natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hypersensitivity reactions with rapid onset, including life-threatening reactions have occurred after restarting Ziagen in patients who had only one of the key symptoms of hypersensitivity (skin rash, fever, gastrointestinal, respiratory or constitutional symptoms such as lethargy and malaise) prior to stopping Ziagen.
Snabbt insättande överkänslighetsreaktioner inklusive livshotande reaktioner, har inträffat efter att Ziagen återinsatts hos patienter som innan behandlingen avbröts endast haft ett av huvudsymtomen på överkänslighetsreaktionen (hudutslag, feber, gastrointestinala besvär, luftvägssymtom eller allmänna symtom som letargi och allmän sjukdomskänsla).
For many of the other adverse reactions reported, it is unclear whether they are related to Ziagen, to the wide range of medicinal products used in the management of HIV infection or as a result of the disease process.
9 För många andra rapporterade biverkningar kan det vara svårt att avgöra om de är relaterade till Ziagen, till det stora antalet läkemedel som används vid hivinfektion eller till själva sjukdomen.
9 Many of those listed below occur commonly (nausea, vomiting, diarrhoea, fever, lethargy, rash) in patients with abacavir hypersensitivity.
Många av de som är listade nedan är vanligt förekommande (illamående, kräkningar, diarré, feber, letargi, utslag) hos patienter med överkänslighet mot abakavir.
If Ziagen has been discontinued in patients due to experiencing any one of these symptoms and a decision is made to restart a medicinal product containing abacavir, this must be done in a setting where medical assistance is readily available (see section 4.4.).
Om Ziagen - behandlingen har avbrutits hos patienter på grund av förekomst av något av dessa symtom och beslut är fattat att återinsätta läkemedel som innehåller abakavir, måste detta ske där sjukvårdsresurser finns lätt tillgängliga (se avsnitt 4. 4).
Very rarely cases of erythema multiforme, Stevens Johnson syndrome or toxic epidermal necrolysis have been reported where abacavir hypersensitivity could not be ruled out.
Mycket sällsynta fall av erythema multiforme, Stevens Johnson syndrom eller toxisk epidermal nekrolys har rapporerats där överkänslighet mot abakavir inte kunnat uteslutas.
In such cases medicinal products containing abacavir should be permanently discontinued.
I dessa fall skall behandling med Ziagen avbrytas för all framtid.
The following convention has been used for their classification: very common (> 1/ 10), common (> 1/ 100 ,< 1/10), uncommon (> 1/ 1,000 ,< 1/100), rare (> 1/ 10,000, < 1/ 1,000) very rare (< 1/ 10,000).
Följande indelning har använts för klassificering mycket vanlig (> 1/ 10), vanlig (> 1/ 100, < 1/ 10), mindre vanlig (> 1/ 1 000, < 1/ 100), sällsynt (> 1/ 10 000 < 1/ 1 000), mycket sällsynt (< 1/ 10 000).
Metabolism and nutrition disorders Common: anorexia
Metabolism och nutrition Vanlig: anorexia
Skin and subcutaneous tissue disorders Common: rash (without systemic symptoms) Very rare: erythema multiforme, Stevens-Johnson syndrome and toxic epidermal necrolysis
Hud och subkutan vävnad Vanlig: utslag (utan systemiska symtom) Mycket sällsynt: erythema muliforme, Steven- Johnsons syndrom och toxisk epidermal nekrolys
General disorders and administration site conditions Common: fever, lethargy, fatigue
Allmänna symtom och/ eller symtom vid administreringsstället Vanlig: feber, letargi, trötthet
In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART) an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
Hos hivinfekterade patienter med svår immunbrist vid tidpunkten för insättande av antiretroviral kombinationsterapi, kan en inflammatorisk reaktion mot asymtomatiska eller kvarvarande opportunistiska infektioner uppstå (se avsnitt 4. 4).
Laboratory abnormalities In controlled clinical studies laboratory abnormalities related to Ziagen treatment were uncommon, with no differences in incidence observed between Ziagen treated patients and the control arms.
Avvikelser i laboratorievärden I kontrollerade kliniska studier var laboratorieavvikelser relaterade till Ziagen- behandling ovanliga och inga skillnader i incidens noterades mellan patienterna i Ziagen - och kontrollgrupperna.
