natgillin/translations-raw huggingface dataset:
decreased appetite, increased appetite hypertriglyceridaemia, anorexia
minskad aptit, ökad aptit hypertriglyceridemi, anorexia
20 Efavirenz+emtricitabine+tenofovir disoproxil fumarate (n=257) General disorders and administration site conditions:
Allmänna symtom och/ eller symtom vid administreringsstället:
fatigue, fever asthenia, feeling drunk
trötthet, feber asteni, känsla av onykterhet
abnormal dreams nightmares, depression, insomnia, sleep disorder, euphoric mood
onormala drömmar mardrömmar, depression, insomnia, sömnstörningar, euforiskt humör
paranoia, psychomotor agitation, delusion, confusional state, anxiety, aggression, nervousness, disorientation
paranoia, psykomotorisk oro, inbillning, förvirrat tillstånd, oro, aggression, nervositet, desorientering
Laboratory test abnormalities:
23 Avvikande laboratorievärden:
Liver enzymes: in a 144-week clinical study (GS-01-934), elevations of aspartate aminotransferase (AST > 5 times ULN (upper limit of normal)) and of alanine aminotransferase (ALT > 5 times ULN) were reported in 3% and 2% of patients treated with efavirenz, emtricitabine, and tenofovir disoproxil fumarate (n=257) and 3% and 3% of patients treated with efavirenz and fixed-dose zidovudine/ lamivudine (n=254), respectively.
I en 144- veckors studie (GS- 01- 934), rapporterades förhöjningar av aspartataminotransferas (ASAT > 5 gånger över den övre gränsen för normalvärdet (ULN)) och alaninaminotransferas (ALAT) > 5 gånger över den övre gränsen för normalvärdet (ULN)), hos 3% respektive 2% av patienterna som behandlats med efavirenz, emtricitabin och tenofovirdisoproxilfumarat (n=257) och hos 3% av patienterna som behandlats med efavirenz och fast dos av zidovudin/ lamivudin (n=254).
Adverse reactions associated with the individual components of Atripla The adverse reactions from clinical study and post-marketing experience with the individual components of Atripla in antiretroviral combination therapy are listed in Table 4 below by body system organ class and frequency.
Biverkningar associerade med de enskilda komponenterna i Atripla Biverkningarna från kliniska studier och erfarenheter efter godkännandet med de enskilda komponenterna i Atripla vid antiretroviral kombinationsbehandling redovisas i tabell 4 enligt organsystem och frekvens.
The most notable adverse reactions that have been reported in clinical studies with efavirenz are rash and nervous system symptoms.
De mest påtagliga biverkningarna som har rapporterats i kliniska studier med efavirenz är utslag och centralnervösa symtom.
The administration of efavirenz with food may increase efavirenz exposure and may lead to an increase in the frequency of adverse reactions (see section 4.4).
Administrering av efavirenz tillsammans med föda kan öka exponeringen av efavirenz, vilket kan leda till en ökad biverkningsfrekvens (se avsnitt 4. 4).
There have been post-marketing reports in association with tenofovir disoproxil fumarate of renal and urinary disorders including renal failure, proximal tubulopathy (including Fanconi syndrome), acute tubular necrosis and nephrogenic diabetes insipidus.
Erfarenheter efter godkännandet av tenofovirdisoproxilfumarat inkluderar rubbningar i njur - och urinvägsfunktion, inklusive njursvikt, proximal tubulopati (inklusive Fanconis syndrom), akut tubulär nekros och nefrogen diabetes insipidus.
Adverse reactions associated with the individual components of Atripla based on clinical study and post-marketing safety experience
Biverkningar associerade med de enskilda komponenterna i Atripla, baserat på en klinisk studie och erfarenheter efter godkännandet.
