natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, in a 144-week open-label randomised clinical study (GS-01-934) in antiretroviral-naïve patients, where efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate were used as individual formulations (or as efavirenz and the fixed combination of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate (Truvada) from week 96 to 144), genotyping was performed on plasma HIV-1 isolates from all patients with confirmed HIV RNA > 400 copies/ ml at week 144 or early study drug discontinuation (see section on Clinical experience).
I en 144 veckor lång öppen, randomiserad klinisk studie (GS- 01- 934) med patienter som inte behandlats med antiretrovirala medel tidigare, där efavirenz, emtricitabin och tenofovirdisoproxilfumarat användes som enskilda komponenter (eller som efavirenz och den fasta kombinationen av emtricitabin och tenofovirdisoproxilfumarat (Truvada) från vecka 96 till vecka 144), har dock genotypning utförts i plasma med hiv- 1- isolat från alla patienter med bekräftad hiv RNA > 400 kopior/ ml vid vecka 144, eller vid tidigt behandlingsavbrott (se avsnitt gällande Klinisk erfarenhet).
• The M184V/ I mutation developed in 2/ 19 (10.5%) isolates analysed from patients in the efavirenz + emtricitabine + tenofovir disoproxil fumarate group and in 10/ 29 (34.5%) isolates analysed from the efavirenz + lamivudine/ zidovudine group (p-value < 0.05, Fisher’ s Exact test comparing the emtricitabine + tenofovir disoproxil fumarate group to the lamivudine/ zidovudine group among all subjects). • No virus analysed contained the K65R mutation. • Genotypic resistance to efavirenz, predominantly the K103N mutation, developed in virus from 13/ 19 (68%) patients in the efavirenz + emtricitabine + tenofovir disoproxil fumarate group and in virus from 21/ 29 (72%) patients in the efavirenz + lamivudine/ zidovudine group.
• M184V/ I- mutationen utvecklades i 2/ 19 (10, 5%) isolat analyserade från patienter i gruppen som fick efavirenz + emtricitabin + tenofovirdisoproxilfumarat och i 10/ 29 (34, 5%) isolat analyserade från gruppen som fick efavirenz + lamivudin/ zidovudin (p- värde < 0, 05, Fisher’ s Exact Test som jämförde emtricitabin - + tenofovirdisoproxilfumarat- gruppen med lamivudin/ zidovudin- gruppen för alla försökspersoner). • Inga analyserade virus innehöll K65R- mutationen. • Genotypisk resistens mot efavirenz, övervägande K103N- mutationen, utvecklades hos virus från 13/ 19 (68%) patienter i gruppen som fick efavirenz + emtricitabin + tenofovirdisoproxilfumarat och hos virus från 21/ 29 (72%) patienter i efavirenz + lamivudin/ zidovudin- gruppen.
A summary of resistance mutation development is shown in Table 5.
En sammanställning av utvecklingen av resistenta mutationer visas i Tabell 5.
26 Table 5:
Tabell 5:
Development of resistance in study GS-01-934 through week 144
Resistensutveckling i studie GS- 01- 934 vid vecka 144
Efavirenz+lamivudine/
Efavirenz+
zidovudine
lamivudin/ zidovudin
tenofovir disoproxil fumarate (N=244)
tenofovirdisoproxil fumarat (N=244)
week 144 1
Resistensanalys vid vecka 144
Efavirenz resistance
Genotyper vid pågående behandling Efavirenzresistens1
13 (68%)
19 (100%) 13 (68%)
* p-value < 0.05, Fisher’ s Exact test comparing efavirenz + emtricitabine + tenofovir disoproxil fumarate group to efavirenz + lamivudine/ zidovudine group among all patients.
* p- värde < 0, 05, Fisher’ s Exact Test vid jämförelse mellan efavirenz + emtricitabin + tenofovirdisoproxilfumarat- gruppen och efavirenz + lamivudin/ zidovudin- gruppen hos alla patienter.
2 Thymidine analogue associated mutations included D67N (n=1) and K70R (n=1).
2 Tymidinanalog- relaterade mutationer inklusive D67N (n=1) och K70R (n=1).
Clinical experience
29 Klinisk erfarenhet
In a 144-week open-label randomised clinical study (GS-01-934) antiretroviral treatment-naïve HIV-1 infected patients received either a once-daily regimen of efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate or a fixed combination of lamivudine and zidovudine (Combivir) administered twice daily and efavirenz once daily (please refer to the Summary of Product Characteristics for Truvada).
