natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Warning signs of fluid or electrolyte imbalance are dry mouth, thirst, weakness, lethargy, drowsiness, restlessness, muscle pain or cramps, muscular fatigue, hypotension, oliguria, tachycardia, and gastrointestinal disturbances such as nausea or vomiting (see section 4.8).
Varningstecken på vätske - eller elektrolytobalans är muntorrhet, törst, svaghet, letargi, dåsighet, rastlöshet, muskelvärk eller kramper, muskeltrötthet, hypotoni, oliguri, takykardi och gastrointestinala störningar såsom illamående eller kräkningar (se avsnitt 4. 8).
The risk of hypokalaemia is greater in patients with cirrhosis of the liver, patients experiencing brisk diuresis, patients with inadequate oral electrolyte intake and patients receiving concomitant therapy with corticosteroids or adrenocorticotropic hormone (ACTH) (see sections 4.5 and 4.8).
Risken för hypokalemi är större hos patienter med levercirros, patienter med påskyndad diures, patienter med otillräckligt oralt intag av elektrolyter och patienter som får samtidig behandling med kortikosteroider eller adrenokortikotropt hormon (ACTH) (se avsnitten 4. 5 och 4. 8).
Conversely, due to the aliskiren component of Rasilez HCT, hyperkalaemia might occur.
Omvänt kan hyperkalemi inträffa på grund av aliskirenkomponenten i Rasilez HCT.
Although clinically significant hyperkalaemia has not been documented with Rasilez HCT, risk factors for the development of hyperkalaemia include renal insufficiency and/ or heart failure, and diabetes mellitus.
Även om kliniskt signifikant hyperkalemi inte har dokumenterats vid användning av Rasilez HCT är riskfaktorerna för utveckling av hyperkalemi njurinsufficiens och/ eller hjärtsvikt samt diabetes mellitus.
Adequate monitoring of serum potassium in patients at risk is recommended.
Adekvat monitorering av serumkalium rekommenderas hos riskpatienter.
Caution is required when co-administering potassium-sparing diuretics, potassium supplements or potassium-containing salts substitutes with Rasilez HCT (see sections 4.5 and 4.8).
Försiktighet ska iakttas vid samtidig administrering av Rasilez HCT och kaliumsparande diuretika, kaliumtillägg eller saltersättningar som innehåller kalium (se avsnitten 4. 5 och 4. 8).
Thiazides may reduce urinary calcium excretion and cause an intermittent and slight elevation of serum calcium in the absence of known disorders of calcium metabolism.
Tiazider kan minska kalciumutsöndringen i urinen och orsaka en intermittent och lätt förhöjning av serumkalcium om det inte finns några kända störningar i kalciummetabolismen.
Thiazides have been shown to increase the urinary excretion of magnesium, which may result in hypomagnesaemia (see also section 4.5).
Tiazider har visat sig öka urinutsöndringen av magnesium, vilket kan resultera i hypomagnesemi (se även avsnitt 4. 5).
Renal impairment and kidney transplantation When Rasilez HCT is used in patients with impaired renal function, periodic monitoring of potassium, creatinine and uric acid serum levels is recommended.
Nedsatt njurfunktion och njurtransplantation När Rasilez HCT används hos patienter med nedsatt njurfunktion rekommenderas periodisk övervakning av kalium -, kreatinin - och urinsyrenivåerna i serum.
No dosage adjustment is necessary in patients with renal impairment whose GFR is ≥ 30 ml/ min/ 1.73 m2.
Ingen justering av dosen är nödvändig hos patienter med nedsatt njurfunktion och GFR ≥30 ml/ minut/ 1, 73 m2.
However, in patients with mild to moderate renal impairment (GFR ≥ 30 ml/ min/ 1.73 m2 but < 60 ml/ min/ 1.73 m2), Rasilez HCT should be administered with caution.
Hos patienter med lätt till måttligt nedsatt njurfunktion (GFR ≥30 ml/ minut/ 1, 73 m2, men < 60 ml/ minut/ 1, 73 m2) ska emellertid försiktighet iakttas vid administrering av Rasilez HCT.
As for other agents acting on the renin-angiotensin system, caution should be exercised when aliskiren is given in the presence of conditions pre-disposing to kidney dysfunction such as hypovolaemia (e. g. due to blood loss, severe or prolonged diarrhoea, prolonged vomiting, etc.), heart disease, liver disease or kidney disease.
