natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Epivir is therefore not recommended to be used in combination with zalcitabine.
Epivir rekommenderas därför inte i kombination med zalcitabin.
Administration of trimethoprim/ sulfamethoxazole 160 mg/ 800 mg results in a 40% increase in lamivudine exposure, because of the trimethoprim component; the sulfamethoxazole component did not interact.
Administrering av trimetoprim/ sulfametoxazol (trim/ sulfa) 160 mg/ 800 mg ger en 40- procentig ökning av lamivudins plasmanivåer på grund av trimetoprimkomponenten; sulfametoxazol interagerade inte.
Co-administration of lamivudine with high doses of co-trimoxazole for the treatment of Pneumocystis carinii pneumonia (PCP) and toxoplasmosis should be avoided.
Samtidig administrering av lamivudin och höga doser trim/ sulfa för behandling av Pneumocystis carinii pneumoni (PCP) och toxoplasmos bör undvikas.
5 The possibility of interactions with other medicinal products administered concurrently should be considered, particularly when the main route of elimination is active renal secretion via the organic cationic transport system e. g. trimethoprim.
Risken för interaktioner bör beaktas vid samtidig administrering av andra läkemedel, särskilt om eliminationen huvudsakligen sker via njurarna genom aktiv renal sekretion via katjontransportsystemet (organic cationic transport system), t ex trimetoprim.
Other medicinal products (e. g. ranitidine, cimetidine) are eliminated only in part by this mechanism and were shown not to interact with lamivudine.
Andra läkemedel (t ex ranitidin, cimetidin) utsöndras endast delvis via denna mekanism och har visats inte interagera med lamivudin.
The nucleoside analogues (e. g. didanosine and zalcitabine) like zidovudine, are not eliminated by this mechanism and are unlikely to interact with lamivudine.
5 Nukleosidanaloger (t ex didanosin och zalcitabin) liksom zidovudin utsöndras inte på detta sätt och interagerar troligen inte med lamivudin.
A modest increase in Cmax (28%) was observed for zidovudine when administered with lamivudine, however overall exposure (AUC) is not significantly altered.
En lätt ökning av Cmax (28%) observerades för zidovudin vid samtidigt intag av lamivudin, emellertid sågs ingen signifikant förändring i totalmängden i plasma (AUC).
Zidovudine has no effect on the pharmacokinetics of lamivudine (see section 5.2).
Zidovudin påverkar inte lamivudins farmakokinetik (se avsnitt 5. 2).
PIs) unlikely.
Lamivudins metabolism involverar inte CYP3A och därför interagerar troligtvis inte lamivudin med läkemedel som metaboliseras via detta system (t ex PIs).
The safety of lamivudine in human pregnancy has not been established.
Säkerheten för lamivudin hos gravida kvinnor har inte fastställts.
Reproductive studies in animals have not shown evidence of teratogenicity, and showed no effect on male or female fertility.
Reproduktionstoxikologiska studier på djur har inte givit hållpunkter för ökad förekomst av fosterskador och visade inga effekter på manlig eller kvinnlig fertilitet.
Lamivudine induces early embryonic death when administered to pregnant rabbits at exposure levels comparable to those achieved in man.
Tidig embryodöd har påvisats hos dräktiga kaniner som exponerats för dosnivåer jämförbara med dem som erhålls hos människa.
In humans, consistent with passive transmission of lamivudine across the placenta, lamivudine concentrations in infant serum at birth were similar to those in maternal and cord serum at delivery.
Detta är förenligt med en passiv passage av läkemedlet över placentan.
Although animal reproductive studies are not always predictive of the human response, administration is not recommended during the first three months of pregnancy.
Även om man inte alltid kan dra slutsatser från reproduktionsstudier till människa, rekommenderas inte lamivudin till gravida kvinnor under första trimestern.
Since lamivudine and the virus pass into breast milk, it is recommended that mothers taking Epivir do not breast-feed their infants.
Eftersom både lamivudin och virus passerar över i bröstmjölk rekommenderas att mödrar avstår från att amma under behandling med Epivir.
Frequencies are defined as very common (> 1/ 10), common (> 1/ 100 ,< 1/10), uncommon (> 1/ 1,000 ,< 1/100), rare (> 1/ 10,000, < 1/ 1,000), very rare (< 1/ 10,000).