I en 144 veckor lång öppen, randomiserad klinisk studie (GS- 01- 934), där hiv- 1- infekterade patienter som tidigare varit obehandlade med antiretrovirala läkemedel, antingen fick behandling en gång dagligen med efavirenz, emtricitabin och tenofovirdisoproxilfumarat eller fast doskombination av lamivudin och zidovudin (Combivir) givet två gånger dagligen och efavirenz en gång dagligen (se produktresumén för Truvada).
Patients who completed 144 weeks of treatment with either treatment arm in study GS-01-934 were given the option to continue in an open-label extended phase of the study with Atripla on an empty stomach.
Patienter som slutförde 144- veckorsbehandling med endera behandlingsgruppen i studie GS- 01- 934 fick möjlighet att fortsätta i en förlängningsstudie med öppen behandling med Atripla på fastande mage.
Preliminary 24-week data are available from a total of 286 patients who changed to Atripla:
Preliminära 24- veckors data finns från totalt 286 patienter som övergått till Atripla:
160 had previously received efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate, and 126 had previously received Combivir and efavirenz.
160 hade tidigare behandlats med efavirenz, emtricitabin och tenofovirdisoproxilfumarat och 126 hade tidigare behandlats med Combivir och efavirenz.
The majority of patients from both initial treatment groups maintained virologic suppression after changing to Atripla.
Majoriteten av patienterna från de båda behandlingsgrupperna bibehöll virologisk suppression efter övergång till Atripla.
In 91% of the patients the HIV-1 RNA plasma concentrations remained < 50 copies/ ml and in 97% < 400 copies/ ml, after 24 weeks of Atripla treatment (intention to treat analysis (ITT), missing=failure).
Hos 91% av patienterna förblev plasmakoncentrationerna hiv- 1- RNA < 50 kopior/ ml och hos 97% < 400 kopior/ ml, efter 24 veckors behandling med Atripla (intention to treat analys (ITT), saknas = terpisvikt).
Study AI266073 was a 48-week open-label randomised clinical study in HIV infected patients comparing the efficacy of Atripla to antiretroviral therapy consisting of at least two nucleoside or nucleotide reverse transcriptase inhibitors (NRTIs) with a protease inhibitor or non-nucleoside reverse transcriptase inhibitor; however not a regimen containing all Atripla components (efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate).
Studie AI266073 var en 48 veckor lång randomiserad klinisk studie där hiv- infekterade patienter fick öppen behandling för att jämföra effekten av Atripla med antiretroviral behandling bestående av minst två nukleosid eller nukleotid omvända transkriptashämmare (NRTI) tillsammans med en proteashämmare eller icke- nukleosid omvänd transkriptashämmare; emellertid inte en behandling som innehöll alla Atripla- komponenter (efavirenz, emtricitabin och tenofovirdisoproxilfumarat).
Atripla was administered on an empty stomach (see section 4.2).
Atripla administrerades på fastande mage (se avsnitt 4. 2).
Patients had never experienced virological failure on a previous antiretroviral therapy, had no known HIV-1 mutations that confer resistance to any of the three components within Atripla, and had been virologically suppressed for at least three months at baseline.
Patienterna hade aldrig haft virologisk svikt vid tidigare antitretroviral behandling, hade inga kända hiv- 1 mutationer som visade resistens mot någon av de tre ingående komponenterna i Atripla, och hade haft virologisk suppression i minst tre månader från studiestart.
Forty-eight
Patienterna övergick antingen till Atripla (N=203) eller fortsatte med sin ursprungliga antiretrovirala behandling (N=97).
27 week data showed that high levels of virologic suppression, comparable to the original treatment regimen, were maintained in patients who were randomised to change to Atripla (see Table 6).
48- veckors data visade att höga nivåer av virologisk suppression, jämfört med den ursprungliga behandlingen, bibehölls för de randomiserade patienter som hade övergått till Atripla (se tabell 6).