Liksom för andra substanser som påverkar renin- angiotensinsystemet, bör man vara försiktig när aliskiren ges under betingelser som predisponerar för nedsatt njurfunktion såsom hypovolemi (t. ex. på grund av blodförlust, svår eller långvarig diarré, långvariga kräkningar, osv.), hjärtsjukdom, leversjukdom eller njursjukdom.
Hepatic impairment Thiazides should be used with caution in patients with impaired hepatic function or progressive liver disease, since minor alterations of fluid and electrolyte balance may precipitate hepatic coma.
Nedsatt leverfunktion Tiazider ska användas med försiktighet hos patienter med nedsatt leverfunktion eller progressiv leversjukdom, eftersom leverkoma kan framkallas på grund av smärre förändringar av vätske - och elektrolytbalansen.
There is no clinical experience with Rasilez HCT in patients with hepatic impairment.
Klinisk erfarenhet saknas från behandling av patienter med nedsatt leverfunktion med Rasilez HCT.
Moderate P-gp inhibitors Co-administration of aliskiren 300 mg with ketoconazole 200 mg resulted in a 76% increase in aliskiren AUC but P-gp inhibitors such as ketoconazole are expected to increase tissue concentrations
4 Måttliga hämmare av P- gp Samtidig behandling med aliskiren 300 mg och ketokonazol 200 mg resulterade i en 76% ökning av AUC för aliskiren, men hämmare av P- gp t ex ketokonazol förväntas öka vävnadskoncentrationerna mer än plasmakoncentrationerna.
Aortic and mitral valve stenosis, obstructive hypertrophic cardiomyopathy As with other vasodilators, special caution is indicated in patients suffering from aortic or mitral stenosis, or obstructive hypertrophic cardiomyopathy.
Aorta - och mitralisstenos, obstruktiv hypertrofisk kardiomyopati Som vid andra kärlvidgande medel ska särskild försiktighet iakttas hos patienter som lider av aorta - eller mitralisstenos eller obstruktiv hypertrofisk kardiomyopati.
Renal artery stenosis and renovascular hypertension No controlled clinical data are available on the use of Rasilez HCT in patients with unilateral or bilateral renal artery stenosis, or stenosis to a solitary kidney.
Njurartärstenos och renovaskulär hypertoni Det finns inga kontrollerade kliniska data från användning av Rasilez HCT på patienter med unilateral eller bilateral njurartärstenos eller stenos vid en kvarvarande njure.
However, as with other agents acting on the renin-angiotensin system, there is an increased risk of renal insufficiency, including renal failure, when patients with renal artery stenosis are treated with aliskiren.
Det finns emellertid, liksom för andra substanser som påverkar renin- angiotensinsystemet, en ökad risk för njurinsufficiens, inklusive njursvikt, när patienter med njurartärstenos behandlas med aliskiren.
Metabolic and endocrine effects Thiazide therapy may impair glucose tolerance.
Metabola och endokrina effekter Tiazidbehandling kan försämra glukostoleransen.
In diabetic patients dosage adjustments of insulin or oral hypoglycaemic agents may be required.
Hos diabetiker kan dosen behöva justeras för insulin eller orala hypoglykemiläkemedel.
Latent diabetes mellitus may occur during thiazide therapy.
Latent diabetes mellitus kan inträffa vid tiazidbehandling.
To date, no data are available from clinical studies that were specifically-designed to evaluate the safety of Rasilez HCT in diabetic patients.
Det finns för närvarande inga data från kliniska studier, som varit specifikt utformade för att utvärdera säkerheten med Rasilez HCT hos diabetespatienter.
Increases in cholesterol and triglyceride levels have been associated with thiazide diuretic therapy.
Förhöjda kolesterol - och triglyceridvärden har setts vid behandling med tiaziddiuretika.
Hyperuricaemia may occur or frank gout may be precipitated in certain patients receiving thiazide therapy.
Hyperurikemi kan inträffa eller ren gikt framkallas hos vissa patienter som behandlas med tiazider.
General In the event of severe and persistent diarrhoea, Rasilez HCT therapy should be stopped.
