natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Caution should be exercised when such drugs are combined with tipranavir and low dose ritonavir.
Försiktighet bör iakttagas när denna typ av läkemedel kombineras med tipranavir och lågdos ritonavir.
Theophylline:
Teofyllin:
Based on data from the cocktail study where caffeine (CYP1A2 substrate) AUC was reduced by 43%, APTIVUS/ ritonavir is expected to decrease theophylline concentrations.
Baserat på data från ” cocktail ” - studien i vilken AUC för koffein (CYP1A2- substrat) minskade med 43%, förväntas APTIVUS/ ritonavir reducera koncentrationen av teofyllin.
Theophylline plasma concentrations should be monitored during the first two weeks of co- administration with APTIVUS/ ritonavir and the theophylline dose should be increased as needed.
Plasmakoncentrationen av teofyllin ska monitoreras under de första två veckorna med samtidig behandling med APTIVUS/ ritonavir och teofyllin- dosen bör ökas vid behov.
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, is expected to increase desipramine concentrations.
APTIVUS tillsammans med lågdos ritonavir, förväntas öka koncentrationen av desipramin.
Concomitant use of APTIVUS/ ritonavir and oral midazolam is contra-indicated (see section 4.3).
Samtidig behandling med APTIVUS/ ritonavir och oral midazolam är kontraindicerat (se avsnitt 4. 3).
Ritonavir is a potent inhibitor of CYP3A4 and therefore will affect drugs metabolised by this enzyme.
Ritonavir är en potent hämmare av CYP3A4 och påverkar därför läkemedel som metaboliseras av detta enzym.
When co-administered with APTIVUS/ ritonavir at steady-state concentrations of intravenously administered single dose midazolam were increased 2.8 fold (AUC0-24h) and concentrations of orally administered midazolam were increased 10 fold.
12 tillförsel av intravenösa engångsdoser av midazolam, ökade (AUC0- 24h) 2, 8 gånger och med oralt administrerat midazolam var ökningen 10- faldig.
If APTIVUS/ ritonavir is administered with parenteral midazolam, close clinical monitoring for respiratory depression and/ or prolonged sedation should be instituted and dosage adjustment should be considered.
Om APTIVUS/ ritonavir ges tillsammans med parenteralt midazolam, bör noggrann klinisk monitorering av tecken på andningsdepression och/ eller långvarig sedering genomföras och dosjustering bör övervägas.
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, may double the exposure of orally administered digoxin at first dose, while the net effect at steady state may rather consist in a slight decrease in digoxin exposure.
APTIVUS givet tillsammans med lågdos ritonavir, kan fördubbla exponeringen för oralt administrerat digoxin, vid första dosen, medan nettoeffekten vid steady- state snarare kan bestå av en lätt minskning av digoxin- exponeringen.
Monitoring of digoxin serum concentrations is recommended until steady state has been obtained.
Monitorering av serumkoncentrationen av digoxin rekommenderas till dess steady- state har uppnåtts.
In a pharmacokinetic study performed in healthy volunteers, concomitant use of low dose ritonavir (200 mg twice daily) with a single dose of trazodone led to an increased plasma concentration of trazodone (AUC increased by 2.4 fold).
I en farmakokinetisk studie med friska frivilliga försökspersoner ledde samtidig användning av lågdos ritonavir (200 mg två gånger dagligen) och en engångsdos trazodon till ökad plasmakoncentration av trazodon (AUC ökade 2, 4 gånger).
Adverse events of nausea, dizziness, hypotension and syncope have been observed following co-administration of trazodone and ritonavir in this study.
Biverkningar som illamående, yrsel, hypotension och synkope har observerats efter samtidig tillförsel av kombinationen trazodon och ritonavir i denna studie.
However, it is unknown whether the combination of tipranavir/ ritonavir might cause a larger increase in trazodone exposure.
Det är dock inte känt om kombinationen tipranavir/ ritonavir kan orsaka en större ökning av trazodon- exponeringen.
APTIVUS co-administered with low-dose ritonavir at steady-state resulted in approximately a 50% decrease in bupropion Cmax and AUC0-12h.
APTIVUS tillsammans med lågdos ritonavir vid steady- state resulterade i cirka 50% minskning av Cmax och AUC0 – 12h för bupropion.