10 4.9 Overdose
10 4. 9 Överdosering
If overdose occurs the patient should be monitored for evidence of toxicity (see section 4.8), and standard supportive treatment applied as necessary.
Om överdosering inträffar skall patienten övervakas noggrant avseende tecken på toxicitet (se avsnitt 4. 8) och symtomatisk terapi ska ges vid behov.
It is not known whether abacavir can be removed by peritoneal dialysis or haemodialysis.
Det är inte känt om abakavir kan elimineras via peritoneal - eller hemodialys.
Pharmacotherapeutic group: nucleoside reverse transcriptase inhibitors, ATC Code:
Farmakoterapeutisk grupp: nukleosidanalog omvänt transkriptashämmare, ATC kod:
It is a potent selective inhibitor of HIV-1 and HIV-2.
Abakavir är en NRTI och är en potent selektiv hämmare av HIV- 1 och HIV- 2.
Abacavir is metabolised intracellularly to the active moiety, carbovir 5’ - triphosphate (TP).
Abakavir metaboliseras intracellulärt till den aktiva metaboliten carbovir 5 ’ - trifosfat (TP).
In vitro studies have demonstrated that its mechanism of action in relation to HIV is inhibition of the HIV reverse transcriptase enzyme, an event which results in chain termination and interruption of the viral replication cycle.
In vitro - studier har visat att dess verkningsmekanism gentemot HIV är dess hämning av HIVs omvänt transkriptasenzym, vilket resulterar i ett kedjeavbrott och avbrytande av den virala replikationscykeln.
It has been shown to be additive in combination with didanosine, lamivudine and stavudine.
Abakavir uppvisar synergi in vitro i kombination med nevirapin och zidovudin och har visats ha additiva effekter i kombination med didanosin, lamivudin och stavudin.
Abacavir-resistant isolates of HIV-1 have been selected in vitro and are associated with specific genotypic changes in the reverse transcriptase (RT) codon region (codons M184V, K65R, L74V and Y115F).
Abakavirresistenta isolat av HIV- 1 har selekterats fram in vitro och är associerade med specifika genotypförändringar i regionen kodande för omvänt transkriptas (M184V, K65R, L74V, och Y115F).
Viral resistance to abacavir develops relatively slowly in vitro, requiring multiple mutations for a clinically relevant increase in EC50 over wild-type virus.
Viral resistens mot abakavir utvecklas relativt långsamt in vitro och kräver multipla mutationer för en kliniskt relevant ökning i EC50 av ” wild- type ” virus.
In vivo resistance (Therapy naïve patients) Isolates from most patients experiencing virological failure with a regimen containing abacavir in pivotal clinical trials showed either no NRTI-related changes from baseline (45%) or only M184V or M184I selection (45%).
I pivotala kliniska studier visade isolat från flertalet patienter med virologisk svikt vid behandling med abacavir antingen inga NRTI- relaterade förändringar jämfört med baseline (45%) eller endast M184V eller M184I- selektion (45%).
Therapy
Totalt
PI (or PI/ ritonavir)
(eller PI/ ritonavir)
Subjects
patienter
Number of Virological Failures Number of
virologisk svikt Antal
On-Therapy Genotypes
genotyper vid 51 (100%) 2
Number of subjects with ≥ 1 Thymidine Analogue Mutations (TAMs).
3 Antal individer med ≥1 Tymidinanalog- mutationer (TAMs, i e 41, 67, 70, 210, 215, 219).
11 TAMs might be selected when thymidine analogs are associated with abacavir.
11 TAMs skulle kunna selekteras då tymidinanaloger är associerade med abakavir.
Clinically significant reduction of susceptibility to abacavir has been demonstrated in clinical isolates of patients with uncontrolled viral replication, who have been pre-treated with and are resistant to other nucleoside inhibitors.
Kliniskt signifikant minskad känslighet för abacavir har visats i kliniska isolat från patienter med virologisk svikt, vilka tidigare behandlats med och är resistenta mot andra nukleosidhämmare.
Logistic regression modelling of the predictive value for genotype (adjusted for baseline plasma HIV-1 RNA [vRNA], CD4+ cell count, number and duration of prior antiretroviral therapies), showed that the presence of 3 or more NRTI resistance-associated mutations was associated with reduced response at Week 4 (p=0.015) or 4 or more mutations at median Week 24 (p≤ 0.012).
