natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A limited number (> 800) of pregnant women were exposed to ritonavir during pregnancy; a very limited number (< 300) were exposed during the first trimester.
Ett begränsat antal (> 800) gravida kvinnor exponerades för ritonavir under graviditet; ett mycket begränsat antal (< 300) exponerades under den första trimestern.
These data largely refer to exposures where ritonavir was used in combination therapy and not at therapeutic ritonavir doses but at lower doses as a pharmacokinetic enhancer for other PIs.
Dessa data refererar i huvudsak till exponeringar då ritonavir används i kombinationsterapi och inte som terapeutiska ritonavir- doser utan i lägre doser som en farmakokinetisk förstärkare till andra proteashämmare.
Animal data have shown reproductive toxicity (see 5.3).
Djurdata har visat reproduktionstoxicitet (se avsnitt 5. 3).
The use of Norvir may be considered in pregnancy only when the benefits outweigh the risk to the foetus.
Användning av Norvir ska endast användas under graviditeter då nyttan överväger riskerna för fostret.
Therefore, an alternative, effective and safe method of contraception should be used during treatment.
Därför bör en alternativ, effektiv och säker preventivsmedelsmetod användas under behandling.
HIV infected women should not breast-feed their infants under any circumstances to avoid transmission of HIV.
HIV- infekterade kvinnor ska inte under några omständigheter amma sina spädbarn för att undvika överföring av HIV.
20 4.7 Effects on ability to drive and use machines
4. 7 Effekter på förmågan att framföra fordon och använda maskiner
As somnolence and dizziness are known undesirable effects, this should be taken into account when driving or using machinery.
Somnolens och yrsel är kända biverkningar vilket bör beaktas vid bilkörning eller användning av maskiner.
Norvir oral solution contains alcohol (43%).
Norvir oral lösning innehåller alkohol (43%).
Adverse events associated with the use of ritonavir as a pharmacokinetic enhancer are dependent on the specific co-administered PI.
Biverkningar i samband med användning av ritonavir som farmakokinetisk förstärkare (boostrare) av andra proteashämmare är beroende av den proteashämmaren som administreras samtidigt.
For information on adverse events refer to the SPC of the specific co-administered PI.
För information om biverkningar hänvisas till produktresumén för den proteashämmare som adminsitreras samtidigt.
In the original clinical studies (Phase II/III), adverse events with possible, probable or unknown relationship to ritonavir were reported in ≥ 2% of 1033 patients.
I de ursprungliga kliniska studierna (fas II/ III) har biverkningar med möjligt, troligt eller okänt samband med ritonavir rapporterats i ≥ 2% av 1033 patienter.
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness: very common (> 1/10); common (> 1/100 to < 1/10); uncommon (> 1/1000 to < 1/100); rare( > 1/10,000 to < 1/1,000).
Mycket vanlig (> 1/ 10); Vanlig (> 1/ 100 till < 1/ 10); Mindre vanlig (> 1/ 1000 till < 1/ 100); Sällsynt (> 1/ 10, 000 till < 1/ 1, 000).
