natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The use of losartan is contra-indicated during the 2nd and 3rd trimester of pregnancy (see section 4.3 and 4.4).
Losartan är kontraindicerat under graviditetens andra och tredje trimester (se avsnitt 4. 3 och 4. 4).
Epidemiological evidence regarding the risk of teratogenicity following exposure to ACE inhibitors during the first trimester of pregnancy has not been conclusive; however a small increase in risk 29 cannot be excluded.
Epidemiologiska data rörande risk för fosterskada efter användning av ACE- hämmare under graviditetens första trimester är inte entydiga, men en något ökad risk kan inte uteslutas.
Losartan therapy exposure during the second and third trimesters is known to induce human fetotoxicity (decreased renal function, oligohydramnios, skull ossification retardation) and neonatal toxicity (renal failure, hypotension, hyperkalaemia) (see also 5.3'Preclinical safety data ').
Prekliniska säkerhetsuppgifter).
Infants whose mothers have taken losartan should be closely observed for hypotension (see also section 4.3 and 4.4).
Spädbarn vars mödrar har använt losartan bör observeras noggrant med avseende på hypotoni (se avsnitt 4. 3 och 4. 4).
Lactation It is not known whether losartan is excreted in human milk.
Amning Uppgift saknas huruvida losartan utsöndras i bröstmjölk hos människa.
Because of the potential for adverse effects on the nursing infant, losartan is contraindicated during breast-feeding (see section 4.3).
På grund av den potentiella risken för biverkningar hos det ammande barnet, är losartan kontraindicerat vid amning (se avsnitt 4. 3).
However, when driving vehicles or operating machinery it must be borne in mind that dizziness or drowsiness may occasionally occur when taking antihypertensive therapy, in particular during initiation of treatment or when the dose is increased.
Speciellt vid påbörjad behandling eller vid dosökning.
The frequency of adverse events listed below is defined using the following convention: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100, < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1,000, < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10,000, < 1/ 1,000); very rare (< 1/ 10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Biverkningarna presenteras inom varje frekvensområde enligt följande indelning: mycket vanlig (≥1/ 10); vanlig (≥1/ 100 till < 1/ 10); mindre vanlig (≥1/ 1 000 till < 1/ 100); sällsynt (≥1/ 10 000 till < 1/ 1 000), mycket sällsynt < 1/ 10 000), okänd (kan inte uppskattas från tillgänglig data).
In controlled clinical trials for essential hypertension, hypertensive patients with left ventricular hypertrophy, chronic heart failure as well as for hypertension and type 2 diabetes mellitus with renal disease, the most common adverse event was dizziness.
I kontrollerade kliniska studier på essentiell hypertoni, hypertensiva patienter med vänsterkammarhypertrofi, hjärtsvikt, samt även patienter med hypertension och typ 2- diabetes med njursjukdom, var den vanligast förekommande biverkningen yrsel.
Hypertension In controlled clinical trials for essential hypertension with losartan the following adverse events were reported
Hypertoni I kontrollerade kliniska studier med losartan på essentiell hypertoni rapporterades följande biverkningar:
Common: dizziness, vertigo Uncommon: somnolence, headache, sleep disorders
Centrala och perifera nervsystemet Vanlig: yrsel, vertigo Mindre vanlig: somnolens, huvudvärk, sömnstörningar
Uncommon: palpitations, angina pectoris
Hjärtat Mindre vanlig: palpitationer, angina pectoris
Uncommon: symptomatic hypotension (especially in patients with intravascular volume depletion, e. g. patients with severe heart failure or under treatment with high dose diuretics), dose-related orthostatic effects, rash.