Logistisk regressionsmodellering av förutsägbara värden för genotyp (justerade för basline plasma HIV1 RNA [vRNA], CD4+cellantal, antal och längd på tidigare antiretrovirala behandlingar) visade att förekomst av tre eller fler mutationer förknippade med NRTI - resistens var associerade med minskad respons vecka 4 (p=0, 015) eller fyra eller fler mutationer vecka 24 (median) (p≤0, 012).
In addition, the 69 insertion complex or the Q151M mutation, usually found in combination with A62V, V75I, F77L and F116Y, cause a high level of resistance to abacavir.
Dessutom orsakar ” 69- insertion ” - komplexet eller Q151M- mutationen (vanligt förekommande i kombination med A62V, V751, F77L och F116) en högre nivå av resistens mot abakavir.
Week 4 Baseline (n = 166) Reverse
Vecka 4 (n = 166) Omvänt Median transkriptashämmar -
Transcriptase
mutationer vid baseline
Percent with
förändring
Mutation
Procent med
Change vRNA
vRNA (log10 c/ mL)
< 400 copies/ mL
< 400 kopior/ ml vRNA
associated mutations
mutationer, vilka som helst Tre NRTI- associerade
The presence of M184V with K65R does give rise to cross-resistance between abacavir, tenofovir, didanosine and lamivudine, and M184V with L74V gives rise to cross-resistance between abacavir, didanosine and lamivudine.
M184V med L74V förorsakar korsresistens mellan abakavir, didanosin och lamivudin.
PIs or NNRTIs) is unlikely.
Korsresistens mellan abakavir och antiretroviraler från andra klasser (t ex PIs eller NNRTIs) är inte trolig
The demonstration of the benefit of Ziagen is mainly based on results of studies performed in adult treatment-naïve patients using a regimen of Ziagen 300 mg twice daily in combination with zidovudine and lamivudine.
Det visade kliniska värdet med Ziagen är främst baserat på resultat från studier med behandlingsnaiva vuxna patienter som tog Ziagen 300 mg två gånger dagligen i kombination med zidovudin och lamivudin.
12 Twice daily (300 mg) administration:
12 Dosering (300 mg) två gånger dagligen:
In adults treated with abacavir in combination with lamivudine and zidovudine the proportion of patients with undetectable viral load (< 400 copies/ ml) was approximately 70% (intention to treat analysis at 48 weeks) with corresponding rise in CD4 cells.
Hos vuxna patienter som behandlats med abakavir i kombination med lamivudin och zidovudin hade ca 70% av patienterna (Intention To Treat- analys vid 48 veckor) inte några detekterbara virusnivåer (< 400 kopior/ ml) samt en motsvarande höjning av antalet CD4- celler.
Although a similar antiviral effect was observed between the abacavir and indinavir containing regimens in terms of proportion of patients with undetectable viral load (≤ 400 copies/ ml; intention to treat analysis (ITT), 47% versus 49%; as treated analysis (AT), 86% versus 94% for abacavir and indinavir combinations respectively), results favoured the indinavir combination, particularly in the subset of patients with high viral load (> 100,000 copies/ ml at baseline; ITT, 46% versus 55%; AT, 84% versus 93% for abacavir and indinavir respectively).
Fastän en likartad antiviral effekt observerades mellan de abakavir - och indinavirinnehållande regimerna vad gäller andel patienter med ej detekterbar virusnivå (< 400 kopior/ ml; intention to treat analys (ITT), 47% versus 49%; as treated analys (AT), 86% versus 94% för abakavir - respektive indinavirkombinationen), var resultatet bättre för indinavirkombinationen, särskilt i gruppen patienter med höga initiala virustal (> 100 000 kopior/ ml före behandlingen; ITT, 46% versus 55%; AT, 84% versus 93% för abakavir respektive indinavir).
In the intent-to-treat (ITT) population, 70% of patients in the abacavir group, compared to 69% of patients in the zidovudine group, achieved a virologic response of plasma HIV-1 RNA ≤ 50 copies/ ml by Week 48 (point estimate for treatment difference:
I ” intent to treat ” (ITT) - populationen uppnådde 70% av patienterna i abakavirgruppen, jämfört med 69% av patienterna i zidovudingruppen, ett virologiskt svar på plasma HIV- 1- RNA på ≤50 kopior/ ml i vecka 48 (” point estimate ” för behandlingsskillnaden:
In the as treated (AT) analysis the difference between both treatment arms was more noticeable (88% of patients in the abacavir group, compared to 95% of patients in the zidovudine group (point estimate for treatment difference: -6.8, 95% CI -11.8; - 1.7).
