natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Mild hypersensitivity reactions may develop into serious reactions with dyspnoea, fall in blood pressure and sometimes shock.
Milda överkänslighetsreaktioner kan utvecklas till allvarliga sådana med dyspné, blodtrycksfall och ibland chock.
8 Based on what is known of other sulphonylureas, hypoglycaemia may be prolonged.
8 Baserat på vad som är känt om andra sulfonureider kan hypoglykemi vara långvarig.
9 Elevation of liver enzymes may occur.
9 Förhöjda leverenzymvärden kan uppträda.
10 Hepatitis may progress to liver failure.
10 Hepatit kan utvecklas till leversvikt.
11 11 Hypersensitivity reactions of the skin may occur as itching, rash and urticaria.
11 Överkänslighetsreaktioner i huden såsom klåda, utslag och urtikaria kan uppträda.
No data are available with regard to overdose of AVAGLIM.
11 Inga fall av överdosering av AVAGLIM har rapporterats.
Overdose of sulphonylureas, including glimepiride, can result in severe life-threatening hypoglycaemia lasting 12 to 72 hours, which may recur after apparent recovery.
Denna kan kvarstå 12 till 72 timmar och kan återkomma efter en initial förbättring.
In the event of an overdose, it is recommended that appropriate supportive treatment should be initiated as dictated by the patient’ s clinical status.
I händelse av överdosering rekommenderas lämplig understödjande behandling beroende på patientens kliniska tillstånd.
Combinations of oral blood glucose lowering drugs, ATC code:
Perorala diabetesmedel, kombinationer, ATC- kod:
AVAGLIM combines two antidiabetic agents with complimentary mechanisms of action to improve glycaemic control in patients with type 2 diabetes: rosiglitazone maleate, a member of the thiazolidinedione class and glimepiride, a member of the sulphonylurea class.
AVAGLIM består av en kombination av två antidiabetika med komplementära verkningsmekanismer för att förbättra den glykemiska kontrollen hos patienter med typ 2- diabetes: rosiglitazonmaleat som tillhör gruppen tiazolidindioner och glimepirid som tillhör gruppen sulfonureider.
Thiazolidinediones act primarily by reducing insulin resistance and sulphonylureas act primarily by stimulating release of insulin from functioning pancreatic β -cells.
Tiazolidindioner verkar främst genom att reducera insulinresistensen och sulfonureider främst genom att stimulera insulinfrisättningen från fungerade β- celler i pankreas.
Rosiglitazone Rosiglitazone is a selective agonist at the PPARγ (peroxisome proliferator activated receptor gamma) nuclear receptor and is a member of the thiazolidinedione class of antihyperglycaemic agents.
Rosiglitazon Rosiglitazon är en selektiv agonist som binds till nukleärreceptorn PPARγ (peroxisomal proliferator activated gamma) och tillhör en grupp antidiabetika som benämns tiazolidindioner.
The antihyperglycaemic activity of rosiglitazone has been demonstrated in a number of animal models of type 2 diabetes.
Rosiglitazons antihyperglykemiska effekt har visats i ett flertal djurmodeller för typ 2- diabetes.
In addition, rosiglitazone preserved ß-cell function as shown by increased pancreatic islet mass and insulin content and prevented the development of overt hyperglycaemia in animal models of type 2 diabetes.
Dessutom bevarade rosiglitazon β- cellsfunktionen, vilket visats genom en ökning av pankreas öcellsmassa samt insulininnehåll, och förhindrade utvecklingen av hyperglykemi i djurmodeller för typ 2- diabetes.
The major metabolite (a para-hydroxy-sulphate) with high affinity to the soluble human PPARγ, exhibited relatively high potency in a glucose tolerance assay in obese mice.
Huvudmetaboliten (parahydroxysulfat), som binder med hög affinitet till den lösliga humana PPARγ- receptorn, var relativt potent i ett glukostoleranstest på obesa möss.
12 Rosiglitazone was associated with increases in weight.
Behandling med rosiglitazon var förenad med viktökning.
Consistent with the mechanism of action, rosiglitazone reduced insulin resistance and improved pancreatic ß-cell function.
I överensstämmelse med verkningsmekanismen minskar rosiglitazon insulinresistensen och förbättrar bukspottkörtelns β- cellsfunktion.