Blodkärl Mindre vanlig: symtomatisk hypotoni (särskilt hos patienter med minskad blodvolym t ex patienter med svår hjärtsvikt eller kraftigt diuretikabehandlade patienter), dosrelaterade ortostatiska effekter, utslag
Gastrointestinal disorders:
Magtarmkanalen Mindre vanlig: buksmärta, förstoppning
Uncommon: asthenia, fatigue, oedema
Allmänna symtom och/ eller symtom vid administreringsstället Mindre vanlig: asteni, trötthet, ödem
Nervous system disorders: common: dizziness
26 Centrala och perifera nervsystemet Vanlig: yrsel
General disorders and administration site conditions: common: asthenia/ fatigue
Allmänna symtom och/ eller symtom vid administreringsstället Vanlig: asteni/ trötthet
Cardiac disorders: rare: syncope, artrial fibrillation, cerebrovascular accident
Hjärtat Sällsynt: synkope, förmaksflimmer, cerebrovaskulär händelse
Vascular disorders: uncommon: hypotension, including orthostatic hypotension
Blodkärl Mindre vanlig: hypotoni inkluderande ortostatisk hypotoni
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders: uncommon: dyspnoea
Andningsvägar bröstkorg och mediastinum Mindre vanlig: dyspné
General disorders and administration site conditions: uncommon: asthenia/ fatigue
Allmänna symtom och/ eller symtom vid administreringsstället Mindre vanlig: asteni/ trötthet
In a controlled clinical trial in type 2 diabetic patients with proteinuria (RENAAL study, see section 5.1) the most common drug-related adverse events which were reported for losartan are as follows:
Hypertensiva patienter med typ 2- diabetes och njursjukdom I en kontrollerad klinisk studie på patienter med typ 2- diabetes och proteinuri (RENAAL- studien, se avsnitt 5. 1) var de vanligast rapporterade läkemedelsrelaterade biverkningarna för losartan följande:
General disorders and administration site conditions: common: asthenia/ fatigue 31 Investigations: common: hypoglycaemia, hyperkalaemia
Allmänna symtom och/ eller symtom vid administreringsstället Vanlig: asteni/ trötthet
The following adverse events occurred more often in patients receiving losartan than placebo:
Undersökningar Vanlig: hypoglykemi, hyperkalemi
Blood and lymphatic system disorders: not known: anaemia
Följande biverkningar förekom oftare hos patienter som fick losartan än hos patienter som fick placebo:
Cardiac disorders: not known: syncope, palpitations
Blodet och lymfsystemet Okänd: anemi 27 Hjärtat Okänd: synkope, palpitationer
General disorders and administration site conditions: not known: flu-like symptoms
Allmänna symtom och/ eller symtom vid administreringsstället Okänd: influensaliknande symtom
The following adverse events have been reported in post-marketing experience:
Uppföljning efter godkännandet Följande biverkningar har rapporterats efter godkännandet:
Anaemia, thrombocytopenia
Blodet och lymfsystemet Okänd: anemi, trombocytopeni
Immune system disorders: rare: hypersensitivity: anaphylactic reactions, angiooedema including swelling of the larynx and glottis causing airway obstruction and/ or swelling of the face, lips, pharynx, and/ or tongue; in some of these patients angiooedema had been reported in the past in connection with the administration of other medicines, including ACE inhibitors; vasculitis, including Henoch-Schonlein purpura.
Immunsystemet Sällsynt: överkänslighet: anafylaktiska reaktioner, angioödem inkluderande svullnad av larynx och glottis orsakande luftvägsobstruktion och/ eller svullnad av ansikte, läppar, svalg och/ eller tunga (vissa av patienterna som upplevde angioödem hade tidigare haft denna biverkning vid behandling med andra läkemedel inklusive ACE- hämmare), vaskulit inkluderande Henoch- Schönleins purpura
32 not known: myalgia, arthralgia
Muskuloskeletala systemet och bindväv Okänd: myalgi, artralgi
As a consequence of inhibiting the renin-angiotensin-aldosterone system, changes in renal function including renal failure have been reported in patients at risk; these changes in renal function may be reversible upon discontinuation of therapy (see section 4.4)
Njurar och urinvägar Som en följd av att man hämmar renin- angiotensin- aldosteronsystemet har förändringar i njurfunktionen inklusive njursvikt rapporterats hos riskpatienter, dessa njurfunktionsförändringar kan vara reversibla efter utsättande av behandlingen (se avsnitt 4. 4).
In controlled clinical trials, clinically important changes in standard laboratory parameters were rarely associated with administration of Losartan tablets.
Undersökningar 28 I kontrollerade kliniska studier var kliniskt betydelsefulla förändringar av standardparametrar sällan förenade med administrering av losartantabletter.