I analysen av ” as treated ” (AT) var skillnaden mellan de båda behandlingsarmarna mer märkbar, 88% av patienterna i abakavirgruppen jämfört med 95% av patienterna i zidovudingruppen (” point estimate ” för behandlingsskillnaden: - 6, 8, 95% CI - 11, 8, - 1, 7).
However, both analyses were compatible with a conclusion of non-inferiority between both treatment arms.
Emellertid var båda analyserna överensstämmande när det gäller slutsatsen om ” non- inferiority ” mellan båda behandlingsarmarna.
There was no significant difference in the time to first virologic failure (p=0.73, log-rank test) between the 2 arms.
Det var ingen signifikant skillnad i tid till första virologiska svikt (p- 0, 73, ” log- rank test ”) mellan de 2 armarna.
In this study, addition of ABC to ZDV/ 3TC/ EFV did not significantly improve efficacy.
I denna studie förbättrade inte tillägg av ABC till ZDV/ 3TC/ EFV effekten signifikant.
13 • Therapy naïve children
13 • Behandlingsnaiva barn
In a study comparing the unblinded NRTI combinations (with or without blinded nelfinavir) in children, a greater proportion treated with abacavir and lamivudine (71%) or abacavir and zidovudine (60%) had HIV-1 RNA ≤ 400 copies/ ml at 48 weeks, compared with those treated with lamivudine and zidovudine (47%)[ p=0.09, intention to treat analysis].
I en studie på barn där öppna NRTI- kombinationer (med eller utan nelfinavir) jämfördes hade en högre andel behandlade med abakavir och lamivudin (71%) eller abakakvir och zidovudin (60%) HIV - 1- RNA < 400 kopior/ ml efter 48 veckor jämfört med dem behandlade med lamivudin och zidovudin (47%) (P = 0, 09, Intention To Treat- analys).
Similarly, greater proportions of children treated with the abacavir containing combinations had HIV-1 RNA ≤ 50 copies/ ml at 48 weeks (53%, 42% and 28% respectively, p=0.07).
Analogt med dessa resultat noterades högre procentsiffror för de barn som behandlades med abakavirinnehållande regimer vad gäller HIV- 1- RNA < 50 kopior/ ml efter 48 veckor (53%, 42% respektive 28%; P = 0, 07).
• Therapy experienced patients
• Behandlingserfarna patienter
In adults moderately exposed to antiretroviral therapy the addition of abacavir to combination antiretroviral therapy provided modest benefits in reducing viral load (median change 0.44 log10 copies/ ml at 16 weeks).
Till vuxna patienter med måttlig tidigare exponering för antiretrovirala läkemedel gav tillägget av abakavir till befintlig antiretroviral kombinationsbehandling blygsamma effekter när det gällde att minska virusmängden (medianförändring 0, 44 log10 kopior/ ml vid 16 veckor).
The degree of benefit as part of a new combination regimen will depend on the nature and duration of prior therapy which may have selected for HIV-1 variants with cross-resistance to abacavir.
Värdet av att addera Ziagen till en antiretroviral kombinationsbehandling beror på typ och duration av tidigare behandling, vilken kan ha selekterat fram HIV- 1- varianter med korsresistens mot abakavir.
These were primarily asymptomatic HIV infected patients (CDC stage A).
Dosering en gång dagligen stöds av en 48- veckors dubbelblind, kontrollerad mulitcenterstudie (CNA30021) på 770 hivinfekterade terapinaiva vuxna, som huvudsakligen var symtomfria (CDC stadie A).
They were randomised to receive either abacavir 600 mg once daily or 300 mg twice daily, in combination with efavirenz and lamivudine given once daily.
De randomiserades till att få antingen 600 mg abakavir en gång dagligen eller 300 mg två gånger dagligen, i kombination med efavirenz och lamivudin som gavs en gång dagligen.