Undesirable Effects in Clinical Studies and Post-marketing in Adult Patients Immune system disorders
Biverkningar i kliniska studier och efter marknadsföring hos vuxna patienter Immunsystemet
Allergic reactions including urticaria, mild skin eruptions, bronchospasm and angioedema
Allergiska reaktioner inclusive urtikaria, milda hudbristningar, bronkospasm och angiödem
Anaphylaxis and Stevens Johnson syndrome
Anafylaxi och Stevens Johnsons syndrom
Decreased WBC, decreased haemoglobin, decreased neutrophils, increased eosinophils
Minskat antal leukocyter, minskad hemoglobin, minskat antal neutrofiler, ökat antal eosinofiler
Increased WBC, increased neutrophils and increased prothrombin time
Ökat antal leukocyter, ökat antal neutrofiler och ökad protrombintid
Unknown frequency
Okänd frekvens
Dehydration, diabetes mellitus
Dehydrering, diabetes mellitus
Hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, hyperuricaemia
Hypertriglyceridemi, hyperkolesterolemi, hyperurikemi
Taste perversion, circumoral and peripheral paresthesia, headache
Smakförändring, cirkumoral och perifer parestesi, huvudvärk
Dizziness, paraesthesia, hyperaesthesia, somnolence, insomnia, anxiety
Yrsel, parestesi, hyperestesi, somnolens, insomnia, ångest
Seizure, syncope
Kramper, synkope
Pharyngitis, cough increased
Faryngit, ökad hosta
Abdominal pain, nausea, diarrhoea, vomiting
Buksmärta, illamående, diarré, kräkning
Dyspepsia, anorexia, local throat irritation, flatulence, dry mouth, eructation, mouth ulcer
Dyspepsi, anorexi, lokal svalgirritation, flatulens, muntorrhet, rapning, munsår
Hepatitis and jaundice
Hepatit och gulsot
Rash, pruritus, sweating, lipodystrophy
Utslag, pruritus, svettning, lipodystrofi
Increased CPK, myalgia
Förhöjd CPK, myalgi
Myositis, rhabdomyolysis
Myosit, rabdomyolos
Renal and urinary disorders
20 Njurar och urinvägar
General disorders and administration site conditions
Allmänna symptom och/ eller symtom vid administreringsstället
Fever, pain weight loss
Feber, smärta, viktnedgång
Increased GGT, increased CPK, increased triglycerides, increased SGPT, increased SGOT, increased amylase, increased uric acid, decreased potassium, decreased free and total thyroxin
Förhöjd GGT, förhöjd CPK, förhöjda triglycerider, förhöjd SGPT, förhöjd SGOT, förhöjt amylas, förhöjd urinsyra, sänkt kalium, minskat fritt och totalt tyroxin
Increased glucose, decreased total calcium, increased magnesium, increased bilirubin, increased alkaline phosphatase
Förhöjt glukos, minskat totalt kalcium, förhöjt magnesium, förhöjt bilirubin, förhöjt alkaliskt fosfatas
Events noted as having Unknown frequency were identified via post-marketing surveillance.
Biverkningar med okänd frekvens identifierades via övervakning efter maknadsföring.
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Antiretroviral kombinationsbehandling, har associerats med omfördelning av kroppsfett (lipodystrofi) hos HIV- patienter, inkluderande minskning av perifert subkutant fett, ökning av intraabdominellt och visceralt fett, brösthypertrofi och dorsocervikal fettackumulering (” buffalo hump ”).
Combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance, hyperglycaemia and hyperlactataemia (see section 4.4).
Antiretroviral kombinationsbehandling har associerats med metabola störningar såsom hypertriglyceridemi, hyperkolesterolemi, insulinresistens, hyperglykemi och hyperlaktemi (se avsnitt 4. 4).
22 In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
Hos hiv- infekterade patienter med svår immunbrist vid tidpunkten för insättande av antiretroviral kombinationsterapi, kan en inflammatorisk reaktion mot asymtomatiska eller kvarvarande opportunistiska infektioner uppstå (se avsnitt 4. 4).
Patients with advanced HIV disease may be at risk of elevated triglycerides and pancreatitis (see section 4.4).
Patienter med avancerad HIV- sjukdom kan riskera få förhöjda trilyceridnivåer samt pankreatit (se avsnitt 4. 4).
Due to the solubility characteristics and possibility of transintestinal elimination, it is proposed that management of overdose could entail gastric lavage and administration of activated charcoal.
Beroende på substansens löslighetsegenskaper och möjlighet till transintestinal elimination föreslås att överdoseringen behandlas med sköljning av magsäcken och
Pharmaco-therapeutic group: antiviral for systemic use, ATC code:
Virushämmande medel för systemiskt bruk, proteashämmare ATC- kod:
J05A E03
J05AE03
Pharmacokinetic enhancement by ritonavir is based on ritonavir’s activity as a potent inhibitor of CYP3A- mediated metabolism.
Farmakokinetisk förstärkning med ritonavir baseras på ritonavirs aktivitet som en potent hämmare av CYP3A- medierad metabolism.
For additional information on the effect of ritonavir on co-administered protease inhibitor metabolism, see section 4.5 and refer to the Summary of Product Characteristics of the particular co-administered PIs.
För ytterligare information om effekten av ritoanvir på den samtidigt administrerade proteashämmarens metabolism, se avsnitt 4. 5 och hänvisa till Produktresumén för den samtidigt administrerade proteashämmaren.