Improved glycaemic control was also associated with significant decreases in free fatty acids.
Den förbättrade glykemiska kontrollen var också förenad med en
As a consequence of different but complementary mechanisms of action, dual oral therapy of rosiglitazone with a sulphonylurea or metformin resulted in additive effects on glycaemic control in type 2 diabetic patients.
Till följd av skilda men komplementära verkningsmekanismer resulterar kombinationsbehandling med rosiglitazon och en sulfonureid eller metformin i additiva effekter avseende glykemisk kontroll vid typ 2- diabetes.
An outcome study has not been completed with rosiglitazone, therefore the long-term benefits associated with improved glycaemic control have not been demonstrated.
Någon morbiditets/ mortalitetsstudie med rosiglitazon har inte slutförts, varför de långsiktiga fördelar som förknippas med förbättrad glykemisk kontroll inte har visats.
At 18 months, in an ongoing long term comparator study, rosiglitazone in dual oral therapy with metformin or a sulphonylurea was non-inferior to the combination of sulphonylurea plus metformin for lowering HbA1c.
I en pågående jämförande långtidsstudie visade rosiglitazon i kombination med metformin eller en sulfonureid, efter 18 månader, inte sämre resultat än kombinationen av en sulfonureid och metformin vad gäller sänkning av HbA1c.
There are no studies completed assessing long-term cardiovascular outcome in patients receiving rosiglitazone.
Studier för att utvärdera kardiovaskulära långtidseffekter hos patienter som får rosiglitazon har inte slutförts.
Glimepiride Glimepiride is an orally active hypoglycaemic substance belonging to the sulphonylurea group.
Glimepirid Glimepirid är ett peroralt antidiabetikum som tillhör gruppen sulfonureider.
It may be used in non-insulin dependent diabetes mellitus.
Det används vid icke - insulinberoende diabetes mellitus.
Glimepiride acts mainly by stimulating the release of insulin from the beta cells of the pancreas.
Glimepirid utövar sin huvudsakliga effekt genom att stimulera insulinfrisättningen från beta- cellerna i pankreas.
As with other sulphonylureas, this effect is based on an improvement in responsiveness of pancreatic beta cells to the physiological glucose stimulus.
I likhet med andra sulfonureider är effekten baserad på ett förbättrat svar på glukosstimulering i beta- cellerna i pankreas.
Sulphonylureas regulate insulin secretion by closing the ATP-dependent potassium channels in the beta cell membrane.
Sulfonureider reglerar insulinfrisättningen genom att stänga ATP- känsliga kaliumkanaler i beta - cellernas membran.
Closure of the potassium channels leads to depolarisation of the beta cell and results by opening of the calcium channels – to an increased influx of calcium into the cell.
Stängningen av kaliumkanalerna inducerar en depolisering av beta- cellerna, vilket i sin tur leder till att kalciumkanalerna öppnas och flödet av kalcium in i cellerna ökar.
Glimepiride binds with a high exchange rate to a beta cell membrane protein which is associated with the ATP-sensitive potassium channel but which differs from the usual sulphonylurea binding site.
Bindningsstället skiljer sig från övriga sulfonureiders.
Glimepiride very rapidly increases the number of active glucose transport molecules in the plasma membranes of muscle and fat cells, resulting in stimulation of glucose uptake.
Glimepirid ökar mycket snabbt antalet aktiva glukostransportmolekyler i muskel - och fettcellernas plasmamembraner, vilket leder till stimulering av glukosupptaget.
Glimepiride increases the activity of glycosyl-phosphatidylinositol-specific phospholipase C, which may be associated with drug-induced lipogenesis and glycogenesis in isolated fat and muscle cells.
Glimepirid ökar aktiviteten av glykosyl- fosfatidylinositol- specifikt fosfolipas C, vilket kan vara korrelerat till den substansinducerade lipogenesen och glykogenesen i isolerade muskel - och fettceller.
Glimepiride inhibits the hepatic glucose production by increasing the intracellular concentration of fructose-2,6 bisphosphate, which in turn inhibits gluconeogenesis.
Glimepirid hämmar hepatisk glukosproduktion genom att öka den intracellulära koncentrationen av fruktos- 2, 6- bifosfat, vilket i sin tur hämmar glukoneogenesen.
