natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In advanced Parkinson’s disease, in combination treatment with levodopa, dyskinesia can occur during the initial titration of SIFROL.
Vid sena stadier av Parkinsons sjukdom kan dyskinesi förekomma under den initiala dosökningsfasen vid kombinationsbehandling med levodopa.
In advanced Parkinson’s disease, in combination treatment with levodopa, dyskinesias can occur during the initial titration of Oprymea.
Vid sena stadier av Parkinsons sjukdom kan dyskinesi förekomma under den initiala dosökningsfasen vid kombinationsbehandling med levodopa.
In advanced Parkinson’s disease, patients using Neupro had a greater decrease in their ‘off’ time than those taking placebo (a decrease of 2.1 to 2.7 h with Neupro compared with 0.9 h with placebo).
Vid behandling av framskriden Parkinsons sjukdom hade patienterna som fick Neupro större minskning av ”off”-tid än de som fick placebo (minskning på 2,1–2,7 timmar med Neupro jämfört med 0,9 timmar med placebo).
In advanced Parkinson’s disease, pramipexole doses higher than 1.05 mg of base (1.5 mg of salt) per day can be useful in patients where a reduction of the levodopa therapy is intended.
Vid sena stadier av Parkinsons sjukdom kan doser av pramipexol som är högre än 1,05 mg bas (1,5 mg salt) per dag vara av värde när en reduktion av levodopadosen eftersträvas.
In advanced Parkinson’s disease, pramipexole doses higher than 1.1 mg of base (1.5 mg of salt) per day can be useful in patients where a reduction of the levodopa therapy is intended.
Vid sena stadier av Parkinsons sjukdom kan doser av pramipexol högre än 1,1 mg bas (1,5 mg salt) per dag vara till nytta för patienter när en reduktion av levodopadosen eftersträvas.
In advanced Parkinson’s disease, pramipexole doses higher than 1.1 mg of base (1.5 mg of salt) per day can be useful in patients where a reduction of the levodopa therapy is intended.
Vid sena stadier av Parkinsons sjukdom kan doser av pramipexol som är högre än 1,1 mg bas (1,5 mg salt) per dag vara av värde när en reduktion av levodopadosen eftersträvas.
In advanced renal cell carcinoma, Opdivo was compared with everolimus in one main study involving 821 patients whose disease advanced despite previous treatment.
När det gäller avancerad njurcellscancer jämfördes Opdivo med everolimus i en huvudstudie som omfattade 821 patienter vars sjukdom förvärrades trots tidigare behandling.
In advanced renal cell carcinoma, patients receiving Torisel alone survived for an average of 10.9 months, compared with 7.3 months in those receiving interferon alfa alone.
Vid avancerad njurcellscancer överlevde patienter som fick enbart Torisel i genomsnitt i 10,9 månader, jämfört med 7,3 månader för dem som fick enbart interferon alfa.
In advanced renal cell carcinoma, Torisel has been studied in one main study involving 626 patients who had a poor prognosis.
Vid avancerad njurcellscancer har Torisel undersökts i en huvudstudie med 626 patienter som hade dålig prognos.
In advanced, metastatic or recurrent lung cancer, Avastin has been studied in 878 patients whose cancer cells are mainly non-squamous.
Vid avancerad, metastatisk eller återkommande lungcancer har Avastin undersökts hos 878 patienter vars cancerceller huvudsakligen är av icke-skivepiteltyp.
In advanced, metastatic or recurrent lung cancer, the average overall survival was 12.3 months in the patients taking Avastin with platinum-based chemotherapy, and 10.3 months for those taking chemotherapy alone.
Vid avancerad, metastatisk eller återkommande lungcancer var den genomsnittliga totala överlevnaden 12,3 månader för patienterna som fick Avastin tillsammans med platinabaserad kemoterapi, och 10,3 månader för dem som fick enbart kemoterapi.