48-week efficacy data from study AI266073 in which Atripla was administered to virologically suppressed patients on combination antiretroviral therapy
48- veckors effektdata från studie AI266073 där Atripla administrerades till antiretroviralt kombinationsbehandlade patienter med virologisk suppression
Atripla (N=203) n/ N (%)
Atripla
Stayed on original treatment regimen
Bibehållen ursprunglig behandling
Difference between Atripla and original treatment regimen
Skillnad mellan Atripla och
(N=97) n/ N (%)
(N=97)
patients with HIV-1 RNA < 50 copies/ ml PVR (KM)
n/ N (%) patienter med hiv- 1 RNA < 50 kopior/ ml
8.9% (-7.7% to 25.6%)
8, 9% (- 7, 7% till 25, 6%)
M=Excluded M=Failure
% (- 2, 3% till 6, 7%)
179/ 181 (98.9%) 179/ 203 (88.2%)
179/ 203 (88, 2%)
85/ 87 (97.7%) 85/ 97 (87.6%)
85/ 97 (87, 6%)
1.2% (-2.3% to 6.7%) 0.5% (-7.0% to 9.3%)
0, 5% (- 7, 0% till 9, 3%)
-3.3% (-8.3% to 2.7%)
- 3, 3% (- 8, 3% till 2, 7%)
patients with HIV-1 RNA < 200 copies/ ml PVR (KM)
patienter med hiv- 1 RNA < 200 kopior/ ml PVR (KM)
-0.5% (-3.2% to 2.2%)
- 0, 5% (- 3, 2% till 2, 2%)
0% (-2.4% to 4.2%)
0% (- 2, 4% till 4, 2%)
-0.5% (-7.6% to 7.9%)
- 0, 5% (- 7, 6% till 7, 9%)
Pure virologic response assessed using the Kaplan Meier (KM) method M:
Rent virologiskt svar, fastställt med Kaplan Meier (KM) metoden M:
Missing Modified LOCF:
Saknas Modifierad LOCF:
Post-hoc analysis where patients who failed virologically or discontinued for adverse events were treated as failures; for other drop-outs, the LOCF (last observation carried forward) method was applied
För andra avhoppare tillämpades LOCF- metoden (last observation carried forward / sista noterade studiedata).
When the two strata were analysed separately, response rates in the stratum with prior PI-treatment were numerically lower for patients switched to Atripla [92.4% versus 94.0% for the PVR (sensitivity analysis) for Atripla and SBR patients respectively; a difference (95%CI) of -1.6% (-10.0%, 6.7%)].
30 När de två strata analyserades separat var svarsfrekvenserna i det stratum med tidigare PI- behandling numeriskt lägre för patienter som övergick till Atripla [92, 4% jämfört med 94, 0% för PVR (känslighetsanalys) för Atripla - respektive SBR- patienter (SBR, stayed on their baseline regimen), en skillnad (95% CI) på - 1, 6% (- 10%, 6, 7%)].
In the prior-NNRTI stratum, response rates were 98.9% vs 97.4% for Atripla and SBR patients respectively; a difference (95%CI) of 1.4% (-4.0%, 6.9%).
I det tidigare NNRTI- stratum var svarsfrekvenserna 98, 9% jämfört med 97, 4% för Atripla - respektive SBR- patienter, en skillnad (95% CI) på 1, 4% (- 4, 0%, 6, 9%).
Patients coinfected with HIV and HBV: limited clinical experience in patients co-infected with HIV and HBV suggests that treatment with emtricitabine or tenofovir disoproxil fumarate in antiretroviral combination therapy to control HIV infection also results in a reduction in HBV DNA (3 log10 reduction or 4 to 5 log10 reduction, respectively) (see section 4.4).
Begränsad klinisk erfarenhet av patienter med samtidig hiv - och HBV- infektion tyder på att emtricitabin eller tenofovirdisoproxilfumarat i antiretroviral kombinationsterapi för att behandla hiv- infektionen även resulterar i en reduktion av HBV- DNA (3 log10- reduktion respektive 4- 5 log10- reduktion) (se avsnitt 4. 4).
The separate pharmaceutical forms of efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate were used to determine the pharmacokinetics of efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate, administered separately in HIV infected patients.
Separata beredningsformer av efavirenz, emtricitabin och tenofovirdisoproxilfumarat användes för att bestämma farmakokinetiken för efavirenz, emtricitabin och tenofovirdisoproxilfumarat hos hiv- infekterade patienter.
The bioequivalence of one Atripla film-coated tablet with one efavirenz 600 mg film-coated tablet plus one emtricitabine 200 mg hard capsule plus one tenofovir disoproxil 245 mg film-coated tablet (equivalent to 300 mg tenofovir disoproxil fumarate) administered together, was established following single dose administration to fasting healthy subjects in study GS-US-177-0105 (see Table 7).
