natgillin/translations-raw huggingface dataset:
• CYP3A4 inhibitors: an interaction study of buprenorphine with ketoconazole (a potent inhibitor of CYP3A4) resulted in increased Cmax and AUC (area under the curve) of buprenorphine (approximately 70% and 50% respectively) and, to a lesser extent, of norbuprenorphine.
En interaktionsstudie med buprenorfin och ketokonazol (en potent hämmare av CYP3A4) resulterade i ökat Cmax och AUC (ytan under kurvan) av buprenorfin (ungefär 70% respektive 50%) och till en mindre grad av norbuprenorfin.
Patients receiving Suboxone should be closely monitored, and may require dose-reduction if combined with potent CYP3A4 inhibitors (e. g. protease inhibitors like ritonavir, nelfinavir or indinavir or azole antifungals such as ketoconazole or itraconazole).
Patienter som får Suboxone ska övervakas noggrant och kan behöva dosreducering i kombination med potenta CYP3A4- hämmare (t ex proteashämmare som ritonavir, nelfinavir eller indinavir eller antimykotikum av azoltyp som ketokonazol eller itrakonazol).
• CYP3A4 inducers: the interaction of buprenorphine with CYP3A4 inducers has not been investigated.
• CYP3A4- inducerare:
Therefore it is recommended that patients receiving Suboxone should be closely monitored if inducers (e. g. phenobarbital, carbamazepine, phenytoin, rifampicin) are co- administered.
Interaktionen mellan buprenorfin och CYP3A4- inducerare har inte studerats och därför rekommenderas noggrann övervakning av patienter som får Suboxone i kombination med inducerare (t ex fenobarbital, karbamazepin, fenytoin och rifampicin).
To date, no notable interaction has been observed with cocaine, the agent most frequently used by multi-drug abusers in association with opioids.
Hittills har ingen anmärkningsvärd interaktion med kokain observerats, det medel som mest frekvent används av multidrogmissbrukare i kombination med opioider.
There is very limited experience with buprenorphine/ naloxone in pregnant women.
Det finns mycket begränsad erfarenhet av buprenorfin/ naloxon hos gravida kvinnor.
Towards the end of pregnancy high doses of buprenorphine may induce respiratory depression in the neonate even after a short period of administration.
I slutet av graviditeten kan höga doser av buprenorfin framkalla andningsdepression hos det nyfödda barnet även efter en kort behandlingsperiod.
Long-term administration of buprenorphine during the last three months of pregnancy may cause a withdrawal syndrome in the neonate.
Långtidsbehandling av buprenorfin under de sista tre månaderna av graviditeten kan orsaka abstinenssyndrom hos det nyfödda barnet.
Suboxone should not be used during pregnancy.
Suboxone ska inte användas under graviditet.
If it is the prescriber’ s opinion that therapy in pregnancy is required, the use of buprenorphine may be considered according to the local buprenorphine labeling.
Om det är förskrivarens åsikt, att behandling under graviditeten är nödvändig, kan användning av buprenorfin komma ifråga enligt godkänd produktinformation för buprenorfin.
In case pregnancy occurs while on Suboxone treatment, the mother and the unborn child should be closely monitored and switched to buprenorphine if further treatment is required.
Om graviditet uppstår under behandling med Suboxone ska modern och det ofödda barnet följas noggrant och överföras på buprenorfin om ytterligare behandling krävs.
In rats buprenorphine has been found to inhibit lactation.
Hos råtta har buprenorfin setts hämma mjölkavsöndringen.
Therefore, breast-feeding should be discontinued during treatment with Suboxone.
Amning ska därför avbrytas under behandling med Suboxone.
In general Suboxone has minor to moderate influence on the ability to move safely in traffic, use machines, or perform other hazardous activities.
Vanligtvis har Suboxone en mild till måttlig inverkan på förmågan att framföra fordon, använda maskiner eller utföra riskfyllt arbete som kräver skärpt vaksamhet.
Suboxone may cause drowsiness, dizziness, or impaired thinking, particularly when taken together with alcohol or central nervous system depressants.
Suboxone kan orsaka dåsighet, yrsel eller onormala tankar särskilt tillsammans med alkohol eller centralt dämpande substanser.