In agreement with these data, no clinically relevant drug interactions have been reported in clinical studies with SANCUSO.
I överensstämmelse med dessa data har inga kliniskt relevanta läkemedelsinteraktioner rapporterats i kliniska studier med SANCUSO.
In aHUS patients, pharmacodynamic activity correlates directly with eculizumab serum concentrations and maintenance of trough levels of approximately 50-100 microgram/ml results in essentially complete blockade of terminal complement activity in all aHUS patients.
Hos aHUS-patienter korrelerar den farmakodynamiska aktiviteten direkt med eculizumabs serumkoncentrationer och vidmakthållande av dalvärden på över 50 mikrogram/ml resulterar i princip i fullständig blockering av terminal komplementaktivitet hos alla aHUS-patienter.
In aHUS patients, the safety profile in adolescents (patients aged 12 years to less than 18 years) is consistent with that observed in adults.
Hos aHUS patienter var säkerhetsprofilen hos ungdomar (patienter i åldern 12 år till yngre än 18 år) överrensstämmande med den som observerats hos vuxna.
In aHUS patients, uncontrolled terminal complement activation and the resulting complement- mediated thrombotic microangiopathy are blocked with Soliris treatment.
Hos aHUS-patienter blockeras med Solirisbehandling den okontrollerade terminala komplementaktiveringen och därmed komplement-medierad trombotisk mikroangiopati.
In aHUS Study C08-003A/B, the median duration of Soliris therapy was approximately 114 weeks (range: 26 to 129 weeks).
I aHUS-studien C08-003A/B var mediandurationen av Soliris- behandling cirka 114 veckor (intervall: 26 till 129 veckor).
In aHUS, chronic administration of Soliris resulted in a rapid and sustained reduction in complement- mediated thrombotic microangiopathy.
Hos aHUS-patienter resulterade kronisk administrering av Soliris i en snabb och varaktig minskning av komplement-medierad trombotisk mikroangiopati.
In aHUS, patients aged 18 and over receive an infusion of 900 mg over 25 to 45 minutes once a week for four weeks, followed by 1,200 mg in the fifth week.
Vid behandling av aHUS ska patienter som är 18 år och äldre få en infusion på 900 mg under 25– 45 minuter en gång i veckan i fyra veckor, följt av 1 200 mg under den femte veckan.
In alignment with the effect on relapse rate, supportive analyses from Study 1 (CAMMS323) showed that LEMTRADA 12 mg/day led to significantly fewer LEMTRADA -treated patients experiencing severe relapses (61% reduction, p=0.0056) and signficantly fewer relapses that led to steroid treatment (58% reduction, p<0.0001) compared to IFNB-1a.
I linje med effekten på skovfrekvensen visade stödjande analyser från Studie 1 (CAMMS323) att LEMTRADA 12 mg/dag ledde till att signifikant färre LEMTRADA-behandlade patienter upplevde allvarliga skov (61% minskning, p = 0,0056) och signifikant färre skov som ledde till steroidbehandling (58% minskning, p <0,0001) jämfört med IFNB-1a.
In all 31 subjects, a blinded visual subject-level PET reading by 3 blinded readers resulted in a majority read sensitivity of
För samtliga 31 patienter gjordes en blindad visuell PET-bedömning utförd av tre blindade bildgranskare.
In all 59 subjects, a blinded PET reading by
För samtliga 59 försökspersoner, gjordes en blindad PET bedömning av fem nukleärmedicinska specialistläkare.
In all age groups the most frequently reported local adverse reactions after vaccination were pain (24.1% to 41.3%), redness (15.5% to 35.6%), and swelling (11.3% to 19.9%).
I samtliga åldersgrupper var de vanligaste rapporterade lokala biverkningarna efter vaccination smärta (24,1 % till 41,3 %), rodnad (15,5 % till 35,6 %) och svullnad (11,3 % till 19,9 %).