Ritonavir is an orally active peptidomimetic inhibitor of the HIV-1 and HIV-2 aspartyl proteases.
Ritonavir är en peroralt aktiv peptidomimetisk hämmare av HIV- 1 och HIV- 2 aspartylproteaser.
Inhibition of HIV protease renders the enzyme incapable of processing the gag-pol polyprotein precursor which leads to the production of HIV particles with immature morphology that are unable to initiate new rounds of infection.
En hämning av HIV- proteas gör enzymet oförmöget att omsätta gag- pol- polyproteinprekursorn vilket leder till bildandet av morfologiskt omogna HIV- partiklar, som inte kan påbörja nya infektionscykler.
Ritonavir has selective affinity for the HIV protease and has little inhibitory activity against human aspartyl proteases.
Ritonavir har en selektiv affinitet för HIV- proteas och hämmar obetydligt aktiviteten av humana aspartylproteaser.
However, due to ritonavir’s metabolic inhibitory properties its use as a 23 pharmacokinetic enhancer of other protease inhibitors is the prevalent use of ritonavir in clinical practice (see section 4.2).
Beroende på ritonavirs metaboliska inhiberingsegenskaper så används den mest kliniskt som farmakokinetisk förstärkare (boostrare) av andra proteashämmare (se avsnitt 4. 2).
Effects on the Electrocardiogram
Effekter på Elektrokardiogram
QTcF interval was evaluated in a randomised, placebo and active (moxifloxacin 400 mg once daily) controlled crossover study in 45 healthy adults, with 10 measurements over 12 hours on Day 3.
QTcF- intervallet utvärderades i en randomiserad, placebo och aktiv (moxifloxacin 400 mg en gång dagligen) kontrollerad crossover- studie hos 45 friska vuxna, med 10 mätningar över 12 timmar på dag 3.
The maximum mean (95% upper confidence bound) difference in QTcF from placebo was 5.5 (7.6) for 400 mg twice daily ritonavir.
Högsta skillnaden i medelvärde för QTcF (95% övre konfidensintervallet) från placebo var 5, 5 (7, 6) för ritonavir 400 mg två gånger dagligen.
The Day 3 ritonavir exposure was approximately 1.5 fold higher than that observed with the 600 mg twice daily dose at steady state.
Exponering för ritonavir på dag 3 var ungefär 1, 5 gånger högre än det som sågs med dosen 600 mg två gånger dagligen vid steady state.
No subject experienced an increase in QTcF of ≥ 60 msec from baseline or a QTcF interval exceeding the potentially clinically relevant threshold of 500 msec.
Inga personer fick en ökning av QTcF ≥ 60 msek från baslinjen eller ett QTcF- intervall som överskred den potentiellt kliniska relevanta tröskeln av 500 msek.
Maximum PR interval was 252 msec and no second or third degree heart block was observed (see section 4.4).
Under 12- timmarsperiod efter dosintag av Norvir ökade PR- intervallet med i medeltal 11, 0 - 24, 0 msek. Högsta PR intervallet var 252 msek och inget andra eller tredje gradens hjärtblockad sågs (se avsnitt 4. 4).
Ritonavir-resistant isolates of HIV-1 have been selected in vitro and isolated from patients treated with therapeutic doses of ritonavir.
Ritonavir- resistenta isolat av HIV- 1 har selekterats in vitro och isolerad från patienter behandlade med terapeutiska doser av ritonavir.
Reduction in the antiretroviral activity of ritonavir is primarily associated with the protease mutations V82A/F/T/S and I84V.
22 En sänkning i den antiretrovirala aktiviteten av ritonavir är primärt associerad med proteasmutationerna V82A/ F/ T/ S och I84V.
The effects of ritonavir (alone or combined with other antiretroviral agents) on biological markers of disease activity such as CD4 cell count and viral RNA were evaluated in several studies involving HIV-1 infected patients.
Ritonavirs effekt (ensamt eller i kombination med andra antiretrovirala medel) på biologiska markörer för sjukdomsaktivitet såsom antal CD4- celler och viralt RNA har utvärderats i flera studier som inkluderat HIV- 1- infekterade patienter.
A controlled study completed in 1996 with ritonavir as add-on therapy in HIV-1 infected patients extensively pre-treated with nucleoside analogues and baseline CD4 cell counts ≤ 100 cells/μl showed a reduction in mortality and AIDS defining events.
