natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Adverse reactions considered as drug-related reported in patients treated with sitagliptin occurring in excess (> 0.2% and difference > 1 patient) of that in patients treated with placebo are listed below (Table 1) by system organ class and frequency.
Läkemedelsrelaterade biverkningar som rapporterades för patienter behandlade med sitagliptin och som uppträdde i större antal (> 0, 2% och skillnad på > 1 patient) än för patienter behandlade med placebo listas nedan (tabell 1) enligt organklass och frekvens.
Frequencies are defined as: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100, < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1000, < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10000, < 1/ 1000); and very rare (< 1/ 10000).
Frekvensen definieras som: mycket vanlig (> 1/ 10); vanlig (> 1/ 100, < 1/ 10); mindre vanlig (> 1/ 1 000, < 1/ 100); sällsynt (> 1/ 10 000, < 1/ 1 000) och mycket sällsynt (< 1/ 10 000).
Frequency of adverse reaction by treatment regimen
Tabell 1.
Sitagliptin with Sitagliptin with Sitagliptin with 1 2
Frekvensen av biverkningar rapporterade från placebokontrollerade kliniska studier
Sitagliptin with
Biverkning
Metformin
Sitagliptin med metformin1
a Sulfonylurea
Sitagliptin med en Sitagliptin med sulfonureid2 metformin och en sulfonureid3
Metformin and a a PPARγ Agent Sulfonylurea3 (pioglitazone)4
Sitagliptin med en PPARγ agonist (pioglitazon) 4
hypoglycaemia*
hypoglykemi *
Very common
Mycket vanlig Mycket vanlig
Very common Common
Vanlig
diarrhea nausea flatulence constipation upper abdominal pain
diarré illamående flatulens förstoppning övre buksmärta
General disorders peripheral oedema
Allmänna symtom Perifert ödem
Investigations blood glucose decreased *
Undersökningar blodglukossänkning Mindre vanlig *
Uncommon
I kliniska studier med Januvia givet som monoterapi och som del av kombinationsbehandling med metformin eller pioglitazon, var andelen patienter med rapporterad hypoglykemi med sitagliptin i nivå med andelen hos patienter som fick placebo.
In clinical trials of Januvia as monotherapy and sitagliptin as part of combination therapy with metformin or pioglitazone, rates of hypoglycaemia reported with sitagliptin were similar to rates in patients taking placebo.
1 I denna placebokontrollerade 24- veckors studie med sitagliptin 100 mg en gång dagligen i kombination med metformin var förekomsten av läkemedelsrelaterade biverkningar hos de patienter som behandlades med sitagliptin/ metformin 9, 3% jämfört med 10, 1% hos de patienter som behandlades med placebo/ metformin.
5 1 In this placebo-controlled 24-week study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with metformin, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ metformin compared to treatment with placebo/ metformin was 9.3% and 10.1%, respectively.
I ytterligare en 1- års studie där sitagliptin 100 mg en gång dagligen gavs i kombination med metformin, var förekomsten av läkemedelsrelaterade biverkningar hos patienter som behandlats med sitagliptin / metformin 14, 5% jämfört med sulfonureid/ metformin 30, 3%.
In an additional 1-year study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with metformin, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ metformin compared to sulphonylurea/ metformin was 14.5% and 30.3%, respectively.
Biverkningar som bedömdes vara läkemedelsrelaterade och som i större antal rapporterades hos patienter som behandlats med sitagliptin 100 mg (> 0, 2% och skillnad på > 1 patient)
In pooled studies of up to 1 year in duration comparing sitagliptin/ metformin to a sulphonylurea agent/ metformin, adverse reactions considered as drug-related reported in patients treated with sitagliptin 100 mg occurring in excess (> 0.2% and difference > 1 patient) of that in patients receiving the sulphonylurea agent are as follows: anorexia (Metabolism and nutritional disorders; frequency uncommon) and weight decreased (Investigations; frequency uncommon).
5 än hos patienter som fått en sulfonureid/ metformin är följande: anorexi (Metabolism och nutrition; frekvens mindre vanliga) och viktminskning (Undersökningar; frekvens mindre vanliga).
2 In this 24-week study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with glimepiride, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ glimepiride compared to treatment with placebo/ glimepiride was 11.3% and 6.6%, respectively.