In all aHUS patients, eculizumab serum concentrations of approximately 50 - 100 microgram/ml are sufficient for essentially complete inhibition of terminal complement activity.
Hos alla aHUS patienter var serumkoncentration av eculizumab på cirka 50-100 mikrogram/ml tillräcklig för i princip fullständig hämning av terminal komplement aktivitet.
In all animal toxicity studies, circulating testosterone levels were significantly reduced.
I alla djurtoxicitetsstudier var circulerande testosteronnivåer signifikant reducerade.
In all cases it is essential that the treatment should be continued until skin scrapings are negative on at least 2 consecutive monthly occasions.
Vid samtliga fall är det nödvändigt att behandlingen fortsätter tills hudavskrapningar är negativa under åtminstone 2 på varandra följande månatliga tillfällen.
In all cases of splenic enlargement in HIV patients, this was mild or moderate on physical examination and the clinical course was benign; no patients had a diagnosis of hypersplenism and no patients underwent splenectomy.
I samtliga fall av mjältförstoring hos hiv-patienter var den mild till måttlig vid kroppsundersökning och det kliniska förloppet var benignt; ingen patient hade diagnosen hypersplenism och ingen genomgick splenektomi.
In all cases the last dose is given at least two weeks before the expected date of farrowing.
I samtliga fall ska den sista dosen ges två veckor före förväntat datum för grisning.
In all cases this was mild or moderate on physical examination and the clinical course was benign; no patients had a diagnosis of hyperplenism and no patients underwent splenectomy.
I samtliga fall var den mild till måttlig vid kroppsundersökning och det kliniska förloppet var benignt; ingen patient hade diagnosen hypersplenism och ingen genomgick splenektomi.
In all cases, dose should be adjusted according to therapeutic monitoring (see section 4.4.).
I samtliga fall bör dosen justeras enligt terapeutisk monitorering (se avsnitt 4.4).
In all cases, the main measure of effectiveness was the disappearance of the markers of hepatitis virus infection from the blood after treatment and/or at ‘follow-up’ six months later.
I alla dessa fall har huvudeffektmåttet varit försvinnandet av markörerna för hepatitvirusinfektion ur blodet efter behandling och/eller vid ”uppföljning” sex månader senare.
In all cases, treatment with the veterinary medicinal product was not discontinued and all dogs recovered without any specific therapy.
I inget fall avbröts behandlingen med det veterinärmedicinska läkemedlet och alla hundar tillfrisknade utan någon specialbehandling.
In all clinical assessments parecoxib was administered at a fixed time interval whereas the opioids were administered on as needs basis.
Vid all klinisk bedömning administrerades parecoxib enligt ett fast tidsintervall medan opioidanalgetikan administrerades vid behov.
In all clinical studies 38–40% of patients were  60 years of age and 10–12% of patients were
I samtliga kliniska studier var 38–40 % av patienterna  60 års ålder och 10–12 % av patienterna var
In all clinical trials individuals who had received immunoglobulin or blood products within 3 months prior to the first vaccine dose were excluded.
I alla kliniska prövningar uteslöts personer som fått immunglobulin eller blodprodukter inom 3 månader före första vaccindosen.
In all clinical trials, bevacizumab was administered as an IV infusion.
I samtliga kliniska studier administrerades bevacizumab som en intravenös (i.v.) infusion.
In all controlled trials, the discontinuation rate due to adverse reactions was 2.0% for patients receiving Qutenza and 0.9% for patients receiving control.
I alla kontrollerade prövningar var avbrottsfrekvensen på grund av biverkningar 2,0 % för patienter som fick Qutenza och 0,9 % för patienterna i kontrollgruppen.
In all five studies, patients randomized to the Raptiva dose group achieved statistically significantly better responses than placebo on the primary endpoint (PASI 75 response) (see Table 2 below) and on all the secondary efficacy endpoints.
