natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In
Justerat var denna fördelning 0, 06 fall per 100 patientår.
12 postmarketing experience, approximately half of all of the case reports of opportunistic infections worldwide were invasive fungal infections.
Erfarenheter efter godkännandet för försäljning visar att ungefär hälften av alla rapporterade fall av opportunistiska infektioner över hela världen var svampinfektioner.
The most commonly reported invasive fungal infections were Pneumocystis and Aspergillus.
Den vanligaste rapporterade invasiva svampinfektionen var Pneumocystis och Aspergillus.
Invasive fungal infections accounted for more than half of the fatalities amongst patient who developed opportunistic infections.
I
The majority of the reports with a fatal outcome were in patients with Pneumocystis pneumonia, unspecified systemic fungal infections, and aspergillosis (see section 4.4).
11 majoriteten av rapporterna med dödlig utgång hade patienterna pneumoni, orsakad av Pneumocystis, ospecifik systemisk svampinfektion eller aspergillosis (se avsnitt 4. 4).
Of the rheumatoid arthritis patients evaluated for antinuclear antibodies (ANA), the percentage of patients who developed new positive ANA ( 1:40) was higher in patients treated with Enbrel (11%) than in placebo-treated patients (5%).
Bland de patienter med reumatoid artrit som undersöktes med avseende på antinukleära antikroppar (ANA) var andelen som utvecklade nya positiva ANA (≥1: 40) högre hos de som behandlades med Enbrel (11%) än hos de som fick placebo (5%).
The percentage of patients who developed new positive anti-double-stranded DNA antibodies was also higher by radioimmunoassay (15% of patients treated with Enbrel compared to 4% of placebo-treated patients) and by Crithidia luciliae assay (3% of patients treated with Enbrel compared to none of placebo-treated patients).
Andelen patienter som utvecklade nya positiva antikroppar mot dubbelsträngat DNA var också högre, mätt med radioimmunoundersökning (15% hos patienter som fick Enbrel jämfört med 4% i placebogruppen), och vid mätning med Crithidia luciliae (3% hos patienter som fick Enbrel mot ingen i placebogruppen).
There have been postmarketing reports of pancytopenia and aplastic anaemia, some of which had fatal outcomes (see section 4.4).
Efter marknadsföring har det förekommit rapporter om pancytopeni och aplastisk anemi, varav vissa med dödlig utgång (se avsnitt 4. 4).
Laboratory evaluations
Laboratorietester
Based on the results of clinical studies, normally no special laboratory evaluations are necessary in addition to careful medical management and supervision of patients.
Baserat på resultaten i kliniska studier behövs vanligen inga särskilda laboratorieundersökningar utöver noggrann medicinsk handläggning och övervakning av patienterna.
In studies when adult patients received concurrent treatment with Enbrel plus anakinra, a higher rate of serious infections compared to Enbrel alone was observed and 2% of patients (3/ 139) developed neutropenia (absolute neutrophil count  1000 / mm3).
2% av patienterna (3 av 139) utvecklade neutropeni (neutrofiler < 1000/ mm3).
While neutropenic, one patient developed cellulitis that resolved after hospitalisation (see sections 4.4 and 4.5).
Under neutropenin fick en patient cellulit som läktes efter sjukhusvistelse (se avsnitt 4. 4 och 4. 5).
Undesirable effects in paediatric patients with polyarticular juvenile idiopathic arthritis
Biverkningar hos pediatriska patienter med polyartikulär juvenil idiopatisk artrit
13 The types of infections seen in clinical trials in juvenile idiopathic arthritis patients aged 2 to 18 years were generally mild to moderate and consistent with those commonly seen in outpatient paediatric populations.
De infektioner som observerats i kliniska prövningar på patienter i åldrarna 2 till 18 år med juvenil idiopatisk artrit var generellt lindriga till måttliga och överensstämde med de som vanligen ses hos barn i öppenvården.
Severe adverse events reported included varicella with signs and symptoms of aseptic meningitis, which resolved without sequelae (see also section 4.4), appendicitis, gastroenteritis, depression/ personality disorder, cutaneous ulcer, oesophagitis/ gastritis, group A streptococcal septic shock, type I diabetes mellitus, and soft tissue and post-operative wound infection.