Similar clinical success (point estimate for treatment difference -1.7, 95% CI -8.4, 4.9) was observed for both regimens.
Liknande klinisk framgång (” point estimate ” för behandlingsskillnad - 1, 7, 95% CI - 8, 4, 4, 9) sågs i båda behandlingsregimerna.
From these results, it can be concluded with 95% confidence that the true difference is no greater than 8.4% in favour of the twice daily regimen.
Från dessa resultat kan man dra slutsatsen att vid 95% konfidens är den verkliga skillnaden inte större än 8, 4% till fördel för två gånger dagligen doseringen.
There was a low, similar overall incidence of virologic failure (viral load > 50 copies/ ml) in both the once and twice daily treatment groups (10% and 8% respectively).
Det var en låg, likartad total incidens av virologisk svikt (virusmängd > 50 kopior/ ml) i både behandlingsgruppen med dosering en gång dagligen och den med dosering två gånger dagligen (10% respektive 8%).
In study CAL30001, 182 treatment-experienced patients with virologic failure were randomised and received treatment with either the fixed-dose combination of abacavir/ lamivudine (FDC) once daily or abacavir 300 mg twice daily plus lamivudine 300 mg once daily, both in combination with tenofovir and a PI or an NNRTI for 48 weeks.
I studie CAL30001 randomiserades 182 behandlingserfarna patienter med virologisk svikt till behandling med antingen den fasta doskombinationen abakavir/ lamivudin en gång dagligen eller abakavir 300 mg två gånger dagligen plus lamivudin 300 mg en gång dagligen, båda i kombination med tenofovir och en PI eller en NNRTI under 48 veckor.
Results indicate that the FDC group was non-inferior to the abacavir twice daily group, based on similar reductions in HIV-1 RNA as measured by average area under the curve minus baseline (AAUCMB, -1.65 log10 copies/ ml versus -1.83 log10 copies/ ml respectively, 95% CI -0.13, 0.38).
Resultat visar att gruppen med fast doskombination inte var sämre än (non inferior) gruppen som fick abakavir två gånger per dag, baserat på en liknande nedgång av HIV- 1- RNA uppmätt genom medelvärdet av AUC minus baseline (AAUCMB, - 1, 65 log10 kopior/ ml respektive - 1, 83 log10 kopior/ ml, 95% CI - 0, 13, 0, 38).
Proportions with HIV-1 RNA < 50 copies/ ml (50% versus 47%) and < 400 copies/ ml (54% versus 57%) were also similar in each group (ITT population).
Andelen patienter med HIV- 1- RNA < 50 kopior/ ml (50% mot 47%) och < 400 kopior/ ml (54% mot 57%) var också likartad i de båda grupperna.
Results indicate that the FDC group was associated with a similar virologic outcome (non-
14 260 patienter med virologisk suppression på en första linjens terapi bestående av abakavir 300 mg plus lamivudin 150 mg, båda givna två gånger dagligen, i kombination med en PI eller NNRTI, randomiserades i en studie, ESS 30008, till att fortsätta denna regim eller att byta till den fasta kombinationen abakavir/ lamivudin plus en PI eller NNRTI under 48 veckor.
14 inferior) compared to the abacavir plus lamivudine group, based on proportions of subjects with HIV- 1 RNA < 50 copies/ ml (90% and 85% respectively, 95% CI -2.7, 13.5).
Resultat visar att gruppen med den fasta kombinationen uppnådde samma virologiska utfall (” non- inferior ”) som abakavir plus lamividingruppen, baserat på andelen individer med HIV- 1- RNA < 50 kopior/ ml (90% respektive 85%, 95% CI - 2, 7, 13, 5).
Additional information:
Ytterligare information
The safety and efficacy of Ziagen in a number of different multidrug combination regimens is still not completely assessed (particularly in combination with NNRTIs).
Effekt och säkerhet av Ziagen givet som en del av olika kombinationsbehandlingar, är fortfarande inte fullständigt utredd (i synnerhet kombinationer med, NNRTIs).
Abacavir penetrates the cerebrospinal fluid (CSF) (see section 5.2), and has been shown to reduce HIV-1 RNA levels in the CSF.
Abakavir penetrerar till cerebrospinalvätskan (se avsnitt 5. 2) och har visats minska nivåerna av HIV- 1 - RNA i likvor.