Bioekvivalensen mellan en filmdragerad tablett av Atripla och en 600 mg filmdragerad tablett av efavirenz, plus en hård kapsel med 200 mg emtricitabin, plus en 245 mg filmdragerad tablett av tenofovirdisoproxil (motsvarande 300 mg tenofovirdisoproxilfumarat) fastställdes efter administrering av en engångsdos till fastande friska försökspersoner i studie GS- US- 177- 0105 (se tabell 7).
28 Table 7:
Tabell 7:
Tenofovir disoproxil
Sammanfattning av farmakokinetikdata från studie GS- US- 177- 0105
Efavirenz (n=45)
Efavirenz (n=45) GMR (%)
Emtricitabine (n=45) GMR (%)
Emtricitabin (n=45) GMR (%)
fumarate (n=45) GMR (%)
Tenofovirdisoproxil fumarat (n=45) GMR (%)
Reference (90%CI) Test 98.79
Referens (90% CI) Test 98, 79
Reference (90%CI) Test Reference (90%CI) 88.84
Referens (90% CI) 88, 84
91.46
Test Referens (90% CI) 91, 46
2,264.3
2 264, 3
2,308.6
2 308, 6
2,130.6
2 130, 6 2
2,384.4
384. 4
(84.02,
(84. 02,
AUC0-last
AUC0- sista
125,623.6 132,795.7
125 623, 6 132 795, 7
(25.7) (27.0)
(25, 7) (27, 0)
101.23) 95.87
(18, 1) (14, 9)
(18.1) (14.9)
(32, 9)
101.16) 97.96
(32, 8)
146,074.9 155,518.6
146 074, 9 155 518, 6
(89.63,
10 854, 9 11 054, 3
10,854.9 11,054.3
2 314, 0
(94.86,
2 319, 4
(33.1) (34.6)
(33, 1) (34, 6)
102.55)
(17, 9) (14, 9)
180.6 182.5 (45.3) (38.3)
(45, 3) (38, 3)
14.5 14.6 (53.8) (47.8)
(53, 8) (47, 8)
GMR=geometric least-squares mean ratio, CI=confidence interval
Värden för test and referens är medelvärden (% koefficient av variationen) GMR: geometriskt medelvärde (geometric least- squares mean ratio), CI=konfidensintervall
Absorption: in HIV infected patients, peak efavirenz plasma concentrations were attained by 5 hours and steady-state concentrations reached in 6 to 7 days.
Hos hiv- infekterade patienter uppnåddes maximala plasmakoncentrationer av efavirenz inom 5 timmar och steady- statekoncentrationer inom 6 till 7 dagar.
In 35 patients receiving efavirenz 600 mg once daily, steady-state peak concentration (Cmax) was 12.9 ± 3.7 µM (29%) [mean ± standard deviation (S. D.) (coefficient of variation (%CV))], steady-state Cmin was 5.6 ± 3.2 µM (57%), and AUC was 184 ± 73 µM• h (40%).
Hos 35 patienter som fick efavirenz 600 mg en gång dagligen var den genomsnittliga maximala steady- state Cmax 12, 9 ± 3, 7 µM (29%) [medel ± standardavvikelse (S. D) (% variationskoefficient (C. V.))], steady- state Cmin 5, 6 ± 3, 2 µM (57%) och AUC 184 ± 73 µM· timme (40%).
Emtricitabine is rapidly absorbed with peak plasma concentrations occurring at 1 to 2 hours post-dose.
31 Emtricitabin absorberas snabbt och uppnår en maximal plasmakoncentration inom 1- 2 timmar efter administrering.
Following multiple dose oral administration of emtricitabine to 20 HIV infected patients, steady-state Cmax was 1.8 ± 0.7 µg/ ml (mean ± S. D.) (39%CV), steady-state Cmin was 0.09 ± 0.07 µg/ ml (80%) and the AUC was 10.0 ± 3.1 µg• h/ ml (31%) over a 24 hour dosing interval.
Efter administrering av multipla orala emtricitabindoser till 20 hiv- infekterade patienter var steady- state Cmax 1, 8 ± 0, 7 µg/ ml (medel ± S. D.) (39% CV), steady- state Cmin 0, 09 ± 0, 07 µg/ ml (80%) och AUC 10, 0 ± 3, 1 µg· timme/ ml (31%) under en 24- timmars dosintervall.
Following oral administration of a single 300 mg dose of tenofovir disoproxil fumarate to HIV-1 infected patients in the fasted state, maximum tenofovir concentrations were achieved within one hour and the Cmax and AUC (mean ± S. D.) (%CV) values were 296 ± 90 ng/ ml (30%) and 2,287 ± 685 ng• h/ ml (30%), respectively.