The minimum effective oral dose is approximately 0.6 mg.
Minsta effektiva orala dos är cirka 0, 6 mg.
13 5.2 Pharmacokinetic properties
5. 2 Farmakokinetiska egenskaper
Single oral doses of glimepiride in 14 healthy adult subjects had no clinically significant effect on the steady-state pharmacokinetics of rosiglitazone.
13 Perorala engångsdoser av glimepirid till 14 vuxna friska försökspersoner hade ingen kliniskt signifikant effekt på farmakokinetiken av rosiglitazon vid steady state.
In a bioequivalence study under fasted conditions, the AUC and Cmax of rosiglitazone and the AUC of glimepiride following a single dose of a 4 mg/ 4 mg combination tablet were bioequivalent to concomitant administration of rosiglitazone 4 mg and glimepiride 4 mg.
I en bioekvivalensstudie där en engångsdos av kombinationstabletten 4 mg/ 4 mg gavs under fasta, var AUC och Cmax för rosiglitazon och AUC för glimepirid bioekvivalent med samtidig administrering av 4 mg rosiglitazon och 4 mg glimepirid.
In the fed state, the rate and extent of absorption of the rosiglitazone-glimepiride 4 mg/ 4 mg combination were equivalent to concomitant administration of 4 mg rosiglitazone and 4 mg glimepiride.
Vid intag av kombinationstabletten rosiglitazon- glimepirid 4 mg/ 4 mg med föda var absorptionshastigheten och - graden likvärdig med samtidig administrering av 4 mg rosiglitazon och 4 mg glimepirid.
Administration of the 4 mg/ 4 mg combination with food led to an increase in glimepiride exposure compared to that observed on administration in the fasted state.
Administrering av kombinationstabletten 4 mg/ 4 mg med föda ökade exponeringen för glimepirid jämfört med vad som observerades vid administrering under fasta.
Glimepiride AUC0-t, AUC0-inf and Cmax were increased by 30%, 19% and 55% respectively, on average.
AUC0- t, AUC0- inf och Cmax ökade med i genomsnitt 30%, 19% respektive 55% för glimepirid.
The AUC and Cmax of glimepiride increased in a dose-proportional manner following administration of rosiglitazone-glimepiride 4 mg/ 1 mg, 4 mg/ 2 mg, and 4 mg/ 4 mg.
AUC och Cmax för glimepirid ökade proportionellt med dosen efter administrering av rosiglitazon - glimepirid i doserna 4 mg/ 1 mg, 4 mg/ 2 mg och 4 mg/ 4 mg.
Rosiglitazone Absorption Absolute bioavailability of rosiglitazone following both a 4 and an 8 mg oral dose is approximately 99%.
Rosiglitazon Absorption Efter en peroral dos av 4 mg eller 8 mg rosiglitazon är den absoluta biotillgängligheten cirka 99%.
Distribution The volume of distribution of rosiglitazone is approximately 14 l in healthy volunteers.
Distribution Distributionsvolymen för rosiglitazon är cirka 14 liter hos friska försökspersoner.
Plasma protein binding of rosiglitazone is high (approximately 99.8%) and is not influenced by concentration or age.
Bindningsgraden påverkas inte av koncentration eller ålder.
The protein binding of the major metabolite (a para-hydroxy-sulphate) is very high (> 99.99%).
Huvudmetabolitens (parahydroxysulfat) proteinbindning är mycket hög (> 99, 99%).
Metabolism Metabolism of rosiglitazone is extensive with no parent compound being excreted unchanged.
Metabolism Rosiglitazon genomgår en betydande metabolism, varför ingen oförändrad modersubstans utsöndras.
The major routes of metabolism are N-demethylation and hydroxylation, followed by conjugation with sulphate and glucuronic acid.
Metabolismen sker huvudsakligen genom N- demetylering och hydroxylering följt av konjugering med sulfat och glukuronsyra.
However, this raises no safety concern regarding target or special populations as hepatic impairment is contraindicated and the phase III clinical studies included a considerable number of elderly patients and patients with mild to moderate renal impairment.
