natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Through a series of multiple stepwise regression analyses of baseline and on-treatment genotypes from all clinical studies, 16 amino acids have been associated with reduced tipranavir susceptibility and/ or reduced 48-week viral load response:
Genom en serie multipla stegvisa regressionsanalyser av utgångsvärdet och behandlingsgenotyperna i alla kliniska studier, har 16 aminosyror associerats med reducerad känslighet för tipranavir och/ eller minskad virusmängd efter 48 veckor:
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D and 84V.
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D och 84V.
Clinical isolates that exhibited a ≥ 10-fold decrease in tipranavir susceptibility harboured eight or more tipranavir-associated mutations.
Kliniska isolat som uppvisar ≥ 10 gångers minskning av känslighet för tipranavir innehöll åtta eller mer tipranavir- associerade mutationer.
In Phase II and III clinical trials, 276 patients with on-treatment genotypes have demonstrated that the predominant emerging mutations with APTIVUS treatment are L33F/ I/ V, V82T/ L and I84V.
I kliniska fas II - och III- studier, med 276 patienter med behandlings- genotyp visades att de uppkomna mutationerna mot APTIVUS- behandling främst var L33F/ I/ V, V82T/ L och I84V.
Mutations at position 82 occur via two pathways: one from pre-existing mutation 82A selecting to 82T, the other from wild type 82V selecting to 82L.
Mutationer i position 82 uppstår via två vägar: en från en befintlig mutation 82A som substitueras mot 82T, den andra från vildtyps- 82V som substitueras mot 82L.
Cross-resistance:
Korsresistens:
Tipranavir maintains significant antiviral activity (< 4-fold resistance) against the majority of HIV-1 clinical isolates showing post-treatment decreased susceptibility to the currently approved protease inhibitors: amprenavir, atazanavir, indinavir, lopinavir, ritonavir, nelfinavir and saquinavir.
Tipranavir bibehåller signifikant antiviral aktivitet (< 4- faldig resistens) mot huvuddelen av kliniska HIV- 1- isolat som uppvisar nedsatt känslighet efter behandling, med de tidigare godkända proteashämmarna: amprenavir, atazanavir, indinavir, lopinavir, ritonavir, nelfinavir och
Greater than 10-fold resistance to tipranavir is uncommon (< 2.5% of tested isolates) in viruses obtained from highly treatment experienced patients who have received multiple peptidic protease inhibitors.
Mer än 10- faldig resistens mot tipranavir är mindre vanlig (< 2, 5% av undersökta isolat) i virus hämtat från höggradigt behandlingserfarna patienter som har behandlats med flera proteashämmare av peptidlik typ.
Clinical pharmacodynamic data:
Kliniska farmakodynamiska data:
The following clinical data is derived from analyses of 48-week data from ongoing studies (RESIST-1 and RESIST-2) measuring effects on plasma HIV RNA levels and CD4 cell counts.
Följande kliniska data härrör från en 48- veckorsanalys av de pågående studierna (RESIST- 1 och RESIST- 2) med mätning av effekten på plasmanivån av HIV- RNA och antal CD4- celler.
RESIST-1 and RESIST-2 are ongoing, randomised, open-label, multicentre studies in HIV-positive, triple-class experienced patients, evaluating treatment with APTIVUS co-administered with low dose ritonavir (500 mg/ 200 mg twice daily) plus an optimised background regimen (OBR) individually defined for each patient based on genotypic resistance testing and patient history.
Behandling med APTIVUS utvärderas administrerat tillsammans med lågdos ritonavir (500 mg/ 200 mg två gånger dagligen) samt Optimerad BakgrundsBehandling (OBB) individuellt definierad för varje patient baserad på genotypresistens och sjukdomshistoria.
The comparator regimen included a ritonavir-boosted PI (also individually defined) plus an OBR.
Jämförelsebehandlingen innefattade en ritonavir (RTV) - boostrad proteashämmare (som också definierades individuellt) samt OBB.