2 I denna 24- veckors studie med sitagliptin 100 mg en gång dagligen i kombination med glimepirid var förekomsten av läkemedelsrelaterade biverkningar hos de patienter som behandlades med sitagliptin/ glimepirid 11, 3% jämfört med 6, 6% hos de patienter som behandlades med placebo/ glimepirid.
3 In this 24-week study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with glimepiride and metformin, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin in combination with glimepiride/ metformin compared to treatment with placebo in combination with glimepiride/ metformin was 18.1% and 7.1%, respectively.
3 I denna 24- veckors studie med sitagliptin 100 mg en gång dagligen i kombination med glimepirid och metformin var förekomsten av läkemedelsrelaterade biverkningar hos de patienter som behandlades med sitagliptin/ glimepirid/ metformin 18, 1% jämfört med 7, 1% hos de patienter som behandlades med placebo/ glimepirid/ metformin.
4 In this 24-week study of the combination of sitagliptin 100 mg once daily and pioglitazone, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ pioglitazone compared to patients treated with placebo/ pioglitazone was 9.1% and 9.0%, respectively.
4 I denna 24 veckors studie med sitagliptin 100 mg en gång dagligen i kombination med pioglitazon var förekomsten av läkemedelsrelaterade biverkningar hos de patienter som behandlades med sitagliptin/ pioglitazon 9, 1% jämfört med 9, 0% hos de patienter som behandlades med placebo/ pioglitazon.
In addition, in monotherapy studies of up to 24 weeks in duration of sitagliptin 100 mg once daily alone compared to placebo, adverse reactions considered as drug-related reported in patients treated with sitagliptin in excess (> 0.2% and difference > 1 patient) of that in patients receiving placebo are headache, hypoglycaemia, constipation, and dizziness.
I monoterapistudier med upp till 24 veckors behandling, där sitagliptin 100 mg en gång dagligen jämfördes med placebo, rapporterades följande biverkningar (bedömda som läkemedelsrelaterade) i större antal (> 0, 2% och skillnad på > 1 patient) för patienter som behandlades med sitagliptin jämfört med patienter som behandlades med placebo: huvudvärk, hypoglykemi, förstoppning och yrsel.
In addition to the drug-related adverse experiences described above, adverse experiences reported regardless of causal relationship to medication and occurring in at least 5% and more commonly in patients treated with Januvia included upper respiratory tract infection and nasopharyngitis.
Av de som uppträdde hos minst 5% och förekom oftare hos patienter som behandlats med Januvia ingick övre luftvägsinfektion och nasofaryngit.
Additional adverse experiences reported regardless of causal relationship to medication that occurred more frequently in patients treated with Januvia (not reaching the 5% level, but occurring with an incidence of > 0.5% higher with Januvia than that in the control group) included osteoarthritis and pain in extremity.
Ytterligare biverkningar som har rapporterats, oavsett om ett samband med läkemedelsbehandling förelåg eller ej, och förekom mer frekvent hos patienter som behandlats med Januvia (som inte nådde 5% - nivån men som förekom med en > 0, 5% högre incidens med Januvia än den i kontrollgruppen) innefattade artros och smärta i armar eller ben.
In a 24-week study of initial combination therapy with sitagliptin and metformin administered twice daily (sitagliptin/ metformin 50 mg/ 500 mg or 50 mg/ 1000 mg), the overall incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with the combination of sitagliptin and metformin compared to patients treated with placebo was 14.0% and 9.7%, respectively.
9, 7%.
Across clinical studies, a small increase in white blood cell count (approximately 200 cells/ microl difference in WBC vs. placebo; mean baseline WBC approximately 6600 cells/ microl) was observed due to an increase in neutrophils.
Sammantaget i de olika kliniska studierna observerades en liten ökning av antalet vita blodkroppar till följd av ökad mängd neutrofila granulocyter (skillnaden i LPK jämfört med placebo var ca 0, 2x109/ l; medelutgångsvärdet för LPK var i genomsnitt 6, 6x109/ l).
This observation was seen in most but not all studies.
Detta observerades i de flesta men inte alla studier.
