natgillin/translations-raw huggingface dataset:
When a single 375 mg dose of oral aprepitant was administered on Day 9 of a 14-day regimen of 600 mg/ day of rifampicin, a strong CYP3A4 inducer, the AUC of aprepitant decreased 91% and the mean terminal half-life decreased 68%.
När en 375 mg enkeldos av oralt aprepitant administrerades Dag 9 under en 14 - dagarsbehandling med 600 mg/ dag rifampicin (en stark inducerare av CYP3A4), minskade AUC för aprepitant 91% och den genomsnittliga terminala halveringstiden minskade 68%.
The potential for reproductive toxicities of fosaprepitant and aprepitant have not been fully characterized, since exposure levels above the therapeutic exposure in humans were not attained in animal studies.
Risken för reproduktionstoxikologiska effekter av fosaprepitant och aprepitant har inte fullt karaktäriserats då exponeringsnivåer över de terapeutiska hos människa inte uppnåddes i djurstudier.
These studies did not indicate direct or indirect harmful effects with respect to pregnancy, embryonal/ foetal development, parturition or postnatal development (see section 5.3).
Dessa studier indikerade inte direkta eller indirekta skadliga effekter vad gäller graviditet, embryonal/ fosterutveckling, förlossning eller utveckling efter födseln (se avsnitt 5. 3).
Therefore, breast-feeding is not recommended during treatment with IVEMEND and oral aprepitant.
Amning rekommenderas därför inte under behandling med IVEMEND eller oralt aprepitant.
4.7 Effects on ability to drive and use machines
7 4. 7 Effekter på förmågan att framföra fordon och använda maskiner
No studies on the effects of IVEMEND on the ability to drive and use machines have been performed.
Inga studier med IVEMEND avseende förmågan att framföra fordon eller använda maskiner har utförts.
However, when driving vehicles or operating machines, it should be taken into account that dizziness and fatigue have been reported after using IVEMEND (see section 4.8).
Vid framförande av fordon eller användning av maskiner bör man dock beakta att yrsel och trötthet har rapporterats efter användning av IVEMEND (se avsnitt 4. 8).
7 4.8 Undesirable effects
4. 8 Biverkningar
The safety profile of aprepitant was evaluated in approximately 4900 individuals.
Säkerhetsprofilen för aprepitant utvärderades hos ca 4900 individer.
Various formulations of fosaprepitant have been administered to a total of 729 individuals including 347 healthy subjects and 149 patients with CINV.
Olika formuleringar av fosaprepitant har administrerats till totalt 729 individer, inklusive 347 friska försökspersoner och 149 patienter med CINV.
Aprepitant was discontinued due to adverse reactions in 0.6% of patients treated with the aprepitant regimen compared with 0.4% of patients treated with standard therapy.
Aprepitant sattes ut till följd av biverkningar hos 0, 6% av patienter som behandlades med aprepitant jämfört med 0, 4% av patienterna som behandlades med standardterapi.
The most common adverse reactions reported at a greater incidence in patients treated with the aprepitant regimen than with standard therapy in patients receiving highly emetogenic chemotherapy were: hiccups (4.6%), asthenia/ fatigue (2.9%), ALT increased (2.8%), constipation (2.2%), headache (2.2%), and anorexia (2.0%).
De vanligaste biverkningarna rapporterades med en högre frekvens hos patienter behandlade med aprepitant jämfört med standardterapi, hos patienter som fick kraftigt emetogen cytostatikabehandling, var: hicka (4, 6%), asteni/ trötthet (2, 9%), förhöjt ALAT (2, 8%), förstoppning (2, 2%), huvudvärk (2, 2%) och anorexi (2, 0%).
The most common adverse reaction reported at a greater incidence in patients treated with the aprepitant regimen than with standard therapy in patients receiving moderately emetogenic chemotherapy was fatigue (2.5%).
Den vanligaste biverkan som rapporterades i högre frekvens hos patienter som behandlades med aprepitant jämfört med standardterapi, hos patienter som fick måttligt emetogen cytostatikabehandling var trötthet (2, 5%).
Frequencies are defined as: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000) and very rare (< 1/ 10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Frekvenserna definieras enligt följande: mycket vanlig (≥1/ 10); vanlig (≥1/ 100, < 1/ 10); mindre vanlig (≥1/ 1 000, < 1/ 100); sällsynt (≥1/ 10 000, < 1/ 1 000) och mycket sällsynt (< 1/ 10 000), inga kända (kan inte beräknas från tillgängliga data).