Allmänt Om svår och ihållande diarré uppstår ska behandlingen med Rasilez HCT avbrytas.
Hypersensitivity reactions to hydrochlorothiazide may occur in patients with or without a history of allergy or bronchial asthma, but are more likely in patients with such a history.
Överkänslighetsreaktioner mot hydroklortiazid kan inträffa hos patienter med eller utan anamnes på allergi eller bronkialastma, men är mer troliga hos patienter med detta i anamnesen.
Exacerbation or activation of systemic lupus erythematosus has been reported with the use of thiazide diuretics.
Försämring eller aktivering av systemisk lupus erythematosus har rapporterats vid användning av tiaziddiuretika.
Excipients Rasilez HCT contains lactose.
Hjälpämnen Rasilez HCT innehåller laktos.
Medicinal products affecting potassium:
Läkemedel som påverkar kaliumvärdet:
The potassium-depleting effect of hydrochlorothiazide is attenuated by the potassium-sparing effect of aliskiren.
Hydroklortiazids kaliumuttömmande effekt dämpas av aliskirens kaliumsparande effekt.
However, this effect of hydrochlorothiazide on serum potassium would be expected to be potentiated by other medicinal products associated with potassium loss and hypokalaemia (e. g. other kaliuretic diuretics, laxatives, amphotericin, carbenoxolone, penicillin G sodium, corticosteroids, ACTH, salicylic acid derivatives).
Denna effekt hos hydroklortiazid på serumkalium kan emellertid förstärkas av andra läkemedel som förknippas med kaliumförlust och hypokalemi (t. ex. andra kaliuretiska diuretika, laxermedel, amfotericin, karbenoxolon, penicillin G- natrium, kortikosteroider, ACTH och salicylsyraderivat).
Conversely, based on experience with the use of other medicinal products that blunt the renin-angiotensin system (RAS), concomitant use of potassium-sparing diuretics, potassium supplements, salt substitutes containing potassium or other medicinal products that may increase serum potassium levels (e. g. heparin sodium) may lead to increases in serum potassium.
Omvänt kan, baserat på erfarenheterna från användning av andra läkemedel som påverkar renin- angiotensinsystemet (RAS), kaliumvärdet i serum öka vid samtidig användning av kaliumsparande diuretika, kaliumtillägg, saltersättningar som innehåller kalium eller andra läkemedel som kan öka kaliumnivåerna i serum (t. ex. heparin).
Adequate monitoring of serum potassium in patients at risk is recommended (see sections 4.4 and 4.8).
Adekvat monitorering av serumkalium rekommenderas hos riskpatienter (se avsnitten 4. 4 och 4. 8).
5 Other antihypertensive agents:
5 Läkemedel som påverkas av serumkaliumstörningar:
Additional information on aliskiren interactions Aliskiren has no known clinically relevant interactions with medicinal products commonly used to treat hypertension or diabetes.
Ytterligare information om interaktioner med aliskiren Aliskiren har inga kända kliniskt relevanta interaktioner med läkemedel som vanligen används vid behandling av hypertoni eller diabetes.
Compounds that have been investigated in aliskiren clinical pharmacokinetic studies include acenocoumarol, atenolol, celecoxib, fenofibrate, pioglitazone, allopurinol, isosorbide-5-mononitrate, irbesartan, digoxin, ramipril, valsartan, metformin, amlodipine, atorvastatin, cimetidine and hydrochlorothiazide.
Substanser som har undersökts i kliniska farmakokinetikstudier av aliskiren inkluderar acenokumarol, atenolol, celecoxib, fenofibrat, pioglitazon, allopurinol, isosorbid- 5- mononitrat, irbesartan, digoxin, ramipril, valsartan, metformin, amlodipin, atorvastatin, cimetidin och hydroklortiazid.
As a result no dose adjustment for aliskiren or these co-administered medicinal products is necessary.
Därför behöver inte dosen justeras för aliskiren eller för dessa samtidigt administrerade läkemedel.
P-glycoprotein interactions:
Interaktioner med P- glykoprotein:
MDR1/ Mdr1a/ 1b (P-gp) was found to be the major efflux system involved in intestinal absorption and biliary excretion of aliskiren in preclinical studies.
MDR1/ Mdr1a/ 1b (P- gp) har i prekliniska studier konstaterats vara det huvudsakliga aktiva transportsystemet involverat i absorption i tarmen och utsöndring via gallan av aliskiren.