6 No clinically meaningful changes in vital signs or in ECG (including in QTc interval) were observed with Januvia treatment.
Vid behandling med Januvia observerades inga kliniskt betydelsefulla förändringar av vitala tecken eller EKG (inklusive QTc intervall).
During post-marketing experience the following additional side effects have been reported (frequency not known): hypersensitivity reactions including anaphylaxis, angioedema, rash, urticaria, and exfoliative skin conditions including Stevens-Johnson syndrome (see section 4.4).
Uppföljning efter marknadsintroduktionen Vid uppföljning efter marknadsintroduktionen har följande ytterligare biverkningar rapporterats (med okänd frekvens): överkänslighetsreaktioner inkluderande anafylaxi, angioödem, utslag, urtikaria och exfoliativa hudtillstånd inkluderande Stevens- Johnsons syndrom (se avsnitt 4. 4).
During controlled clinical trials in healthy subjects, single doses of up to 800 mg sitagliptin were generally well tolerated.
I kontrollerade kliniska studier med friska försökspersoner tolererades vanligen engångsdoser om 800 mg sitagliptin väl.
In clinical studies, approximately 13.5% of the dose was removed over a 3- to 4-hour hemodialysis session.
I kliniska studier avlägsnades ca 13, 5% av given dos under 3- 4 timmars hemodialys.
Prolonged hemodialysis may be considered if clinically appropriate.
Om det är kliniskt lämpligt, kan längre hemodialys övervägas.
DPP-4 Inhibitor, ATC code:
DPP- 4- hämmare, ATC- kod:
Januvia is a member of a class of oral anti-hyperglycaemic agents called dipeptidyl peptidase 4 (DPP-4) inhibitors.
Januvia tillhör den klass perorala antihyperglykemiska substanser som kallas DPP- 4- hämmare (dipeptidylpeptidas- 4- hämmare).
The improvement in glycaemic control observed with this agent may be mediated by enhancing the levels of active incretin hormones.
Den förbättring av glykemisk kontroll som observerats med sitagliptin torde medieras av ökade nivåer av aktiva inkretinhormoner.
Incretin hormones, including glucagon-like peptide-1 (GLP-1) and glucose-dependent insulinotropic polypeptide (GIP), are released by the intestine throughout the day, and levels are increased in response to a meal.
Inkretiner, såsom glukagonlik peptid- 1 (GLP- 1) och glukosberoende insulinotropisk polypeptid (GIP), frigörs från tarmen under hela dygnet och nivåerna ökar som svar på måltid.
When blood glucose concentrations are normal or elevated, GLP-1 and GIP increase insulin synthesis and release from pancreatic beta cells by intracellular signaling pathways involving cyclic AMP.
När blodglukosnivåerna är normala eller förhöjda, ökar GLP- 1 och GIP insulinsyntesen samt insulinfrisättningen från betaceller i bukspottkörteln via intracellulära signalsystem som involverar cykliskt AMP.
Treatment with GLP-1 or with DPP-4 inhibitors in animal models of type 2 diabetes has been demonstrated to improve beta cell responsiveness to glucose and stimulate insulin biosynthesis and release.
Behandling med GLP- 1 eller DPP- 4- hämmare visade i djurmodeller med typ 2- diabetes förbättring av betacellernas förmåga att svara på glukos och att stimulera syntes och frisättning av insulin.
In addition, GLP-1 lowers glucagon secretion from pancreatic alpha cells.
GLP- 1 sänker dessutom glukagonsekretionen från alfaceller i bukspottkörteln.
The effects of GLP-1 and GIP are glucose-dependent such that when blood glucose concentrations are low, stimulation of insulin release and suppression of glucagon secretion by GLP-1 are not observed.
Effekten av GLP- 1 och GIP är glukosberoende dvs GLP- 1 stimulerar inte insulinfrisättning och hämmar inte glukagonutsöndring när blodglukoskoncentrationen är låg.
For both GLP-1 and GIP, stimulation of insulin release is enhanced as glucose rises above normal concentrations.
Både GLP- 1 och GIP ökar stimulering av insulinfrisättning när glukosnivåerna stiger över det normala.
Further, GLP-1 does not impair the normal glucagon response to hypoglycaemia.