The ritonavir-boosted PI was chosen from among saquinavir, amprenavir, indinavir or lopinavir/ ritonavir.
Den ritonavir- boostrade proteashämmaren valdes bland saquinavir, amprenavir, indinavir eller lopinavir/ ritonavir.
All patients had received at least two PI-based antiretroviral regimens and were failing a PI-based regimen at the time of study entry.
Alla patienter hade före studien erhållit minst två antiretrovirala regimer innehållande proteashämmare (PI) och sviktade på en proteashämmar- innehållande regim vid studiens start.
After Week 8, patients in the comparator arm who met the protocol defined criteria of initial lack of virologic response had the option of discontinuing treatment and switching over to APTIVUS/ ritonavir in a separate roll-over study.
Efter vecka 8, kunde patienter i jämförelsegruppen, som uppfyllde kriterierna i protokollet att initialt sakna virologiskt svar, välja att byta till APTIVUS/ ritonavir i en separat uppföljningsstudie.
The 1483 patients included in the primary analysis had a median age of 43 years (range 17-80), were 86% male, 75% white, 13% black and 1% Asian.
De 1483 patienter som inkluderades i den primära analysen hade en medianålder av 43 år (17- 80), 86% var män, 75% vita, 13% svarta och 1% asiater.
In the APTIVUS and comparator arms median baseline CD4 cell counts were 158 and 166 cells/ mm3, respectively, (ranges 1-1893 and 1-1184 cells/ mm3); median baseline plasma HIV-1 RNA was 4.79 and 4.80 log10 copies/ ml, respectively (ranges 2.34-6.52 and 2.01-6.76 log10 copies/ ml).
2, 01- 6, 76 log10 kopior/ ml).
Patients had baseline HIV-1 isolates with a median of 16 HIV-1 protease gene mutations, including a median of 3 primary protease gene mutations D30N, L33F/ I, V46I/ L, G48V, I50V, V82A/ F/ T/ L, I84V, and L90M.
Patienternas utgångsvärde (median) för HIV- 1- isolat var 16 HIV- 1 genmutationer i proteas, inklusive en median av 3 primära genmutationer i proteas D30N, L33F/ I, V46I/ L, G48V, I50V, V82A/ F/ T/ L, I84V och L90M.
18 codons 82 (less than 1% of patients had the mutation V82L) and 90, 18% had mutations at codons 84 and 90 and 53% had at least one key mutation at codon 90.
Med hänsyn till mutationer i kodon 33, 82, 84 och 90 hade ca 4% inga mutationer, 24% hade mutationer vid kodon 82 (mindre än 1% av patienterna hade mutationen V82L) och 90, 18% hade mutationer vid kodon 84 och 90 och 53% hade minst en nyckelmutation vid kodon 90.
One patient in the APTIVUS arm had four mutations.
En patient i APTIVUS- gruppen hade fyra mutationer.
Baseline phenotypic susceptibility was evaluated in 454 baseline patient samples.
Utgångsläget för fenotyp- känslighet utvärderades i 454 patientprover från utgångsläget.
There was an average decrease in susceptibility of 2-fold wild type (WT) for tipranavir, 12-fold WT for amprenavir, 55-fold WT for atazanavir, 41-fold WT for indinavir, 87-fold WT for lopinavir, 41- fold WT for nelfinavir, 195-fold WT for ritonavir, and 20-fold WT for saquinavir.
I genomsnitt minskade känsligheten 2- faldigt för vildtypen (WT) med tipranavir, 12- faldigt WT för amprenavir, 55- faldigt WT för atazanavir, 41- faldigt WT för indinavir, 87- faldigt WT för lopinavir, 41- faldigt WT för nelfinavir, 195- faldigt WT för ritonavir och 20- faldigt WT för saquinavir.