Cmax och AUC (medel ± S. D.) (% CV) var 296 ± 90 ng/ ml (30%) respektive 2 287 ± 685 ng· timme/ ml (30%).
The oral bioavailability of tenofovir from tenofovir disoproxil fumarate in fasted patients was approximately 25%.
Den orala biotillgängligheten av tenofovir från tenofovirdisoproxilfumarat hos fastande patienter var ungefär 25%.
Effect of food:
Påverkan av föda:
Administration of efavirenz capsules with a high fat meal increased the mean AUC and Cmax of efavirenz by 28% and 79%, respectively, compared to administration in a fasted state.
Administrering av efavirenzkapslar tillsammans med en måltid med hög fetthalt, jämfört med under fasta, ökade AUC och Cmax för efavirenz med 28% respektive 79%.
Compared to fasted administration, dosing of tenofovir disoproxil fumarate and emtricitabine in combination with either a high fat meal or a light meal increased the mean AUC and Cmax of tenofovir by 35% and 15%, respectively without affecting emtricitabine exposures.
Administrering av tenofovirdisoproxilfumarat och emtricitabin tillsammans med en fettrik eller en lätt måltid ökade tenofovirs AUC och Cmax med cirka 35% respektive 15%, jämfört med vid administrering på fastande mage, utan att påverka koncentrationen av emtricitabin.
Atripla is recommended for administration on an empty stomach since food may increase efavirenz exposure and may lead to an increase in the frequency of adverse reactions (see sections 4.4 and 4.8).
Atripla rekommenderas att tas på fastande mage eftersom föda kan öka koncentrationen av efavirenz och leda till en ökad biverkningsfrekvens (se avsnitt 4. 4 och 4. 8).
It is anticipated that tenofovir exposure will be approximately 35% lower following administration of Atripla on an empty stomach as compared to the individual component tenofovir disoproxil fumarate when taken with food.
Det förutses att koncentrationen av tenofovir blir cirka 35% lägre efter administrering med Atripla på fastande mage, jämfört med när tenofovirdisoproxilfumarat administreras individuellt tillsammans med mat.
Forty-eight week data from a clinical study (AI266073) showed maintenance of virologic suppression for patients who had stable virologic suppression on combination
48- veckors data från en klinisk studie (AI266073) visade på bibehållen virologisk suppression hos patienter som hade stabil virologisk suppression med antiretroviral kombinationsbehandling och därefter övergått till Atripla, med en rekommendation om att tas på fastande mage.
29 antiretroviral therapy and subsequently changed to Atripla with a recommendation for administration of Atripla on an empty stomach.
Distribution:
Distribution: efavirenz is highly bound (> 99%) to human plasma proteins, predominantly albumin.
Efavirenz är höggradigt bundet (> 99%) till humana plasmaproteiner, företrädesvis albumin.
In vitro binding of emtricitabine to human plasma proteins is < 4% and independent of concentrations over the range of 0.02 to 200 µg/ ml.
Bindningen av emtricitabin till humana plasmaproteiner in vitro var < 4% och oberoende av koncentrationen i ett område mellan 0, 02 och 200 µg/ ml.
Following intravenous administration the volume of distribution of emtricitabine was approximately 1.4 l/ kg.
Efter intravenös administrering beräknades distributionsvolymen för emtricitabin till cirka 1, 4 l/ kg.
The mean plasma to blood concentration ratio was approximately 1.0 and the mean semen to plasma concentration ratio was approximately 4.0.
Förhållandet av koncentrationen i plasma till koncentrationen i blod var cirka 1. 0 och sädesvätska till plasma cirka 4. 0.
In vitro binding of tenofovir to human plasma or serum protein is < 0.7% and 7.2%, respectively over the tenofovir concentration range 0.01 to 25 µg/ ml.
Tenofovirs proteinbindning in vitro var mindre än 0, 7% och 7, 2% till plasma - respektive serumprotein vid en koncentration av tenofovir mellan 0, 01 och 25 µg/ ml.
Following intravenous administration the volume of distribution of tenofovir was approximately 800 ml/ kg.
Efter intravenös administrering beräknades distributionsvolymen för tenofovir till cirka 800 ml/ kg.
Biotransformation: studies in humans and in vitro studies using human liver microsomes have demonstrated that efavirenz is principally metabolised by the cytochrome P450 system to hydroxylated metabolites with subsequent glucuronidation of these hydroxylated metabolites.
