan vecka 4 och 48, från 5% - 9% hos patienter behandlade med terapiregimer innehållande efavirenz och 3% - 5% hos patienter behandlade med kontrollregimen.
In a study of uninfected volunteers, a representative nervous system symptom had a median time to onset of 1 hour post-dose and a median duration of 3 hours.
I en studie på icke- infekterade frivilliga debuterade CNS- symtom i genomsnitt 1 timme efter en given dos och hade en genomsnittlig duration på 3 timmar.
Dosing at bedtime seems to improve the tolerability of these symptoms and can be recommended during the first weeks of therapy and in patients who continue to experience these symptoms (see section 4.2).
Dosering vid sänggående verkar förbättra toleransen för dessa symtom och rekommenderas under behandlingens första veckor och till patienter med kvarstående symtom (se avsnitt 4. 2).
Analysis of long-term data from study 006 (median follow-up 180 weeks, 102 weeks, and 76 weeks for patients treated with efavirenz + zidovudine + lamivudine, efavirenz + indinavir, and indinavir + zidovudine + lamivudine, respectively) showed that, beyond 24 weeks of therapy, the incidences of new-onset nervous system symptoms among efavirenz-treated patients were generally similar to those in the control arm.
Analyser av långtidsdata från studien 006 (uppföljning efter i median 180 veckor, 102 veckor och 76 veckor för patienter behandlade med efavirenz + zidovudin + lamivudin, efavirenz + indinavir respektive indinavir + zidovudin + lamivudin) visade att efter 24 veckors behandling var incidensen av nydebuterade centralnervösa symtom hos patienter behandlade med efavirenz generellt likartade med de i kontrollgruppen.
Frequency is defined using the following convention: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000); very rare (< 1/ 10,000) including isolated reports.
Frekvensen definieras enligt följande konvention: mycket vanliga (≥ 1/ 10); vanliga (≥ 1/ 100 < 1/ 10); mindre vanliga (≥ 1/ 1 000 < 1/ 100); sällsynta (≥ 1/ 10 000, < 1/ 1 000); mycket sällsynta (< 1/ 10 000) inklusive enskilda rapporter.
17 Nervous system disorders common
Centrala och perifera nervsystemet vanliga
disturbance in attention, dizziness, headache, somnolence
störd uppmärksamhet, yrsel, huvudvärk, somnolens
uncommon
18 mindre vanliga
agitation, amnesia, ataxia, coordination abnormal, convulsions, thinking abnormal
agitation, amnesi, ataxi, onormal koordination, konvulsioner, onormalt tänkande
Eye disorders uncommon
mindre vanliga
vision blurred
dimsyn
Ear and labyrinth disorders
Öron och balansorgan mindre vanliga
Gastrointestinal disorders common
Magtarmkanalen
Skin and subcutaneous tissue disorders very common
mycket vanliga
rash
utslag
erythema multiforme, Stevens-Johnson syndrome
erythema multiforme, Stevens- Johnsons syndrom
General disorders and administration site conditions
Allmänna symtom och/ eller symtom vid administrationsstället vanliga
Hepatobiliary disorders uncommon
Lever och gallvägar mindre vanliga
gynaecomastia
gynekomasti
abnormal dreams, anxiety, depression, insomnia
onormala drömmar, oro, depression, insomnia
affect lability, aggression, confusional state, euphoric mood, hallucination, mania, paranoia, suicide attempt, suicide ideation
påverkad labilitet, aggression, förvirringstillstånd, euforiskt humör, hallucinationer, mani, paranoia, suicidförsök, suicidföreställningar
Immune Reactivation Syndrome: in HIV infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
Hos HIV- infekterade patienter med svår immunbrist vid tidpunkten för insättande av antiretroviral kombinationsterapi, kan en inflammatorisk reaktion mot asymtomatiska eller kvarvarande opportunistiska infektioner uppstå (se avsnitt 4. 4).
Lipodystrophy and metabolic abnormalities: combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Antiretroviral kombinationsbehandling har associerats med omfördelning av kroppsfett (lipodystrofi) hos HIV- patienter, inkluderande minskning av perifert och facialt subkutant fett, ökning av intraabdominellt och visceralt fett, brösthypertrofi och dorsocervikal fettackumulering (“ buffalo hump ”).
18 Combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance, hyperglycaemia and hyperlactataemia (see section 4.4).
Antiretroviral kombinationsbehandling har associerats med metaboliska störningar såsom hypertriglyceridemi, hyperkolesterolemi, insulinresistens, hyperglykemi och hyperlaktatemi (se avsnitt 4. 4).