Combined 48-week treatment response (composite endpoint defined as patients with a confirmed ≥ 1 log RNA drop from baseline and without evidence of treatment failure) for both studies was 34% in the APTIVUS/ ritonavir arm and 15% in the comparator arm.
Kombinerat 48 veckors behandlingssvar (med sammansatta endpoints definieras som patienter med bekräftad ≥1 log RNA minskning från utgångsvärdet och utan tecken på behandlingssvikt) var för båda studierna 34% i APTIVUS/ ritonavir- gruppen och 15% i jämförelsegruppen.
Treatment response is presented for the overall population (displayed by enfuvirtide use), and detailed by PI strata for the subgroup of patients with genotypically resistant strains in the Table below.
Behandlingssvaret visas för hela populationen (användning av enfuvirtid anges) samt detaljerade strata för proteashämmare hos patienter med genotyp- resistenta stammar i tabellen nedan.
Treatment response* at week 48 (pooled studies RESIST-1 and RESIST-2 in treatment- experienced patients)
18 Behandlingssvar * vecka 48 (poolade studier, RESIST- 1 och RESIST- 2 hos patienter med behandlingserfarenhet)
RESIST study
RESIST- studier
CPI/ RTV**
PI/ RTV **
FAS PP - with ENF (FAS) - without ENF (FAS) Genotypically Resistant LPV/ rtv
- med ENF (FAS)
66 (28.9) 47 (32.2)
47( 32, 2)
6 (46.2) 3 (50.0)
6( 46, 2)
13 6
13
1 (5.3) 1 (7.1)
1 (7, 1)
19 14
14
0.0026 0.0650
0, 0650
* Composite endpoint defined as patients with a confirmed 1 log RNA drop from baseline and without evidence of treatment failure ** Comparator PI/ RTV:
* Sammansatta endpoints definieras som patienter med bekräftad ≥1 log RNA- minskning från utgångsvärdet och utan tecken på behandlingssvikt ** Jämförelse PI/ RTV:
LPV/ r 400/ 100 mg bid (n=358), IDV/ r 800/ 100 mg bid (n=23), SQV/ r 1000/ 100 mg bid or 800/ 200 mg bid (n=162), APV/ r 600/ 100 mg bid (n=194) ENF Enfuvirtide; FAS Full Analysis Set; PP Per Protocol; APV/ rtv Amprenavir/ ritonavir; IDV/ rtv Indinavir/ ritonavir; LPV/ rtv Lopinavir/ ritonavir; SQV/ rtv Saquinavir/ ritonavir
LPV/ r 400/ 100 mg x 2/ d (n=358), IDV/ r 800/ 100 mg x 2/ d (n=23), SQV/ r 1000/ 100 mg x 2/ d or 800/ 200 mg x 2/ d (n=162), APV/ r 600/ 100 mg x 2/ d (n=194) ENF Enfuvirtid; FAS Full Analysis Set; PP Per Protokoll; APV/ rtv Amprenavir/ ritonavir; IDV/ rtv Indinavir/ ritonavir; LPV/ rtv Lopinavir/ ritonavir; SQV/ rtv Saquinavir/ ritonavir
Combined 48-week median time to treatment failure for both studies was 115 days in the APTIVUS/ ritonavir arm and 0 days in the comparator arm (no treatment response was imputed to day 0).
Kombinerad median- tid till behandlingssvikt vid 48 veckor för båda studierna var 115 dagar i APTIVUS/ ritonavir- gruppen och 0 dagar i jämförelsegruppen (inget behandlingssvar angavs som dag 0).
Through 48 weeks of treatment, the proportion of patients in the APTIVUS/ ritonavir arm compared to the comparator PI/ ritonavir arm with HIV-1 RNA < 400 copies/ ml was 30% and 14% respectively, and with HIV-1 RNA < 50 copies/ ml was 23% and 10% respectively.
10%.