This effect may be due to induction of bupropion metabolism.
Denna effekt kan bero på induktion av metabolismen av bupropion.
There was no relevant change in TPV Cmin.
Ingen relevant ändring av TPV Cmin kunde ses.
If the co- administration with bupropion is judged unavoidable, this should be done under close clinical monitoring for bupropion efficacy, without exceeding the recommended dosage, despite the observed induction.
Om samtidig administrering av bupropion bedöms vara oundgänglig, ska detta göras med noggrann klinisk monitorering av effekten av bupropion, utan att överstiga den rekommenderade doseringen, trots den observerade induktionen.
The pharmacokinetic
Den farmakokinetiska analysen visade att AUC och Cmax för loperamid minskade med 51% resp.
13 analysis showed that the AUC and Cmax of loperamide are reduced by 51% and 61%, respectively, and the Cmin of tipranavir by 26%.
61% och Cmin för tipranavir med 26%.
The clinical relevance of these changes is unknown.
Den kliniska relevansen av dessa förändringar är inte känd.
Fluticasone propionate (interaction with ritonavir):
Flutikasonpropionat (interaktion med ritonavir):
In a clinical study where ritonavir 100 mg capsules bid were co-administered with 50 µg intranasal fluticasone propionate (4 times daily) for 7 days in healthy subjects, the fluticasone propionate plasma levels increased significantly, whereas the intrinsic cortisol levels decreased by approximately 86% (90% confidence interval 82-89%).
I en klinisk studie där ritonavir kapslar 100 mg gavs två gånger dagligen tillsammans med 50 µg flutikason- propionat intranasalt fyra gånger dagligen under 7 dagar till friska frivilliga försökspersoner, ökade plasmakoncentrationen flutikasonpropionat signifikant, medan kortisolnivån minskade ca 86% (90% konfidensintervall 82- 89%).
Systemic corticosteroid effects including Cushing's syndrome and adrenal suppression have been reported in patients receiving ritonavir and inhaled or intranasally administered fluticasone propionate; this could also occur with other corticosteroids metabolised via the P450 3A pathway eg budesonide.
Systemiska kortikosteroideffekter inklusive Cushings syndrom och binjurebarkinsufficiens har rapporterats hos patienter som behandlats med ritonavir och flutikasonpropionat intranasalt eller via inhalation; detta kan också förekomma med andra kortikoider som metaboliseras via P450 3A, t ex budesonid.
A dose reduction of the glucocorticoid should be considered with close monitoring of local and systemic effects or a switch to a glucocorticoid, which is not a substrate for CYP3A4 (e. g. beclomethasone).
Som en följd av detta rekommenderas inte användning av tipranavir tillsammans med lågdos ritonavir samt dessa glukokortikoider, utom i de fall nyttan av behandlingen överväger risken för systemiska kortisoneffekter (se avsnitt 4. 4), Man bör överväga dosreduktion av glukokortikoiden samt noggrann monitorering av lokala och systemiska effekter eller byte till en annan glukokortikoid, som inte är substrat för CYP3A4 (t ex beklometason).
Moreover, in case of withdrawal of glucocorticoids progressive dose reduction may have to be performed over a longer period.
Vid utsättning av glukokortikoider måste dessutom dosen sänkas stegvis under en längre period.
There are no adequate data from the use of APTIVUS in pregnant women.
Adekvata data från behandling av gravida kvinnor med APTIVUS saknas.
Studies in animals have shown reproductive toxicity (see section 5.3).
Djurstudier har visat reproduktionstoxikologiska effekter (se avsnitt 5. 3).
APTIVUS adversely interacts with oral contraceptives.
APTIVUS interagerar ogynnsamt med p- piller.
Therefore, an alternative, effective, safe method of contraception should be used during treatment.
Därför ska en alternativ, effektiv och säker preventionsmetod användas under behandlingen.
Consistent with the recommendation that HIV-infected mothers should not breast-feed their infants under any circumstances to avoid risking postnatal transmission of HIV, mothers should discontinue breast-feeding if they are receiving APTIVUS.
13 I enlighet med rekommendationen att HIV- infekterade mödrar inte under några omständigheter ska amma sina barn, ska mödrarna avbryta amningen om de behandlas med APTIVUS, för att undvika postnatal transmission.