En kontrollerad studie avslutad 1996 med ritonavir som tilläggsterapi till HIV- 1- infekterade patienter, tidigare behandlade med nukleosidanaloger i hög utsträckning och med ett ingångsvärde på antal CD4- celler ≤ 100 celler / µl, visade en reduktion i mortalitet och AIDS- definierande händelser.
1.29 log10) in the ritonavir group versus-0.01 log10 in the control group.
Den genomsnittliga förändringen från ingångsvärdet efter 16 veckor för HIV- RNA- nivåerna var - 0, 79 log10 (maximala genomsnittliga sänkningen var 1, 29 log10) i ritonavirgruppen versus - 0, 01 log10 i kontrollgruppen.
In a study completed in 1996 recruiting less advanced HIV-1 infected patients (CD4 200-500 cells/μl) without previous antiretroviral therapy, ritonavir in combination with zidovudine or alone reduced viral load in plasma and increased CD4 count.
I en studie avslutad 1996 som rekryterade HIV- 1- infekterade patienter i ett mindre avancerat stadium (CD4 200- 500 celler/ µl) och utan tidigare antiretroviral terapi gav ritonavir, ensamt eller i kombination med zidovudin, minskad virusbörda i plasma och ökat antal CD4- celler.
The mean average change from baseline over 48 weeks for HIV RNA levels was -0.88 log10 in the ritonavir group versus -0.66 log10 in the ritonavir + zidovudine group versus -0.42 log10 in the zidovudine group.
Den genomsnittliga förändringen från ingångsvärdet efter 48 veckor för HIV- RNA- nivåerna var - 0, 88 log10 i ritonavirgruppen, mot - 0, 66 log10 i ritonavir+zidovudingruppen och - 0, 42 log10 i zidovudingruppen.
The continuation of ritonavir therapy should be evaluated by viral load because of the possibility of the emergence of resistance as described under section 4.1 Therapeutic indications.
Vid kontinuerlig behandling med ritonavir bör virusbördan följas med tanke på risken för uppkomsten av resistens som beskrivet under avsnitt 4. 1 Teraputiska indikationer.
24 In an open label trial completed in 1998 in HIV infected, clinically stable children there was a significant difference (p = 0.03) in the detectable RNA levels in favour of a triple regimen (ritonavir, zidovudine and lamivudine) following 48 weeks treatment.
En öppen klinisk studie avslutad 1998 i HIV- infekterade, kliniskt stabila barn visade en signifikant skillnad (p = 0, 03) i mätbara RNA- nivåer till förmån för trippelterapi (ritonavir, zidovudin och lamivudin) efter 48 veckors behandling.
In a study completed in 2003, 50 HIV-1 infected, protease inhibitor and lamivudine naïve children age 4 weeks to 2 years received ritonavir 350 or 450 mg/m2 every 12 hours co-administered with zidovudine 160 mg/m2 every 8 hours and lamivudine 4 mg/kg every 12 hours.
I en studie avslutad 2003, fick 50 HIV- 1 infekterade, proteashämmar - och lamivudin- naiva barn i åldern 4 veckor till 2 år ritonavir 350 eller 450 mg/ m2 var 12: e timme tillsammans med zidovudin 160 mg/ m2 var 8: e timme och lamivudin 4 mg/ kg var 12: e timme.
In intent to treat analyses, 72% and 36% of patients achieved reduction in plasma HIV-1 RNA of ≤ 400 copies/ml at Week 16 and 104, respectively.
I ITT - analyser fick 72% och 36% av patienterna en sänkning i HIV- 1 RNA- plasma med ≤ 400 kopior/ ml vid Vecka 16 respektive 104.
The pharmacokinetics of ritonavir during multiple dose regimens were studied in non-fasting HIV-infected adult volunteers.
Farmakokinetiken av ritonavir under upprepade doseringar studerades hos icke- fastande HIV- infekterade vuxna frivilliga.
Upon multiple dosing, ritonavir accumulation is slightly less than predicted from a single dose due to a time and dose-related increase in apparent clearance (Cl/F).
Vid upprepade doseringar är ritonavir ackumulering något mindre än förväntat, jämfört med en enkeldos, beroende på tid och dosrelaterad ökning i oralt clearance (Cl/ F).