Allvarliga biverkningar som rapporterades inkluderade varciella med tecken och symtom på aseptisk meningit, som tillfrisknade utan följdsjukdomar (se också avsnitt 4. 4), blindtarmsinflammation, gastroenterit, depression/ personlighetsförändring, kutana sår, esofagit/ gastrit, septisk chock (streptokocker grupp A), diabetes mellitus typ I och mjukdels - och postoperativ sårinfektion.
In one study in children with juvenile idiopathic arthritis aged 4 to 17 years, 43 of 69 (62%) children experienced an infection while receiving Enbrel during 3 months of the study (part 1 open-label), and the frequency and severity of infections was similar in 58 patients completing 12 months of open-label extension therapy.
12 I en studie på barn i åldrarna 4 till 17 år med juvenil idiopatisk artrit utvecklade 43 av 69 barn (62%) en infektion under den 3 månader långa behandlingen med Enbrel (öppen, okontrollerad del av studien), frekvensen och allvarlighetsgraden av infektioner var likartade för 58 patienter som slutförde 12 månader förlängd öppen terapi.
These included headache (19% of patients, 1.7 events per patient year), nausea (9%, 1.0 event per patient year), abdominal pain (19%, 0.74 events per patient year), and vomiting (13%, 0.74 events per patient year).
Dessa inkluderade huvudvärk (19% av patienterna, 1, 7 fall per patient och år), illamående (9%, 1, 0 fall per patient och år), buksmärtor (19%, 0, 74 fall per pateint och år) och kräkningar (13%, 0, 74 fall per patient och år).
Undesirable effects in paediatric patients with plaque psoriasis
Biverkningar hos barn och ungdomar med plaque- psoriasis
In a 48-week study in 211 children aged 4 to 17 years with paediatric plaque psoriasis, the adverse events reported were similar to those seen in previous studies in adults with plaque psoriasis.
I en 48- veckors studie på 211 barn och ungdomar i åldrarna 4- 17 år med plaque- psoriasis var de rapporterade biverkningarna liknande de som setts i tidigare studier på vuxna med plaque- psoriasis
The highest dose level evaluated has been an intravenous loading dose of 32 mg/ m2 followed by subcutaneous doses of 16 mg/ m2 administered twice weekly.
Den högsta prövade dosen har varit en inledande intravenös dos om 32 mg/ m2 följt av subkutana doser om 16 mg/ m2 två gånger per vecka.
One rheumatoid arthritis patient mistakenly self- administered 62 mg Enbrel subcutaneously twice weekly for 3 weeks without experiencing undesirable effects.
En patient med reumatoid artrit gav sig själv av misstag 62 mg Enbrel subkutant två gånger dagligen i 3 veckor, utan att uppleva biverkningar.
ATC code:
Tumor necrosis factor alpha (TNF- α) hämmare ATC- kod:
In plaque psoriasis, infiltration by inflammatory cells including T-cells leads to increased TNF levels in psoriatic lesions compared with levels in uninvolved skin.
Vid plaque- psoriasis leder infiltration av inflammatoriska celler inkluderande T- celler till ökade TNF nivåer i de psoriatiska lesionerna jämfört med nivåerna i icke angripen hud.
TNF and lymphotoxin are pro- inflammatory cytokines that bind to two distinct cell surface receptors: the 55-kilodalton (p55) and 75-kilodalton (p75) tumour necrosis factor receptors (TNFRs).
TNF och lymfotoxin är proinflammatoriska cytokiner som binder till två olika receptorer på cellytan: receptorn för tumörnekrosfaktor (TNF) p55 (55- kilodalton) respektive receptorn för tumörnekrosfaktor (TNF) p75 (75- kilodalton).
Both TNFRs exist naturally in membrane- bound and soluble forms.
Båda dessa TNF- receptorer föreligger naturligt både membranbundna och fria.
Soluble TNFRs are thought to regulate TNF biological activity.
Fria TNF- receptorer tros reglera den biologiska aktiviteten hos TNF.
14 TNF and lymphotoxin exist predominantly as homotrimers, with their biological activity dependent on cross-linking of cell surface TNFRs.
TNF och lymfotoxin föreligger främst som homotrimerer, och deras biologiska aktivitet sammanhänger med tvärbindning mellan TNF- receptorer på cellytan.
In addition, use of an immunoglobulin Fc region as a fusion element in the construction of a dimeric receptor imparts a longer serum half-life.
Dessutom får substansen en längre halveringstid i serum genom användning av en Fc- region i immunoglobulin som fusionselement vid uppbyggnaden av den dimera receptorn.