Frekvenserna är definierade som mycket vanlig (> 1/ 10), vanlig (> 1/ 100, < 1/ 10), mindre vanlig (> 1/ 1000, < 1/ 100), sällsynt (> 1/ 10 000, < 1/ 1000) och mycket sällsynt (< 1/ 10 000).
Headache, insomnia Very rare: peripheral neuropathy (or paraesthesia)
Perifer neuropati (eller parestesier).
6 Gastrointestinal disorders Common:
6 Lever och gallvägar Mindre vanlig:
Transient elevations in liver enzymes (AST, ALT).
Övergående stegringar av leverenzymer (ASAT, ALAT).
Fatigue, malaise, fever.
Trötthet, sjukdomskänsla, feber.
Cases of lactic acidosis, sometimes fatal, usually associated with severe hepatomegaly and hepatic steatosis, have been reported with the use of nucleoside analogues (see section 4.4).
Fall av laktacidos, ibland med dödlig utgång, vanligtvis i samband med uttalad hepatomegali och leversteatos har rapporterats vid behandling med nukleosidanaloger (se avsnitt 4. 4).
Cases of osteonecrosis have been reported, particularly in patients with generally acknowledged risk factors, advanced HIV disease or long-term combined antiretroviral exposure (cART).
Fall av osteonekros har rapporterats, speciellt hos patienter med kända riskfaktorer, framskriden hivsjukdom eller långvarig exponering för antiretroviral kombinationsbehandling (CART).
The frequency of which is unknown (see section 4.4).
Frekvensen av detta är okänd (se avsnitt 4. 4).
Pharmacotherapeutic group: nucleoside analogue, ATC Code:
Nukleosidanalog, ATC kod:
Lamivudine is a nucleoside analogue which has activity against human immunodeficiency virus (HIV) and hepatitis B virus (HBV).
Lamivudin är en nukleosidanalog som har effekt mot humant immunbristvirus (HIV) och hepatit B - virus (HBV).
It is metabolised intracellularly to the active moiety, lamivudine 5’ -
Trifosfatet är en selektiv hämmare av HIV- 1 - och HIV- 2- replikation in vitro och är även
Its main mode of action is as a chain terminator of viral reverse transcription.
7 aktivt mot zidovudinresistenta kliniska isolat av HIV.
Lamivudine in combination with zidovudine exhibits synergistic anti-HIV activity against clinical isolates in cell culture.
Lamivudin i kombination med zidovudin uppvisar synergistisk anti- hiveffekt mot kliniska isolat i cellodling.
HIV-1 resistance to lamivudine involves the development of a M184V amino acid change close to the active site of the viral reverse transcriptase (RT).
HIV- 1- resistens mot lamivudin innefattar utvecklingen av en M184V aminosyraförändring i anslutning till den aktiva delen (’ active site ’) av omvänt transkriptas.
M184V mutants display greatly reduced susceptibility to lamivudine and show diminished viral replicative capacity in vitro.
M184V- mutanter uppvisar påtagligt minskad känslighet för lamivudin och en minskad viral replikationsförmåga in vitro.
In vitro studies indicate that zidovudine-resistant virus isolates can become zidovudine sensitive when they simultaneously acquire resistance to lamivudine.
Resultat från in vitro studier pekar på att zidovudin- resistenta virusisolat åter kan bli känsliga för zidovudin när de samtidigt erhåller resistens mot lamivudin.
In vitro data tend to suggest that the continuation of lamivudine in anti-retroviral regimen despite the development of M184V might provide residual anti-retroviral activity (likely through impaired viral fitness).
In vitro- data visar en tendens som tyder på att fortsatt behandling med lamivudin i en antiretroviral regim trots utveckling av M184Vskulle kunna ge kvarvarande anti- retroviral aktivitet (troligen genom försämrad ” viral fitness ”).
Therefore, maintaining lamivudine therapy despite emergence of M184V mutation should only be considered in cases where no other active NRTI’ s are available.
Därför skall behandling med lamivudin trots utveckling av M184V- mutationen endast övervägas i de fall där inga andra aktiva NRTIs finns tillgängliga.
Zidovudine and stavudine maintain their antiretroviral activities against lamivudine-resistant HIV-1.
Zidovudin och stavudin bibehåller sin antiretrovirala effekt mot lamivudinresistent HIV- 1.
Abacavir maintains its antiretroviral activities against lamivudine- resistant HIV-1 harbouring only the M184V mutation.