Det normala glukagonsvaret på hypoglykemi försämras inte av GLP- 1.
The activity of GLP-1 and GIP is limited by the DPP-4 enzyme, which rapidly hydrolyzes the incretin hormones to produce inactive products.
Aktiviteten av GLP- 1 och GIP begränsas av enzymet DPP- 4, vilket snabbt hydrolyserar inkretiner till inaktiva substanser.
Sitagliptin prevents the hydrolysis of incretin hormones by DPP-4, thereby increasing plasma concentrations of the active forms of GLP-1 and GIP.
Sitagliptin förhindrar att inkretiner hydrolyseras av enzymet DPP- 4 och ökar därigenom plasmakoncentrationen av de aktiva formerna av GLP- 1 och GIP.
By enhancing active incretin levels, sitagliptin increases insulin release and decreases glucagon levels in a glucose- dependent manner.
Genom att höja nivåerna av aktiva inkretiner ger sitagliptin en glukosberoende ökning av insulinfrisättning och minskning av glukagonnivåerna.
In patients with type 2 diabetes with hyperglycaemia, these changes in insulin and glucagon levels lead to lower hemoglobin A1c (HbA1c) and lower fasting and postprandial glucose concentrations.
Hos patienter med typ 2- diabetes med hyperglykemi, leder dessa förändringar av insulin - och glukagonnivåer till lägre hemoglobin A1c (HbA1c) samt lägre fasteglukos och postprandiell glukoskoncentration.
Sitagliptin is a potent and
Den glukosberoende mekanismen för sitagliptin skiljer sig från mekanismen för sulfonureider, vilken ökar insulinfrisättning även då glukosnivåerna är låga och kan leda till hypoglykemi hos patienter med typ 2- diabetes och hos friska patienter.
7 highly selective inhibitor of the enzyme DPP-4 and does not inhibit the closely-related enzymes DPP-8 or DPP-9 at therapeutic concentrations.
Sitagliptin är en potent och mycket selektiv hämmare av DPP- 4 men hämmar inte de närbesläktade enzymerna DPP- 8 eller DPP- 9 vid terapeutiska koncentrationer.
Overall, sitagliptin improved glycaemic control when given as monotherapy, when used in combination with metformin (initial or add-on therapy), in combination with a sulphonylurea (with or without metformin), and in combination with a thiazolidinedione, as measured by clinically relevant reductions in HbA1c from baseline at study endpoint (see Table 2).
Totalt sett förbättrade sitagliptin den glykemiska kontrollen när det gavs som monoterapi eller i kombination med metformin (inledande - eller tilläggsbehandling), en sulfonureid (med eller utan metformin) eller en tiazolidindion, mätt som kliniskt relevanta minskningar av HbA1c vid endpoint, jämfört med utgångsvärdet (se Tabell 2).
Two studies were conducted to evaluate the efficacy and safety of Januvia monotherapy.
Behandling med sitagliptin 100 mg en gång dagligen i monoterapi jämfört med placebo i två studier, 18 respektive
Treatment with sitagliptin at 100 mg once daily as monotherapy provided significant improvements in HbA1c, fasting plasma glucose (FPG), and 2-hour post-prandial glucose (2-hour PPG), compared to placebo in two studies, one of 18- and one of 24-weeks duration.
7 24 veckor långa, resulterade i signifikanta förbättringar av HbA1c, fasteglukos i plasma (faste- P - glukos) och postprandiellt glukos efter 2 timmar.
Improvement of surrogate markers of beta cell function, including HOMA-β (Homeostasis Model Assessment-β), proinsulin to insulin ratio, and measures of beta cell responsiveness from the frequently-sampled meal tolerance test were observed.
En förbättring sågs av surrogatmarkörer för betacellsfunktionen, såsom HOMA- β (Homeostasis Model Assessment- β), kvoten proinsulin/ insulin samt betacellssvar mätt med måltidstoleranstest med frekvent provtagning.
The observed incidence of hypoglycaemia in patients treated with Januvia was similar to placebo.
Förekomsten av hypoglykemi hos patienter som behandlades med Januvia var densamma som för placebo.
In a study in patients with type 2 diabetes and chronic renal insufficiency (creatinine clearance < 50 ml/ min), the safety and tolerability of reduced doses of sitagliptin were investigated and generally similar to placebo.