No studies on the effects on the ability to drive and use machines have been performed.
Inga studier beträffande effekten på förmågan att framföra fordon och använda maskiner har utförts.
Patients should be informed that APTIVUS soft capsules contain small amounts of alcohol (7% ethanol, ie 100 mg per capsule or 200 mg per dose).
Patienterna bör informeras om att APTIVUS mjuka kapslar innehåller en liten mängd alkohol (7% etanol, dvs 100 mg per kapsel eller 200 mg per dos).
APTIVUS co-administered with low dose ritonavir, has been associated with reports of significant liver toxicity.
APTIVUS tillsammans med lågdos ritonavir, har associerats med rapporter om signifikant levertoxicitet.
In Phase III RESIST trials, the frequency of transaminase elevations was significantly increased in the APTIVUS/ ritonavir arm compared to the comparator arm.
I fas III- studierna RESIST, har frekvensen förhöjda transaminaser varit signifikant förhöjd i APTIVUS/ ritonavir- gruppen jämfört med kontrollgruppen.
Close monitoring is therefore needed in patients treated with APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir (see section 4.4).
Noggrann monitorering krävs därför av de patienter som behandlas med APTIVUS tillsammans med lågdos ritonavir (se avsnitt 4. 4).
Limited data are currently available for the use of APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, in patients co-infected with hepatitis B or C.
Begränsade data finns för närvarande tillgängliga beträffande användning av APTIVUS tillsammans med lågdos ritonavir, till patienter med samtidig infektion av hepatit B eller C.
APTIVUS should therefore be used with caution in patients co-infected with hepatitis B or C.
APTIVUS bör därför användas med försiktighet till patienter som samtidigt är infekterade med hepatit B eller C.
APTIVUS should be used in this patient population only if the potential benefit outweighs the potential risk, and with increased clinical and laboratory monitoring.
APTIVUS bör användas till denna patientpopulation endast om den potentiella nyttan överväger den potentiella risken, och med utökad klinisk och laboratoriebaserad monitorering.
Tipranavir, co-administered with low dose ritonavir has been studied in a total of 6308 HIV-positive adults as combination therapy in clinical studies, including compassionate use studies.
Tipranavir, administrerat tillsammans med lågdos ritonavir som en del i kombinationsbehandling, har studerats hos totalt 6308 HIV- positiva vuxna i kliniska studier, inklusive ” compassionate use ” - studier.
Of these 5219 patients received the dose of 500 mg/ 200 mg twice daily.
5219 av patienterna behandlades med 500 mg/ 200 mg två gånger om dagen.
14 the RESIST-1 and RESIST-2 Phase III pivotal trials, have been treated with 500 mg/ 200 mg twice daily for at least 48 weeks.
909 vuxna i kliniska studier, därav 541 i de pivotala fas III- studierna RESIST- 1 och RESIST- 2, behandlades med 500 mg/ 200 mg två gånger om dagen under minst 48 veckor.
The following clinical safety features (hepatotoxicity, hyperlipidaemia, bleeding events, rash) were seen at higher frequency among APTIVUS/ ritonavir treated patients when compared with the comparator arm treated patients in the RESIST trials, or have been observed with APTIVUS/ ritonavir administration.
Följande kliniska säkerhetstecken (levertoxicitet, hyperlipidemi, blödningar och hudutslag) sågs i högre frekvens hos patienter behandlade med APTIVUS/ ritonavir jämfört med patienter i kontroll gruppen i RESIST- studierna, eller har observerats vid administrering av APTIVUS/ ritonavir.
Hepatotoxicity:
Levertoxicitet:
After 48 weeks of follow-up, the frequency of Grade 3 or 4 ALAT and/ or ASAT abnormalities was higher in APTIVUS/ ritonavir patients compared with comparator arm patients (10% and 3.4%, respectively).
3, 4%).
Most patients were able to continue treatment with APTIVUS/ ritonavir.
De flesta patienterna kunde fortsätta behandlingen med APTIVUS/ ritonavir.
Hyperlipidaemia:
Hyperlipidemi:
Grade 3 or 4 elevations of triglycerides occurred more frequently in the APTIVUS/ ritonavir arm compared with the comparator arm.
Förhöjda triglycerider grad 3 eller 4 förekom oftare i APTIVUS/ ritonavir- gruppen än i kontrollgruppen.