Osteonecrosis: cases of osteonecrosis have been reported, particularly in patients with generally acknowledged risk factors, advanced HIV disease or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Fall av osteonekros har rapporterats, speciellt hos patienter med kända riskfaktorer, framskriden HIV- sjukdom eller långvarig exponering för antiretroviral kombinationsbehandling (CART).
Liver enzymes: elevations of aspartate aminotransferase (AST) and alanine aminotransferase (ALT) to greater than five times the upper limit of the normal range (ULN) were seen in 3% of 1,008 patients treated with 600 mg of efavirenz (5-8% after long-term treatment in study 006).
Förhöjningar av aspartat- aminotransferas (ASAT) och alaninaminotransferas (ALAT) till mer än fem gånger över den övre gränsen för normalvärdet (ULN) iakttogs hos 3% av 1008 patienter behandlade med 600 mg efavirenz (5- 8% efter långtidsbehandling i studie 006).
Elevations of gamma-glutamyltransferase (GGT) to greater than five times ULN were observed in 4% of all patients treated with 600 mg of efavirenz and 1.5 - 2% of patients treated with control regimens (7% of efavirenz-treated patients and 3% of control-treated patients after long-term treatment).
Förhöjningar av gamma- glutamyltransferas (GGT) till mer än fem gånger över ULN iakttogs hos 4% av alla patienter behandlade med 600 mg efavirenz och 1, 5- 2% av patienterna behandlade med kontrollregimer (7% av patienter behandlade med efavirenz och 3% av patienter behandlade med kontrollregim efter långtidsbehandling).
In the long-term study (006), 1% of patients in each treatment arm discontinued because of liver or biliary system disorders.
I långtidsstudien (006) avbröt 1% av patienterna i varje behandlingsgrupp studien beroende på gall - eller leverproblem.
In the long-term data set from study 006, 137 patients treated with efavirenz-containing regimens (median duration of therapy, 68 weeks) and 84 treated with a control regimen (median duration, 56 weeks) were seropositive at screening for hepatitis B (surface antigen positive) and/ or C (hepatitis C antibody positive).
Långtidsdata från studie 006 visar att 137 patienter behandlade med regimer innehållande efavirenz (behandlingstid i median 68 veckor) och 84 patienter behandlade med kontrollregim (behandlingstid i median 56 veckor), var seropositiva vid screening för hepatit B (ytantigenpositiva) och/ eller hepatit C (hepatit- C antikroppositiva).
Among these co-infected patients, elevations in AST to greater than five times ULN developed in 13% of patients in the efavirenz arms and 7% of those in the control arm, and elevations in ALT to greater than five times ULN developed in 20% of patients in the efavirenz arms and 7% of the patients in the control arm.
Bland de dubbelinfekterade patienterna utvecklades förhöjningar av ASAT till mer än fem gånger över den övre gränsen för normalvärdet hos 13% av patienterna i efavirenz – grupperna och hos 7% av patienterna i kontrollgruppen, samt förhöjningar av ALAT till mer än fem gånger över den övre gränsen för normalvärdet hos 20% av patienterna i efavirenz - grupperna och 7% av patienterna i kontrollgruppen.
Among co-infected patients, 3% of those treated with efavirenz-containing regimens and 2% in the control arm discontinued from the study because of liver or biliary system disorders.
Bland de dubbelinfekterade patienterna avbröt 3% av patienterna i behandling innehållande efavirenz samt 2% av patienterna i kontrollregimen studien på grund av störningar i lever - eller gallfunktionen.
Reasons for discontinuation among co-infected recipients of efavirenz included abnormalities in hepatic enzymes; there were no discontinuations reported in this study for cholestatic hepatitis, hepatic failure, or fatty liver (see section 4.4).
Anledningen till avbrottet hos de dubbelinfekterade patienter som fått efavirenz, innefattade leverenzymstörningar; inga avbrott rapporterades i denna studie p. g. a. kolestatisk hepatit, leversvikt eller fettlever (se avsnitt 4. 4).
Amylase: in the clinical trial subset of 1,008 patients, asymptomatic increases in serum amylase levels greater than 1.5 times the upper limit of normal were seen in 10% of patients treated with efavirenz and 6% of patients treated with control regimens.
I kliniska studier visade en subgrupp på 1008 patienter en asymtomatisk förhöjning av serumamylasnivå som var 1, 5 gånger större än den övre gränsen för normalvärdet (ULN) hos 10% av patienter behandlade med efavirenz och hos 6% av patienter behandlade med kontrollbehandling.