Mechanism of action
13 Verkningsmekanism
Much of the joint pathology in rheumatoid arthritis and ankylosing spondylitis and skin pathology in plaque psoriasis is mediated by pro-inflammatory molecules that are linked in a network controlled by TNF.
En stor del av patologin i lederna vid reumatoid artrit och ankyloserande spondylit och hudpatologin vid plaque- psoriasis orsakas av proinflammatoriska molekyler som hänger samman i ett nätverk som styrs av TNF.
The mechanism of action of etanercept is thought to be its competitive inhibition of TNF binding to cell surface TNFR, preventing TNF-mediated cellular responses by rendering TNF biologically inactive.
Verkningsmekanismen hos etanercept tros vara att den konkurrerar med TNF - bindningen till cellytans TNF- receptorer, så att cellens TNF- styrda respons stoppas när TNF blir biologiskt inaktivt.
Etanercept may also modulate biologic responses controlled by additional downstream molecules (e. g., cytokines, adhesion molecules, or proteinases) that are induced or regulated by TNF.
Etanercept kan också påverka biologiska svar som styrs av andra molekyler nedströms (t ex cytokiner, adhesionsmolekyler, proteinaser) vilka induceras eller regleras av TNF.
This section presents data from four randomised controlled trials in adults with rheumatoid arthritis, one study in polyarticular juvenile idiopathic arthritis, one study in adults with psoriatic arthritis, one study in adults with ankylosing spondylitis, one study in paediatric patients with plaque psoriasis, and four studies in adults with plaque psoriasis.
I detta avsnitt presenteras data från fyra randomiserade kontrollerade studier på vuxna med reumatoid artrit, en studie på vuxna med polyartikulär juvenil idiopatisk artrit, en studie på vuxna med psoriasisartrit, en studie på vuxna med ankyloserande spondylit, en studie på pediatriska patienter med plaque- psoriasis samt fyra studier på vuxna med plaque- psoriasis.
The study evaluated 234 adult patients with active rheumatoid arthritis who had failed therapy with at least one but no more than four disease-modifying antirheumatic drugs (DMARDs).
I denna undersökning ingick 234 vuxna patienter med aktiv reumatoid artrit som inte hade svarat på behandling med minst ett och högst fyra sjukdomsmodifierande antireumatiska läkemedel (DMARD- medel).
ACR 20 and 50 responses were higher in patients treated with Enbrel at 3 and 6 months than in patients treated with placebo (ACR 20:
ACR svar på 20 och 50 var efter 3 och 6 månader högre hos patienter som behandlats med Enbrel än hos patienter som behandlats med placebo (ACR 20:
ACR 50:
Enbrel 62% och 59%, placebo 23% och 11% vid 3 respektive 6 månader; ACR 50:
Enbrel 41% and 40%, placebo 8% and 5% at months 3 and 6 respectively; p < 0.01 Enbrel vs placebo at all time points for both ACR 20 and ACR 50 responses).
Enbrel 41% och 40%, placebo 8% och 5% vid 3 respektive 6 månader; p < 0, 01 Enbrel mot placebo vid alla tidpunkter för både ACR 20 och ACR 50 svar).
Approximately 15% of subjects who received Enbrel achieved an ACR 70 response at month 3 and month 6 compared to fewer than 5% of subjects in the placebo arm.
Omkring 15% av de patienter som fick Enbrel uppnådde ett ACR- svar på 70 vid månad 3 och månad 6, jämfört med mindre än 5% av dem som fick placebo.
A dose response was seen; results with 10 mg were intermediate between placebo and 25 mg.
Man såg ett dos- effekt samband, där effekten av 10 mg låg mellan placebo och 25 mg.
Enbrel was significantly better than placebo in all components of the ACR criteria as well as other measures of rheumatoid arthritis disease activity not included in the ACR response criteria, such as morning stiffness.
Enbrel var signifikant bättre än placebo enligt alla ACR- kriterierna, liksom i fråga om andra symptom på RA- aktivitet som inte ingår i ACR- kriterierna, exempelvis morgonstelhet.
Re-introduction of treatment with Enbrel after discontinuation of up to 24 months resulted in the same magnitudes of responses as patients who received Enbrel without interruption of therapy based on results of open-label studies.