Detta innebär emellertid inga risker för den patientgrupp, inklusive subpopulationer, för vilken behandlingen är avsedd eftersom nedsatt leverfunktion är kontraindicerat och fas III- studierna omfattade ett betydande antal äldre patienter liksom patienter med lätt till måttligt nedsatt njurfunktion.
In vitro studies demonstrate that rosiglitazone is predominantly metabolised by CYP2C8, with a minor contribution by CYP2C9.
In vitro- studier visar att rosiglitazon huvudsakligen metaboliseras av CYP 2C8 och till en liten del av CYP 2C9.
14 Since there is no significant in vitro inhibition of CYP1A2, 2A6, 2C19, 2D6, 2E1, 3A or 4A with rosiglitazone, there is a low probability of significant metabolism-based interactions with substances metabolised by these P450 enzymes.
Eftersom det inte sker någon signifikant hämning av CYP 1A2, 2A6, 2C19, 2D6, 2E1, 3A eller 4A av rosiglitazon in vitro är sannolikheten låg för betydelsefulla metabola interaktioner med substanser som metaboliseras av de nämnda P450- enzymerna.
An in vivo interaction study with warfarin indicated that rosiglitazone does not interact with CYP2C9 substrates in vivo.
En interaktionsstudie med warfarin in vivo indikerade att rosiglitazon inte interagerar med CYP 2C9- substrat in vivo.
Elimination Total plasma clearance of rosiglitazone is around 3 l/ h and the terminal elimination half-life of rosiglitazone is approximately 3-4 h.
14 Eliminering Totalt plasmaclearance för rosiglitazon är ungefär 3 l/ timme och dess terminala halveringstid är cirka 3 till 4 timmar.
The major route of excretion is the urine with approximately two-thirds of the dose being eliminated by this route, whereas faecal elimination accounts for approximately 25% of dose.
Utsöndringen sker huvudsakligen via urinen och cirka 2/ 3 av dosen elimineras denna väg medan eliminering via faeces står för cirka 25% av dosen.
Glimepiride Absorption After oral administration, glimepiride is completely (100%) absorbed from the gastrointestinal tract.
Glimepirid Absorption Efter oral administrering absorberas glimepirid fullständigt (100%) från magtarmkanalen.
Studies with single oral doses in normal subjects and with multiple oral doses in patients with type 2 diabetes mellitus have shown significant absorption of glimepiride within 1 h after administration and Cmax at approximately 2.5 h.
Studier avseende peroral tillförsel, engångsdoser till friska försökspersoner och upprepade doser till patienter med typ 2 diabetes mellitus, visar en betydande absorption av glimepirid 1 timme efter administrering och att Cmax uppnås efter cirka 2, 5 timmar.
Distribution After intravenous dosing in normal subjects, the volume of distribution was 8.8 l (113 ml/ kg), and the total body clearance was 47.8 ml/ min.
Distribution Efter intravenös administrering hos friska försökspersoner var distributionsvolymen 8, 8 liter (113 ml/ kg) och totalt clearance 47, 8 ml/ min.
Protein binding was greater than 99.5%.
Proteinbindningen var högre än 99, 5%.
Metabolism Glimepiride is completely metabolised by oxidative biotransformation after either an intravenous or oral dose.
Metabolism Efter både intravenös och oral administrering metaboliseras glimepirid fullständigt via oxidativ biotransformering.
The major metabolites are the cyclohexyl hydroxy methyl derivative (M1) and the carboxyl derivative (M2).
De främsta metaboliterna är cyklohexyl- hydroxy- metylderivat (M1) och karboxylderivat (M2).
M1, but not M2, possesses about 1/ 3 of the pharmacological activity as compared to its parent in an animal model.
I djurmodeller uppvisar M1, men inte M2, 1/ 3 av den farmakologiska aktiviteten jämfört med modersubstansen.
Elimination The elimination half-life of glimepiride is approximately 5 to 8 h.
Eliminering Halveringstiden för glimepirid är cirka 5 till 8 timmar.
When 14C-glimepiride was given orally, approximately 60% of the total radioactivity was recovered in the urine in seven days and M1 (predominant) and M2 accounted for 80 to 90% of that recovered in the urine.
M1 (dominerande) och M2 stod för 80% till 90% av det som återfanns i urinen.