Therefore caution is advised when performing the above mentioned activities (see sections 4.4 and 4.5).
Försiktighet ska därför iakttagas vid utförande av ovan nämnda aktiviteter (se avsnitt 4. 4 och 4. 5).
6 The most common-treatment related undesirable effects reported during clinical trials with Suboxone were those related to withdrawal symptoms (e. g. abdominal pain, diarrhoea, muscle aches, anxiety, sweating).
De vanligast förekommande behandlingsrelaterade biverkningarna rapporterade i kliniska studier med Suboxone var de som var relaterade till abstinenssymptom (t ex buksmärta, diarré, muskelvärk, ångest och svettningar).
In the pivotal clinical study of Suboxone, 342 of 472 patients (72.5%) reported treatment related adverse reactions.
I den pivotala kliniska studien med Suboxone rapporterade 342 av 472 patienter (72, 5%) behandlingsrelaterade biverkningar.
These reactions are listed in Table 1 by system organ class and frequency (very common (> 1/ 10), common (> 1/ 100 ,< 1/10), uncommon (> 1/ 1,000 to ≤ 1/ 100)).
Dessa reaktioner är listade i tabell 1 efter klassificering i organsystem och frekvens (mycket vanlig (> 1/ 10), vanlig (> 1/ 100, < 1/ 10), mindre vanlig (> 1/ 1 000, ≤ 1/ 100)).
Treatment-related undesirable effects reported in the pivotal clinical study of Suboxone (≥ 0.1% of Suboxone-treated patients)
Behandlingsrelaterade biverkningar rapporterade i den pivotala kliniska studien med Suboxone (≥ 0, 1% av Suboxonebehandlade patienter)
Infection Uncommon:
Infektion Mindre vanliga:
Vaginitis Blood and lymphatic system disorders
Vaginit Blodet och lymfsystemet
Anaemia, thrombocytopenia, leucopenia, lymphadenopathy, leukocytosis Immune system disorders
Anemi, trombocytopeni, leukopeni, lymfadenopati, leukocytos Immunsystemet
Allergic reaction Metabolism and nutrition disorders
Allergisk reaktion Metabolism och nutrition
Peripheral oedema, weight decreased Uncommon:
Perifera ödem, viktnedgång Mindre vanliga:
Hyperglycaemia, hyperlipemia, hypoglycemia Psychiatric disorders
Hyperglykemi, hyperlipidemi, hypoglykemi Psykiska störningar
Anxiety, nervousness, depression, libido decreased, thinking abnormal Uncommon:
Ångest, nervositet, depression, minskad libido, onormala tankar, Mindre vanliga:
Drug dependence, amnesia, hostility, speech disorder, depersonalization, abnormal dream, apathy, euphoria Nervous system disorders
Drogberoende, amnesi, fientlighet, talrubbning, personlighetsförändring, onormala drömmar, apati, eufori Centrala och perifera nervsystemet
Insomnia Common:
Sömnlöshet Vanliga:
Somnolence, dizziness, paresthesia, hypertonia Uncommon:
Somnolens, yrsel, parestesier, hypertoni, Mindre vanliga:
Convulsion, agitation, tremor, hyperkinesia
Kramper, agitation, tremor, hyperkinesi Ögon
Lacrimation disorder, amblyopia Uncommon:
Lakrimationsstörning, amblyopi Mindre vanliga:
Miosis, conjunctivitis Cardiac disorders
Mios, konjunktivit Hjärtat
Myocardial infarction, angina pectoris, palpitation, tachycardia, bradycardia
Hjärtinfarkt, angina pectoris, palpitation, takykardi, bradykardi
7 Vascular disorders
7 Blodkärl
Vasodilation, hypertension, migraine Uncommon:
Vasodilatation, hypertoni, migrän Mindre vanliga:
Hypotension, heat stroke Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
Hypotoni, värmeslag Andningsvägar, bröstkorg och mediastinum
Rhinitis, pharyngitis, cough increased Uncommon:
Rinit, faryngit, ökad hosta Mindre vanliga:
Dyspnoea, asthma, yawn Gastrointestinal disorders
Dyspné, astma, gäspningar Magtarmkanalen
Constipation, nausea Common:
Förstoppning, illamående Vanliga:
Vomiting, dyspepsia, diarrhoea, anorexia, flatulence Uncommon:
Kräkningar, dyspepsi, diarré, anorexi, flatulens Mindre vanliga:
