natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The modeled treatment effect for the percent change in urine KS, compared to placebo, was -40.7 % (CI95, -49.0, -32.4; p<0.0001) for the 2 mg/kg per week regimen.
Den modellerade behandlingseffekten för den procentuella förändringen i urin KS, jämfört med placebo, var -40,7 % (KI95 , -49,0, -32,4, p <0,0001) för 2 mg/kg per veckoprogram.
The modeled treatment effect in the distance walked in 6 minutes, compared to placebo, was 22.5 m (CI95, 4.0, 40.9; p=0.0174) for the 2 mg/kg per week regimen.
Den modellerade behandlingseffekten på den promenerade sträckan under 6 minuter, jämfört med placebo, var 22,5 m (KI95, 4,0, 40,9, p= 0,0174) för 2 mg/kg per veckoprogram.
The moderate number (approximately 450) of prospectively collected pregnancies exposed to infliximab with known outcomes, including a limited number (approximately 230) exposed during the first trimester, does not indicate unexpected effects on pregnancy outcome.
Det måttliga antalet (ungefär 450) av prospektivt insamlade graviditeter med känd utgång som exponerats för infliximab, inklusive ett begränsat antal (ungefär 230) som exponerats under den första trimestern, tyder inte på några oväntade effekter på graviditeten.
The modified intent-to-treat (MITT) group included 465 allogeneic HSCT recipients with 45% of patients having AML.
Den modifierade intent-to-treat-(MITT)-gruppen omfattade 465 mottagare av allogent HSCT varav 45
The modified toxin in the vaccine is produced by a method known as ‘recombinant DNA technology’: it is made by bacteria which have received a gene (DNA) that makes them produce the modified toxin.
Det modifierade toxinet i vaccinet framställs med en metod som heter ”rekombinant DNA-teknik”: det tillverkas av en bakterie som har fått en gen (DNA) som får den att producera det modifierade toxinet.
The modified-release tablets are round (diameter 8 mm) and convex.
Tabletterna är runda (diameter 8 mm) och konvexa.
The modulated infrared beams then enter the infrared detectors, which are double layer transmission detectors with a front, and a rear chamber each filled with one of the isotopicly pure gases (13CO2 or 12CO2, respectively) to be measured.
De modulerade infraröda strålarna exponeras sedan för infraröddetektorerna, som är transmissionsdetektorer i två lager med en främre och en bakre kammare som vardera är fylld med en av de isotopiskt rena gaserna (13CO2 eller 12CO2) för mätning.
The monitoring and treatment schedule should be determined by the treating physician based on the individual patient’s response.
Kontroll- och behandlingsschemat ska bestämmas av behandlande läkare baserat på patientens individuella respons.
The monophosphate metabolite is subsequently converted to the active 5’-triphosphate form, ara-GTP.
Monofosfatmetaboliten omvandlas därefter till den aktiva 5’-trifosfatformen, ara-GTP.
The monophosphate metabolite is subsequently converted to the active 5’-triphosphate from, ara-GTP.
Monofosfatmetaboliten omvandlas därefter till den aktiva 5’-trifosfatformen, ara-GTP.
The more ‘white active tablets’ are missed and the closer the missed tablets are to the 4 yellow placebo tablets, the higher the risk of a pregnancy.
Ju fler ”vita aktiva tabletter” som har glömts och ju närmare de glömda tabletterna är de 4 gula placebotabletterna desto högre är risken för graviditet.
The morning dose is to be taken at least 30 minutes before the morning meal.
Morgondosen tas minst 30 minuter före frukosten.
The morning dose should be taken at least 30 minutes before the morning meal, whereas the evening dose can be taken with or without food.
Morgondosen ska tas minst 30 minuter före frukosten, medan kvällsdosen kan tas med eller utan mat.
The mortality rate for dogs treated with Virbagen Omega was 4.4-6.4 times lower than that of the untreated animals.
Dödligheten bland hundar som behandlades med Virbagen Omega var 4,4–6,4 gånger lägre än bland de obehandlade djuren.
The most abundant circulating dexmedetomidine metabolites are two isomeric N- glucuronides.
De mest förekommande cirkulerande dexmedetomidin-metaboliterna är två isomera N-glukuronider.
The most abundant metabolite is 8-hydroxy-ibafloxacin, which is also microbiologically active.
Huvudmetaboliten är 8-hydroxi-ibafloxacin, vilken också är mikrobiologiskt aktiv.
The most abundant metabolites of tasimelteon have less than one- tenth of the binding affinity of the parent molecule for both the MT1 and MT2 receptors.
De rikligast förekommande metaboliterna av tasimelteon har längre än en tiondel av modermolekylens affinitet för både MT1- och MT2-receptorerna.