ALT increased, AST increased.
Undersökningar Vanliga: förhöjt ALAT och ASAT.
Uncommon: alkaline phosphatase increased, hyperglycaemia, microscopic haematuria, hyponatraemia, weight decreased.
Mindre vanliga: förhöjt alkaliskt fosfatas, hyperglykemi, mikroskopisk hematuri, hyponatremi, viktminskning.
Uncommon: bradycardia.
Hjärtat Mindre vanlig: bradykardi.
Uncommon: anaemia, febrile neutropenia.
Blodet och lymfsystemet Mindre vanliga: anemi, febril neutropeni.
Common: headache, dizziness.
Centrala och perifera nervsystemet Vanliga: huvudvärk, yrsel.
Uncommon: dream abnormality, cognitive disorder.
Mindre vanliga: onormala drömmar, kognitiv störning.
Uncommon: conjunctivitis.
Ögon Mindre vanlig: konjunktivit.
Uncommon: tinnitus.
Öron och balansorgan Mindre vanlig: tinnitus.
Common: hiccups.
8 Andningsvägar, bröstkorg och mediastinum Vanlig: hicka.
Uncommon: pharyngitis, sneezing, cough, postnasal drip, throat irritation.
Mindre vanliga: faryngit, nysning, hosta, baksnuva, svalgirritation.
8 Common: constipation, diarrhoea, dyspepsia, eructation Uncommon: nausea*, vomiting*, acid reflux, dysgeusia, epigastric discomfort, obstipation, gastroesophageal reflux disease, perforating duodenal ulcer, abdominal pain, dry mouth, enterocolitis, flatulence, stomatitis.
Mag- tarmkanalen Vanliga: förstoppning, diarré, dyspepsi, rapning Mindre vanliga: illamående *, kräkning *, reflux, smakförändringar, epigastriskt obehag, svår förstoppning, gastroesofagal refluxsjukdom, perforerande sår i tolvfingertarmen, buksmärta, muntorrhet, enterokolit, flatulens, stomatit.
Uncommon: polyuria, dysuria, pollakiuria.
Njurar och urinvägar Mindre vanliga: polyuri, dysuri, pollakisuri.
Uncommon: rash, acne, photosensitivity, hyperhidrosis, oily skin, pruritus, skin lesion.
Hud och subkutan vävnad Mindre vanliga: utslag, acne, fotosensitivitet, hyperhidros, fet hy, klåda, hudförändring.
Uncommon: muscle cramp, myalgia.
Muskuloskeletala systemet och bindväv Mindre vanliga: muskelkramp, myalgi.
Metabolism and nutrition disorders:
Metabolism och nutrition Vanlig: anorexi.
Uncommon: weight gain, polydipsia.
Mindre vanliga: viktuppgång, polydipsi.
Uncommon: candidiasis, staphylococcal infection.
Infektioner och infestationer Mindre vanliga: candidiasis, stafylokockinfektion.
Uncommon: flushing/ hot flush.
Blodkärl Mindre vanlig: vallningar.
Common: asthaenia/ fatigue.
Allmänna symtom och/ eller symtom vid administreringsstället Vanliga: asteni/ trötthet.
Uncommon: oedema, chest discomfort, lethargy, thirst.
Mindre vanliga: ödem, obehagskänsla i bröstet, letargi, törst.
Uncommon: disorientation, euphoria, anxiety.
Psykiska störningar Mindre vanliga: desorientering, eufori, ångest
*Nausea and vomiting were efficacy parameters in the first 5 days of post-chemotherapy treatment and were reported as adverse reactions only thereafter.
* Illamående och kräkning var effektparametrar under de 5 första dagarna efter cytostatikabehandling och rapporterades bara som biverkningar därefter.
In addition, infusion site induration and infusion site pain were common adverse reactions in a bioequivalence study in which 66 subjects were dosed with 115 mg of fosaprepitant intravenously.
Dessutom var induration och smärta vid infusionsstället vanliga biverkningar i en bioekvivalensstudie där 66 personer fick 115 mg fosaprepitant intravenöst.