Ulcerative stomatitis, tongue discolouration Hepatobiliary disorders
Ulcerös stomatit, missfärgning av tungan Lever och gallvägar
Liver function abnormal Skin and subcutaneous tissue disorders
Onormal leverfunktion Hud och subkutan vävnad
Sweating Common:
Svettningar Vanliga:
Rash, pruritus, urticaria Uncommon:
Utslag, klåda, urtikaria Mindre vanliga:
Exfoliative dermatitis, acne, skin nodule, alopecia, dry skin Musculoskeletal, connective tissue and bone disorders
Exfoliativ dermatit, akne, hudknutor, alopeci, torr hud Muskuloskeletala systemet och bindväv
Arthralgia, myalgia, leg cramps Uncommon:
Artalgi, myalgi, benkramper Mindre vanliga:
Arthritis Renal and urinary disorders
Artrit Njurar och urinvägar
Albuminuria, urine abnormality Uncommon:
Albuminuri, urinabnormalitet Mindre vanliga:
Haematuria, kidney calculus, increased creatinine, urinary tract infection, dysuria, urinary retention Reproductive system and breast disorders
Hematuri, njursten, förhöjt kreatinin, urinvägsinfektion, dysuri, urinretention Reproduktionsorgan och bröstkörtel
Impotence, amenorrhoea, abnormal ejaculation, menorrhagia, metrorrhagia General disorders
Impotens, amenorré, onormal ejakulation, menorragi, metrorragi Allmänna symptom
Withdrawal syndrome, headache Common:
Abstinenssyndrom, huvudvärk Vanliga:
Asthenia, fever, flu syndrome, malaise, accidental injury, chills, chest pain, abdominal pain, back pain, pain Injury, poisoning and procedural complications
Asteni, feber, influensasyndrom, sjukdomskänsla, skada vid olycksfall, frossa, bröstsmärta, buksmärta, ryggsmärta, smärta Skador och förgiftningar och behandlingskomplikationer
Buprenorphine used alone for treatment of opioid dependency has been associated with the following symptoms (> 1%): constipation, headache, insomnia, asthenia, drowsiness, nausea and vomiting, fainting and dizziness, orthostatic hypotension, and sweating.
Användning av enbart buprenorfin för behandling av opioidberoende har förknippats med följande symptom (> 1%): förstoppning, huvudvärk, sömnlöshet, asteni, dåsighet, illamående och kräkningar, svimning och yrsel, ortostatisk hypotoni och svettningar.
Other undesirable effects (< 0.1%) have been reported in association with buprenorphine alone.
Andra biverkningar (< 0, 1%) har rapporterats med enbart buprenorfin.
These are: • respiratory depression (see sections 4.4 and 4.5), • hepatic necrosis and hepatitis (see section 4.4), • hallucinations,
Dessa är: • andningsdepression (se avsnitt 4. 4 och 4. 5), • levernekros och hepatit (se avsnitt 4. 4), • hallucinationer, • fall av bronkospasm, angioödem och anafylaktisk chock.
In cases of intravenous misuse, local reactions, sometimes septic, and potentially serious acute hepatitis have been reported (see section 4.4).
8 Vid intravenöst missbruk har lokala reaktioner (ibland septiska) samt potentiellt allvarlig akut hepatit rapporterats (se avsnitt 4. 4).
In patients presenting with marked drug dependence, initial administration of buprenorphine can produce a withdrawal effect similar to that associated with naloxone.
Hos patienter med ett påtagligt, pågående drogberoende kan inledande administrering av buprenorfin ge en abstinenseffekt liknande den som är förknippad med naloxon.
Spontaneous abortion has been reported with both buprenorphine and buprenorphine-naloxone.
Spontant missfall har rapporterats för både buprenorfin och buprenorfin- naloxon.
It is not possible to establish a causal relationship, since cases typically involve other drug use or risk factors for spontaneous abortion (see section 4.6).
Det är inte möjligt att fastställa ett orsakssamband, då fallen i regel omfattar andra läkemedel eller riskfaktorer för spontant missfall (se avsnitt 4. 6).