Studier på människa och in vitro med humana levermikrosomer har visat att efavirenz huvudsakligen metaboliseras av cytokrom P450- systemet till hydroxylerade metaboliter med efterföljande glukuronidering av dessa hydroxylerade metaboliter.
These metabolites are essentially inactive against HIV-1.
Dessa metaboliter är i huvudsak inaktiva mot hiv- 1.
The in vitro studies suggest that CYP3A4 and CYP2B6 are the major isoenzymes responsible for efavirenz metabolism and that it inhibits P450 isoenzymes 2C9, 2C19, and 3A4.
In vitro- studierna tyder på att CYP3A4 och CYP2B6 är de isoenzymer som huvudsakligen står för metabolism av efavirenz, och att efavirenz hämmar P450- isoenzymerna 2C9, 2C19 och 3A4.
Efavirenz plasma exposure may be increased in patients with homozygous G516T genetic variant of the CYP2B6 isoenzyme.
Efavirenz plasmakoncentration kan öka hos patienter med homozygot G516T, den genetiska varianten av isoenzym CYP2B6.
Efavirenz has been shown to induce P450 enzymes, resulting in the induction of its own metabolism.
Efavirenz har visats inducera P450- enzymer, resulterande i induktion av dess egen metabolism.
In uninfected volunteers, multiple doses of 200 to 400 mg per day for 10 days resulted in a lower than predicted extent of accumulation (22 to 42% lower) and a shorter terminal half-life of 40 to 55 hours (single dose half-life 52 to 76 hours).
32 ackumulation än den förväntade (22 – 42% lägre) och en kortare terminal halveringstid på 40 - 55 timmar (halveringstid med engångsdos var 52 - 76 timmar).
The biotransformation of emtricitabine includes oxidation of the thiol moiety to form the 3'-sulphoxide diastereomers (approximately 9% of dose) and conjugation with glucuronic acid to form 2'-O-glucuronide (approximately 4% of dose).
Biotransformationen av emtricitabin inkluderar oxidation av tioldelen för att bilda 3 ’ - sulfoxiddiastereomerer (cirka 9% av dosen) och konjugation med glukuronsyra för att bilda 2 ’ - O- glukuronid (cirka 4% av dosen).
In vitro studies have determined that neither tenofovir disoproxil fumarate nor tenofovir are substrates for the CYP450 enzymes.
In vitro- studier har visat att varken tenofovirdisoproxilfumarat eller tenofovir är substrat för CYP450- enzymerna.
Neither emtricitabine nor tenofovir inhibited in vitro drug metabolism mediated by any of the major human CYP450 isoforms involved in drug biotransformation.
Varken emtricitabin eller tenofovir hämmade läkemedelsmetabolismen in vitro, som förmedlats av någon av de viktigaste humana CYP450- isoformer vilka är involverade i läkemedelsbiotransformationer.
Also, emtricitabine did not inhibit uridine 5'-diphosphoglucuronyl transferase, the enzyme responsible for glucuronidation.
Emtricitabin hämmade inte heller uridin- 5 ’ - difosfoglukuronyltransferas, det enzym som är ansvarigt för glukuronidering.
Elimination: efavirenz has a relatively long terminal half-life of at least 52 hours after single doses (see also data from bioequivalence study described above) and 40 to 55 hours after multiple doses.
Efavirenz har en relativt lång terminal halveringstid på minst 52 timmar efter engångsdos (se även data från bioekvivalensstudien beskriven ovan) och 40 - 55 timmar efter multipla doser.
Approximately 14 to 34% of a radiolabelled dose of efavirenz was recovered in the urine and less than 1% of the dose was excreted in urine as unchanged efavirenz.
Cirka 14 – 34% av en radiomärkt dos av efavirenz återfanns i urinen och mindre än 1% av dosen utsöndrades i urinen som oförändrat efavirenz.
Emtricitabine is primarily excreted by the kidneys with complete recovery of the dose achieved in urine (approximately 86%) and faeces (approximately 14%).
Emtricitabin utsöndras huvudsakligen via njurarna och den givna dosen återfinns fullständigt i urin (cirka 86%) och faeces (cirka 14%).
Thirteen percent of the emtricitabine dose was recovered in urine as three metabolites.
13% av emtricitabindosen återfanns i urinen som tre metaboliter.
The systemic clearance of emtricitabine averaged 307 ml/ min.
Systemiskt clearance av emtricitabin var i genomsnitt 307 ml/ min.