Abakavir bibehåller sin antiretrovirala aktivitet mot lamivudinresistent HIV- 1 som endast har M184V- mutationen.
The M184V RT mutant shows a < 4-fold decrease in susceptibility to didanosine and zalcitabine; the clinical significance of these findings is unknown.
M184V RT- mutanten uppvisar en < 4- faldigt minskad känslighet för didanosin och zalcitabin men den kliniska betydelsen av detta är fortfarande inte känd.
Lamivudine demonstrates low cytotoxicity to peripheral blood lymphocytes, to established lymphocyte and monocyte-macrophage cell lines, and to a variety of bone marrow progenitor cells in vitro.
Lamivudin uppvisar in vitro låg cytotoxicitet gentemot perifera lymfocyter i blod, mot etablerade lymfocyt - och monocytmakrofagcellinjer och mot olika benmärgsstamceller.
The relationship between in vitro susceptibility of HIV to lamivudine and clinical response to lamivudine-containing therapy remains under investigation.
Förhållandet mellan HIVs känslighet in vitro för lamivudin och zidovudin och kliniskt svar på behandling som innehåller lamivudin/ zidovudin undersöks fortlöpande.
8 Lamivudine has not been specifically investigated in HIV patients co-infected with HBV.
Lamivudin har inte specifikt undersökts hos hivpatienter som samtidigt är infekterade med HBV.
Once daily dosing (300 mg once a day): a clinical study has demonstrated the non inferiority between Epivir once a day and Epivir twice a day containing regimens.
En klinisk studie har visat att Epivir doserat en gång om dagen har likvärdig effekt som dosering två gånger per dag.
Based on data derived from a study in healthy volunteers, at a therapeutic dose of 150mg twice daily, mean (CV) steady-state Cmax and Cmin of lamivudine in plasma are 1.2 µg/ ml (24%) and 0.09 µg/ ml (27%), respectively.
Baserat på data hämtat från en studie på friska frivilliga, är medelvärdet (CV) av Cmax och Cmin för lamivudin i plasma efter en terapevtisk dos på 150 mg 2 gånger dagligen 1, 2 mikrogram/ ml (24%) respektive 0, 09 mikrogram/ ml (27%).
The mean (CV) AUC over a dosing interval of 12 hours is 4.7 µg. h/ ml (18%).
Medelvärdet (CV) av AUC över ett dosintervall på 12 timmar är 4, 7 mikrogram timme/ ml (18%).
At a therapeutic dose of 300mg once daily, the mean (CV) steady-state Cmax, Cmin and 24h AUC are 2.0 µg/ ml (26%), 0.04 µg/ ml (34%) and 8.9 µg. h/ ml (21%), respectively.
Vid en terapevtisk dos på 300 mg 1 gång dagligen är medelvärdet för Cmax, Cmin och 24- timmars AUC 2, 0 mikrogram/ ml (26%), 0, 04 mikrogram/ ml (34%) respektive 8, 9 mikrogram timme/ ml (21%).
The 150 mg tablet is bioequivalent and dose proportional to the 300 mg tablet with respect to AUC∞, Cmax, and tmax.
150 mg- tabletten är bioekvivalent och proportionell i förhållande till dos med 300 mg- tabletten med hänsyn till AUC∞, Cmax och tmax.
The observed half-life of elimination is 5 to 7 hours.
Intravenösa studier har visat att den genomsnittliga distributionsvolymen är 1, 3 l/ kg och halveringstiden i eliminationsfasen är 5- 7 timmar.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/ h/ kg, with predominantly renal clearance (> 70%) via the organic cationic transport system.
Totalt clearance av lamivudin är i genomsnitt ungefär 0, 32 l/ timme/ kg och sker huvudsakligen renalt (> 70%) via katjontransportsystemet (organic cationic transport system).
Lamivudine exhibits linear pharmacokinetics over the therapeutic dose range and displays limited binding to the major plasma protein albumin (< 16% - 36% to serum albumin in in vitro studies).
Lamivudins farmakokinetik är linjär i terapeutiska doser och uppvisar begränsad bindning till det viktigaste plasmaproteinet albumin (< 16% - 36% till serumalbumin i in vitro- studier).
The mean ratio CSF/ serum lamivudine concentration 2-4 hours after oral administration was approximately 0.12.