Baserat på resultat från en öppen studie, gav återupptagen behandling med Enbrel (efter behandlingsuppehåll i upp till 24 månader) samma på svar, som hos patienter som behandlats med Enbrel utan uppehåll.
Continued durable responses have been seen for up to 48 months in open-label extension
Bestående svar har setts i upp till 48 månader i öppna studier med förlängd behandling, när patienter erhållit Enbrel utan uppehåll.
15 treatment trials when patients received Enbrel without interruption; longer-term experience in not available.
Lägre tids erfarenhet saknas.
The efficacy of Enbrel was compared to methotrexate in a randomised, active-controlled study with blinded radiographic evaluations as a primary endpoint in 632 adult patients with active rheumatoid arthritis (< 3 years duration) who had never received treatment with methotrexate.
Effekten av Enbrel jämfördes med metotrexat i en randomiserad, jämförande kontrollerad studie med blindad röntgenutvärdering som primär endpoint för 632 patienter med aktiv reumatoid artrit (< 3 års sjukdom) som aldrig hade behandlats med metotrexat.
Methotrexate doses were escalated from 7.5 mg/ week to a maximum of 20 mg/ week over the first 8 weeks of the trial and continued for up to 24 months.
Metotrexatdoserna trappades upp från 7, 5 mg/ vecka till maximum på 20 mg/ vecka under studiens 8 första veckor och fortsatte upp till 24 månader.
At baseline, patients had a moderate degree of disability, with mean HAQ scores of 1.4 to 1.5.
Vid utgångsvärdet, hade patienterna en måttlig rörelseoförmåga, med ett medelvärde på HAQ- skalan på 1, 4 till 1, 5.
Treatment with Enbrel 25 mg resulted in substantial improvement at 12 months, with about 44% of patients achieving a normal HAQ score (less than 0.5).
Behandling med Enbrel 25 mg resulterade i tydliga förbättringar vid 12 månader, med
In this study, structural joint damage was assessed radiographically and expressed as change in Total Sharp Score (TSS) and its components, the erosion score and joint space narrowing score (JSN).
I denna studie, bedömdes leddestruktionen röntgenologiskt och uttrycktes som förändring i Total Sharp Score (TSS) och dess komponenter, antal erosioner (the erosion score) och minskning av ledspalt (joint space narrowing score, JSN).
Radiographs of hands/ wrists and feet were read at baseline and 6, 12, and 24 months.
Röntgen av händer/ vrister och fötter avlästes vid utgångsvärdet och 6, 12 och 24 månader.
The differences in TSS and JSN were not statistically significant between methotrexate and Enbrel 25 mg.
Skillnaderna i TSS och JSN mellan methotreaxat och Enbrel 25 mg var inte statistiskt signifikanta.
RADIOGRAPHIC PROGRESSION:
RÖNTGENOLOGISKT FÖRLOPP UNDER 24 MÅNADER:
COMPARISON OF ENBREL vs METHOTREXATE IN PATIENTS WITH RA OF < 3 YEARS DURATION
ENBREL JÄMFÖRT MED METOTREXAT HOS PATIENTER MED RA OCH EN SJUKDOMSPERIOD PÅ < 3 ÅR
12 Months 2.5
12 månader 12 Months
24 Months
24 månader 24 Months
In another active-controlled, double-blind, randomised study, clinical efficacy, safety, and radiographic progression in RA patients treated with Enbrel alone (25 mg twice weekly), methotrexate alone (7.5 to 20 mg weekly, median dose 20 mg), and of the combination of Enbrel and methotrexate initiated concurrently were compared in 682 adult patients with active rheumatoid arthritis of 6 months to 20 years duration (median 5 years) who had a less than satisfactory response to at least 1 disease-modifying antirheumatic drug (DMARD) other than methotrexate.
Behandlingarna påbörjades samtidigt och jämfördes hos 682 vuxna patienter med aktiv reumatoid artrit med en sjukdomsperiod på 6 månader till 20 års (median 5 år) duration där svaret på minst ett sjukdomsmodifierande antireumatiskt läkemedel (DMARD) förutom metotrexat varit otillräckligt.
16 Patients in the Enbrel in combination with methotrexate therapy group had significantly higher ACR 20, ACR 50, ACR 70 responses and improvement for DAS and HAQ scores at both 24 and 52 weeks than patients in either of the single therapy groups (results shown in table below).