I en studie på patienter med typ 2- diabetes och kronisk njursjukdom (kreatininclearence < 50 ml/ min) undersöktes säkerhet och tolerans med sänkta doser av sitagliptin och den var i allmänhet densamma som för placebo.
In addition, the reductions in HbA1c and FPG with sitagliptin compared to placebo were generally similar to those observed in other monotherapy studies in patients with normal renal function (see section 5.2).
Minskningen av HbA1c och faste- P- glukos med sitagliptin jämfört med placebo var dessutom i allmänhet densamma som den minskning som observerats i andra monoterapistudier på patienter med normal njurfunktion (se avsnitt 5. 2).
The number of patients with moderate to severe renal insufficiency was too low to confirm safe use of sitagliptin in this type of patients.
Antalet patienter med måttligt till kraftigt nedsatt njurfunktion var för litet för att kunna fastställa säkerhet vid behandling med sitagliptin till denna patientgrupp.
Sitagliptin 100 mg once daily provided significant improvements in glycaemic parameters compared with placebo in two 24-week studies of sitagliptin as add-on therapy, one in combination with metformin and one in combination with pioglitazone.
Sitagliptin 100 mg en gång dagligen gav signifikanta förbättringar av glykemiska parametrar jämfört med placebo i två 24- veckors studier med sitagliptin som tilläggsbehandling, en i kombination med metformin och en i kombination med pioglitazon.
A 24-week placebo-controlled study was designed to evaluate the efficacy and safety of sitagliptin (100 mg once daily) added to glimepiride alone or glimepiride in combination with metformin.
En 24- veckors placebokontrollerad studie var utformad för att utvärdera effekt och säkerhet av sitagliptin (100 mg en gång dagligen) som tillägg till glimepirid i monoterapi eller glimepirid i kombination med metformin.
In a 24-week placebo-controlled factorial study of initial therapy, sitagliptin 50 mg twice daily in combination with metformin (500 mg or 1000 mg twice daily) provided significant improvements in glycaemic parameters compared with either monotherapy.
I en 24- veckors placebokontrollerad studie med inledande behandling, gav sitagliptin 50 mg två gånger dagligen i kombination med metformin (500 mg eller 1000 mg två gånger dagligen) signifikanta förbättringar av glykemiska parametrar jämfört med sitagliptin eller metformin i monoterapi.
Table 2.
Tabell 2:
HbA1c results in placebo-controlled monotherapy and combination therapy studies*
HbA1c resultat i placebokontrollerade kliniska studier med monoterapi och kombinationsbehandling *
Placebo-corrected mean
Genomsnittligt utgångsvärde
Week 24†
Genomsnittlig förändring vid vecka 24 † av
Monotherapy Studies
Placebokorrigerad genomsnittlig
CI)
Monoterapistudier
Sitagliptin 100 mg once daily§
- 0, 6 ‡ Sitagliptin 100 mg en gång dagligen§ (N=193)
-0.6‡
(- 0, 8; - 0, 4)
(N= 193) Sitagliptin 100 mg once daily (N= 229) Combination Therapy Studies
Sitagliptin 100 mg en gång dagligen (N=229)
(-0.8, -0.4) -0.8‡ (-1.0, -0.6)
(- 1, 0; - 0, 6)
Sitagliptin 100 mg once daily added to
Placebokorrigerad genomsnittlig
(95% CI) -0.7‡
(95% CI)
ongoing metformin therapy (N=453) Sitagliptin 100 mg once daily added to
- 0, 7 ‡ Sitagliptin 100 mg en gång dagligen som tillägg till pågående metforminbehandling (N=453)
(-0.8, -0.5) -0.7‡
(- 0, 8; - 0, 5) - 0, 7 ‡
ongoing pioglitazone therapy (N=163) Sitagliptin 100 mg once daily added to
Sitagliptin 100 mg en gång dagligen som tillägg till pågående pioglitazonbehandling (N=163)
(-0.9, -0.5) -0.6‡
(- 0, 9; - 0, 5) - 0, 6 ‡
ongoing glimepiride therapy (N=102) Sitagliptin 100 mg once daily added to
Sitagliptin 100 mg en gång dagligen som tillägg till pågående glimepiridbehandling (N=102)
(-0.8, -0.3)
(- 0, 8; - 0, 3) - 0, 9 ‡
ongoing glimepiride + metformin therapy (N=115) Initial therapy (twice daily):
Sitagliptin 100 mg en gång dagligen som tillägg till pågående glimepirid + metforminbehandling (N=115)
-0.9‡ (-1.1, -0.7) -1.6‡
(- 1, 1; - 0, 7) - 1, 6 ‡
Sitagliptin 50 mg + metformin 500 mg (N=183) Initial therapy (twice daily):
Sitagliptin 50 mg + metformin 500 mg (N=183)
(-1.8, -1.3)
(- 1, 8; - 1, 3) - 2, 1 ‡
Sitagliptin 50 mg + metformin 1000 mg (N=178)
Sitagliptin 50 mg + metformin 1000 mg (N=178) * ITT- population (en intention- to- treat analys). †
* All Patients Treated Population (an intention-to-treat analysis). † Least squares means adjusted for prior antihyperglycaemic therapy status and baseline value. ‡ p < 0.001 compared to placebo or placebo + combination treatment. § HbA1c (%) at week 18.