Common Uncommon Nervous system disorders:
Vanliga Mindre vanliga Centrala och perifera nervsystemet:
neutropenia anaemia
neutropeni anemi
Uncommon vertigo
Mycket vanliga
headache dizziness
huvudvärk
21
Vanliga
Efavirenz
somnolens, huvudvärk, yrsel störd uppmärksamhet, yrsel
Emtricitabine
Mindre vanliga konvulsioner, amnesi, onormalt tänkande, ataxi, onormal koordination, agitation Okända * Ögon:
Tenofovir disoproxil fumarate
cerebellära koordinations - och balansstörningar
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders:
Mindre vanliga dimsyn Öron och balansorgan:
Not known* Gastrointestinal disorders:
Okända * Magtarmkanalen:
Common diarrhoea, vomiting, abdominal pain, nausea Uncommon pancreatitis acute
diarré, kräkningar,
elevated amylase including elevated pancreatic amylase, elevated serum lipase, vomiting, abdominal pain, dyspepsia
förhöjt amylas inklusive
Not known* Renal and urinary disorders:
buksmärta, illamående förhöjt pankreasamylas, förhöjt serumlipas, kräkningar, buksmärta, dyspepsi Mindre vanliga akut pankreatit Okända * Njurar och urinvägar:
Not known* Skin and subcutaneous tissue disorders:
Okända *
Very common rash (all grades, 18%)
Mycket vanliga utslag (alla grader, 18%) Vanliga
renal failure (acute and chronic), acute tubular necrosis, proximal renal tubulopathy including Fanconi syndrome, nephritis, acute interstitial nephritis, nephrogenic diabetes insipidus, increased creatinine, proteinuria
allergisk reaktion, vesikulobullösa hudutslag, pustulösa hudutslag, makulopapulösa hudutslag, utslag, klåda, urtikaria, missfärgning av huden (hyperpigmentering)
Common pruritus Uncommon Stevens-Johnson syndrome, erythema multiforme, severe rash (< 1%)
Stevens- Johnson syndrom, erythema multiforme, svåra utslag (< 1%)
Not known* photoallergic dermatitis Musculoskeletal and connective tissue disorders:
Okända * Muskuloskeletala Mycket vanliga Okända *
Very common Not known* Metabolism and nutrition disorders:
fotoallergisk dermatit systemet och bindväv:
rhabdomyolysis, osteomalacia (manifested as bone pain and infrequently contributing to fractures), muscular weakness, myopathy
utslag rabdomyolys, osteomalaci (manifesterad som skelettsmärta och som i sällsynta fall bidrar till frakturer), muskelsvaghet, myopati
Not known*
Vanliga trötthet smärta, asteni
lactic acidosis, hypokalaemia
laktacidos, hypokalemi
Emtricitabine
Okända * Immunsystemet:
Tenofovir disoproxil fumarate
Mindre vanliga hypersensitivitet Lever och gallvägar:
Common Not known*
Vanliga förhöjt serumaspartatamino - transferas (ASAT) och/ eller förhöjt serumalanineamino - transferas (ALAT), hyperbilirubinemi Mindre vanliga akut hepatit
Immune system disorders:
Okända * leversvikt Reproduktionsorgan och bröstkörtel:
Uncommon
Mindre vanliga gynekomasti
hypersensitivity
hepatit, förhöjda transaminaser, leversteatos
Hepatobiliary disorders:
25 Psykiska störningar:
Not known*
Efavirenz
hepatic failure
Emtricitabin
Uncommon Psychiatric disorders:
Tenofovirdisoproxilfumarat
depression (severe in 1.6%), anxiety, abnormal dreams, insomnia
depression (svåra hos 1, 6%), oro, onormala drömmar, insomnia
suicide attempt, suicide ideation, mania, paranoia, hallucination, euphoric mood, affect lability, confusional state, aggression
Mindre vanliga suicidförsök, suicidföreställningar, mani, paranoia, hallucinationer, euforiskt humör, påverkad labilitet, förvirrat tillstånd, aggression Okända *
completed suicide, psychosis, delusion, neurosis
självmord, psykos, inbillning, neuros
* These adverse reactions have been identified through post-marketing safety surveillance and the frequency is not known.
* Dessa biverkningar har identifierats genom säkerhetsuppföljning efter introduktion av läkemedlet på marknaden, där frekvensen inte är känd.
The following adverse reactions, listed under the body system headings above, may occur as a consequence of proximal renal tubulopathy: rhabdomyolysis, osteomalacia (manifested as bone pain and infrequently contributing to fractures), hypokalaemia, muscular weakness, myopathy and hypophosphataemia.