Lipids: increases in total cholesterol of 10 - 20% have been observed in some uninfected volunteers receiving efavirenz.
Förhöjda totalkolesterolvärden på 10 - 20% har observerats hos några icke- infekterade frivilliga som erhållit efavirenz.
In clinical trials of various efavirenz-containing regimens in treatment naive patients, total cholesterol, HDL-cholesterol, and triglycerides increased over 48 weeks of treatment (21 – 31%, 23 – 34%, and 23 – 49%, respectively).
I kliniska prövningar med olika efavirenz - innehållande regimer vid behandling av tidigare obehandlade patienter, ökade totalkolesterol, HDL- kolesterol och triglycerider under en 48 veckors behandling (21 - 31%, 23 - 24% respektive 23 – 49%).
The proportion of patients with a total cholesterol/ HDL-cholesterol ratio greater than 5 was unchanged.
Andelen patienter med ett totalkolesterol/ HDL- kolesterol förhållande större än 5 var oförändrad.
The magnitude of changes in lipid levels may be influenced by factors such as duration of therapy and other components of the antiretroviral regimen.
Omfattningen av ändringar i lipidnivåer kan påverkas av faktorer såsom behandlingens längd och andra komponenter i den antiretrovirala regimen.
False positive test results have only been observed with the CEDIA DAU Multi-Level THC assay, which is used for screening, and have not been observed with other cannabinoid assays tested including tests used for confirmation of positive results.
Detta har ej observerats med andra testade cannabinoidanalysmetoder inkluderande analysmetoder som används för att bekräfta positiva resultat.
Postmarketing experience with efavirenz has shown the following additional adverse reactions to occur in association with efavirenz-containing antiretroviral treatment regimens: cerebellar coordination and balance disturbances, delusion, hepatic failure, neurosis, photoallergic dermatitis, psychosis and completed suicide.
Med efavirenz har ytterligare följande biverkningar visats uppträda i samband med en efavirenz- innehållande antiretroviral behandling: cerebellär koordinations - och balansrubbning, vanföreställning, leversvikt, neuros, fotoallergisk dermatit, psykos och fullbordat suicid.
19 Paediatric patients: undesirable effects in children were generally similar to those of adult patients.
Biverkningar hos barn var i allmänhet jämförbara med de som observerades hos vuxna patienter.
Rash was reported more frequently in children (in a clinical study including 57 children who received efavirenz during a 48-week period, rash was reported in 46%) and was more often of higher grade than in adults (severe rash was reported in 5.3% of children).
Utslag rapporterades oftare hos barn (i en klinisk studie inkluderande 57 barn som fick efavirenz under en period om 48 veckor rapporterades utslag hos 46%) och var oftare av svårare
Although nervous system symptoms are difficult for young children to report, they appear to be less frequent in children and were generally mild.
Även om centralnervösa symtom är svåra för yngre barn att rapportera verkar de vara mindre vanliga hos barn, och var generellt milda.
In the study of 57 children, 3.5% of patients experienced nervous system symptoms of moderate intensity, predominantly dizziness.
I en studie med 57 barn upplevde 3, 5% av patienterna centralnervösa symtom av måttlig intensitet, framförallt yrsel.
Treatment of overdose with efavirenz should consist of general supportive measures, including monitoring of vital signs and observation of the patient ’ s clinical status.
Behandling av överdosering med efavirenz bör bestå av allmänt understödjande åtgärder inkluderande kontroll av vitala tecken och observation av patientens kliniska status.
Non-nucleoside reverse transcriptase inhibitors.
Icke nukleosidanaloger omvänt transkriptashämmare.
Mechanism of action: efavirenz is a NNRTI of HIV-1.
Efavirenz är en NNRTI av HIV- 1.
Efavirenz is a non-competitive inhibitor of HIV-1 reverse transcriptase (RT) and does not significantly inhibit HIV-2 RT or cellular DNA polymerases (α, β, γ or δ).
Efavirenz är en icke- kompetitiv hämmare av HIV- 1 omvänt transkriptas (RT) och hämmar inte signifikant HIV- 2 RT eller cellulära DNA - polymeraser (α, β, γ eller δ).
Antiviral activity: the free concentration of efavirenz required for 90 to 95% inhibition of wild type or zidovudine-resistant laboratory and clinical isolates in vitro ranged from 0.46 to 6.8 nM in lymphoblastoid cell lines, peripheral blood mononuclear cells (PBMCs) and macrophage/ monocyte cultures.