Elevations of ALT occurred rarely and usually resolved upon discontinuation of therapy.
Förhöjda värden av S- ALAT förekom sällan och var vanligen reversibla efter utsättande av behandling.
Hyperkalaemia (serum potassium > 5.5 mmol/ l) occurred in 1.5% of patients in hypertension clinical trials.
Hyperkalemi (S- kalium > 5, 5 mmol/ l) förekom hos 1, 5% av patienter som deltog i hypertonistudier.
In a clinical study conducted in type 2 diabetic patients with nephropathy, 9.9% of patients treated with Losartan tablets developed hyperkalaemia > 5.5 mEq/ l and 3.4% of patients treated with placebo (see section 4.4, ‘ Electrolyte imbalances’).
I en klinisk studie hos patienter med typ 2- diabetes och njursjukdom utvecklades hyperkalemi > 5, 5 mmol/ l hos 9, 9% av patienterna som behandlades med losartantabletter respektive 3, 4% av patienterna som behandlades med placebo (se avsnitt 4. 4, Elektrolytrubbningar).
In a controlled clinical trial on patients with cardiac insufficiency, increase in blood urea, serum creatinine and serum potassium has been reported.
I en kontrollerad klinisk studie hos patienter med hjärtinsufficiens har förhöjda värden av S- urea, S- kreatinin och S- kalium observerats.
Symptoms of intoxication No experience with overdose in man is available so far.
Symtom vid toxicitet Erfarenhet av överdosering hos människa saknas.
Treatment of intoxication Measures are depending on the time of drug intake and kind and severity of symptoms.
Behandling vid toxicitet Åtgärder som bör vidtas beror på tiden från intag samt symtomens svårighetsgrad.
Angiotensin II Receptor Antagonists, ATC code:
Angiotensin II- antagonister, ATC kod:
Losartan is a synthetic oral angiotensin-II receptor (type AT1) antagonist.
Losartan är en syntetisk peroral angiotensin II- receptor (typ AT1) antagonist.
Angiotensin II, a potent vasoconstrictor, is the primary active hormone of the renin/ angiotensin system and an important determinant of the pathophysiology of hypertension.
Angiotensin II, en potent vasokonstriktor, är det primärt aktiva hormonet hos renin- angiotensinsystemet och har en central roll i patofysiologin vid hypertension.
Angiotensin II binds to the AT1 receptor found in many tissues (e. g. vascular smooth muscle, adrenal gland, kidneys and the heart) and elicits several important biological actions, including vasoconstriction and the release of aldosterone.
Angiotension II binder till AT1- receptorn i olika vävnader (t ex vaskulär glatt muskulatur, binjure, njurar och hjärta) och framkallar en rad viktiga fysiologiska effekter, inkluderande vasokonstriktion och aldosteronfrisättning.
Losartan selectively blocks the AT1 receptor.
Losartan blockerar selektivt AT1- receptorn.
Consequently, there is no potentiation of undesirable bradykinin- mediated effects.
Man förväntar sig därför inte någon potentiering av oönskade bradykininmedierade effekter.
33 During administration of Losartan, removal of the angiotensin II negative feedback on renin secretion leads to increased plasma renin activity (PRA).
Under behandling med losartan resulterade avlägsnande av angiotensin IIs negativa återkoppling av reninfrisättning i ökad plasma- renin aktivitet (PRA).
After discontinuation of Losartan, PRA and angiotensin II values fell within three days to the baseline values.
Efter utsättande av losartan, föll PRA och angiotensin II- nivåer till dess utgångsvärden inom 3 dagar.
Both Losartan and its principal active metabolite have a far greater affinity for the AT1-receptor than for the AT2-receptor.
29 Både losartan och dess huvudsakliga aktiva metabolit har en större affinitet till AT1 - receptorn än till AT2- receptorn.
LIFE-Study The Losartan Intervention For Endpoint Reduction in Hypertension [LIFE] study was a randomised, triple-blind, active-controlled study in 9193 hypertensive patients aged 55 to 80 years with ECG- documented left-ventricular hypertrophy.