Följande biverkningar, listade under organsystemrubrikerna ovan, kan förekomma som följd av proximal renal tubulopati: rabdomyolys, osteomalaci (manifesterad som skelettsmärta och som i sällsynta fall bidrar till frakturer), hypokalemi, muskelsvaghet, myopati och hypofosfatemi.
These events are not considered to be causally associated with tenofovir disoproxil fumarate therapy in the absence of proximal renal tubulopathy.
I frånvaro av proximal renal tubulopati anses det inte finnas något orsakssamband mellan dessa händelser och behandling med tenofovirdisoproxilfumarat.
Rash with efavirenz: rashes are usually mild-to-moderate maculopapular skin eruptions that occur within the first two weeks of initiating therapy with efavirenz.
Utslagen är vanligen milda till måttliga makulopapulära hudutslag som uppträder inom de första två veckorna efter att behandlingen med efavirenz inletts.
In clinical studies, 1.7% of patients treated with efavirenz discontinued therapy because of rash.
I kliniska studier avbröt 1, 7% av patienterna sin behandling med efavirenz på grund av utslag.
Efavirenz can be reinitiated in patients interrupting therapy because of rash.
Efavirenz kan återinsättas hos patienter som avbrutit behandlingen på grund av utslag.
Use of appropriate antihistamines and/ or corticosteroids is recommended when efavirenz is restarted.
Användning av lämpliga antihistaminer och/ eller kortikosteroider rekommenderas när efavirenz återinsätts.
Experience with efavirenz in patients who discontinued other antiretroviral agents of the non-nucleoside reverse transcriptase inhibitor (NNRTI) class is limited.
Erfarenheten av efavirenz hos patienter som avbrutit behandling med andra antiretrovirala läkemedel i icke- nukleosid omvänt transkriptas hämmare (NNRTI) - klassen är begränsad.
Nine of these patients
19 patienter som avbrutit behandling med nevirapin på grund av utslag har behandlats med efavirenz.
23 developed mild-to-moderate rash while receiving therapy with efavirenz, and two discontinued because of rash.
Nio av dessa patienter utvecklade milda till måttliga utslag under behandling med efavirenz och två avbröt behandlingen på grund av utslag.
Psychiatric symptoms with efavirenz: patients with a history of psychiatric disorders appear to be at greater risk of serious psychiatric adverse reactions listed in the efavirenz column of Table 4 with the frequency of events ranging from 0.3% for manic reactions to 2.0% for both severe depression and suicidal ideation.
Patienter med psykiska störningar i anamnesen verkar ha större risk att få de allvarliga psykiska biverkningarna som finns listade i kolumnen för efavirenz, tabell 4, med en frekvens för händelserna från 0, 3% för maniska reaktioner till 2, 0% för allvarlig depression och självmordstankar.
Nervous system symptoms with efavirenz: in clinical controlled studies, nervous system symptoms of moderate-to-severe intensity were experienced by 19.4% of patients compared to 9.0% of patients receiving control regimens.
I kliniska kontrollerade studier upplevde 19, 4% av patienterna centralnervösa symtom med måttlig till svår intensitet jämfört med 9, 0% av patienterna som behandlades med kontrollregimer.
These symptoms were severe in 2.0% of patients receiving efavirenz 600 mg daily and in 1.3% of patients receiving control regimens.
Dessa symtom var svåra hos 2, 0% av patienterna som behandlades med efavirenz 600 mg dagligen och hos 1, 3% av patienterna som behandlades med kontrollregimer.
In clinical studies 2.1% of patients treated with 600 mg of efavirenz discontinued therapy because of nervous system symptoms.
I kliniska studier avbröt 2, 1% av patienterna som behandlades med 600 mg efavirenz behandlingen på grund av centralnervösa symtom.
Nervous system symptoms usually begin during the first one or two days of therapy and generally resolve after the first two to four weeks.
Centralnervösa symtom börjar vanligen under behandlingens första eller andra dag och försvinner vanligen efter de första 2 - 4 veckorna.