Den koncentration av obundet efavirenz som krävs för 90 till 95% hämning av vild- typsisolat eller zidovudin- resistenta laboratorieodlade och kliniska isolat in vitro varierade mellan 0, 46 till 6, 8 nM i lymfoblastoida cell- linjer, perifera mononukleära blodceller (PBMC) och makrofag/ monocyt- kulturer.
Resistance: the potency of efavirenz in cell culture against viral variants with amino acid substitutions at positions 48, 108, 179, 181 or 236 in RT or variants with amino acid substitutions in the protease was similar to that observed against wild type viral strains.
Effekten av efavirenz i cellkulturer mot virala varianter med aminosyrasubstitutioner vid position 48, 108, 179, 181 eller 236 i RT eller varianter med aminosyrasubstitutioner i proteas var jämförbar med de som sågs på vild- typstammar.
The single substitutions which led to the highest resistance to efavirenz in cell culture correspond to a leucine-to-isoleucine change at position 100 (L100I, 17 to 22-fold resistance) and a lysine-to-asparagine at position 103 (K103N, 18 to 33-fold resistance).
De enstaka substitutioner som ledde till mest uttalad resistens mot efavirenz i cellkultur motsvarar en leucin- till- isoleucin- ändring vid position 100 (L100I, 17 - till 22- faldig resistens) och en lysin- till- aspargin vid position 103 (K103N, 18 - till 33- faldig resistens).
Greater than 100-fold loss of susceptibility was observed against HIV variants expressing K103N in addition to other amino acid substitutions in RT.
Mer än 100- faldig nedsättning av känslighet observerades hos HIV- varianter som uttryckte K103N förutom andra aminosyrasubstitutioner i RT.
K103N was the most frequently observed RT substitution in viral isolates from patients who experienced a significant rebound in viral load during clinical studies of efavirenz in combination with indinavir or zidovudine + lamivudine.
K103N var den oftast observerade RT- substitutionen i virala isolat från patienter som fick en signifikant reboundeffekt av virusmängden under kliniska studier av efavirenz i kombination med indinavir eller zidovudin + lamivudin.
The pattern of amino acid substitutions in RT associated with resistance to efavirenz was independent of the other antiviral medications used in combination with efavirenz.
Mönstret för aminosyrasubstitutioner i RT associerade med resistens mot efavirenz var oberoende av andra antivirala läkemedel som användes i kombination med efavirenz.
Cross resistance: cross resistance profiles for efavirenz, nevirapine and delavirdine in cell culture demonstrated that the K103N substitution confers loss of susceptibility to all three NNRTIs.
Korsresistensprofiler för efavirenz, nevirapin och delavirdin i cellkultur visade att K103N- substitutionen ger förlust av känslighet för alla tre NNRTI.
Two of three delavirdine-resistant clinical isolates examined were cross-resistant to efavirenz and contained
Två av tre delavirdin- resistenta kliniska isolat som undersöktes var korsresistenta mot efavirenz och innehöll K103N- substitutionen.
Viral isolates recovered from PBMCs of patients enrolled in efavirenz clinical studies who showed evidence of treatment failure (viral load rebound) were assessed for susceptibility to NNRTIs.
21 Virala isolat tagna från PBMC hos patienter i kliniska studier med efavirenz, vilka visade belägg för behandlingssvikt (rebound av virusmängd) utvärderades med avseende på känslighet för NNRTI.
Thirteen isolates previously characterised as efavirenz-resistant were also resistant to nevirapine and delavirdine.
Tretton isolat som tidigare karakteriserats som efavirenz- resistenta var också resistenta mot nevirapin och delavirdin.
Five of these NNRTI-resistant isolates were found to have K103N or a valine-to-isoleucine substitution at position 108 (V108I) in RT.
Fem av dessa NNRTI- resistenta isolat befanns ha K103N eller en valin- till- isoleucin- substitution vid position 108 (V108I) i RT.
Efavirenz has not been studied in controlled studies in patients with advanced HIV disease, namely with CD4 counts < 50 cells/ mm3, or in PI or NNRTI experienced patients.
Efavirenz har inte studerats i kontrollerade studier på patienter med avancerad HIV- sjukdom, det vill säga med antal CD4- celler < 50 celler/ mm3, eller på proteashämmar - eller NNRTI- erfarna patienter.