Genomsnittlig kvot av likvor/ serumkoncentration av lamivudin 2- 4 timmar efter peroral administrering var cirka 0, 12.
The active moiety, intracellular lamivudine triphosphate, has a prolonged terminal half- life in the cell (16 to 19 hours) compared to the plasma lamivudine half-life (5 to 7 hours).
Den aktiva formen av lamivudin, intracellulärt lamiviudintrifosfat, har en förlängd terminal halveringstid i cellen (16 till 19 timmar) jämfört med lamivudins halveringstid i plasma (5 till 7 timmar).
The likelihood of metabolic interactions of lamivudine with other medicinal products is low due to the small extent of hepatic metabolism (5-10%) and low plasma protein binding.
Sannolikheten för metaboliska interaktioner av lamivudin med andra läkemedel är liten beroende på den begränsade levermetabolismen (5- 10%) och den låga plasmaproteinbindningen.
A recommended dosage regimen for patients with creatinine clearance below 50 ml/ min is shown in the dosage section (see section 4.2).
Rekommenderade doser för patienter med kreatininclearance lägre än 50 ml/ min framgår av doseringsavsnittet (se avsnitt 4. 2).
An interaction with trimethoprim, a constituent of co-trimoxazole, causes a 40% increase in lamivudine exposure at therapeutic doses.
9 Interaktion med trimetoprim, som ingår i trimsulfa, orsakar 40% - ig ökning av lamivudinexponeringen vid terapeutiska doser.
This does not require dose adjustment unless the patient also has renal impairment (see sections 4.5 and 4.2).
Trots detta behöver dosen inte justeras såvida inte patienten har nedsatt njurfunktion (se avsnitt 4. 5 och 4. 2).
Pharmacokinetics in children:
Farmakokinetik hos barn:
In general, lamivudine pharmacokinetics in paediatric patients is similar to adults.
Generellt sett är lamivudins farmakokinetik hos barn likartad den hos vuxna.
However, absolute bioavailability (approximately 55-65%) was reduced in paediatric patients below 12 years of age.
Emellertid var den absoluta biotillgängligheten lägre (ungefär 55- 65%) hos barn under 12 år.
In addition, systemic clearance values were greater in younger paediatric patients and decreased with age, approaching adult values around 12 years of age.
Dessutom var systemiskt clearance högre hos yngre pediatriska patienter men minskade med åldern och närmade sig vid 12 års ålder samma värden som för vuxna.
Due to these differences, the recommended dose for lamivudine in children (aged more than three months and weighing less than 30 kg) is 4 mg/ kg twice daily.
På grund av dessa olikheter, rekommenderas lamivudindosen 4 mg/ kg kroppsvikt två gånger dagligen till barn (över 3 månader som väger mindre än 30 kg).
This dose will achieve an average AUC0-12 ranging from approximately 3,800 to 5,300 ng. h/ ml.
Denna dos ger en genomsnittlig AUC0- 12 som sträcker sig från cirka 3800 till 5300 ng. h/ ml).
Therefore to achieve similar adult and paediatric exposure, the recommended dose for neonates is 4 mg/ kg/ day.
För att åstadkomma likartad exponering som hos vuxna och barn rekommenderas därför dosen 4 mg/ kg kroppsvikt dagligen till spädbarn.
Glomerular filtration estimates suggests that to achieve similar adult and paediatric exposure, the recommended dose for children aged six weeks and older could be 8 mg/ kg/ day.
Skattningar av den glomerulära filtrationen tyder på att den rekommenderade dosen till barn från 6 veckors ålder skulle kunna vara 8 mg/ kg/ dag för att uppnå en likartad exponering som hos vuxna.
Pharmacokinetics in pregnancy:
Farmakokinetik hos gravida kvinnor:
Following oral administration, lamivudine pharmacokinetics in late- pregnancy were similar to non-pregnant women.
Lamivudins farmakokinetik i senare delen av graviditeten var likartad den hos icke- gravida kvinnor efter peroral administrering.
At the highest dosage levels, minor effects on indicators of liver and kidney function were seen together with occasional reductions in liver weight.
Vid de högsta dosnivåerna fann man vissa tecken på påverkan på lever - och njurfunktion och i vissa fall dessutom minskad levervikt.
Lamivudine was not genotoxic in vivo at doses that gave plasma concentrations around 40-50 times higher than the anticipated clinical plasma levels.