A neonatal abstinence syndrome has been reported among newborns of women who have received buprenorphine during pregnancy.
Ett neonatalt abstinenssyndrom har rapporterats bland nyfödda till kvinnor vilka erhållit buprenorfin under graviditeten.
The syndrome may be milder and more protracted than that from short acting full µ-opioid agonists.
Syndromet kan vara mildare och mer långvarigt än det från kortverkande μ- opioidagonister.
The nature of the syndrome may vary depending upon the mother’ s drug use history (see section 4.6).
Syndromets natur kan variera beroende på moderns missbruksproblem (se avsnitt 4. 6).
In the event of overdose, general supportive measures should be instituted, including close monitoring of respiratory and cardiac status of the patient.
I händelse av överdosering ska allmänna stödjande åtgärder vidtas inklusive noggrann övervakning av patientens respiratoriska och kardiella status.
The major symptom requiring intervention is respiratory depression, which could lead to respiratory arrest and death.
De symptom som främst kräver behandling är andningsdepression, som kan leda till andningsstillestånd och död.
Symptomatic treatment of respiratory depression, and standard intensive care measures, should be implemented.
Symptomatisk behandling av andningsdepression och allmänna intensivvårdande åtgärder ska sättas in.
Use of an opioid antagonist (i. e., naloxone) is recommended, despite the modest effect it may have in reversing the respiratory symptoms of buprenorphine compared with its effects on full agonist opioid agents.
Användning av en opioidantagonist (dvs naloxon) rekommenderas trots den måttliga effekt den kan ha för att häva andningssymptomen orsakade av buprenorfin jämfört med dess effekt på opioider med fullständig agonistisk effekt.
The long duration of action of Suboxone should be taken into consideration when determining the length of treatment and medical surveillance needed to reverse the effects of an overdose.
Den långa verkningstiden för Suboxone ska beaktas när det ska beslutas om hur lång tid som behövs för behandling och medicinsk övervakning för att häva effekterna vid en överdos.
Drugs used in opioid dependence, ATC code:
Medel vid opioidberoende, ATC- kod:
Buprenorphine is an opioid partial agonist/ antagonist which binds to the μ (mu) and κ (kappa) receptors of the brain.
Buprenorfin är en partiell opioidagonist/ antagonist som binder till μ (my -) och κ (kappa -) receptorer i hjärnan.
Its activity in opioid maintenance treatment is attributed to its slowly reversible properties with the μ receptors, which over a prolonged period, might minimise the need of addicted patients for drugs.
Dess verksamhet inom opioid underhållsbehandling tillskrivs den långsamma reversibla kopplingen till my- receptorerna, som under en förlängd period kan minimera drogbehovet hos missbrukande patienter.
Opioid agonist ceiling effects were observed during clinical pharmacology studies in opioid-dependent persons.
Opioida agonisters maximala effekter observerades i kliniskt farmakologiska studier hos opioidberoende personer.
Naloxone is an antagonist at μ (mu)-opioid receptors.
Naloxon är en antagonist till μ (my) - opioida receptorer.
However, when administered intravenously to opioid dependent persons, the presence of naloxone in Suboxone produces marked opioid antagonist effects and opioid withdrawal, thereby deterring intravenous abuse.
När det administreras intravenöst till opioidberoende personer ger Suboxone dock påtagliga opioida antagonistiska effekter samt opioidabstinens på grund av förekomsten av naloxon och förhindrar därmed intravenöst missbruk.
9 Clinical efficacy:
9 Klinisk effekt:
Efficacy and safety data for Suboxone are primarily derived from a one-year clinical trial, comprising a 4-week randomised double blind comparison of Suboxone, buprenorphine and placebo tablets followed by a 48 week safety study of Suboxone.
Effekt - och säkerhetsdata för Suboxone kommer primärt från en ettårsstudie, som omfattade en 4- veckors randomiserad, dubbelblind jämförelse av Suboxone, buprenorfin och placebotabletter följt av en 48- veckors säkerhetsstudie av Suboxone.
In this trial, 326 heroin-addicted subjects were randomly assigned to either Suboxone 16 mg per day, 16 mg buprenorphine per day or placebo tablets.