I alla fem studierna uppnådde de patienter som randomiserats till Raptivagruppen statistiskt signifikant bättre resultat än placebo med avseende på primär effektvariabeln (PASI 75-svar) (se tabell 2 nedan) och på alla sekundära effektvariablerna.
In all five studies, the main measure of effectiveness was based on changes in the patients’ forced expiratory volumes (FEV1, the maximum volume of air a person can breathe out in one second).
I alla fem studier baserades det huvudsakliga effektmåttet på förändringar i patienternas forcerade exspiratoriska volym (FEV1, den största volym luft som en person kan andas ut på en sekund).
In all four studies, Bydureon was more effective than the comparator treatments at reducing the levels of HbA1c in the blood.
Bydureon var effektivare än jämförelsebehandlingarna när det gällde att sänka nivåerna av HbA1c i blodet i alla fyra studierna.
In all groups, ranibizumab was administered monthly until BCVA was stable for at least three consecutive monthly assessments.
I samtliga grupper administrerades ranibizumab månatligen tills dess att BCVA bedömdes som stabil vid kontroller tre månader i rad.
In all instances where dosing was interrupted for elevated transaminases and subsequently resumed, ivacaftor dosing was able to be resumed successfully (see section 4.4).
I samtliga fall där dosering avbröts på grund av förhöjda transaminaser och därefter återupptogs kunde ivacaftor-doseringen återupptas med framgång (se avsnitt 4.4).
In all multiple sclerosis studies Extavia was effective in reducing disease activity (acute inflammation in the central nervous system and permanent tissue alterations) as measured by magnetic resonance imaging (MRI).
I alla multipel sklerosstudier hade Extavia effekt när det gällde att minska sjukdomsaktiviteten (akut inflammation i centrala nervsystemet och permanenta vävnadsförändringar), mätt med magnetkameraavbildning (MRT).
In all of the studies, Puregon was compared to the natural FSH hormone that was extracted from urine.
I samtliga studier jämfördes Puregon med det naturliga FSH- hormonet som extraherats ur urin.
In all of the studies, the effectiveness was measured by looking at the number of patients who either had blood clots in the veins or in the lungs, or who died of any cause during the treatment period.
I samtliga studier mättes effekten genom att man tittade på antalet patienter som antingen hade blodproppar i venerna eller i lungorna eller som avled av någon orsak under behandlingsperioden.
In all of the studies, the immunised pigs were compared with pigs that were castrated.
I samtliga studier jämfördes de immuniserade grisarna med kastrerade grisar.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was based on the degree of itching and redness in the eye.
I samtliga studier byggde huvudeffektmåttet på graden av klåda och rodnad i ögat.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was either overall survival (how long the patients lived) or progression-free survival (how long the patients lived without their disease getting worse).
I samtliga studier var huvudeffektmåttet antingen total överlevnad (hur länge patienterna levde) eller progressionsfri överlevnad (hur länge patienterna levde utan att sjukdomen förvärrades).
In all of the studies, the main measure of effectiveness was how long the patients lived without their cancer getting worse or how long they survived.
I samtliga studier var huvudeffektmåttet hur länge patienterna levde utan att sjukdomen förvärrades, eller hur länge de överlevde.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was how long the patients lived without their disease getting worse.
I samtliga studier var huvudeffektmåttet hur länge patienterna levde utan att sjukdomen förvärrades.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was progression-free survival (how long the patients lived without their disease getting worse).
I samtliga studier var huvudeffektmåttet progressionsfri överlevnad (hur länge patienterna levde utan att sjukdomen förvärrades).
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the change in pressure inside the eye measured in ‘millimetres of mercury’ (mmHg).
I samtliga studier var huvudeffektmåttet förändringen av trycket i ögat mätt i ”millimeter kvicksilver” (mmHg).
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the change in pressure inside the eye, measured in units called ‘millimetres of mercury’ (mmHg).