Lamivudin var inte genotoxiskt in vivo i doser som gav omkring 40- 50 gånger högre plasmakoncentrationer än de förväntade kliniska plasmanivåerna.
The study demonstrated that foetuses exposed in utero to the combination sustained a higher level of nucleoside analogue- DNA incorporation into multiple foetal organs, and showed evidence of more telomere shortening than in those exposed to zidovudine alone.
Studien visade att foster som exponerades in utero för kombinationen upprätthöll en högre grad av inkorporering av nukleosidanalog- DNA i ett flertal organ hos fostren och visade belägg för mer telomerförkortning än hos de som enbart exponerats för zidovudin.
10 Tablet core:
10 Magnesiumstearat
Hypromellose (E464) Titanium dioxide (E171), Macrogol, Polysorbate 80
Hypromellos (E464) Titandioxid (färgämne E171) Makrogol Polysorbat 80
PVC/ aluminium foil blister packs:
Blisterförpackningar av PVC/ aluminiumfolie
Child resistant HDPE bottles or PVC/ aluminium foil blister packs each containing 60 tablets.
Barnsäkra HDPE burkar eller blisterförpackningar av PVC/ aluminiumfolie som var och en innehåller 60 tabletter.
6.6 Special precautions for disposal
6. 6 Särsilda ansningar för destruktion
Glaxo Group Ltd Greenford Road Greenford Middlesex UB6 0NN United Kingdom
Glaxo Group Ltd Greenford Road Greenford Middlesex UB6 0NN Storbritannien
MARKETING AUTHORISATION NUMBER
EU/ 1/ 96/ 015/ 001 (Plastburkar)
EU/ 1/ 96/ 015/ 001 (Bottle) EU/ 1/ 96/ 015/ 004 (Blister pack)
EU/ 1/ 96/ 015/ 004 (Blisterförpackningar)
8 August 1996 Date of last renewal:
8 augusti 1996
11 Detailed information on this medicinal product is available on the website of the European Medicines Agency (EMEA) http: / /www. emea. europa. eu
Information om detta läkemedel finns tillgänglig på EMEAs hemsida http: // www. emea. europa. eu
Epivir 10 mg/ ml oral solution
Epivir 10 mg/ ml oral lösning
Sucrose 20% (3 g/ 15 ml) Methyl parahydroxybenzoate Propyl parahydroxybenzoate
Sackaros 20% (3g/ 15 ml) Metylparahydroxibensoat (E 218) Propylparahydroxybensoat (E216)
Adults and adolescents over 12 years of age: the recommended dose of Epivir is 300 mg daily.
Vuxna och ungdomar över 12 år: den rekommenderade dosen av Epivir är 300 mg dagligen.
This may be administered as either 150 mg (15 ml) twice daily or 300 mg (30 ml) once daily (see section 4.4).
Denna dos kan ges antingen som 150 mg (15 ml) två gånger dagligen eller 300 mg (30 ml) en gång dagligen (se avsnitt 4. 4).
Patients changing to the once daily regimen should take 150 mg (15 ml) twice a day and switch to 300 mg (30 ml) once a day the following morning.
Patienter som byter till medicinering en gång per dag skall ta 150 mg (15 ml) två gånger dagligen och följande morgon byta till 300 mg (30 ml) en gång per dag.
Where an evening once daily regimen is preferred, 150 mg (15 ml) of Epivir should be taken on the first morning only, followed by 300 mg (30 ml) in the evening.
I de fall man önskar inta hela dagsdosen på kvällen, tas 150 mg (15 ml) på morgonen och därefter tas 300 mg (30 ml) samma kväll.
When changing back to a twice daily regimen, patients should complete the days treatment and start 150 mg (15 ml) twice a day the following morning.
I de fall där patienten skall byta tillbaka till dosering två gånger per dag skall patienten ta sin dagsdos medicin och påföljande morgon starta med 150 mg (15 ml) två gånger per dag.
Three months to 12 years of age: the recommended dose is 4 mg/ kg twice daily up to a maximum of 300 mg daily.
3 månader till 12 år: rekommenderad dos är 4 mg/ kg kroppsvikt 2 gånger dagligen, upp till maximalt 300 mg dagligen.
Less than three months of age: the limited data available are insufficient to propose specific dosage recommendations (see section 5.2).