John’ s wort, rifampicin) might therefore decrease the bioavailability of aliskiren.
Inducerare av P- gp (Johannesört, rifampicin) skulle därför kunna minska biotillgängligheten av aliskiren.
Although this has not been investigated for aliskiren, it is known that P-gp also controls tissue uptake of a variety of substrates and P-gp inhibitors can increase the tissue-to-plasma concentration ratios.
Även om detta inte har undersökts för aliskiren, är det känt att P- gp också kontrollerar vävnadsupptag för en mängd av substrat och hämmare av P- gp kan öka koncentrationsförhållandena vävnad- till- plasma.
P-gp potent inhibitors:
Kraftiga hämmare av P- gp:
A single dose drug interaction study in healthy subjects has shown that ciclosporin (200 and 600 mg) increases Cmax of aliskiren 75 mg approximately 2.5-fold and AUC approximately 5-fold.
I en läkemedelsinteraktionsstudie på friska frivilliga visades att enkeldoser av ciklosporin (200 och 600 mg) ökar Cmax för aliskiren 75 mg med ungefär en faktor 2, 5 och AUC med ungefär en faktor 5.
Moderate P-gp inhibitors:
Måttliga hämmare av P- gp:
Co-administration of ketoconazole (200 mg) with aliskiren (300 mg) resulted in an 80% increase in plasma levels of aliskiren (AUC and Cmax).
Samtidig administrering med ketokonazol (200 mg) och aliskiren (300 mg) resulterade i en 80% ökning av plasmanivåerna för aliskiren (AUC och Cmax).
Therefore, caution should be exercised when aliskiren is administered with ketoconazole or other moderate P-gp inhibitors (itraconazol, clarithromycin, telithromycin, erythromycin, amiodarone).
Försiktighet skall därför iakttas vid samtidig behandling med aliskiren och ketokonazol eller andra måttliga hämmare av P- gp (itrakonazol, klaritromycin, telitromycin, erytromycin, amiodaron).
P-gp substrates or weak inhibitors:
Substrat för eller svaga hämmare av P- gp:
Grapefruit juice:
Grapefruktjuice:
When aliskiren was co-administered with furosemide, the AUC and Cmax of furosemide were reduced by 28% and 49%, respectively.
När aliskiren gavs tillsammans med furosemid minskade AUC - och Cmax- värdena för furosemid med 28% respektive 49%.
Non-steroidal anti-inflammatory drugs (NSAIDs):
6 Icke- steroida antiinflammatoriska medel (NSAID):
As with other agents acting on the renin-angiotensin system, NSAIDs may reduce the anti-hypertensive effect of aliskiren.
Liksom andra substanser som påverkar renin - angiotensinsystemet, kan NSAID minska den antihypertensiva effekten av aliskiren.
The effects of aliskiren on warfarin pharmacokinetics have not been evaluated.
Aliskirens effekter på farmakokinetiken hos warfarin har inte utvärderats.
Food interactions:
Interaktioner med mat:
Meals with a high fat content have been shown to reduce the absorption of aliskiren substantially.
Måltider med ett högt fettinnehåll har visat sig minska absorptionen av aliskiren avsevärt.
Potentiation of orthostatic hypotension may occur.
Ortostatisk hypotoni kan eventuellt förstärkas.
Antidiabetic medicinal products (oral agents and insulins):
Antidiabetesmedel (orala medel och insulin):
Dosage adjustment of the antidiabetic medicinal product may be required (see section 4.4).
Dosen av antidiabetesmedlet kan behöva justeras (se avsnitt 4. 4).
Cholestyramine and colestipol resins:
Kolestyramin och kolestipolresiner:
Absorption of hydrochlorothiazide is impaired in the presence of anionic exchange resins.
Absorptionen av hydroklortiazid är nedsatt vid närvaro av anjonbyteshartser.
Thiazide-induced hypokalaemia or hypomagnesaemia favour the onset of digitalis-induced cardiac arrhythmias (see section 4.4).
Tiazidinducerad hypokalemi eller hypomagnesemi främjar uppkomst av digitalisinducerade hjärtarytmier (se avsnitt 4. 4).