Nervous system symptoms may occur more frequently when efavirenz is taken concomitantly with meals possibly due to increased efavirenz plasma levels (see section 5.2).
Centralnervösa symtom kan inträffa oftare när efavirenz tas i samband med måltider möjligen beroende på förhöjda plasmanivåer av efavirenz (se avsnitt 5. 2).
Dosing at bedtime seems to improve the tolerability of these symptoms (see section 4.2).
Dosering vid sänggående verkar förbättra toleransen för dessa symtom (se avsnitt 4. 2).
Analysis of long-term data from a clinical study (median follow-up 180 weeks, 102 weeks and 76 weeks for patients treated with efavirenz + zidovudine + lamivudine, efavirenz + indinavir, and indinavir + zidovudine + lamivudine, respectively) showed that, beyond 24 weeks of therapy, the incidences of new-onset nervous system symptoms among efavirenz-treated patients were generally similar to those in the control arm.
26 Analyser av långtidsdata från en klinisk studie (uppföljning efter i median 180 veckor, 102 veckor och 76 veckor för patienter behandlade med efavirenz + zidovudin + lamivudin, efavirenz + indinavir respektive indinavir + zidovudin + lamivudin) visade att efter 24 veckors behandling var incidensen av nydebuterade centralnervösa symtom hos patienter behandlade med efavirenz generellt likartade med de i kontrollgruppen.
Lactic acidosis: lactic acidosis, usually associated with hepatic steatosis, has been reported with the use of nucleoside analogues (see section 4.4).
Laktacidos, vanligtvis förenad med leversteatos, har rapporterats vid användning av nukleosidanaloger (se avsnitt 4. 4).
HIV/ HBV or HCV co-infected patients:
Patienter med samtidig infektion med hiv och hepatit B - eller C- virus:
Only a limited number of patients were co-infected with HBV (n=13) or HCV (n=26) in study GS-01-934.
Endast ett begränsat antal patienter var samtidigt infekterade med HBV (n=13) eller HCV (n=26) i studie GS- 01- 934.
The adverse reaction profile of efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate in patients co-infected with HIV/ HBV or HIV/ HCV was similar to that observed in patients infected with HIV without co-infection.
Biverkningsprofilen för efavirenz, emtricitabin och tenofovirdisoproxilfumarat hos hiv- infekterade patienter med samtidig HBV - eller HCV- infektion liknade den som har observerats hos hiv- infekterade patienter utan samtidig HBV/ HCV- infektion.
However, as would be expected in this patient population, elevations in AST and ALT occurred more frequently than in the general HIV infected population.
Som väntat i denna patientpopulation inträffade dock förhöjt ASAT och ALAT oftare än i den allmänna hiv- infekterade populationen.
Amylase: in clinical studies, asymptomatic increases in serum amylase levels > 1.5 times the ULN were seen in 10% of patients treated with efavirenz and 6% of patients treated with control regimens.
I kliniska studier sågs asymtomatisk förhöjning av serumamylasnivå som var 1, 5 gånger större än den övre gränsen för normalvärdet (ULN) hos 10% av patienter behandlade med efavirenz och hos 6% av patienter behandlade med kontrollbehandling.
Lipids, lipodystrophy and metabolic abnormalities: combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin-resistance, hyperglycaemia and hyperlactataemia (see section 4.4).
Antiretroviral kombinationsterapi har associerats med metabola avvikelser som hypertriglyceridemi, hyperkolesterolemi, insulinresistens, hyperglykemi och hyperlaktatemi (se avsnitt 4. 4).
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump) (see section 4.4).
Antiretroviral kombinationsterapi har associerats med omfördelning av kroppsfett (lipodystrofi) hos hiv- patienter inklusive förlust av perifert och facialt subkutant fett, ökat intraabdominalt och visceralt fett, brösthypertrofi och dorsocervikal fettansamling (” buffalo hump ”) (se avsnitt 4. 4).
Immune Reactivation Syndrome: in HIV infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of CART, an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
Hos hiv- infekterade patienter med svår immunbrist vid tidpunkten för insättande av antiretroviral kombinationsterapi (CART), kan en inflammatorisk reaktion mot asymtomatiska eller kvarvarande opportunistiska infektioner uppstå (se avsnitt 4. 4).