I denna studie randomiserades 326 heroinberoende försökspersoner till antingen Suboxone 16 mg per dag, buprenorfin 16 mg per dag eller placebotabletter.
For subjects randomized to either active treatment, dosing began with one 8 mg tablet of buprenorphine on Day 1, followed by 16 mg (two 8 mg tablets) of buprenorphine on Day 2.
För de försökspersoner som randomiserades till någon av de aktiva behandlingarna inleddes doseringen med en buprenorfin 8 mg tablett dag 1, följt av buprenorfin 16 mg (två 8 mg tabletter) dag 2.
On Day 3, those randomized to receive Suboxone were switched to the combination tablet.
Dag 3 växlades de som randomiserats till Suboxone över till kombinationstabletten.
Take-home doses were provided for weekends.
Försökspersonerna sågs dagligen på kliniken (måndag till fredag) för utvärdering av dosering och effekt. ” Ta hem ” doser tillhandahölls för veckosluten.
The primary study comparison was to assess the efficacy of buprenorphine and Suboxone individually against placebo.
Den primära studiejämförelsen var att undersöka effekten av vardera buprenorfin och Suboxone jämfört med placebo.
The percentage of thrice-weekly urine samples that were negative for non-study opioids was statistically higher for both Suboxone versus placebo (p < 0.0001) and buprenorphine versus placebo (p < 0.0001).
Andelen procent för de tre veckovisa urinprov som var negativa avseende opioider som inte ingick i studien var statistiskt sett högre för både Suboxone jämfört med placebo (p < 0, 0001) och buprenorfin jämfört med placebo (p < 0, 0001).
In a double-blind, double-dummy, parallel-group study comparing buprenorphine ethanolic solution to a full agonist active control, 162 subjects were randomized to receive the ethanolic sublingual solution of buprenorphine at 8 mg/ day (a dose which is roughly comparable to a dose of 12 mg/ day of Suboxone), or two relatively low doses of active control, one of which was low enough to serve as an alternative to placebo, during a 3 to10 day induction phase, a 16-week maintenance phase and a 7- week detoxification phase.
I en dubbelblind, dubbel- dummy, parallellgruppsstudie, som jämförde etanollösning av buprenorfin med en fullständig agonist som aktiv kontroll, randomiserades 162 försökspersoner till att erhålla en sublingual etanollösning av buprenorfin 8 mg/ dag (en dos som på ett ungefär motsvarar en dos av Suboxone 12 mg/ dag) eller två relativt låga doser av aktiv kontroll, varav en var låg nog att agera som alternativ till placebo, under en 3 till 10 dagars induktionsfas, en 16 veckor lång underhållsfas och en 7 veckor lång avgiftningsfas.
Based on retention in treatment and the percentage of thrice- weekly urine samples negative for non-study opioids, buprenorphine was more effective than the low dose of the control, in keeping heroin addicts in treatment and in reducing their use of opioids while in treatment.
Baserat på kvarstående i behandling och andelen procent för de tre veckovisa urinprov, som var negativa avseende opioider, var buprenorfin mer effektiv än den lägre kontrolldosen i att hålla kvar heroinmissbrukare i behandling och att reducera deras användning av opioider under behandlingen.
The effectiveness of buprenorphine, 8 mg per day was similar to that of the moderate active control dose, but equivalence was not demonstrated.
Effekten av buprenorfin 8 mg per dag var jämförbar med den för den måttligt aktiva kontrollen, men ekvivalens kunde inte påvisas.
Buprenorphine, when taken orally, undergoes first-pass metabolism with N-dealkylation and glucuroconjugation in the small intestine and the liver.
Vid peroralt intag genomgår buprenorfin förstapassagemetabolism med N- dealkylering och glukuronkonjugering i tunntarm och lever.
Plasma levels of buprenorphine increased with the sublingual dose of Suboxone.
Plasmanivåer av buprenorfin ökar med den sublinguala dosen av Suboxone.
Both Cmax and AUC of buprenorphine increased with the increase in dose (in the range of 4-16 mg), although the increase was less than dose proportional.
Både Cmax och AUC för buprenorfin ökade med ökad dos (i intervallet 4- 16 mg), även om ökningen var proportionellt lägre än dosökningen.