The most abundant plasma metabolite was M1, which represented 21% of drug-related radioactivity (AUC) in circulation following single dose; it’s formed via oxidative metabolism predominantly by CYP2C8.
Efter en enkeldos var den mest förekommande plasmametaboliten M1, vilken representerade 21 % av läkemedelsrelaterad radioaktivitet (AUC) i cirkulationen; den bildas genom oxidativ metabolism av främst CYP2C8.
The most appropriate dose depends on the severity of the anaemia and how long the dog has been anaemic, as well as the desired duration of the medicine’s effect.
Vilken dos som är lämpligast beror på graden av blodbrist och hur länge hunden har haft blodbrist samt på effektens önskade varaktighet.
The most appropriate MedDRA term is used to describe a certain reaction and its synonyms and related conditions.
Den lämpligaste MedDRA-termen används för att beskriva en viss reaktion och dess synonymer och relaterade tillstånd.
The most appropriate MedDRA term is used to describe a certain reaction and its synonyms and related conditions.
Den lämpligaste MedDRA-termen används för att beskriva en viss reaktion,dess synonymer och associerade tillstånd.
The most appropriate MedDRA term is used to describe a certain reaction and its synonyms and related conditions.
Den lämpligaste MedDRA-termen har använts för att beskriva en viss reaktion och dess synonymer och relaterade tillstånd. x Laboratorieavvikelse
The most appropriate strategies to monitor the off label use within national territories
De lämpligaste strategierna för att övervaka off label-användning inom nationella områden
The most clinically serious adverse event reported following multiple oral doses of  200 mg was hypotension which resolved following oral or intravenous fluid administration.
Den allvarligaste kliniska biverkningen som rapporterades efter multipla orala doser på  200 mg var hypotoni, vilken försvann efter oral eller intravenös vätskeadministrering.
The most clinically serious adverse event reported following multiple oral doses of  200 mg was hypotension which resolved following oral or intravenous fluid administration.
Den allvarligaste kliniska biverkningen som rapporterats efter multipla perorala doser av 200 mg var hypotoni, vilken försvann efter peroral eller intravenös vätsketillförsel.
The most common (≥ 20%) adverse reactions observed following treatment with axitinib were diarrhoea, hypertension, fatigue, decreased appetite, nausea, weight decreased, dysphonia, palmar- plantar erythrodysaesthesia (hand-foot) syndrome, haemorrhage, hypothyroidism, vomiting, proteinuria, cough, and constipation.
De vanligaste biverkningarna (≥ 20 %) efter behandling med axitinib var diarré, hypertoni, trötthet, minskad aptit, illamående, viktminskning, dysfoni, palmar-plantar erytrodysestesi (hand-fot-syndrom), blödning, hypotyreos, kräkningar, proteinuri, hosta och förstoppning.
The most common ADR leading to discontinuation was rash (2.2% in the INTELENCE arm versus 0% in the placebo arm).
Den biverkning som oftast ledde till behandlingsavbrott var hudutslag (2,2 % i INTELENCE-armen mot 0 % i placeboarmen).
The most common adverse drug reactions (ADR) (> 30%) reported with vemurafenib include arthralgia, fatigue, rash, photosensitivity reaction, nausea, alopecia and pruritus.
De vanligaste biverkningarna (>30%) som rapporterats med vemurafenib inkluderar artralgi, trötthet, hudutslag, ljuskänslighetsreaktioner, illamående, alopeci och pruritus.
The most common adverse drug reactions (ADRs) (≥ 10%) were akathisia and somnolence, which were dose-related up to 111 mg daily.
De vanligaste biverkningarna (≥ 10 %) var akatisi och sömnsvårigheter, vilka var dosrelaterade upp till 111 mg dagligen.
The most common adverse drug reactions (≥ 35%) reported during treatment with Dacogen are pyrexia, anaemia and thrombocytopaenia.
De vanligaste biverkningarna (≥ 35 %) som rapporteras under behandling med Dacogen är pyrexi, anemi och trombocytopeni.
The most common adverse drug reactions in patients receiving Lonsurf that resulted in treatment discontinuation, dose reduction, dose delay, or dose interruption were neutropenia, general deterioration of health, anaemia, febrile neutropenia, fatigue, diarrhoea and dyspnoea.
De vanligaste biverkningarna hos patienter som fick Lonsurf som resulterade i avbrytande av behandlingen, dosreduktion, fördröjd dos eller dosavbrott var neutropeni, allmän försämring av hälsan, anemi, febril neutropeni, trötthet, diarré och dyspné.
The most common adverse drug reactions were eye pain and eye pruritus, occurring in 1% to of 2.0% of patients.
De vanligaste biverkningarna var ögonsmärta och ögonklåda, som förekom hos 1 % till 2,0 % av patienterna.