Patienter i gruppen som behandlats med Enbrel i kombination med metotrexat hade signifikant högre svar avseende ACR 20, ACR 50 och ACR 70 samt förbättrade DAS - och HAQ- värden vid både 24 och 52 veckor än patienter i grupperna som enbart fått ett läkemedel (resultaten visas i tabellen nedan).
CLINICAL EFFICACY RESULTS AT 12 MONTHS:
15 RESULTAT AV KLINISK EFFEKT VID 12 MÅNADER:
COMPARISON OF ENBREL vs METHOTREXATE vs ENBREL IN COMBINATION WITH METHOTREXATE IN PATIENTS WITH RA OF 6 MONTHS TO 20 YEARS DURATION Enbrel +
JÄMFÖRELSE MELLAN ENBREL, METOTREXATE OCH ENBREL I KOMBINATION MED METOTREXAT HOS PATIENTER MED RA OCH EN SJUKDOMSPERIOD PÅ 6 MÅNADER TILL 20 ÅRS DURATION Enbrel + Endpoint
Endpoint
Metotrexat
Enbrel
Tidpunkt ACR respons
Methotrexate
a
ACR Responsesa
74. 5% †, φ
65.5% 43.0% 22.0%
65. 5%
Baseline scoreb
36. 4%
5.5
43. 0%
Week 52 scoreb
16. 7%
3.0 3.0
22. 0%
2.3 † ,
DAS
Remissionc
Utgångsvärdeb Värde vecka 52b Remissionc
14%
5. 5 3. 0 14%
18%
5. 7 3. 0 18%
37% † ,
5. 5 2. 3 †, φ 37% †, φ
Week 52
1. 8 0. 8 †, φ
1.1
Vecka 52
1.0
1. 1
0.8 † ,
1. 0
Patients who did not complete 12 months in the study were considered to be non-responders. b:
Patienter som inte fullföljde studien i 12 månader ansågs som icke- responders. b:
Values for Disease Activity Score (DAS) are means. c:
Resultaten för DAS är medelvärden, c:
Remission is defined as DAS < 1.6 Pairwise comparison p-values: † = p < 0.05 for comparisons of Enbrel + methotrexate vs methotrexate and  = p < 0.05 for comparisons of Enbrel + methotrexate vs Enbrel
Remission definieras som DAS < 1. 6 Parvis jämförelse p- värde: † = p < 0, 05 vid jämförelse av Enbrel + metotrexat mot metotrexat and φ = p < 0, 05 vid jämförelse av Enbrel + metotrexat mot Enbrel
Radiographic progression at 12 months was significantly less in the Enbrel group than in the methotrexate group, while the combination was significantly better than either monotherapy at slowing radiographic progression (see figure below).
Röntgenologiskt förlopp vid 12 månader var signifikant lägre i Enbrel- gruppen än i metotrexat - gruppen, medan kombinationen var signifikant bättre än någon av monoterapierna på att förlångsamma röntgenologiskt förlopp (se figuren nedan).
17 RADIOGRAPHIC PROGRESSION:
RADIOLOGISKT FÖRLOPP:
COMPARISON OF ENBREL vs METHOTREXATE vs ENBREL IN COMBINATION WITH METHOTREXATE IN PATIENTS WITH RA OF 6 MONTHS TO 20 YEARS DURATION (12 MONTH RESULTS)
JÄMFÖRELSE MELLAN ENBREL, METOTREXAT OCH ENBREL I KOMBINATION MED METOTREXAT HOS PATIENTER MED RA OCH EN SJUKDOMSPERIOD PÅ 6 MÅNADER TILL 20 ÅRS DURATION (12 MÅNADERS RESULTAT)
Pairwise comparison p-values: * = p < 0.05 for comparisons of Enbrel vs methotrexate, † = p < 0.05 for comparisons of Enbrel + methotrexate vs methotrexate and  = p < 0.05 for comparisons of Enbrel + methotrexate vs Enbrel
Parvis jämförelse p- värde: * =p < 0, 05 vid jämförelse av Enbrel mot metotrexat, † = p < 0, 05 vid jämförelse av Enbrel+metotrexat mot metotrexat och φ = p < 0, 05 vid jämförelse av Enbrel+metotrexat mot Enbrel
In an analysis in which all patients who dropped out of the study for any reason were considered to have progressed, the percentage of patients without progression (TSS change ≤ 0.5) at 24 months was higher in the Enbrel in combination with methotrexate group compared with the Enbrel alone and methotrexate alone groups (62%, 50%, and 36%, respectively; p < 0.05).