I samtliga studier var huvudeffektmåttet förändringen av trycket i ögat mätt i enheten ”millimeter kvicksilver” (mmHg).
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the change in the levels of a substance in the blood called glycosylated haemoglobin (HbA1c), which gives an indication of how well the blood glucose is controlled.
I samtliga studier var det viktigaste måttet på effekt förändringen av mängden s.k. glykolyserat hemoglobin (HbA1c) i blodet, som visar hur väl blodsockret kontrolleras.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the change in the levels of ferritin in the blood.
I samtliga studier mättes effekten genom att man undersökte nivåerna av ferritin i blodet.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the level of a substance in the blood called glycosylated haemoglobin (HbA1c), which gives an indication of how well the blood glucose is controlled, over 12 to 28 weeks, or the change in blood glucose levels seen after a meal.
Huvudeffektmåttet i samtliga studier var nivåerna i blodet av ämnet glykosylerat hemoglobin (HbA1c), som avspeglar hur väl blodsockret kontrolleras under 12 till 28 veckor, eller förändringen i blodsockernivåerna efter en måltid.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the level of a substance in the blood called glycosylated haemoglobin (HbA1c), which gives an indication of how well the blood glucose is controlled.
Det huvudsakliga effektmåttet i samtliga studier var nivåerna av en substans i blodet som kallas glykosylerat hemoglobin (HbA1c), som visar hur väl blodglukosnivåerna kontrolleras.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the level of a substance in the blood called glycosylated haemoglobin (HbA1c), which gives an indication of how well the blood glucose is controlled.
Det huvudsakliga effektmåttet i samtliga studier var nivån av en substans i blodet som kallas glykosylerat hemoglobin (HbA1c), som ger en indikation av hur väl blodsockret kontrolleras.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the number of patients who had undetectable levels of HIV 1 in their blood (viral loads) after 24 or 48 weeks of treatment.
I samtliga studier var det viktigaste effektmåttet det antal patienter som hade omätbara mängder av HIV-1 i blodet (virusbelastning) efter 24 eller 48 veckors behandling.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the number of patients who had undetectable levels of HIV 1 in their blood (viral loads) after 24 or 48 weeks of treatment.
I samtliga studierna var det viktigaste effektmåttet det antal patienter som hade omätbara mängder av HIV-1 i blodet (virusbelastning) efter 24 eller 48 veckors behandling.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the number of patients whose infection was cured after treatment.
I samtliga dessa studier var det huvudsakliga effektmåttet hur många patienter som botades från sin infektion efter behandlingen.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the number of patients whose infection was cured after treatment.
I samtliga studier var det viktigaste måttet på effekt antalet patienter vars infektion botades efter behandling.
In all of the studies, Xolair was compared with placebo (a dummy treatment), when they were added to the patients’ existing treatment.
I samtliga studier jämfördes Xolair med placebo (overksam behandling) som tilläggsbehandling till patientens pågående behandling.
In all of the studies, Xolair was compared with placebo, when they were added to the patients’ existing treatment.
I samtliga studier jämfördes Xolair med placebo som tilläggsbehandling till patientens pågående behandling.
In all of these studies, the main measure of effectiveness was the change in symptoms after up to 16 weeks.
I samtliga dessa studier var det huvudsakliga effektmåttet förändringen i symtom efter upp till 16 veckor.
In all other ART-experienced patients or if HIV-1 genotype testing is not available, the recommended dose regimen described in the Summary of Product Characteristics for PREZISTA 100 mg/ml oral suspension, 75 mg, 150 mg, 300 mg or 600 mg tablets.
För alla andra ART-erfarna patienter eller om genotypisk bestämning av HIV-1 inte finns tillgänglig, beskrivs den rekommenderade doseringen i produktresumén för PREZISTA 100 mg/ml oral suspension, 75 mg, 150 mg, 300 mg eller 600 mg tabletter.