However, no effects on neuropsychological performance were seen when it was administered to patients with AIDS dementia complex.
Dock noterades inga effekter på neuropsykologiska variabler när det gavs till patienter med AIDS- relaterad demens.
Absorption: abacavir is rapidly and well absorbed following oral administration.
Abakavir absorberas snabbt och väl efter oral tillförsel.
Following oral administration, the mean time (tmax) to maximal serum concentrations of abacavir is about 1.5 hours for the tablet formulation and about 1.0 hour for the solution formulation.
Efter oral administrering är den genomsnittliga tiden (tmax) till maximala serumkoncentrationer (Cmax) av abakavir ca 1, 5 timmar för tablettberedningen och ca 1, 0 timmar för lösningen.
At therapeutic dosages a dosage of 300 mg twice daily, the mean (CV) steady state Cmax and Cmin of abacavir are approximately 3.00 μ g/ ml (30%) and 0.01 µg/ ml (99%), respectively.
Vid terapeutisk dosering med dosen 300 mg två gånger dagligen är medelvärdet (CV) av Cmax och Cmin för abakavir vid steady- state ca 3, 00 mikrogram/ ml (30%) respektive 0, 01 mikrogram/ ml (99%).
The mean (CV) AUC over a dosing interval of 12 hours was 6.02 μ g. h/ ml (29%), equivalent to a daily AUC of approximately 12.0 μ g. h/ ml.
Medelvärdet (CV) för AUC var över ett dosintervall på 12 timmar 6, 02 mikrogram timme/ ml (29%) motsvarande ett dagligt AUC på ca 12, 0 mikrogram timme/ ml.
After a 600 mg abacavir tablet dose, the mean (CV) abacavir Cmax was approximately 4.26 μ g/ ml (28%) and the mean (CV) AUC ∞ was 11.95 μ g. h/ ml (21%).
Efter en tablettdos på 600 mg abakavir var medelvärdet (CV) för Cmax ca 4, 26 mikrogram/ ml (28%) och medelvärdet (CV) av AUC∞ var 11, 95 mikrogram timme/ ml (21%).
This conclusion is based on the physiochemical and pharmacokinetic data, assuming that the patient crushes and transfers 100% of the tablet and ingests immediately.
Denna slutsats baseras på fysiologisk- kemiska och farmakokinetiska data och förutsätter att patienten krossar och intar hela dosen (100% av tabletten) omedelbart.
Distribution: following intravenous administration, the apparent volume of distribution was about 0.8 l/ kg, indicating that abacavir penetrates freely into body tissues.
Efter intravenös administrering var distributionsvolymen ca 0, 8 liter/ kg, vilket talar för att abakavir fritt penetrerar till kroppens vävnader.
Studies in HIV infected patients have shown good penetration of abacavir into the cerebrospinal fluid (CSF), with a CSF to plasma AUC ratio of between 30 to 44%.
Studier på hivinfekterade patienter har visat god penetration av abakavir till cerebrospinalvätskan, AUC- ratio i likvor/ plasma på 30 till 44%.
The observed values of the peak concentrations are 9 fold greater than the IC50 of abacavir of 0.08 µg/ ml or 0.26 µM when abacavir is given at 600 mg twice daily.
När abakavir ges i dosen 600 mg två gånger dagligen är observerade maximala koncentrationer i likvor 9 gånger högre än abakavirs IC50 som är 0, 08 mikrog/ ml eller 0, 26 mikroM
Plasma protein binding studies in vitro indicate that abacavir binds only low to moderately (~49%) to human plasma proteins at therapeutic concentrations.
In vitro- studier avseende bindning till plasmaproteiner pekar på att abakavir endast har en låg till måttlig bindningsgrad (ca 49%) till humana plasmaproteiner vid terapeutiska koncentrationer.
Metabolism: abacavir is primarily metabolised by the liver with approximately 2% of the administered dose being renally excreted, as unchanged compound.
Abakavir metaboliseras huvudsakligen i levern med cirka 2% av den administrerade dosen utsöndrad renalt i oförändrad form.
The primary pathways of metabolism in man are by alcohol dehydrogenase and by glucuronidation to produce the 5’ -carboxylic acid and 5’ - glucuronide which account for about 66% of the administered dose.
Dessa utgör omkring 66% av administrerad dos.