Two controlled studies (006 and ACTG 364) of approximately one year duration with efavirenz in combination with NRTIs and/ or PIs, have demonstrated reduction of viral load below the limit of quantification of the assay and increased CD4 lymphocytes in antiretroviral therapy-naïve and NRTI-experienced HIV-infected patients.
Två kontrollerade studier (006 och ACTG 364) med cirka ett års duration med efavirenz i kombination med NRTI och/ eller proteashämmare, har visat en reduktion i virusmängd till under detektionsnivå och ökade CD4- lymfocyter hos tidigare obehandlade och hos NRTI- erfarna HIV- infekterade patienter.
Study 020 showed similar activity in NRTI-experienced patients over 24 weeks.
I 020 studien visades liknande effekt hos NRTI- erfarna patienter under 24 veckor.
In these studies the dose of efavirenz was 600 mg once daily; the dose of indinavir was 1,000 mg every 8 hours when used with efavirenz and 800 mg every 8 hours when used without efavirenz.
I dessa studier var dosen av efavirenz 600 mg en gång dagligen; dosen av indinavir var 1000 mg var 8: e timme i kombination med efavirenz och 800 mg var 8: e timme vid användning utan efavirenz.
The standard doses of NRTIs given every 12 hours were used in each of these studies.
Standarddoser av NRTI givna var 12: e timme användes i samtliga av dessa studier.
The mean baseline CD4 cell count was 341 cells/ mm3 and the mean baseline HIV-RNA level was 60,250 copies/ ml.
Medelvärdet för cellnivå vid terapistart var 341 celler/ mm3 och medelvärdet för HIV- RNA nivåer vid terapistart var 60 250 kopior/ ml.
In the analysis of responder rates (the non-completer equals failure analysis [NC = F]), patients who terminated the study early for any reason, or who had a missing HIV-RNA measurement that was either preceded or followed by a measurement above the limit of assay quantification were considered to have HIV-RNA above 50 or above 400 copies/ ml at the missing time points.
I analysen av responsfrekvensen (avbruten behandling är lika med terapisvikt [NC = F]) betraktades patienter som av något skäl utgick ur studien eller som hade en utebliven HIV- RNA- mätning som antingen föregicks eller efterföljdes av en mätning över detekterbar nivå, som om de hade HIV- RNA- nivåer över 50 eller över 400 kopior/ ml vid det uteblivna mättillfället.
Table 3:
22 Tabell 3:
Efficacy results for study 006
Effektdata för studie 006
Responder rates (NC = Fa) Plasma HIV-RNA
Responsfrekvens (NC=F a)
Mean change from baseline-CD4 cell count
antalet CD4- celler från baseline celler/ mm 3
400 copies/ ml (95% C. I. b)
400 kopior/ ml (95% C. I. b)
< 50 copies/ ml (95% C. I. b)
< 50 kopior/ ml (95% C. I. b)
cells/ mm3 (S. E. M. c)
(S. E. M.) c
Treatme
Beha
nt n
ndlings n
48 weeks
48 veckor 48 veckor
48 weeks
regimerd
ZDV + 3TC EFV + IDV
(55%, 69%)
%, 73%) 54%
54%
(55%, 69%) 48%
48%
(11.8) 177
177
(47%, 61%)
(47%, 61%)
(11.3)
%, 55%)
cells/ mm3 (S. E. M. c)
(11, 3)
S. E. M., standard error of the mean. d EFV, efavirenz; ZDV, zidovudine; 3TC, lamivudine; IDV, indinavir.
NC = F, avbruten behandling = terapisvikt b C. I., konfidensintervall c S. E. M., medelvärdets standardavvikelse d EFV, efavirenz; ZDV, zidovudin; 3TC, lamivudin; IDV; indinavir
Long-term results at 168 weeks of study 006 (160 patients completed study on treatment with EFV +IDV, 196 patients with EFV + ZDV + 3TC and 127 patients with IDV + ZDV + 3TC, respectively), suggest durability of response in terms of proportions of patients with HIV RNA < 400 copies/ ml, HIV RNA < 50 copies/ ml and in terms of mean change from baseline CD4 cell count.
Långtidsresultat av studie 006 (160 patienter fullgjorde studien med behandlingen EFV+IDV, 196 patienter med EFV+ZDV+3TC och 127 patienter med IDV+ZDV+3TC) vid 168 veckor antyder varaktigt svar vad gäller andelen patienter med HIV- RNA < 400 kopior/ ml, HIV- RNA < 50 kopior/ ml och vad gäller genomsnittlig förändring från ingångsvärdet av CD4 cellantal.