Additional adverse reactions were observed in patients treated with aprepitant (40 mg) for postoperative nausea and vomiting and a greater incidence than with ondansetron: abdominal pain upper, bowel sounds abnormal, dysarthria, dyspnoea, hypoaesthesia, insomnia, miosis, nausea, sensory disturbance, stomach discomfort, visual acuity reduced, wheezing.
Ytterligare biverkningar har observerats hos patienter som behandlats med aprepitant (40 mg) mot postoperativt illamående och kräkningar, och med incidenser högre än för ondansetron: dysartri, dyspné, hypoestesi, illamående, insomnia, magbesvär, mios, nedsatt synskärpa, onormala tarmljud, sensorisk störning, väsande andning, övre buksmärtor.
In addition, two serious adverse reactions were reported in postoperative nausea and vomiting (PONV) clinical studies in patients taking a higher dose of aprepitant: one case of constipation, and one case of sub-ileus.
Dessutom har två allvarliga biverkningar rapporterats i kliniska studier mot postoperativt illamående och kräkningar (PONV) hos patienter som fått en högre dos av aprepitant: ett fall av förstoppning och ett fall av subileus.
One case of angioedema and urticaria was reported as a serious adverse event in a patient receiving aprepitant in a non-CINV/ non-PONV study.
9 Ett fall av angioödem och urtikaria rapporterades som en allvarlig händelse hos en patient som fick aprepitant i en icke- CINV/ icke- PONV studie.
No specific information is available on the treatment of overdose.
Det finns ingen specifik information tillgänglig angående behandling vid överdos.
Single doses up to 200 mg of fosaprepitant were generally well tolerated in healthy subjects.
Enkeldoser upp till 200 mg fosaprepitant tolererades i allmänhet väl av friska personer.
Three out of 33 subjects receiving 200 mg of fosaprepitant experienced mild injection site thrombosis.
Tre av 33 personer som gavs 200 mg fosaprepitant fick en lätt trombos vid injektionsstället.
Because of the antiemetic activity of aprepitant, drug-induced emesis may not be effective.
Framkallning av kräkning med hjälp av läkemedel kan vara verkningslöst pga den antiemetiska effekten.
Fosaprepitant is the prodrug of aprepitant and when administered intravenously is converted rapidly to aprepitant (see section 5.2).
Fosaprepitant är en prodrug av aprepitant, som vid intravenös administrering snabbt omvandlas till aprepitant (se avsnitt 5. 2).
The contribution of fosaprepitant to the overall antiemetic effect has not fully been characterized, but a transient contribution during the initial phase cannot be ruled out.
Fosaprepitants bidragande effekt på den totala antiemetiska effekten har inte fullt ut beskrivits, men en kortvarig effekt under den initiala fasen kan inte uteslutas.
Aprepitant is a selective high-affinity antagonist at human substance P neurokinin 1 (NK1) receptors.
Aprepitant är en selektiv antagonist med hög affinitet till humana substans P neurokinin 1 (NK1) - receptorer.
In 2 randomised, double-blind studies encompassing a total of 1,094 patients receiving chemotherapy that included cisplatin ≥ 70 mg/ m2, aprepitant in combination with an ondansetron/ dexamethasone regimen (see section 4.2) was compared with a standard regimen (placebo plus ondansetron 32 mg intravenously administered on Day 1 plus dexamethasone 20 mg orally on Day 1 and 8 mg orally twice daily on Days 2 to 4).
I två randomiserade, dubbelblinda studier innefattande totalt 1094 patienter jämfördes patienter som fick cytostatikabehandling inkluderande cisplatin ≥70 mg/ m2, aprepitant i kombination med ondansetron/ dexametasonbehandling (se avsnitt 4. 2) med standardbehandling (placebo plus ondansetron 32 mg intravenöst under Dag 1 samt oralt dexametason 20 mg under Dag 1 och 8 mg 2 gånger dagligen under Dag 2 till 4).
Efficacy was based on evaluation of the following composite measure: complete response (defined as no emetic episodes and no use of rescue therapy) primarily during Cycle 1.
Effekten baserades på utvärderingen av följande sammansatta mått: fullständigt svar (definierat som inga tillfällen av illamående och ingen användning av undsättande behandling främst under behandlingscykel 1).