LIFE- studien The Losartan Intervention For Endpoint reduction in hypertension (LIFE) - studien var en randomiserad, trippel- blind studie med aktiv kontroll, hos 9 193 hypertensiva patienter i åldern 55 till 80 år med EKG- dokumenterad vänsterkammarhypertrofi.
If goal blood pressure (< 140/ 90 mmHg) was not reached, hydrochlorothiazide (12.5 mg) was added first and, if needed, the dose of Losartan or atenolol was then increased to 100 mg once daily.
Om målblodtrycket (< 140/ 90 mmHg) inte uppnåddes, lade man först till hydroklortiazid (12, 5 mg) och, om nödvändigt, ökade man losartan - eller atenololdosen till 100 mg en gång dagligen.
Other antihypertensives, with the exception of ACE-inhibitors, angiotensin II antagonists or beta-blockers were added if necessary to reach the goal blood pressure.
Andra antihypertensiva läkemedel, med undantag av ACE- hämmare, angiotensin II- antagonister eller β- blockare, lades till om nödvändigt för att uppnå målblodtryck.
Treatment with losartan resulted in a 13.0% risk reduction (p=0.021, 95% confidence interval 0.77-0.98) compared with atenolol for patients reaching the primary composite endpoint.
Behandling med losartan resulterade i en riskreduktion på 13, 0% (p=0, 021, 95% konfidensintervall 0, 77- 0, 98) jämfört med atenololbehandling hos patienter med det sammansatta effektmåttet.
Race In the LIFE-Study black patients treated with Losartan had a higher risk of suffering the primary combined endpoint, i. e. a cardiovascular event (e. g. cardiac infarction, cardiovascular death) and especially stroke, than the black patients treated with atenolol.
Etniskt ursprung I LIFE studien hade svarta patienter som behandlades med losartan en högre risk att drabbas av det primära sammansatta effektmåttet dvs kardiovaskulära händelser (t ex hjärtinfarkt, dödlighet i hjärt- kärlsjukdom) och framför allt stroke, jämfört med svarta patienter som behandlades med atenolol.
Therefore the results observed with losartan in comparison with atenolol in the LIFE study with regard to cardiovascular morbidity/ mortality do not apply for black patients with hypertension and left ventricular hypertrophy.
Resultaten i LIFE- studien för losartan jämfört med atenolol avseende kardiovaskulär morbiditet och mortalitet gäller därför inte för svarta patienter med hypertension och vänsterkammarhypertrofi.
34 RENAAL-Study The Reduction of Endpoints in NIDDM with the Angiotensin II Receptor Antagonist Losartan RENAAL study was a controlled clinical study conducted worldwide in 1513 Type 2 diabetic patients with proteinuria, with or without hypertension.
RENAAL- studien The Reduction of Endpoints in NIDDM with the Angiotensin II Receptor Antagonist Losartan (RENAAL) - studien var en kontrollerad klinisk studie som genomfördes i hela världen hos 1 513 patienter med typ 2- diabetes och proteinuri, med eller utan hypertension.
Patients with proteinuria and a serum creatinine of 1.3 – 3.0 mg/ dl were randomised to receive Losartan 50 mg once a day, titrated if necessary, to achieve blood pressure response, or to placebo, on a background of conventional antihypertensive therapy excluding ACE-inhibitors and angiotension II antagonists.
30 Patienter med proteinuri och med ett S- kreatininvärde mellan 115- 265 µmol/ l (1, 3- 3, 0 mg/ dl) randomiserades till antingen losartan 50 mg en gång dagligen, upptitrerade om nödvändigt för att uppnå blodtryckssvar, eller till placebo, som tillägg till konventionell blodtryckssänkande behandling exkluderande ACE- hämmare och angiotensin II- antagonister.
Investigators were instructed to titrate the study medication to 100 mg daily as appropriate; 72% of patients were taking the 100 mg daily dose for the majority of the time.
Prövare instruerades till att titrera studieläkemedlet till 100 mg dagligen om lämpligt; 72% av patienterna fick 100 mg dagligen under huvuddelen av tiden.
Other antihypertensive agents (diuretics, calcium antagonists, alpha- and beta-receptor blockers and also centrally acting antihypertensives) were permitted as supplementary treatment depending on the requirement in both groups.