In all other ART-experienced patients or if HIV-1 genotype testing is not available, the recommended dose regimen described in the Summary of Product Characteristics for PREZISTA 100 mg/ml oral suspension,75 mg, 150 mg, 300 mg or 600 mg tablets.
För alla andra ART-erfarna patienter eller om genotypisk bestämning av HIV-1 inte finns tillgänglig, beskrivs den rekommenderade doseringen i produktresumén för PREZISTA 100 mg/ml oral suspension, 75 mg, 150 mg, 300 mg eller 600 mg tabletter.
In all packs the needles are attached to the pens ready to inject.
I alla förpackningar är nålarna fastsatta vid injektionspennorna och klara att injicera.
In all packs the needles are attached to the syringes ready to inject.
I alla förpackningar är nålarna fastsatta vid sprutorna och klara att injicera.
In all paediatric CRF studies, there were no additional adverse reactions identified for paediatric patients compared to those previously reported for adult patients (see section 5.1).
I alla pediatriska CRF-studier förekom inga andra biverkningar utöver de som förekommer hos vuxna patienter (se avsnitt 5.1).
In all paediatric patients, careful titration to a patient- specific daily dose is needed.
Hos alla pediatriska patienter krävs noggrann titrering till en patientspecifik daglig dos.
In all patients cardiac function should be monitored during treatment (e.g. every 12 weeks).
Hjärtfunktionen bör kontrolleras ytterligare under Herceptinbehandling (t.ex. var 12:e vecka).
In all patients, haemoglobin levels should be closely monitored due to a potential increased risk of thromboembolic events and fatal outcomes when patients are treated at haemoglobin levels above the concentration range for the indication of use.
Hos alla patienter skall hemoglobinnivåerna noggrant övervakas på grund av den potentiella risken för tromboemboliska händelser och dödsfall om patienterna behandlas vid hemoglobinnivåer över koncentrationsintervallet för använd indikation.
In all patients, IVIg administration requires: adequate hydration prior to the initiation of the infusion of IVIg
För alla patienter krävs vid IVIg-administrering: adekvat vätsketillförsel före påbörjande av IVIg-infusionen
In all patients, IVIg administration requires: adequate hydration prior to the initiation of the infusion of IVIg
Hos alla patienter kräver administrering av IVIg: adekvat vätsketillförsel innan IVIg-infusionen startar
In all patients, IVIg administration requires: adequate hydration prior to the initiation of the infusion of IVIg
Hos alla patienter kräver IVIg-administrering adekvat hydrering före inledningen av IVIg-infusionen
In all patients, kidney function should also be assessed before starting treatment to exclude patients with severely reduced kidney function, and should be re-assessed during treatment if any worsening is suspected.
Njurfunktionen ska också undersökas hos alla patienter innan behandlingen inleds för att utesluta patienter med svårt nedsatt njurfunktion, och ska bedömas på nytt under behandlingen om en försämring misstänks.
In all Phase 3 and 4 (cSSTI and cIAI) studies, death occurred in 2.4 % (54/2216) of patients receiving tigecycline and 1.7% (37/2206) of patients receiving active comparators.
I alla fas 3 och fas 4–studier (med komplicerade hud- och mjukdelsinfektioner samt komplicerade intraabdominala infektioner) förekom dödsfall hos 2,4 % (54/2 216) av patienterna som fått tigecyklin och 1,7 % (37/2 206) av patienterna som fått aktiva jämförande läkemedel.
In all phases of treatment, serum asparagine concentrations decreased within 4 days of the first dose of asparaginase in the treatment phase and remained low for approximately 3 weeks for both Oncaspar and native E. coli L-asparaginase arms.
Under samtliga behandlingsfaser minskade serumasparaginkoncentrationerna inom 4 dagar efter den första dosen av asparaginas i behandlingsgrenen och förblev låga i ungefär 3 veckor för både Oncaspar- och nativ E. coli L-asparaginasgrenarna.