The administration of an NSAID may reduce the diuretic, natriuretic and antihypertensive effects of thiazide diuretics in some patients.
Administrering av NSAID kan minska de diuretiska, natriuretiska och antihypertensiva effekterna av tiaziddiuretika hos vissa patienter.
Pressor amines (e. g. noradrenaline):
Pressoraminer (t. ex. noradrenalin):
The effect of pressor amines may be decreased.
Effekten hos pressoraminer kan reduceras.
Antigout medicine:
Läkemedel mot gikt:
Dosage adjustments of antigout medications may be necessary as hydrochlorothiazide may raise the level of serum uric acid.
Dosen för läkemedel mot gikt kan behöva justeras, eftersom hydroklortiazid kan öka urinsyrenivån i serum.
Increase in dosage of probenecid or sulfinpyrazone may be necessary.
Dosen för probenecid eller sulfinpyrazon kan behöva ökas.
Co-administration of thiazide diuretics may increase the incidence of hypersensitivity reactions to allopurinol.
Samtidig administrering av tiaziddiuretika kan öka incidensen av överkänslighetsreaktioner mot allopurinol.
Thiazide diuretics may increase serum calcium levels due to decreased excretion.
På grund av minskad utsöndring, kan tiaziddiuretika öka kalciumnivåerna i serum.
If calcium supplements or calcium-sparing medicinal products (e. g. vitamin D therapy) must be prescribed, serum calcium levels should be monitored and calcium dosage adjusted accordingly.
Om kalciumtillägg eller kalciumsparande läkemedel (t. ex. vitamin D) måste förskrivas bör kalciumnivåerna i serum kontrolleras och kalciumdosen justeras i enlighet därmed.
Curare derivatives (e. g. tubocurarine):
Kurarederivat (t. ex. tubokurarin):
The effect of non-depolarising skeletal muscle relaxants may be potentiated by hydrochlorothiazide.
Effekten hos icke- depolariserande skelettmuskelrelaxantia kan förstärkas av hydroklortiazid.
The hyperglycaemic effect of beta blockers and diazoxide may be enhanced by thiazides.
Den hyperglykemiska effekten av betablockerare och diazoxid kan öka av tiazider.
Anticholinergic agents (e. g. atropine, biperiden) may increase the bioavailability of thiazide- type diuretics by decreasing gastrointestinal motility and stomach-emptying rate.
Antikolinerga medel (t. ex. atropin, biperiden) kan öka biotillgängligheten hos diuretika av tiazidtyp genom att minska rörligheten i mage/ tarm och sänka magtömningshastigheten.
Thiazides may increase the risk of adverse effects caused by amantadine.
Tiazider kan öka risken för biverkningar på grund av amantadin.
Thiazides may reduce the renal excretion of cytotoxic medicinal products (e. g. cyclophosphamide, methotrexate) and potentiate their myelosuppressive effects.
Tiazider kan minska den renala utsöndringen av cytotoxiska medel (t. ex. cyklofosfamid, metotrexat) och förstärka deras myelosuppressiva effekter.
4.6 Pregnancy and lactation
7 4. 6 Graviditet och amning
Aliskiren was not teratogenic in rats or rabbits (see section 5.3).
Aliskiren har inte visat teratogen effekt hos råtta eller kanin (se avsnitt 5. 3).
Other substances that act directly on the RAS have been associated with serious foetal malformations and neonatal death when used during second and third trimesters.
Andra substanser som verkar direkt på RAS har orsakat allvarliga fostermissbildningar och neonatal död vid användning under andra och tredje trimestern av graviditet.
7 Prolonged exposure to thiazides during the third trimester of pregnancy can reduce maternal plasma volume as well as uteroplacental blood flow, which may cause a foeto-placental ischaemia and growth retardation.
Förlängd exponering för tiazider under tredje trimestern av graviditet kan minska både maternell plasmavolym och det uteroplacentala blodflödet, vilket kan leda till fetoplacentär ischemi och tillväxthämning.
Moreover, rare cases of hypoglycaemia and thrombocytopenia in neonates have been reported following exposure near term.
Dessutom har sällsynta fall av neonatal hypoglykemi och trombocytopeni rapporterats efter exponering nära fullgångenhet.
No specific clinical studies have been performed with this combination, therefore Rasilez HCT should not be used during the first trimester of pregnancy or in women planning to become pregnant and is contraindicated during the second and third trimesters (see section 4.3).