Andra blodtryckssänkande läkemedel (diuretika, kalciumflödeshämmare, alfa - eller betablockare och centralt verkande blodtryckssänkande läkemedel) var tillåtna som tilläggsbehandling beroende på behoven i de båda grupperna.
Patients were followed up for up to 4.6 years (3.4 years on average).
Patienter följdes upp under 4, 6 år (i genomsnitt 3, 4 år).
The primary endpoint of the study was a composite endpoint of doubling of the serum creatinine end- stage renal failure (need for dialysis or transplantation) or death.
Det primära effektmåttet i studien var sammansatt av fördubblad S- kreatininkoncentration, kronisk njursjukdom (behov av dialys eller njurtransplantation) eller död.
The results showed that the treatment with Losartan (327 events) as compared with placebo (359 events) resulted in a 16.1% risk reduction (p = 0.022) in the number of patients reaching the primary composite endpoint.
Resultaten visade att behandling med losartan (327 händelser) jämfört med placebo (359 händelser) resulterade i en riskreduktion om 16, 1% (p=0, 022) hos patienter med det primära sammansatta effektmåttet.
25.3% risk reduction for doubling of the serum creatinine (p = 0.006); 28.6% risk reduction for end-stage renal failure (p = 0.002); 19.9% risk reduction for end-stage renal failure or death (p = 0.009); 21.0% risk reduction for doubling of serum creatinine or end-stage renal failure (p = 0.01).
För följande individuella och kombinerade komponenter av det primära effektmåttet, sågs en signifikant riskreduktion i gruppen som behandlades med losartan; 25, 3% riskreduktion av fördubblad S- kreatininkoncentration (p=0. 006); 28, 6% riskreduktion för kronisk njursjukdom (p=0, 002); 19, 9% riskreduktion för kronisk njursjukdom eller död (p=0, 009); 21, 0% riskreduktion för fördubblad S- kreatininkoncentration eller kronisk njursjukdom (p=0, 01).
ELITE I and ELITE II Study In the ELITE Study carried out over 48 weeks in 722 patients with heart failure (NYHA Class II-IV), no difference was observed between the patients treated with Losartan and those treated with captopril was observed with regard to the primary endpoint of a long-term change in renal function.
ELITE I - och ELITE II- studierna I ELITE- studien som genomfördes under 48 veckor på 722 patienter med hjärtsvikt (NYHA Klass II - IV) sågs inga skillnader mellan patienter som behandlades med losartan och de patienter som behandlades med captopril med avseende på det primära effektmåttet på långtidsförändringar av njurfunktionen.
The observation of the ELITE I Study, that, compared with captopril, Losartan reduced the mortality risk, was not confirmed in the subsequent ELITE II Study, which is described in the following.
Observationen i ELITE- studien, att losartan jämfört med captopril minskade risken för mortalitet, kunde inte visas i den efterföljande ELITE II- studien, vilken beskrivs nedan.
In the ELITE II Study Losartan 50 mg once daily (starting dose 12.5 mg, increased to 25 mg, then 50 mg once daily) was compared with captopril 50 mg three times daily (starting dose 12.5 m, increased to 25 mg and then to 50 mg three times daily).
I ELITE II- studien jämfördes losartan 50 mg en gång dagligen (startdos 12, 5 mg, ökning till 25 mg och sedan 50 mg en gång dagligen) med captopril 50 mg tre gånger dagligen (startdos 12, 5 mg, ökning till 25 mg och sedan 50 mg tre gånger dagligen).
In this study 3152 patients with heart failure (NYHA Class II-IV) were followed for almost two years (median:
I denna studie följde man 3 152 patienter med hjärtsvikt (NYHA Class II- IV) under nästan två år (medianvärde:
1.5 years) in order to determine whether Losartan is superior to captopril in reducing all cause mortality.
1, 5 år) för att fastställa om losartan är överlägsen captopril avseende reducerad mortalitet oberoende av orsak.
In both comparator-controlled (not placebo-controlled) clinical studies on patients with heart failure the tolerability of Losartan was superior to that of captopril, measured on the basis of a significantly lower rate of discontinuations of therapy on account of adverse events and a significantly lower frequency of cough.