Among all randomised and treated patients, the median change from baseline in HIV-1 RNA at the last measurement up to Week 48 was -0.64 log10 copies/ ml in patients receiving APTIVUS/ ritonavir versus -0.22 log10 copies/ ml in the comparator PI/ ritonavir arm.
Bland alla randomiserade och behandlade patienter, var median- ändringen från utgångsläget av HIV- 1 RNA vid den sista mätningen upp till vecka 48 - 0, 64 log10 kopior/ ml hos patienter som fick APTIVUS/ ritonavir jämfört med - 0, 22 log10 kopior/ ml i jämförelsegruppen PI/ ritonavir.
19 Among all randomised and treated patients, the median change from baseline in CD4+ cell count at the last measurement up to Week 48 was +23 cells/ mm3 in patients receiving APTIVUS/ ritonavir (N=740) versus +4 cells/ mm3 in the comparator PI/ ritonavir (N=727) arm.
Bland alla randomiserade och behandlade patienter, var median- ändringen från utgångsläget för CD4+ celler vid den sista mätningen upp till vecka 48 +23 celler/ mm3 hos patienter som fick APTIVUS/ ritonavir (N=740) resp. +4 celler/ mm3 i jämförelsegruppen PI/ ritonavir (N=727).
The superiority of APTIVUS co-administered with low dose ritonavir over the comparator protease inhibitor/ ritonavir arm was observed for all efficacy parameters at week 48.
APTIVUS tillsammans med lågdos ritonavir var överlägset jämförelsebehandlingen proteashämmare/ ritonavir, vilket observerades för alla effektparametrar vecka 48.
It has not been shown that APTIVUS is superior to these boosted comparator protease inhibitors in patients harbouring strains susceptible to these protease inhibitors.
Det har inte visats att APTIVUS är överlägset de boostrade proteashämmarna i jämförelsegruppen hos patienter med stammar som är känsliga för dessa proteashämmare.
RESIST data also demonstrate that APTIVUS co- administered with low dose ritonavir exhibits a better treatment response at 48 weeks when the OBR contains genotypically available antiretroviral agents (eg enfuvirtide).
RESIST- data visar att APTIVUS tillsammans med lågdos ritonavir, uppvisar bättre svar på behandlingen efter 48 veckor, om den Optimala BakgrundsBehandlingen innehåller genotypiskt tillgängliga antiretrovirala medel (t ex enfuvirtid).
At present there are no results from controlled trials evaluating the effect of APTIVUS on clinical progression of HIV.
För närvarande finns inga resultat från kontrollerade studier som utvärderar effekten av APTIVUS vid klinisk progression av HIV.
Analyses of tipranavir resistance in treatment experienced patients:
19 Analyser av tipranavirresistens hos patienter med behandlingserfarenhet:
APTIVUS/ ritonavir response rates in the RESIST studies were assessed by baseline tipranavir genotype and phenotype.
Behandlingssvarsfrekvensen av APTIVUS/ ritonavir i RESIST studierna utvärderades genom genotyp och fenotyp vid baseline.
Relationships between baseline phenotypic susceptibility to tipranavir, primary PI mutations, protease mutations at codons 33, 82, 84 and 90, tipranavir resistance-associated mutations, and response to APTIVUS/ ritonavir therapy were assessed.
Relationen mellan fenotypkänslighet mot tipranavir vid baseline, primära PI- mutationer, proteas - mutationer vid kodon 33, 82, 84 och 90, resistens- associerade tipranavirmutationer och svar på APTIVUS/ ritonavir behandling undersöktes.
Of note, patients in the RESIST studies had a specific mutational pattern at baseline of at least one primary protease gene mutation among codons 30N, 46I, 46L, 48V, 50V, 82A, 82F, 82L, 82T, 84V or 90M, and no more than two mutations on codons 33, 82, 84 or 90.