Inga specifika kliniska studier har utförts med denna kombination och därför ska Rasilez HCT inte användas under första trimestern av graviditet eller av kvinnor som planerar graviditet och är kontraindicerat under den andra och tredje trimestern (se avsnitt 4. 3).
Lactation Rasilez HCT is contraindicated during lactation (see section 4.3).
Amning Rasilez HCT är kontraindicerat under amning (se avsnitt 4. 3).
Thiazides appear in human milk and may inhibit lactation.
Tiazider återfinns i human bröstmjölk och kan hämma amningen.
They can produce adverse biological effects including hypokalaemia, haemolysis (glucose-6-phosphate dehydrogenase (G6PD) defect) and hypersensitivity due to sulphonamide properties.
De kan orsaka negativa biologiska effekter, inklusive hypokalemi, hemolys (glukos- 6- fosfatdehydrogenas - (G6PD -) defekt) och överkänslighetsreaktioner på grund av sulfonamids egenskaper.
Rasilez HCT is unlikely to affect the ability to drive and use machines.
Rasilez HCT påverkar troligen inte förmågan att köra bil och använda maskiner.
Aliskiren/ hydrochlorothiazide combination The safety of Rasilez HCT has been evaluated in 9 clinical trials with more than 3,900 patients, including over 700 treated for over 6 months, and 190 for over 1 year.
Aliskiren/ hydroklortiazid i kombination Säkerheten hos Rasilez HCT har studerats i 9 kliniska prövningar på mer än 3 900 patienter, varav fler än 700 har behandlats i över 6 månader och 190 i över 1 år.
Treatment with Rasilez HCT had an overall incidence of adverse experiences at doses up to 300 mg/ 25 mg similar to placebo.
Behandling med Rasilez HCT resulterade i en total förekomst av biverkningar som liknade den som sågs vid placebo i doser upp till 300 mg/ 25 mg.
The frequency of adverse reactions listed below is defined using the following convention: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000); very rare (< 1/ 10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Biverkningarna nedan är indelade enligt följande konvention om frekvens: mycket vanliga (≥1/ 10), vanliga (≥1/ 100, < 1/ 10), mindre vanliga (≥1/ 1 000, < 1/ 100), sällsynta (≥1/ 10 000, < 1/ 1 000), mycket sällsynta (< 1/ 10 000), ingen känd frekvens (kan inte beräknas från tillgängliga data).
Diarrhoea:
Diarré:
Diarrhoea is a dose-related adverse drug reaction for aliskiren.
Diarré är en dosrelaterad biverkning av aliskiren.
In controlled clinical trials, the incidence of diarrhoea in Rasilez HCT-treated patients was 1.3% compared to 1.4% for aliskiren- or 1.9% for hydrochlorothiazide-treated patients.
I kontrollerade kliniska prövningar var förekomsten av diarré under behandling med Rasilez HCT 1, 3% jämfört med 1, 4% hos de patienter som fick aliskiren eller 1, 9% hos de som fick hydroklortiazid.
Serum potassium:
8 Serumkalium:
In a large placebo-controlled clinical trial, the opposite effects of aliskiren (150 mg or 300 mg) and hydrochlorothiazide (12.5 mg or 25 mg) on serum potassium approximately balanced each other in many patients.
I en stor placebokontrollerad klinisk prövning balanserade de motsatta effekterna av aliskiren (150 mg eller 300 mg) och hydroklortiazid (12, 5 mg eller 25 mg) på serumkalium i stort sett varandra hos många patienter.
Periodic determinations of serum potassium to detect possible electrolyte imbalance should be performed in patients at risk at appropriate intervals (see sections 4.4 and 4.5).
Periodisk bestämning av serumkalium bör ske med lämpliga intervall hos riskpatienter, för att upptäcka eventuell elektrolytobalans (se avsnitten 4. 4 och 4. 5).
8 Additional information on individual components Adverse reactions previously reported with one of the individual components may occur with Rasilez HCT even if not observed in clinical trials.
Ytterligare information om de enskilda komponenterna Biverkningar som tidigare rapporterats med en av de individuella komponenterna kan inträffa med Rasilez HCT, även om de inte observerats i kliniska prövningar.