I båda studierna med aktiv jämförelsegrupp (ej placebo- kontrollerade) hos patienter med hjärtsvikt var tolerabiliteten för losartan bättre än för captopril, mätt genom en signifikant lägre incidens av avbruten behandling pga biverkningar och en signifikant lägre andel patienter som fick hosta.
An increased mortality was observed in ELITE II in the small subgroup (22% of all HF patients) taking beta-blockers at baseline.
En ökad mortalitet observerades i ELITE II i den lilla subgrupp (22% av alla hjärtsvikt patienter) som behandlades med β- blockare innan studiestart.
35 The antihypertensive effect of Cozaar was established in a clinical study involving 177 hypertensive pediatric patients 6 to 16 years of age with a body weight > 20 kg and a glomerular filration rate > 30 ml/ min/ 1.73 m2.
Barn med hypertoni Den blodtryckssänkande effekten av Cozaar fastställdes i en klinisk studie på 177 barn med hypertension i åldern 6 till 16 år, med en kroppsvikt > 20 kg och en glomerulär filtrationshastighet > 30 ml/ min/ 1, 73m2.
Patients who weighted > 20kg to< 50 kg received either 2.5, 25 or 50 mg of losartan daily and patients who weighted > 50 kg received either 5, 50 or 100 mg of losartan daily.
Patienter som vägde > 20 kg till < 50 kg fick antingen 2, 5 mg, 25 mg eller 50 mg losartan dagligen och patienter som vägde > 50 kg fick antingen 5 mg, 50 mg eller 100 mg losartan dagligen.
At the end of three weeks, losartan administration once daily lowered trough blood pressure in a dose-dependent manner.
Efter tre veckor resulterade behandling med losartan en gång dagligen i en dosberoende sänkning av dalvärdes- blodtrycket.
Overall, there was a dose-response.
31 Totalt sett observerades en dos- respons.
The dose-response relationship became very obvious in the low dose group compared to the middle dose group (period I: -6.2 mmHg vs. -11.65 mmHg), but was attenuated when comparing the middle dose group with the high dose group (period I: -11.65 mmHg vs. -12.21 mmHg).
Dos- respons- förhållandet var väldigt uppenbart i lågdos - gruppen jämfört med medeldos- gruppen (period I: - 6, 2 mmHg respektive - 11, 65 mmHg) men avklingade när man jämförde medeldos- gruppen med högdos- gruppen (period I: - 11, 65 mmHg respektive - 12, 21 mmHg).
The lowest doses studied, 2.5 mg and 5 mg, corresponding to an average daily dose of 0.07 mg/ kg, did not appear to offer consistent antihypertensive efficacy.
De lägsta studerade doserna, 2, 5 mg och 5 mg, motsvarande i genomsnitt en daglig dos på 0, 07 mg/ kg, verkade inte kunna ge en jämn blodtryckssänkande effekt.
5.38 mmHg high dose).
Skillnaden i blodtrycksökning jämfört med placebo var störst i medeldos- gruppen (6, 70 mmHg i medeldos respektive 5, 38 mmHg i högdos).
Following oral administration, losartan is well absorbed and undergoes first-pass metabolism, forming an active carboxylic acid metabolite and other inactive metabolites.
Absorbtion Efter peroral administrering absorberas losartan väl och genomgår första passage- metabolism, varvid en aktiv karboxylsyrametabolit och andra inaktiva metaboliter bildas.
Mean peak concentrations of losartan and its active metabolite are reached in 1 hour and in 3-4 hours, respectively.
Maximal plasmakoncentration av losartan och dess aktiva metabolit uppnås inom cirka 1 respektive 3- 4 timmar.
Both losartan and its active metabolite are ≥ 99% bound to plasma proteins, primarily albumin.
Distribution ≥99% av såväl losartan som dess aktiva metabolit binds till plasmaprotein, huvudsakligen albumin.
About 14% of an intravenously- or orally-administered dose of losartan is converted to its active metabolite.
Biotransformation Cirka 14% av intravenös eller peroral dos losartan omvandlas till den aktiva metaboliten.