10 A summary of the key study results from the combined analysis is shown in Table 1.
En sammanfattning av huvudresultaten från den kombinerade analysen visas i tabell 1.
Table 1 Percent of Patients Receiving Highly Emetogenic Chemotherapy Responding by Treatment Group and Phase — Cycle 1
10 Tabell 1 Procent av patienter, som fick kraftigt emetogen cytostatikabehandling, med behandlingssvar uppdelat i behandlingsgrupp och fas — Behandlingscykel 1
Standard Therapy
Standard
521 )†%
behandling (N= 521) †
(N= 524 )†%%
behandling (N= 524) †
INDIVIDUAL MEASURES No Emesis (no emetic episodes regardless of use of rescue therapy)
INDIVIDUELLA MÅTT Ingen emesis (inga episoder av emesis oavsett användning av undsättande behandling)
No Significant Nausea (maximum VAS < 25 mm on a scale of 0-100 mm)
Inget signifikant illamående (maximum VAS < 25 mm på en skala 0- 100 mm)
Overall (0-120 hours) 25-120 hours
Generellt (0- 120 timmar) 25- 120 timmar
72.1 74.0
72. 1 74. 0
64.9 66.9
64. 9 66. 9
7.2 7.1
7. 2 7. 1
(1.6, 12.8) (1.5, 12.6)
(1. 6, 12. 8) (1. 5, 12. 6)
* The confidence intervals were calculated with no adjustment for gender and concomitant chemotherapy, which were included in the primary analysis of odds ratios and logistic models. † One patient in the Aprepitant Regimen only had data in the acute phase and was excluded from the overall and delayed phase analyses; one patient in the Standard Regimen only had data in the delayed phase and was excluded from the overall and acute phase analyses.
* Konfidensintervallet beräknades utan justering för kön och samtidig cytostatikabehandling, vilka inkluderades i den primära analysen av oddskvoten och logistiska modeller. † En patient med aprepitantbehandling hade data enbart från akut fas och exkluderades från den totala analysen och analys av sen fas; en patient med standardbehandling hade data enbart från sen fas och exkluderades från den totala analysen och analys av akut fas.
The estimated time to first emesis in the combined analysis is depicted by the Kaplan-Meier plot in Figure 1.
Den uppskattade tiden till första emesis i den kombinerade analysen skildras av Kaplan- Meier- plotten i Figur 1.
Aprepitant Regimen (N=520) Standard Therapy (N=523)
Aprepitant behandling (N=520) Standard behandling (N=523)
11 In the same 2 clinical studies, 851 patients continued into the Multiple-Cycle extension for up to 5 additional cycles of chemotherapy.
I samma 2 kliniska studier fortsatte 851 patienter in i den förlängda behandlingscykeln i upp till 5 behandlingscykler med cytostatikabehandling.
The efficacy of the aprepitant regimen was maintained during all cycles.
Effekten av aprepitantbehandlingen upprätthölls under alla behandlingscykler.
In a randomised, double-blind study in a total of 866 patients (864 females, 2 males) receiving chemotherapy that included cyclophosphamide 750-1500 mg/ m2; or cyclophosphamide 500-1500 mg/ m2 and doxorubicin (≤ 60 mg/ m2) or epirubicin (≤ 100 mg/ m2), aprepitant in combination with an ondansetron/ dexamethasone regimen (see section 4.2) was compared with standard therapy (placebo plus ondansetron 8 mg orally (twice on Day 1, and every 12 hours on Days 2 and 3) plus dexamethasone 20 mg orally on Day 1).
11 I en randomiserad, dubbel- blind studie med totalt 866 patienter (864 kvinnor, 2 män) som fick cytostatikabehandling inkluderande cyklofosfamid 750 – 1500 mg/ m2; eller cyklofosfamid 500 - 1500 mg/ m2 och doxirubicin (≤60 mg/ m2) eller epirubicin (≤ 100 mg/ m2), aprepitant i kombination med en ondansetron/ dexametasonbehandling (se avsnitt 4. 2) jämfördes med standardterapi (placebo plus ondansetron 8 mg oralt (två gånger Dag 1 och var 12: e timme Dag 2 och 3) plus dexametason 20 mg oralt dag 1).
433 )†%
behandling (N= 433) †
INDIVIDUAL MEASURES No Emesis (no emetic episodes regardless of use of rescue therapy)
Ingen emesis (inga episoder av emesis oavsett användning av undsättande behandling).