At 48 weeks these rates were 25.2% of patients in the APTIVUS/ ritonavir arm and 15.6% in the comparator arm.
Efter 48 veckor var frekvensen 25, 2% hos patienterna i APTIVUS/ ritonavir- gruppen och 15, 6% i kontrollgruppen.
Fatal and non-fatal intracranial haemorrhage (ICH) have been reported in patients receiving APTIVUS, many of whom had other medical conditions or were receiving concomitant medicinal products that may have caused or contributed to these events.
14 Fatala och icke- fatala intrakraniella blödningar har rapporterats hos patienter som behandlas med APTIVUS, många hade dock andra medicinska åkommor eller samtidig medicinsk behandling som kan ha orsakat eller bidragit till dessa händelser.
An interaction study in women between APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, and ethinyl oestradiol/ norethindrone demonstrated a high frequency of non-serious rash.
I en interaktionsstudie, där kvinnor fick APTIVUS tillsammans med lågdos ritonavir och etinylöstradiol/ noretisteron var frekvensen av icke allvarliga hudutslag hög.
12.5%, respectively; see section 4.4).
I RESIST- studierna var risken för hudutslag likartad i APTIVUS/ ritonavir- gruppen och i jämförelse kontrollgruppen (16, 3% respektive 12, 5%, se avsnitt 4. 4).
No cases of Stevens-Johnson Syndrome or Toxic Epidermal Necrolysis have been reported in the clinical development programme of APTIVUS.
Inga fall av Stevens- Johnson Syndrom eller toxisk epidermal nekrolys har rapporterats i det kliniska utvecklingsprogrammet för APTIVUS.
The most frequent adverse reactions of any intensity (Grades 1-4) reported in the Phase III clinical studies in the APTIVUS/ ritonavir arms (n=749) are listed below by system organ class and frequency according to the following categories:
De vanligaste biverkningarna med intensitet, grad 1- 4, som rapporterades i kliniska studier fas III i APTIVUS/ ritonavir- gruppen (n=749) listas nedan efter organklass och frekvens i följande kategorier:
Very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10)
Mycket vanlig ≥ 1/ 10, vanlig ≥ 1/ 100, < 1/ 10
Common: headache.
Vanlig: huvudvärk
Very common: diarrhoea, nausea.
Mycket vanlig: diarré, illamående.
Common: vomiting, flatulence, abdominal distension, abdominal pain, loose stools, dyspepsia.
Vanlig: kräkningar, väderspänningar, utspänd buk, buksmärtor, lös avföring, dyspepsi.
Common: rash, pruritus.
Vanlig: hudutslag, klåda.
15 Metabolism and nutrition disorders:
Metabolism och nutrition:
Common: hypertriglyceridaemia, hyperlipidaemia, anorexia.
Vanlig: hypertriglyceridemi, hyperlipidemi, anorexi.
General disorders and administration site conditions:
Allmänna symptom och/ eller symtom vid administreringsstället:
Common: fatigue.
Vanlig: trötthet
Clinically meaningful adverse reactions of moderate to severe intensity occurring in less than 1% (< 1/ 100) of adult patients in all Phase II and III trials treated with the 500 mg/ 200 mg tipranavir/ ritonavir dose (n=1397) are listed below by system organ class and frequency according to the following categories:
Dessa listas nedan efter organklass och frekvens i följande kategorier:
Uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000)
Mindre vanlig (≥ 1/ 1 000, ≤ 1/ 100), sällsynt (≥1/ 10 000, ≤1/ 1 000)
Uncommon: hepatic enzymes increased (ALAT, ASAT), lipase increased, liver function test abnormal (ALAT, ASAT), weight decreased.
Mindre vanlig: ökade leverenzymer (ALAT, ASAT), ökade lipasnivåer, avvikande leverfunktionsprover (ALAT, ASAT), minskad vikt.
Uncommon: anaemia, neutropenia, thrombocytopenia.
Mindre vanlig: anemi, neutropeni, trombocytopeni.
Uncommon: dizziness, neuropathy peripheral, somnolence.
Mindre vanlig: yrsel, perifer neuropati, somnolens.
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders:
15 Andningsvägar bröstkorg och mediastinum:
Uncommon: dyspnoea.
Mindre vanlig: dyspné.