Special populations Gender:
Särskilda patientgrupper Kön:
In the pooled population pharmacokinetic analysis, there were no marked differences in the pharmacokinetics of rosiglitazone or glimepiride between males and females.
En farmakokinetisk analys av integrerade populationsdata visade inga uppenbara skillnader i farmakokinetiken av rosiglitazon eller glimepirid mellan kvinnor och män.
In the pooled population pharmacokinetic analysis, age was not found to influence the pharmacokinetics of rosiglitazone or glimepiride to any significant extent.
En farmakokinetisk analys av integrerade populationsdata visade att ålder inte påverkar farmakokinetiken av rosiglitazon eller glimepirid i någon signifikant utsträckning.
Following rosiglitazone treatment in cirrhotic patients with moderate (Child- Pugh B) hepatic impairment, unbound Cmax and AUC were 2- and 3-fold higher than in normal subjects.
Hos cirrhotiska patienter med måttligt nedsatt leverfunktion (Child- Pugh B) var obundet Cmax och AUC av rosiglitazon 2 till 3 gånger högre än hos friska personer.
Therefore AVAGLIM should not be used in patients with hepatic impairment (see section 4.3)
AVAGLIM ska därför inte användas hos patienter med nedsatt leverfunktion (se avsnitt 4. 3).
15 Renal insufficiency:
Nedsatt njurfunktion:
There are no clinically significant differences in the pharmacokinetics of rosiglitazone in patients with renal impairment or end stage renal disease on chronic dialysis.
Det finns inga kliniskt betydelsefulla skillnader i farmakokinetiken av rosiglitazon hos patienter med nedsatt njurfunktion eller hos kroniskt dialysbehandlade patienter med njursvikt.
There are no data from the use of glimepiride in patients on renal dialysis (see section 4.3).
Data saknas för användning av glimepirid hos dialyspatienter (se avsnitt 4. 3).
A multiple-dose titration study with glimepiride conducted in 16 patients with type 2 diabetes mellitus with renal impairment using doses ranging from 1 to 8 mg daily for three months showed that all patients with a creatinine clearance less than 22 ml/ min had adequate control of their glucose levels with a dosage regimen of only 1 mg daily (see section 4.2 and 4.4).
15 En dostitreringsstudie med glimepiriddoser från 1 till 8 mg dagligen under tre månader, hos 16 patienter med typ 2 diabetes mellitus och nedsatt njurfunktion, visade att alla patienter med ett kreatininclearance lägre än 22 ml/ min hade adekvat kontroll av blodsockernivåerna med en dos på endast 1 mg dagligen (se avsnitt 4. 2 och 4. 4).
Rosiglitazone Undesirable effects observed in animal studies with possible relevance to clinical use were as follows:
Rosiglitazon Följande biverkningar av möjlig klinisk relevans observerades i djurstudier:
An increase in plasma volume accompanied by decrease in red cell parameters and increase in heart weight.
Ökad plasmavolym med åtföljande sänkning av antalet röda blodkroppar och ökad hjärtvikt.
Increases in liver weight, plasma ALT (dog only) and fat tissue were also observed.
Ökad levervikt, plasma- ALAT (endast hund) och fettvävnad observerades också.
In addition, rosiglitazone inhibited ovarian oestradiol and progesterone synthesis and lowered plasma levels of these hormones resulting in effects on oestrus/ menstrual cycles and fertility (see section 4.4).
Detta hade en inverkan på både estrus/ menstruationscykeln och fertiliteten (se avsnitt 4. 4).
In addition, rosiglitazone was not genotoxic in a battery of in vivo and in vitro genotoxicity studies and there was no evidence of colon tumours in lifetime studies of rosiglitazone in two rodent species.
Det sågs inga tecken på kolontumörer i livslånga studier med rosiglitazon på två arter av gnagare.
Glimepiride Preclinical effects were observed only at exposures considered sufficiently in excess of the maximum human exposure indicating little relevance to clinical use or were caused by the pharmacodynamic effect (hypoglycaemia) of the substance.
Glimepirid De prekliniska effekterna som observerats inträffade endast vid doser så högt över maximal humandos att någon relevans vid klinisk användning knappast finns, eller så berodde de på substansens farmakodynamiska effekt (hypoglykemi).