AUC0-48 hour · ng/ ml
AUC0- 48 timme · ng/ ml
Buprenorphine is metabolised by 14-N-dealkylation and glucuroconjugation of the parent molecule and the dealkylated metabolite.
Buprenorfin metaboliseras genom 14- N- dealkylering och glukuronkonjugering av modersubstansen och den dealkylerade metaboliten.
Clinical data confirm that CYP3A4 is responsible for the N-
Kliniska data bekräftar att CYP3A4 är ansvarig för N- dealkylering av buprenorfin.
N-dealkylbuprenorphine is a μ (mu)-opioid agonist with weak intrinsic activity.
N- dealkylbuprenorfin är en μ (my) - opioidagonist med svag egenaktivitet.
Elimination of buprenorphine is bi- or tri-exponential, and has a mean half-life from plasma of 32 hours.
10 Elimineringen av buprenorfin är bi - eller tri- exponentiell och har en genomsnittlig halveringstid från plasma på 32 timmar.
Buprenorphine is eliminated in the faeces by biliary excretion of the glucuroconjugated metabolites (70%), the rest being eliminated in the urine.
Buprenorfin elimineras i feces genom gallvägsutsöndring av de glukuronkonjugerade metaboliterna (70%), medan resten elimineras via urinen.
Following intravenous administration, naloxone is rapidly distributed (distribution half-life ~ 4 minutes).
Efter intravenös administrering distribueras naloxon snabbt (halveringstid för distribution ~ 4 minuter).
Following oral administration, naloxone is barely detectable in plasma; following sublingual administration of Suboxone, plasma naloxone concentrations are low and decline rapidly.
Efter sublingual administrering av Suboxone är plasmakoncentrationen av naloxon låg och sjunker snabbt.
Naloxone has a mean half-life from plasma of 1.2 hours.
Naloxon har en genomsnittlig halveringstid i plasma på 1, 2 timmar.
Special populations:
Särskilda populationer:
Renal elimination plays a relatively small role (~30%) in the overall clearance of Suboxone.
Renal eliminering spelar en relativt liten roll (~30%) för Suboxones totala clearance.
No dose modification based on renal function is required but caution is recommended when dosing subjects with severe renal impairment.
Inga dosjusteringar baserade på njurfunktion krävs men försiktighet rekommenderas när patienter med svår njurfunktionsnedsättning ska doseras.
Hepatic elimination plays a relatively large role (~70%) in the overall clearance of Suboxone and the action of buprenorphine may be prolonged in subjects with impaired hepatic clearance.
Hepatisk eliminiering spelar en relativt stor roll (~70%) för Suboxones totala clearance och verkan av buprenorfin kan bli förlängd hos patienter med nedsatt lever clearance.
Lower initial Suboxone doses and cautious titration of dosage may be required in patients with mild to moderate hepatic dysfunction.
Lägre inledningsdos av Suboxone och försiktig titrering av doseringen kan behövas hos patienter med mild till måttlig leverfunktionsnedsättning.
Suboxone is contraindicated in patients with severe hepatic dysfunction (see section 4.3).
5. 3 Prekliniska säkerhetsuppgifter
Undesirable effects were based on the known pharmacological activity of opioid agonistic and/ or antagonistic substances.
Biverkningar baserades på den kända farmakologiska aktiviteten hos opioid- agonist - och/ eller antagonistsubstanser.
The combination (4:1) of buprenorphine hydrochloride and naloxone hydrochloride was not mutagenic in a bacterial mutation assay (Ames test), and was not clastogenic in an in vitro cytogenetic assay in human lymphocytes or in an intravenous micronucleus test in the rat.
Kombinationen (4: 1) av buprenorfinhydroklorid och naloxonhydroklorid var inte mutagen i en bakteriell mutationstest (Ames test) och var inte klastogen i en cytogenetisk in vitro test av humana lymfocyter eller i en intravenös mikrokärntest hos råtta.
Reproduction studies by oral administration of buprenorphine: naloxone (ratio 1:1) indicated that embryolethality occurred in rats in the presence of maternal toxicity at all doses.
Reproduktionsstudier med peroral administrering av buprenorfin: naloxon (ratio 1: 1) tyder på att embryoletalitet förekom hos råtta vid förekomst av toxicitet hos moderdjuret för alla doser.