Uncommon: gastrooesophageal reflux disease, pancreatitis.
Mindre vanlig: gastroesofageal reflux, pankreatit.
Uncommon: renal insufficiency.
Mindre vanlig: njurinsufficiens.
Uncommon: exanthem, lipoatrophy, lipodystrophy acquired, lipohypertrophy.
Mindre vanlig: exantem, lipoatrofi, förvärvad lipodystrofi, lipohypertrofi.
Uncommon: muscle cramp, myalgia.
Mindre vanlig: muskelkramp, myalgi.
Uncommon: decreased appetite, diabetes mellitus, hyperamylasaemia, hypercholesterolaemia.
Mindre vanlig: minskad aptit, diabetes mellitus, hyperamylasemi, hyperkolesterolemi.
Rare: dehydration, facial wasting, hyperglycaemia.
Sällsynt: dehydrering, ansiktslipoatrofi, hyperglykemi.
Uncommon: influenza like illness, malaise, pyrexia.
Mindre vanlig: influensaliknande sjukdom, sjukdomskänsla, pyrexi.
Uncommon: hypersensitivity.
Mindre vanlig: överkänslighet.
Uncommon: cytolytic hepatitis, hepatic steatosis, hepatitis, toxic hepatitis.
Mindre vanlig: cytolytisk hepatit, leversteatos, hepatit, toxisk hepatit.
Rare: hepatic failure (including fatal outcome), hyperbilirubinaemia.
Sällsynta: leversvikt (även fatala fall), hyperbilirubinemi.
Uncommon: insomnia, sleep disorder.
Mindre vanlig: insomnia, sömnstörningar.
16 Frequencies of marked clinical laboratory abnormalities (Grade 3 or 4) reported in at least 2% of patients in the APTIVUS/ ritonavir arms in the phase III clinical studies (RESIST-1 and RESIST-2) after 48-weeks were increased ASAT (6.1%), increased ALAT (9.7%), increased amylase (6.0%), increased cholesterol (4.2%), increased triglycerides (24.9%), and decreased white blood cell count (5.7%).
Uttalade avvikelser i kliniska laboratorievärden (grad 3 och 4) i de kliniska fas- III- studierna (RESIST - 1 och RESIST- 2) rapporterades hos minst 2% av patienterna i APTIVUS/ ritonavir- gruppen, efter 48 veckor med ökad ASAT (6, 1%), ökad ALAT (9, 7%), ökad amylas (6, 0%), ökad kolesterol (4, 2%), ökade triglycerider (24, 9%) och minskat antal vita blodkroppar (5, 7%).
Combination antiretroviral therapy, including regimens containing a protease inhibitor, is associated with redistribution of body fat in some patients, including loss of peripheral subcutaneous fat, increased intra-abdominal fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Antiretroviral kombinationsbehandling, inklusive proteashämmare, har förknippats med omfördelning av kroppsfett hos vissa patienter, inklusive förlust av perifert subkutant fett, ökat bukfett, brösthypertrofi och dorsocervikal fettackumulation (” buffalo hump ”).
Protease inhibitors are also associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance and hyperglycaemia.
Proteashämmare är också associerade med metaboliska avvikelser som hypertriglyceridemi, hyperkolesterolemi, insulinresistens och hyperglykemi.
In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
Hos HIV- infekterade patienter med svår immunbrist vid tidpunkten för initiering av antiretroviral kombinationsbehandling kan en inflammatorisk reaktion mot en asymptomatisk eller kvarstående opportunistisk infektion förekomma (se avsnitt 4. 4).
Reactivation of herpes simplex and herpes zoster virus infections were observed in the RESIST trials.
Reaktivering av herpes simplex och herpes zoster infektioner observerades i RESIST- studierna.
4.9 Overdose
16 4. 9 Överdosering
There is no known antidote for APTIVUS overdose.
Det finns ingen känd antidot mot överdosering av APTIVUS.
Treatment of overdose should consist of general supportive measures, including monitoring of vital signs and observation of the patient ’ s clinical status.
Behandling av överdosering bör bestå av allmänna stödåtgärder, inklusive övervakning av medvetandegrad, andning och cirkulation samt observation av patientens kliniska status.
Administration of activated charcoal may also be used to aid in removal of unabsorbed drug.