Cannabinoid test interaction: efavirenz does not bind to cannabinoid receptors.
Efavirenz binder inte till cannabinoidreceptorer.
False positive urine cannabinoid test results have been reported in uninfected volunteers who received efavirenz.
Falskt positiva cannabinoidtestresultat i urin har rapporterats hos icke- infekterade frivilliga som erhöll efavirenz.
False positive test results have only been observed with the CEDIA DAU Multi-Level THC assay, which is
Falska positiva testresultat har endast observerats med CEDIA DAU Multi- Level THC- analys som används för screening.
24 used for screening, and have not been observed with other cannabinoid assays tested including tests used for confirmation of positive results.
Detta har inte observerats med andra testade cannabinoidanalysmetoder inkluderande analysmetoder som används för att bekräfta positiva resultat.
Osteonecrosis: cases of osteonecrosis have been reported, particularly in patients with generally acknowledged risk factors, advanced HIV disease or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Fall av osteonekros har rapporterats, speciellt hos patienter med kända riskfaktorer, framskriden hiv- sjukdom eller långvarig exponering för antiretroviral kombinationsbehandling (CART).
If overdose occurs, the patient must be monitored for evidence of toxicity (see section 4.8), and standard supportive treatment applied as necessary.
Om överdosering inträffar måste patienten övervakas vad gäller tecken på toxicitet (se avsnitt 4. 8) och tillämpa understödjande standardbehandling efter behov.
Up to 30% of the emtricitabine dose and approximately 10% of the tenofovir dose can be removed by haemodialysis.
27 Upp till 30% av emtricitabindosen och cirka 10% av tenofovirdosen kan elimineras med hemodialys.
J05AR06
Virushämmande medel mot hiv- infektioner, kombinationer, ATC- kod J05AR06
Mechanism of action: efavirenz is an NNRTI of HIV-1.
Efavirenz är en NNRTI av hiv- 1.
Efavirenz non-competitively inhibits HIV-1 reverse transcriptase (RT) and does not significantly inhibit human immunodeficiency virus-2 (HIV-2) RT or cellular deoxyribonucleic acid (DNA) polymerases (α, β, γ, and δ).
Efavirenz är en icke- kompetitiv hämmare av hiv- 1 omvänt transkriptas (RT) och hämmar inte signifikant hiv- 2 RT eller cellulära DNA - polymeraser (α, β, γ eller δ).
Tenofovir disoproxil fumarate is converted in vivo to tenofovir, a nucleoside monophosphate (nucleotide) analogue of adenosine monophosphate.
Tenofovirdisoproxilfumarat omvandlas in vivo till tenofovir, som är en nukleosidmonofosfat - (nukleotid) - analog av adenosinmonofosfat.
Emtricitabine triphosphate and tenofovir diphosphate competitively inhibit HIV-1 reverse transcriptase, resulting in DNA chain termination.
Emtricitabintrifosfat och tenofovirdifosfat hämmar hiv- 1 omvänt transkriptas kompetitivt, vilket resulterar i DNA- kedjeavbrott.
Both emtricitabine triphosphate and tenofovir diphosphate are weak inhibitors of mammalian DNA polymerases and there was no evidence of toxicity to mitochondria in vitro and in vivo.
Både emtricitabintrifosfat och tenofovirdifosfat är svaga hämmare av DNA- polymeraserna hos däggdjur och det förelåg inga tecken på mitokondrietoxicitet in vitro eller in vivo.
Antiviral activity in vitro: efavirenz demonstrated antiviral activity against most non-clade B isolates (subtypes A, AE, AG, C, D, F, G, J, and N) but had reduced antiviral activity against group O viruses.
Efavirenz har visat antiretroviral aktivitet mot de flesta non- clade B isolat (subtyp A, AE, AG, C, D, F, G, J, och N) men hade minskad antiretroviral aktivitet mot grupp O- virus.
Emtricitabine displayed antiviral activity against HIV-1 clades A, B, C, D, E, F, and G.