Trough concentrations of ritonavir decrease over time, possibly due to enzyme induction, but appeared to stabilise by the end of 2 weeks.
Tiden till
The time to maximum concentration (Tmax) remained constant at approximately 4 hours with increasing dose.
23 maxkoncentration (Tmax) var konstant på ungefär 4 timmar med ökande dos.
Renal clearance averaged less than 0.1 l/h and was relatively constant throughout the dosage range.
Medelvärdet på njurclearance blev lägre än 0, 1 l/ h och var relativt konstant genom doserna.
Ritonavir Dosing Regimen
Ritonavir Doseringsschema
100
100 mg en gång dagligen
mg once daily
100 mg två gånger 1
100 mg twice 200 mg once daily1 daily
200 mg en gång dagligen
200 mg twice daily
200 mg två gånger
600 mg twice daily
600 mg två gånger
Cmax (µg/ml)
Cmax (µg / ml)
Ctrough (µg/ml)
Cdalvärde (µg / ml)
AUC12 or 24 (µg•h/ml)
AUC12 eller 24
6.6 ± 2.4
(µg • h/ ml)
t½ (h)
t½ (h) Cl/ F (l/ h)
Values expressed as geometric means.
Värden uttrycks som geometriska medelvärden.
Ingestion of ritonavir with food results in higher ritonavir exposure than ingestion in the fasted state.
Intag av ritonavir tillsammans med föda resulterade i en högre ritonavirexponering än intag på fastande mage.
The apparent volume of distribution (VB/F) of ritonavir is approximately 20 - 40 l after a single 600 mg dose.
Den märkbara distributionsvolymen (VB/ F) av ritonavir är ungefär 20 - 40 l efter en enkeldos på 600 mg.
The protein binding of ritonavir in human plasma is approximately 98 - 99% and is constant over the concentration range of 1.0 – 100 μg /ml.
Proteinbindningen av ritonavir i humanplasma är ungefär 98 - 99% och är konstant över koncentrationerna 1, 0 – 100 µg / ml.
Ritonavir binds to both human alpha 1-acid glycoprotein (AAG) and human serum albumin (HSA) with comparable affinities.
Ritonavir binder till surt alfa- 1- glykoprotein (AAG) och humant serumalbumin (HSA) med jämförbar affinitet.
Tissue distribution studies with 14C-labelled ritonavir in rats showed the liver, adrenals, pancreas, kidneys and thyroid to have the highest concentrations of ritonavir.
Vävnadsdistribution studerad med 14C- märkt ritonavir i råtta visade att de högsta koncentrationerna återfinns i levern, binjurar, pankreas, njurar och tyroidea.
Tissue to plasma ratios of approximately 1 measured in rat lymph nodes suggests that ritonavir distributes into lymphatic tissues.
Vävnads/ plasma- kvoter på ungefär 1 mätt i lymfnoder på råtta visar på att ritonavir fördelar sig i lymfvävnad.
Ritonavir was noted to be extensively metabolised by the hepatic cytochrome P450 system, primarily by the CYP3A isozyme family and to a lesser extent by the CYP2D6 isoform.
Ritonavir metaboliserades i största del av cytokrom P450– systemet i levern, i huvudsak av CYP3A isozymfamiljen och till en mindre del av isoformen CYP2D6.
Four ritonavir metabolites have been identified in man.
Fyra ritonvair metaboliter har identifierats i människa.
The isopropylthiazole 25 oxidation metabolite (M-2) is the major metabolite and has antiviral activity similar to that of parent drug.
Isopropyltiazoloxidationsmetaboliten (M- 2) är den huvudsakliga metaboliten och har antiviral aktivitet liknande modersubstansen.
However, the AUC of the M-2 metabolite was approximately 3% of the AUC of parent drug.
AUC för M- 2 metaboliten var dock ungefär 3% av AUC för modersubstansen.
Low doses of ritonavir have shown profound effects on the pharmacokinetics of other protease inhibitors (and other products metabolised by CYP3A4) and other protease inhibitors may influence the pharmacokinetics of ritonavir (see section 4.5).
Låga doser av ritonavir har visat sig ha en djupgående effekt på andra proteashämmares farmakokinetik (och andra ämnen metaboliserade via CYP3A4) och andra proteashämmare kan kanske påverka farmakokinetiken av ritonavir (se avsnitt 4. 5).