Tillförsel av aktivt kol kan användas för att underlätta eliminering av ej absorberat läkemedel.
Pharmacotherapeutic group: protease inhibitor, ATC code:
Proteashämmare, ATC- kod:
The human immunodeficiency virus (HIV-1) encodes an aspartyl protease that is essential for the cleavage and maturation of viral protein precursors.
Humant immunbristvirus (HIV- 1) uttrycker ett aspartyl- proteas som är nödvändigt för klyvning och mognad av virala proteinprekursorer.
Tipranavir is a non-peptidic inhibitor of the HIV-1 protease that inhibits viral replication by preventing the maturation of viral particles.
Tipranavir är en hämmare av HIV - 1- proteas av icke- peptidlik typ, som hämmar virusreplikation genom att motverka mognaden av viruspartiklar.
Antiviral activity in vitro:
Antiviral aktivitet in vitro:
Tipranavir inhibits the replication of laboratory strains of HIV-1 and clinical isolates in acute models of T-cell infection, with 50% and 90% effective concentrations (EC50 and EC90) ranging from 0.03 to 0.07 µM (18-42 ng/ ml) and 0.07 to 0.18 µM (42-108 ng/ ml), respectively.
0, 07 till 0, 18 µM (42- 108 ng/ ml).
Tipranavir demonstrates antiviral activity in vitro against a broad panel of HIV-1 group M non-clade B isolates (A, C, D, F, G, H, CRF01 AE, CRF02 AG, CRF12 BF).
Tipranavir uppvisar antiviral aktivitet in vitro mot ett brett spektrum av HIV- 1 grupp M non- clade B isolat (A, C, D, F, G, H, CRF01 AE, CRF02 AG, CRF12 BF).
Group O and HIV-2 isolates have reduced susceptibility in vitro to tipranavir with EC50 values ranging from 0.164-1 µM and 0.233- 0.522 µM, respectively.
0, 233 - 0, 522 µM.
Protein binding studies have shown that the antiviral activity of tipranavir decreases on average 3.75-fold in conditions where human serum is present.
Studier av proteinbindning har visat att den antivirala aktiviteten av tipranavir minskar i genomsnitt 3, 75 gånger vid betingelser där humant serum finns närvarande.
Resistance:
Resistens:
L10F, I13V, V32I, L33F, M36I, K45I,
I ett speciellt in vitro resistens- experiment, valdes ett HIV- 1- isolat med 87- faldig resistens mot tipranavir efter 9 månader, som innehöll 10 mutationer i proteaset:
17 I54V/ T, A71V, V82L, I84V as well as a mutation in the gag polyprotein CA/ P2 cleavage site.
L10F, I13V, V32I, L33F, M36I, K45I, I54V/ T, A71V, V82L, I84V samt en mutation vid klyvningsstället CA/ P2 i gag- polyproteinet.
Reverse genetic experiments showed that the presence of 6 mutations in the protease (I13V, V32I, L33F, K45I, V82L, I84V) was required to confer > 10-fold resistance to tipranavir while the full 10-mutation genotype conferred 69-fold resistance to tipranavir.
Omvända genetiska experiment visar att förekomsten av 6 mutationer i proteaset (I13V, V32I, L33F, K45I, V82L, I84V) krävdes för att uppnå > 10 gångers resistens mot tipranavir, medan den fullständiga 10 - mutations- genotypen uppnådde 69- faldig resistens mot tipranavir.
Recombinant viruses showing ≥ 3-fold resistance to tipranavir grow at less than 1% of the rate detected for wild type HIV-1 in the same conditions.
Rekombinant virus som visar ≥ 3 gångers resistens mot tipranavir växer med mindre än 1% av hastigheten som detekterats för vildtypen av HIV- 1 under samma förhållanden.
Tipranavir resistant viruses which emerge in vitro from wild-type HIV-1 show decreased susceptibility to the protease inhibitors amprenavir, atazanavir, indinavir, lopinavir, nelfinavir and ritonavir but remain sensitive to saquinavir.
Tipranavirresistenta virus som härstammar in vitro från vildtyp av HIV- 1 uppvisar nedsatt känslighet för proteashämmarna amprenavir, atazanavir, indinavir, lopinavir, nelfinavir och ritonavir men är fortfarande känsliga för saquinavir.