Emtricitabin visade antiretroviral aktivitet mot hiv- 1 clade A, B, C, D, E, F och G.
Tenofovir displayed antiviral activity against HIV-1 clades A, B, C, D, E, F, G, and O.
Tenofovir visade antiretroviral aktivitet mot hiv- 1 clade A, B, C, D, E, F, G, och O.
Both emtricitabine and tenofovir showed strain specific activity against HIV-2 and antiviral activity against HBV.
Både emtricitabin och tenofovir visade stamspecifik aktivitet mot hiv- 2 och antiretroviral aktivitet mot HBV.
25 Resistance: resistance to efavirenz can be selected in vitro and resulted in single or multiple amino acid substitutions in HIV-1 RT, including L100I, V108I, V179D, and Y181C.
In vitro kan man selektera mot efavirenzresistens, och detta resulterade i enkel eller multipla aminosyresubstitutioner vid hiv- 1 RT, inklusive L100I, V108I, V179D, och Y181C.
K103N was the most frequently observed RT substitution in viral isolates from patients who experienced rebound in viral load during clinical studies of efavirenz.
K103N var den oftast observerade RT- substitutionen i virala isolat från patienter som fick en reboundeffekt av virusmängden under kliniska studier med efavirenz.
Substitutions at RT positions 98, 100, 101, 108, 138, 188, 190 or 225 were also observed, but at lower frequencies, and often only in combination with K103N.
Substitutioner vid RT- positioner 98, 100, 101, 108, 138, 188, 190 eller 225 observerades också, men med lägre frekvens och ofta endast i kombination med K103N.
Cross-resistance profiles for efavirenz, nevirapine and delavirdine in vitro demonstrated that the K103N substitution confers loss of susceptibility to all three NNRTIs.
Korsresistensprofiler för efavirenz, nevirapin och delavirdin in vitro visade att K103N- substitutionen ger förlust av känslighet för alla tre NNRTI.
Resistance to emtricitabine or tenofovir has been seen in vitro and in some HIV-1 infected patients due to the development of an M184V or M184I substitution in RT with emtricitabine or a K65R substitution in RT with tenofovir.
Resistens mot emtricitabin eller tenofovir har observerats in vitro och hos vissa hiv- 1- infekterade patienter till följd av att en M184V eller M184I- RT- substitution utvecklats med emtricitabin eller en K65R- RT- substitution med tenofovir.
Emtricitabine-resistant viruses with the M184V/ I mutation were cross-resistant to lamivudine, but retained sensitivity to didanosine, stavudine, tenofovir and zidovudine.
Emtricitabinresistenta virus med M184V/ I- mutationen var korsresistenta mot lamivudin, men bibehöll känslighet för didanosin, stavudin, tenofovir och zidovudin.
The K65R mutation can also be selected by abacavir or didanosine and results in reduced susceptibility to these agents plus lamivudine, emtricitabine and tenofovir.
K65R- mutationen kan även selekteras av abakavir eller didanosin och resulterar i reducerad känslighet för dessa läkemedel samt lamivudin, emtricitabin och tenofovir.
Tenofovir disoproxil fumarate should be avoided in patients with HIV-1 harbouring the K65R mutation.
Tenofovirdisoproxilfumarat bör undvikas hos patienter med hiv- 1 som har stammar med K65R- mutationen.
Both the K65R and M184V/ I mutation remain fully susceptible to efavirenz.
Både K65R och M184V/ I- mutationerna är fullt mottagliga för behandling med efavirenz.
Patients with HIV-1 expressing three or more thymidine analogue associated mutations (TAMs) that included either an M41L or an L210W substitution in RT showed reduced susceptibility to tenofovir disoproxil fumarate.
28 Patienter med hiv- 1 som har uttryck av tre eller fler tymidinanalog- associerade mutationer (TAMs) som inkluderade antingen M41L eller L210W omvänd transkriptassubstitution uppvisade nedsatt mottaglighet för behandling med tenofovirdisoproxilfumarat.
In vivo resistance (antiretroviral-naïve patients): extremely limited resistance data from patients treated with Atripla are currently available.
Resistensdata från patienter som behandlats med Atripla är mycket begränsade.