minsta kvadratmetoden justerat för tidigare antihyperglykemisk behandlingsstatus och utgångsvärde. ‡ p < 0, 001 jämfört med placebo eller placebo + kombinationsbehandling. § HbA1c (%) vid vecka 18.
In a study comparing the efficacy and safety of the addition of Januvia 100 mg once daily or glipizide (a sulphonylurea agent) in patients with inadequate glycaemic control on metformin monotherapy, sitagliptin was similar to glipizide in reducing HbA1c.
I en studie som jämförde effekt och säkerhet vid tillägg av Januvia 100 mg en gång dagligen eller glipizid (en sulfonureid) till patienter med otillräcklig glykemisk kontroll med metformin i monoterapi, var sitagliptin likvärdig jämfört med glipizid vad gäller sänkning av HbA1c.
Patients treated with sitagliptin exhibited a significant mean decrease from baseline in body weight compared to a significant weight gain in patients administered glipizide (-1.5 vs. +1.1 kg).
Patienter behandlade med sitagliptin uppvisade en signifikant minskning från utgångsvärdet för kroppsvikt jämfört med en signifikant ökning för patienter som fick glipizid (- 1, 5 kg jämfört med +1, 1 kg).
In this study, the proinsulin to insulin ratio, a marker of efficiency of insulin synthesis and release, improved with sitagliptin and deteriorated with glipizide treatment.
I denna studie användes en effektmarkör för insulinsyntes och insulinfrisättning, förhållandet mellan proinsulin och insulin, detta förhållande förbättrades med sitagliptin - och försämrades med glipizidbehandling.
The incidence of hypoglycaemia in the sitagliptin group (4.9%) was significantly lower than that in the glipizide group (32.0%).
Förekomsten av hypoglykemi var signifikant lägre i gruppen som fick sitagliptin (4, 9%) än i den grupp som fick glipizid (32, 0%).
Absorption Following oral administration of a 100-mg dose to healthy subjects, sitagliptin was rapidly absorbed, with peak plasma concentrations (median Tmax) occurring 1 to 4 hours post-dose, mean plasma AUC of sitagliptin was 8.52 μ M• hr, Cmax was 950 nM.
Genomsnittlig AUC för sitagliptin i plasma var 8, 52 μM×tim, Cmax var 950 nM.
Since coadministration of a high-fat meal with Januvia had no effect on the pharmacokinetics, Januvia may be administered with or without food.
Januvia kan intas med eller utan föda, eftersom samtidigt intag av fettrik måltid och Januvia inte har någon effekt på farmakokinetiken.
Plasma AUC of sitagliptin increased in a dose-proportional manner.
9 AUC för sitagliptin i plasma ökade proportionellt mot dosen.
Distribution The mean volume of distribution at steady state following a single 100-mg intravenous dose of sitagliptin to healthy subjects is approximately 198 liters.
Distribution Efter en intravenös engångsdos av 100 mg sitagliptin till friska individer är den genomsnittliga distributionsvolymen vid steady state ca 198 liter.