No Significant Nausea (maximum VAS < 25 mm on a scale of 0-100 mm)
Inget signifikant illamående (maximalt VAS < 25 mm på en skala mellan 0- 100 mm).
* The confidence intervals were calculated with no adjustment for age category (< 55 years, ≥ 55 years) and investigator group, which were included in the primary analysis of odds ratios and logistic models. † One patient in the Aprepitant Regimen only had data in the acute phase and was excluded from the overall and delayed phase analyses.
* Konfidensintervallen beräknades utan justering för ålderskategori (< 55år, ≥55år) och prövargrupp, vilka inkluderades i den primära analysen av oddskvoten och logistiska modeller. † En patient med aprepitantbehandling hade data enbart från akut fas och exkluderades från den totala analysen och analys av sen fas.
12 The estimated time to first emesis in the study is depicted by the Kaplan-Meier plot in Figure 2.
Den uppskattade tiden till första emesis in den kombinerade analysen skildras av Kaplan- Meier- plotten i Figur 2.
Figure 2 Percent of Patients Receiving Moderately Emetogenic Chemotherapy Who Remain Emesis Free Over Time – Cycle 1
12 Figur 2 Procentandel patienter som fick måttligt emetogen cytostatikabehandling som var fria från emesis, över tid – Behandlingscykel 1
Aprepitant after fosaprepitant administration The AUC of aprepitant following 115 mg of fosaprepitant was equivalent to the AUC of 125 mg of oral aprepitant, while Cmax was 2.5-fold higher.
Aprepitant efter administrering av fosaprepitant Efter intravenös administrering av 115 mg fosaprepitant var AUC för aprepitant motsvarande AUC för 125 mg oralt aprepitant, medan Cmax var 2, 5 gånger högre.
Following a single intravenous dose of fosaprepitant administered as a 15-minute infusion to healthy volunteers the mean AUC0-24hr of aprepitant was 19.8 μ g• hr/ ml and the mean maximal aprepitant concentration was 3.26 μ g/ ml.
Efter en intravenös singeldos av fosaprepitant administrerad som en 15- minuters infusion till friska frivilliga var genomsnittligt AUC0- 24h för aprepitant 19, 8 µg• hr/ ml och den genomsnittliga maximala plasmakoncentrationen av aprepitant var 3, 26 µg/ ml.
The mean aprepitant plasma concentrations from 4 hours after dosing (including the concentration at 24 hours postdose) were similar between the 125 mg oral aprepitant dose and the 115 mg intravenous fosaprepitant dose.
De genomsnittliga plasmakoncentrationerna av aprepitant 4 timmar efter dosering (inklusive koncentrationen 24 timmar efter dosering) var jämförbar mellan 125 mg oralt aprepitant och 115 mg intravenöst fosaprepitant.
Metabolism Fosaprepitant was rapidly converted to aprepitant in in vitro incubations with liver preparations from humans.
Metabolism Fosaprepitant omvandlades snabbt till aprepitant i in vitro- inkubationer med levervävnad från människa.
Furthermore, fosaprepitant underwent rapid and nearly complete conversion to aprepitant in S9 preparations from other human tissues including kidney, lung and ileum.
Vidare genomgick fosapreptitant snabb och nästan fullständig omvandling till aprepitant i S9- substrat från andra vävnader från människa, inklusive njurar, lunga och ileum.
13 Aprepitant undergoes extensive metabolism.
13 [14C] - aprepitant ” prodrug ”.
In healthy young adults, aprepitant accounts for approximately 19% of the radioactivity in plasma over 72 hours following a single intravenous administration 100 mg dose of [14C]-aprepitant prodrug, indicating a substantial presence of metabolites in the plasma.
Detta indikerar en påtaglig närvaro av metaboliter i plasman.
All metabolites observed in urine, faeces and plasma following an intravenous 100 mg [14C]-fosaprepitant dose were also observed following an oral dose of [14C]-aprepitant.
Alla de metaboliter som observerades i urinen, faeces och plasma efter en intravenös 100 mg enkeldos av [14C] - fosaprepitant sågs även efter en oralt administrerad dos av [14C] - aprepitant.