I en analys där alla patienter som föll bort ur studien av olika anledningar ansågs ha sett någon försämring, var procentandelen patienter som inte hade försämrats (förändring av TSS≤ 0, 5) efter 24 månader högre i grupperna Enbrel kombinerat med metotrexat jämfört med grupperna som behandlades med antingen enbart Enbrel eller enbart metotrexat (62%, 50% respektive 36%, p < 0. 05).
The difference between Enbrel alone and methotrexate alone was also significant (p < 0.05).
Skillnaden mellan Enbrel respektive metotrexat givet som monoterapi var också signifikant (p < 0. 05).
The safety and efficacy of 50mg Enbrel (two 25 mg SC injections) administered once weekly were evaluated in a double-blind, placebo-controlled study of 420 patients with active RA.
Säkerheten och effekten av 50 mg Enbrel (två injektioner à 25 mg givet subkutant) administrerat en gång per vecka utvärderades i en dubbel- blind placebokontrollerad studie inkluderande 420 patienter med aktiv RA.
The safety and efficacy profiles of the two Enbrel treatment regimens were comparable at week 8 in their effect on signs and symptoms of RA; data at week 16 did not show comparability (non-inferiority) between the two regimens.
Efter 16 veckors behandling påvisades däremot ej jämförbarhet (non- inferiority).
Paediatric patients with polyarticular juvenile idiopathic arthritis
Barn och ungdomar med polyartikulär juvenil idiopatisk artrit
The safety and efficacy of Enbrel were assessed in a two-part study in 69 children with polyarticular juvenile idiopathic arthritis who had a variety of juvenile idiopathic arthritis onset types.
Säkerheten och effekten av Enbrel bedömdes i en två- fas- studie hos 69 barn med polyartikulär juvenil idiopatisk artrit med varierande begynnelsestyper av juvenil idiopatisk artrit.
Patients aged 4 to 17 years with moderately to severely active polyarticular juvenile idiopathic arthritis refractory to or intolerant of methotrexate were enrolled; patients remained on a stable dose of a single nonsteroidal anti-
Patienter i åldrarna 4 till 17 år med måttlig till svår aktiv polyartikulär juvenil idiopatisk artrit, resistenta eller intoleranta mot metotrexat var med i studien.
18 inflammatory drug and/ or prednisone (< 0.2 mg/ kg/ day or 10 mg maximum).
Patienter kvarstod på en oförändrad dos av ett nonsteroidalt antiinflammatoriskt läkemedel och/ eller prednison (< 0, 2 mg/ kg/ dag eller max 10 mg).
In part 1, all patients received 0.4 mg/ kg (maximum 25 mg per dose) Enbrel subcutaneously twice weekly.
I fas 1, fick alla patienter 0, 4 mg/ kg (max 25 mg per dos) Enbrel subkutant två gånger per vecka.
Responses were measured using the JRA Definition of Improvement (DOI), defined as  30% improvement in at least three of six and  30% worsening in no more than one of six JRA core set criteria, including active joint count, limitation of motion, physician and patient/ parent global assessments, functional assessment, and erythrocyte sedimentation rate (ESR).
Kriterierna inkluderade antalet leder med aktivitet, inskränkning av
Disease flare was defined as a  30% worsening in three of six JRA core set criteria and  30% improvement in not more than one of the six JRA core set criteria and a minimum of two active joints.
Ett skov definerades som ≥ 30% försämring i 3 av de 6 JRA fastställda kriterierna och ≥ 30% förbättring i maximalt 1 av de 6 JRA fastställda kriterierna och minst två leder med aktivitet.
In part 2, 6 of 25 (24%) patients remaining on Enbrel experienced a disease flare compared to 20 of 26 (77%) patients receiving placebo (p=0.007).
I fas 2, upplevde 6 av de 25 patienter (24%) som kvarstod på Enbrel ett skov av sjukdomen jämfört med 20 av 26 patienter (77%), som fick placebo (p=0, 007).
From the start of part 2, the median time to flare was  116 days for patients who received Enbrel and 28 days for patients who received placebo.
Från första början av fas 2, var mediantiden till ett nytt skov av sjukdomen ≥ 116 dagar för patienter som fick Enbrel och 28 dagar för patienter som fick placebo.