Studies on embryofoetal development and pre-and postnatal development revealed eye malformations, skeletal anomalies, abortions, and an increased foetal death rate.
Studier på embryonal fosterutveckling samt pre - och postnatal utveckling visade missbildningar på ögon och skelett, spontanaborter och ökad förekomst av fosterdöd.
High doses given to mother rats cause hypoglycaemia in suckling young rats (see section 4.6).
Höga doser till råtta leder till hypoglykemi hos unga råttor som diar (se avsnitt 4. 6).
Sodium starch glycolate Type A Hypromellose (E464) Microcrystalline cellulose (E460) Lactose monohydrate Magnesium stearate.
4 mg/ 4 mg Tablettkärna: natriumstärkelseglykolat (typ A) hypromellos (E 464) mikrokristallin cellulosa (E 460) laktosmonohydrat magnesiumstearat
16 Film coat:
16 röd järnoxid (E 172)
Opaque blisters (PVC/ PVDC/ aluminium).
Ogenomskinlig blisterförpackning (PVC/ PVdC/ aluminium).
SmithKline Beecham plc, 980 Great West Road, Brentford, Middlesex, TW8 9GS, United Kingdom.
SmithKline Beecham plc, 980 Great West Road, Brentford, Middlesex, TW8 9GS, Storbritannien.
27 June 2006
27 Juni 2006
AVAGLIM 8 mg/ 4 mg film-coated tablets.
AVAGLIM 8 mg/ 4 mg filmdragerade tabletter.
- contains lactose (approximately 235 mg)
- innehåller laktos (cirka 235 mg).
Red, biconvex, rounded triangular tablet with “ gsk” debossed on one side and “ 8/ 4” on the other side
Röd, bikonvex, rundad, triangulär tablett, präglad ” gsk ” på ena sidan och ” 8/ 4 ” på den andra.
18 cautiously following appropriate clinical evaluation to assess the patient’ s risk of developing adverse reactions relating to fluid retention (see 4.4 and 4.8).
18 doshöjning av rosiglitazon till 8 mg/ dag bör ske med försiktighet efter lämplig klinisk bedömning av patientens risk att utveckla biverkningar relaterade till vätskeretention (se 4. 4 och 4. 8).
Patients with renal impairment Mild or moderate renal impairment (creatinine clearance 30 to 80 ml/ min): -Patients changing to AVAGLIM from sulphonylurea therapies other than glimepiride may be at an increased risk of hypoglycaemia (see section 4.4).
Patienter med nedsatt njurfunktion Lätt till måttligt nedsatt njurfunktion (kreatininclearance 30 till 80 ml/ min):
19 Fluid retention and cardiac failure Thiazolidinediones can cause fluid retention which may exacerbate or precipitate signs or symptoms of congestive heart failure.
19 Tiazolidindioner kan orsaka vätskeretention, vilket skulle kunna förvärra eller utlösa tecken eller symtom på hjärtsvikt.
Monitoring of liver function There have been rare reports of hepatocellular dysfunction during post-marketing experience with rosiglitazone (see section 4.8).
Monitorering av leverfunktionen Under den uppföljning som skett sedan introduktion av rosiglitazon på marknaden, har enstaka fall av hepatocellulär dysfunktion rapporterats (se avsnitt 4. 8).
Patients with renal impairment Patients with mild or moderate renal impairment (creatinine clearance 30 to 80 ml/ min) may be at an increased risk of hypoglycaemia (see sections 4.2, 4.3 and 4.4).
20 Patienter med nedsatt njurfunktion Patienter med lätt till måttligt nedsatt njurfunktion (kreatininclearance 30 till 80 ml/ min) kan ha en ökad risk för hypoglykemi (se avsnitt 4. 2, 4. 3 och 4. 4).
21 Rosiglitazone In vitro studies demonstrate that rosiglitazone is predominantly metabolised by CYP2C8, with CYP2C9 as only a minor pathway.
Rosiglitazon In vitro- studier har visat att rosiglitazon huvudsakligen metaboliseras via CYP 2C8 och endast till en mindre del via CYP 2C9.
Clinically significant interactions with CYP2C9 substrates or inhibitors are not anticipated.
21 Kliniskt signifikanta interaktioner med CYP 2C9- substrat eller - hämmare antas inte föreligga.