Special Populations:
24 Särskilda patientgrupper:
Patients with impaired liver function: after multiple dosing of ritonavir to healthy volunteers (500 mg twice daily) and subjects with mild to moderate hepatic impairment (Child Pugh Class A and B, 400 mg twice daily) exposure to ritonavir after dose normalisation was not significantly different between the two groups.
Patienter med nedsatt leverfunktion: efter upprepade doseringar av ritonavir till friska frivilliga (500 mg två gånger dagligen) och fall med mild till måttlig leverfunktionsnedsättning (Child Pugh Class A and B, 400 mg två gånger dagligen) var det ingen skillnad mellan grupperna gällande ritonavirexponering efter dosnormalisering.
Ritonavir pharmacokinetic parameters have not been studied in patients with renal impairment.
Ritonavir farmakokinetiska parametrar har inte studerats i patineter med försämrad njurfunktion.
Paediatric Patients:
Pediatriska patienter:
Ritonavir steady-state pharmacokinetic parameters were evaluated in HIV infected children above 2 years of age receiving doses ranging from 250 mg/m² twice daily to 400 mg/m² twice daily.
Ritonavirs farmakokinetik vid steady- state har utvärderats hos HIV- infekterade barn över 2 års ålder, som fått doser varierande från 250 mg/ m2 två gånger dagligen till 400 mg/ m2 två gånger dagligen.
Ritonavir concentrations obtained after 350 to 400 mg/m² twice daily in paediatric patients were comparable to those obtained in adults receiving 600 mg (approximately 330 mg/m²) twice daily.
Uppnådda ritonavirkoncentrationer efter 350 till 400 mg/ m2 två gånger dagligen hos pediatriska patienter var jämförbara med dessa som uppnåddes hos vuxna efter 600 mg (cirka 330 mg/ m2) två gånger dagligen.
Across dose groups, ritonavir oral clearance (CL/F/m2) was approximately 1.5 to 1.7 times faster in paediatric patients above 2 years of age than in adult subjects.
Över alla dosgrupper så var oral clearance (CL/ F/ m2) ungefär 1, 5 till 1, 7 gånger snabbare i pediatriska patienter över 2 år jämfört med vuxna patienter.
Ritonavir steady-state pharmacokinetic parameters were evaluated in HIV infected children less than 2 years of age receiving doses ranging from 350 to 450 mg/m² twice daily.
Ritonavirs steady- state farmakokinetiska parametrar utvärderades hos HIV- infekterade barn yngre än 2 års ålder som fick doser från 350 mg/ m² till 450 mg/ m² två gånger dagligen.
Ritonavir concentrations in this study were highly variable and somewhat lower than those obtained in adults receiving 600 mg (approximately 330 mg/m²) twice daily.
Ritonavirkoncentrationer i denna studie var högst varierande och något lägre än de som uppnåddes hos vuxna som fick 600 mg (ungefär 330 mg/ m²) två gånger dagligen.
Across dose groups, ritonavir oral clearance (CL/F/m2) declined with age with median values of 9.0 L/h/m2 in children less than 3 months of age, 7.8 L/h/m2 in children between 3 and 6 months of age and 4.4 L/h/m2 in children between 6 and 24 months of age.
Över dosgrupperna så sjönk oralt ritonavirclearance (CL/ F/ m2) med åldern, med medianvärden mellan 9, 0 l/ h/ m2 hos barn yngre än 3 månader, 7, 8 l/ h/ m2 hos barn mellan 3 och 6 månader och 4, 4 l/ h/ m2 hos barn mellan 6 och 24 månader.
However, clinical trials revealed no evidence of drug-induced ocular changes in humans.
Kliniska studier har emellertid inte givet något stöd för läkemedelsinducerade okulära förändringar hos människa.
26 Developmental toxicity observed in rats (embryolethality, decreased foetal body weight and ossification delays and visceral changes, including delayed testicular descent) occurred mainly at a maternally toxic dosage.
Utvecklingstoxicitet observerades hos råttor (embryoletalitet, minskad kroppsvikt hos fostret, försenad benbildning och viscerala förändringar, inkluderande försenad testikelnedvandring) sågs i huvudsak vid för modern toxisk dosering.