Upon conversion of 115 mg of fosaprepitant to aprepitant, 18.3 mg of phosphate is liberated from fosaprepitant.
Vid omvandling av 115 mg fosaprepitant till aprepitant, frigörs 18, 3 mg fosfat från fosaprepitant.
Following a single intravenously administered 100 mg dose of [14C]- fosaprepitant to healthy subjects, 57% of the radioactivity was recovered in urine and 45% in faeces.
Efter en intravenöst administrerad 100 mg enkeldos av [14C] - aprepitant ” prodrug ” till friska personer återfanns 57% av radioaktiviteten i urinen och 45% i faeces.
The pharmacokinetics of aprepitant is non-linear across the clinical dose range.
Farmakokinetiken hos aprepitant är icke- linjär i det terapeutiska doseringsintervallet.
The terminal half-life of aprepitant after oral administration ranged from approximately 9 to 13 hours.
Den terminala halveringstiden för aprepitant efter oral administrering varierade mellan ca 9 och13 timmar.
Pharmacokinetics in special populations Fosaprepitant pharmacokinetics has not been evaluated in special populations.
Fosaprepitant har inte utvärderats hos särskilda patientgrupper.
Fosaprepitant has not been evaluated in patients below 18 years of age.
Farmakokinetiken för fosaprepitant har inte utvärderats hos patienter yngre än 18 år.
Fosaprepitant is metabolized in various extrahepatic tissues; therefore hepatic insufficiency is not expected to alter the conversion of fosaprepitant to aprepitant.
Då fosaprepitant metaboliseras i en mängd olika vävnader förutom levern, förväntas inte leverinsufficiens förändra omvandlingen av fosaprepitant till aprepitant.
Mild hepatic insufficiency (Child-Pugh score 5 to 6) does not affect the pharmacokinetics of aprepitant to a clinically relevant extent.
Mild leverinsufficiens (Child- Pugh- skala 5 till 6) påverkar inte farmakokinetiken för aprepitant i en klinisk relevant grad.
No dose adjustment is necessary for patients with mild hepatic insufficiency.
Dosjustering är inte nödvändigt för patienter med mild leverinsufficiens.
Conclusions regarding the influence of moderate hepatic insufficiency (Child-Pugh score 7 to 8) on aprepitant pharmacokinetics cannot be drawn from available data.
Baserat på tillgängliga data kan slutsatser inte dras rörande påverkan av måttlig leverinsufficiens på farmakokinetiken för aprepitant (Child- Pugh- skala 7- 8).
There are no clinical or pharmacokinetic data in patients with severe hepatic insufficiency (Child-Pugh score > 9).
Det finns inga kliniska eller farmakokinetiska data från patienter med svår leverinsufficiens (Child- Pugh- skala > 9).
A single 240 mg dose of oral aprepitant was administered to patients with severe renal insufficiency (CrCl < 30 ml/ min) and to patients with end stage renal disease (ESRD) requiring haemodialysis.
En 240 mg enkeldos av oralt aprepitant administrerades till patienter med svår njurinsufficiens (CrCl < 30 ml/ min) och till patienter med njursjukdom i slutskedet (ESRD) som behöver hemodialys.
In patients with severe renal insufficiency, the AUC0-∞ of total aprepitant (unbound and protein bound) decreased by 21% and Cmax decreased by 32%, relative to healthy subjects.
Hos patienter med svår njurinsufficiens minskade AUC0- ∞ för totalt aprepitant (obundet och proteinbundet) med 21% och Cmax minskade med 32% jämfört med friska personer.
Due to modest decreases in protein binding of aprepitant in patients with renal disease, the AUC of pharmacologically active unbound aprepitant was not significantly affected in patients with renal insufficiency compared with healthy subjects.
På grund av små minskningar i proteinbindningsgraden av aprepitant hos patienter med njursjukdom, påverkades AUC av farmakologiskt aktivt obundet aprepitant inte signifikant jämfört med hos friska personer.
No dose adjustment is necessary for patients with renal insufficiency or for patients with ESRD undergoing haemodialysis.
Dosjustering är inte nödvändig för patienter med njurinsufficiens eller för patienter med ESRD som genomgår hemodialys.
Relationship between concentration and effect Fosaprepitant is a prodrug of aprepitant.
Förhållande mellan koncentration och effekt Fosaprepitant är en prodrug av aprepitant.