Under 3 månaders ålder: tillgängliga data är otillräckliga för att kunna ange en specifik dosrekommendation (se avsnitt 5. 2).
Epivir is also available as a tablet formulation.
Epivir finns också som tabletter.
Epivir may be administered with or without food.
Epivir kan intas med eller utan föda.
13 Renal impairment:
13 Nedsatt njurfunktion:
Dosing recommendations – Adults and adolescents over 12 years:
Doseringsrekommendationer - Vuxna och ungdomar över 12 år:
≥ 50 30 to < 50 15 to < 30 5 to < 15 < 5
Kreatininclearance (ml/ min) > 50 30 till < 50 15 till < 30 5 till < 15 < 5
150 mg (15 ml) 150 mg (15 ml) 150 mg (15 ml) 150 mg (15 ml) 50 mg (5 ml)
Initial dos 150 mg (15ml) 150 mg (15ml) 150 mg (15ml) 150 mg (15ml) 50 mg (5ml)
150 mg (15 ml) twice daily 150 mg (15 ml) once daily 100 mg (10 ml) once daily 50 mg (5 ml) once daily 25 mg (2.5 ml) once daily
Underhållsdos 150 mg (15ml) 2 gånger dagligen 150 mg (15ml) 1 gång dagligen 100 mg (10ml) 1 gång dagligen 50 mg (5ml) 1 gång dagligen 25 mg (2, 5ml) 1 gång dagligen
Dosing recommendations – Children from 3 months to 12 years:
Doseringsrekommendationer - Barn från 3 månader till 12 år:
Hypersensitivity to the active substance or to any of the excipients.
Överkänslighet mot den aktiva substansen eller mot något hjäpämne.
In patients with moderate – to- severe renal impairment, the terminal plasma half- life of lamivudine is increased due to decreased clearance, therefore the dose should be adjusted (see section 4.2).
Hos patienter med måttligt till gravt nedsatt njurfunktion är lamivudins terminala halveringstid i plasma förlängd på grund av minskad clearance, varför dosen skall justeras (se avsnitt 4. 2).
There have been reports of a high rate of virological failure and of emergence of resistance at an early stage when lamivudine was combined with tenofovir disoproxil fumarate and abacavir as well as with tenofovir disoproxil fumarate and didanosine as a once daily regimen.
Virologisk svikt och resistensutveckling har rapporterats i stor omfattning tidigt under behandlingen när lamivudin kombinerats med tenofovirdisoproxilfumarat och abakavir, liksom även med tenofovirdisoproxilfumarat och didanosine, vid behandling en gång dagligen.
14 Transmission of HIV:
14 Överföring av HIV:
Lactic acidosis: lactic acidosis, usually associated with hepatomegaly and hepatic steatosis, has been reported with the use of nucleoside analogues.
Laktacidos: laktacidos, vanligen i samband med hepatomegali och leversteatos, har rapporterats vid användning av nukleosidanaloger (NRTIs).
Mitochondrial dysfunction:
Mitokontriell dysfunktion:
Nucleoside and nucleotide analogues have been demonstrated in vitro and in vivo to cause a variable degree of mitochondrial damage.
Nukleosid - och nukleotidanaloger har in vitro och in vivo visats orsaka varierande grad av mitrokondriell skada.
A connection between visceral lipomatosis and protease inhibitors (PIs) and lipoatrophy and nucleoside analogue reverse transcriptase inhibitors (NRTIs) has been hypothesised.
Hypoteser finns om ett samband mellan visceral lipomatos och proteashämmare (PIs) samt lipoartrofi och nukleosidanaloger (NRTIs).
In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of institution of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic pathogens may arise and cause serious clinical conditions, or 15 aggravation of symptoms.
Hos hivinfekterade patienter med svår immunbrist vid tidpunkten för insättande av antiretroviral kombinationsterapi, kan en inflammatorisk reaktion på asymtomatiska eller kvarvarande opportunistiska patogener uppstå och orsaka allvarliga kliniska tillstånd eller förvärrande av symptom.
Typically, such reactions have been observed within the first few weeks or months of initiation of CART.
15 efter insättande av antiretroviral kombinationsterapi.
Diabetic patients should be advised that each dose (150 mg = 15 ml) contains 3 g of sucrose.
Patienter med diabetes bör informeras om att varje dos (150 mg = 15 ml) innehåller 3 g sackaros.