Notera att patienter i RESIST studierna hade ett specifikt mutationsmönster vid utgångsläget med åtminstone en primär proteasgen- mutation bland kodon 30N, 46I, 46L, 48V, 50V, 82A, 82F, 82L, 82T, 84V eller 90M, och inte mer än två mutationer på kodon 33, 82, 84 eller 90.
− Primary PI mutations:
- Primära PI- mutationer:
Analyses were conducted to assess virological outcome by the number of primary PI mutations (any change at protease codons 30, 32, 36, 46, 47, 48, 50, 53, 54, 82, 84, 88 and 90) present at baseline.
Analyser utfördes för att bedöma virologisk resultat genom antalet primära PI- mutationer (varje ändring vid proteaskodon 30, 32, 36, 46, 47, 48, 50, 53, 54, 82, 84, 88 och 90) närvarande vid baseline.
Response rates were higher in APTIVUS/ ritonavir patients than comparator PI boosted with ritonavir in new enfuvirtide patients, or patients without new enfuvirtide.
Svarsfrekvensen var högre med APTIVUS/ ritonavir än med annan boostrad PI, oavsett om (förstagångs -) enfuvirtid (” nytt enfuvirtid ”) var med i behandling eller inte.
− Mutations at protease codons 33, 82, 84 and 90:
- Mutationer i proteaskodon 33, 82, 84 och 90:
− Tipranavir resistance-associated mutations:
- Mutationer associerade till tipranavir- resistens:
Virological response to APTIVUS/ ritonavir therapy has been evaluated using a tipranavir-associated mutation score based on baseline genotype in RESIST-1 and RESIST-2 patients.
Virologiskt svar på APTIVUS/ ritonavir behandling har utvärderats med hjälp av ett poängvärde för tipranavir- associerade mutationer baserat på genotyp vid baseline hos RESIST- 1 och RESIST- 2 patienter.
This score (counting the 16 amino acids that have been associated with reduced tipranavir susceptibility and/ or reduced viral load response:
Detta poängvärde (beräknat från de 16 aminosyror som har associerats med minskad känslighet för tipranavir och/ eller minskat svar som virusmängd:
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D and 84V) was applied to baseline viral protease sequences.
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D och 84V) tillämpades på virala proteas - sekvenser vid baseline.
A correlation between the tipranavir mutation score and response to APTIVUS/ ritonavir therapy at week 48 has been established.
En korrelation mellan poängvärdet för tipranavir- mutationer och svaret på APTIVUS/ ritonavir behandling efter 48 veckor har fastställts.
At 48-weeks, a higher proportion of patients receiving APTIVUS/ ritonavir achieved a treatment response in comparison to the comparator protease inhibitor/ ritonavir for nearly all of the possible combinations of genotypic resistance mutations (see table below).
Vid 48 veckor, uppnådde en högre andel av patienterna som fick APTIVUS / ritonavir, behandlingssvar jämfört med proteashämmaren/ ritonavir i jämförelsegruppen, för nästan alla tänkbara kombinationer av genotypiska resistensmutationer (se tabell nedan).
20 Proportion of patients achieving treatment response at Week 48 (confirmed ≥ 1 log10 copies/ ml decrease in viral load compared to baseline), according to tipranavir baseline mutation score and enfuvirtide use in RESIST patients
20 Andel patienter med behandlingssvar vid vecka 48 (konfirmerad ≥1 log10 kopior/ ml minskning av virusmängd jämfört med utgångsvärdet), enligt tipranavir- mutation poängvärde vid utgångsläge och enfuvirtid användning hos RESIST- patienter
No New ENF*
Ingen ny ENF *
Number of TPV Score Mutations**
Antal TPV - mutationer **
0,1 2 3 4 ≥ 5 All patients
0, 1 2 3 4 ≥5 Samtliga
* Includes patients who did not receive ENF and those who were previously treated with and continued ENF **Mutations in HIV protease at positions L10V, I13V, K20M/ R/ V, L33F, E35G, M36I, K43T, M46L, I47V, I54A/ M/ V, 58E, H69K, T74P, V82L/ T, N83D or I84V ENF Enfuvirtide; TPV/ r Tipranavir/ ritonavir
* Inkluderar patienter som inte fick ENF och de som sedan förut behandlades med och fortsatte med ENF ** Mutationer i HIV- proteas vid positionerna L10V, I13V, K20M/ R/ V, L33F, E35G, M36I, K43T, M46L, I47V, I54A/ M/ V, 58E, H69K, T74P, V82L/ T, N83D eller I84V ENF Enfuvirtid; TPV/ r Tipranavir/ ritonavir
Sustained HIV-1 RNA decreases up to week 48 were mainly observed in patients who received APTIVUS/ ritonavir and new enfuvirtide.
Kvarvarande minskning av HIV- 1 RNA fram till vecka 48 obseverades främst hos patienter som fick APTIVUS/ ritonavir och ny enfuvirtid.
If patients did not receive APTIVUS/ ritonavir with new enfuvirtide, diminished treatment responses at week 48 were observed, relative to new enfuvirtide use (see Table below).
Om patienter inte fick ny enfuvirtid, avtog behandlingssvaren vid vecka 48, relativt till ny enfuvirtid användning (se tabell nedan).
Mean decrease in viral load from baseline to week 48, according to tipranavir baseline mutation score and enfuvirtide use in RESIST patients
Minskning (medelvärde) av virusmängd från utgångsvärdet till vecka 48, enligt tipranavir - mutation poängvärde vid baseline och enfuvirtid- användning hos RESIST- patienter
0, 1 2 3 4 ≥ 5 All patients
0, 1 2 3 4 ≥5 Samtliga patienter
* Includes patients who did not receive ENF and those who were previously treated with and continued ENF ** **Mutations in HIV protease at positions L10V, I13V, K20M/ R/ V, L33F, E35G, M36I, K43T, M46L, I47V, I54A/ M/ V, 58E, H69K, T74P, V82L/ T, N83D or I84V ENF Enfuvirtide; TPV/ r Tipranavir/ ritonavir
* Inkluderar patienter som inte fick ENF och de som sedan förut behandlades med och fortsatte med ENF ** Mutationer i HIV- proteas vid positionerna L10V, I13V, K20M/ R/ V, L33F, E35G, M36I, K43T, M46L, I47V, I54A/ M/ V, 58E, H69K, T74P, V82L/ T, N83D eller I84V ENF Enfuvirtid; TPV/ r Tipranavir/ ritonavir
− Tipranavir phenotypic resistance:
- Fenotypisk tipranavir resistans:
Isolates with baseline fold change of > 0 to 3 are considered susceptible; isolates with > 3 to 10 fold changes have decreased susceptibility; isolates with > 10 fold changes are resistant.
Isolat med ” baseline fold change ” på > 0 till 3 räknas som känsliga; isolat med fold change > 3 till 10 har minskad känslighet; isolat med fold change > 10 är resistenta.
Conclusions regarding the relevance of particular mutations or mutational patterns are subject to change with additional data, and it is recommended to always consult current interpretation systems for analysing resistance test results.
Slutsatser rörande relevansen av specifika mutationer eller mutationsmönster är föremål för ändring och det rekommenderas att alltid konsultera ett uppdaterat tolkningssystem för analys av resistenstest - resultat.
21 5.2 Pharmacokinetic properties
21 5. 2 Farmakokinetiska uppgifter
In order to achieve effective tipranavir plasma concentrations and a twice daily dosing regimen, coadministration of tipranavir with low dose ritonavir twice daily is essential (see section 4.2).
För att uppnå effektiv plasmakoncentration av tipranavir och dosering 2 gånger/ dag, är det nödvändigt att administrera tipranavir tillsammans med lågdos ritonavir två gånger dagligen (se avsnitt 4. 2).
Ritonavir acts by inhibiting hepatic cytochrome P450 CYP3A, the intestinal P-glycoprotein (Pgp) efflux pump and possibly intestinal cytochrome P450 CYP3A as well.
Ritonavir verkar genom att hämma cytokrom P450 CYP3A i levern, utflödespumpen P- glykoprotein (Pgp) i tarmen och eventuellt även cytokrom P450 CYP3A i tarmen.
As demonstrated in a dose- ranging evaluation in 113 HIV-negative healthy male and female volunteers, ritonavir increases AUC0- 12h, Cmax and Cmin and decreases the clearance of tipranavir.
I doseskaleringsstudier på 113 HIV- negativa friska manliga och kvinnliga försökspersoner visades att ritonavir leder till ökad AUC0 - 12h, Cmax och Cmin samt minskad clearance för tipranavir.
Tipranavir co-administered with low dose ritonavir (500 mg/ 200 mg twice daily) was associated with a 29-fold increase in the geometric mean morning steady-state trough plasma concentrations compared to tipranavir 500 mg twice daily without ritonavir.
Tipranavir administrerat tillsammans med lågdos ritonavir (500 mg/ 200 mg två gånger dagligen) gav en 29- faldig ökning av det geometriska medelvärdet av dalkoncentrationen vid steady state jämfört med tipranavir 500 mg två gånger dagligen utan ritonavir.
Tipranavir is a Pgp substrate, a weak Pgp inhibitor and appears to be a potent Pgp inducer as well.
Tipranavir är ett Pgp- substrat, en svag Pgp- hämmare och förefaller även vara en potent Pgp- inducerare.
Data suggest that, although ritonavir is a Pgp inhibitor, the net effect of APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, at the proposed dose regimen at steady-state, is Pgp induction.
Data tyder på att även om ritonavir är en Pgp- hämmare, är nettoeffekten av APTIVUS, tillsammans med lågdos ritonavir, Pgp- inducering vid föreslagen dosering vid steady- state.
Steady-state is attained in most subjects after 7 days of dosing.
Steady- state uppnås hos de flesta individer efter 7 dagars dosering.
Tipranavir, co-administered with low dose ritonavir, exhibits linear pharmacokinetics at steady state.
Tipranavir tillsammans med lågdos ritonavir, uppvisar linjär farmakokinetik vid steady- state.
Dosing with APTIVUS 500 mg concomitant with 200 mg ritonavir twice daily for 2 to 4 weeks and without meal restriction produced a mean tipranavir peak plasma concentration (Cmax) of 94.8 ± 22.8 µM for female patients (n=14) and 77.6 ± 16.6 µM for male patients (n=106), occurring approximately 3 hours after administration.
Dosering med APTIVUS 500 mg tillsammans med 200 mg ritonavir två gånger dagligen under 2 till 4 veckor utan restriktioner beträffande måltider ledde till en genomsnittlig maximal plasmakoncentration (Cmax) på 94, 8 ± 22, 8 µM för kvinnliga patienter (n=14) och 77, 6 ± 16, 6 µM för manliga patienter (n=106), ca 3 timmar efter dosering.
The mean steady-state trough concentration prior to the morning dose was 41.6 ± 24.3 µM for female patients and 35.6 ± 16.7 µM for male patients.
Den genomsnittliga dal- koncentrationen vid steady- state före morgondosen var 41, 6 ± 24, 3 µM för kvinnliga och 35, 6 ± 16, 7 µM för manliga patienter.
Tipranavir AUC over a 12 hour dosing interval averaged 851 ± 309 µM• h (CL=1.15 l/ h) for female patients and 710 ± 207 µM • h (CL=1.27 l/ h) for male patients.
AUC för tipranavir under ett doseringsintervall var i genomsnitt 851±309 µM • h (CL=1, 15 l/ h) för kvinnliga patienter och 710 ± 207 µM • h (CL =1, 27 1/ h) för manliga patienter.