The most common adverse events in children and adolescents 6 to 17 years of age were: Nervous system disorders:
De vanligaste rapporterade biverkningarna hos barn och ungdomar i åldern 6 till 17 år var: Centrala och perifera nervsystemet:
The most common adverse reaction associated with both IZBA and Travoprost 40 µg/mL eye drops, solution is hyperaemia.
Den vanligaste biverkningen som associeras med både IZBA och Travoprost 40 µg/ml ögondroppar, lösning är hyperemi.
The most common adverse reaction leading to discontinuation of Zurampic was blood creatinine increased (0.8%).
Den vanligaste biverkning som ledde till utsättning av Zurampic var förhöjt blodkreatinin (0,8 %).
The most common adverse reaction observed with Rasilez HCT is diarrhoea.
Den vanligaste biverkningen som observerats med rasilez HCT är diarré.
The most common adverse reaction reported at a greater incidence in patients treated with the aprepitant regimen than with standard therapy in adults receiving Moderately Emetogenic Chemotherapy (MEC) was fatigue (1.4 % versus 0.9 %).
Den vanligaste biverkning som rapporterades i högre frekvens hos patienter som behandlades med aprepitant jämfört med standardterapi, hos patienter som fick måttligt emetogen cytostatikabehandling (MEC) var trötthet (1,4% mot 0,9%).
The most common adverse reaction reported at a greater incidence in patients treated with the aprepitant regimen than with standard therapy in patients receiving Moderately Emetogenic Chemotherapy (MEC) was fatigue (1.4 % versus 0.9 %).
Den vanligaste biverkningen som rapporterades med en högre frekvens hos patienter som behandlades med aprepitant jämfört med standardterapi, hos patienter som fick måttligt emetogen cytostatikabehandling (MEC) var trötthet (1,4% mot 0,9%).
The most common adverse reaction was headache (occurred mostly in the initial phase), and the most serious adverse reaction was meningococcal sepsis.
Den vanligaste biverkningen var huvudvärk (förekom huvudsakligen under den första tiden) och den allvarligaste biverkningen var meningokock-sepsis.
The most common adverse reaction was nausea.
Den vanligaste biverkningen var illamående.
The most common adverse reactions (> 5%) in controlled periods of the adult psoriasis, psoriatic arthritis and Crohn’s disease clinical studies with ustekinumab were nasopharyngitis and headache.
De vanligaste biverkningarna (> 5 %) i kontrollerade delar av de kliniska studierna med ustekinumab vid psoriasis hos vuxna, psoriasisartrit och Crohns sjukdom var nasofaryngit och huvudvärk.
The most common adverse reactions (all grades, ≥20% incidence) reported at least 2% greater incidence for the ZALTRAP/FOLFIRI regimen as compared to the placebo/FOLFIRI regimen in order of decreasing frequency were leucopenia, diarrhoea, neutropenia, proteinuria, increased aspartate aminotransferase (AST), stomatitis, fatigue, thrombocytopenia, increased alanine aminotransferase (ALT), hypertension, weight loss, decreased appetite, epistaxis, abdominal pain, dysphonia, increased serum creatinine, and headache (see Table 1).
De vanligaste biverkningarna (alla grader, ≥20% incidens) som rapporterades med åtminstone 2% högre incidens för ZALTRAP/FOLFIRI jämfört med placebo/FOLFIRI, var i fallande frekvens, leukopeni, diarré, neutropeni, proteinuri, aspartataminotransferasstegring (ASAT), stomatit, trötthet, trombocytopeni, alaninaminotransferasstegring (ALAT), hypertoni, viktminskning, minskad aptit, epistaxis, buksmärta, dysfoni, ökat serumkreatinin och huvudvärk (se Tabell 1).
The most common adverse reactions (experienced by at least 10 % of the patients) of any grade in the RCC and STS trials included: diarrhoea, hair colour change, skin hypopigmentation, exfoliative rash, hypertension, nausea, headache, fatigue, anorexia, vomiting, dysgeusia, stomatitis, weight decreased, pain, elevated alanine aminotransferase and elevated aspartate aminotransferase.
De vanligaste biverkningarna (som upplevdes av minst 10 % av patienterna) i någon grad i RCC- och STS-prövningarna omfattade: diarré, ändrad hårfärg, hypopigmentering av huden, exfoliativa utslag, hypertoni, illamående, huvudvärk, trötthet, anorexi, kräkning, dysgeusi, stomatit, viktnedgång, värk, förhöjt alaninaminotransferas och förhöjt aspartataminotransferas.
The most common adverse reactions (incidence of >5%) reported were constipation (7% and 8% of patients receiving 75 mg and 100 mg respectively), nausea (8% and 7% of patients receiving 75 mg and 100 mg respectively) and abdominal pain (6% and 7% of patients receiving 75 mg and 100 mg respectively).
De vanligaste rapporterade biverkningarna (incidens >5 %) var förstoppning (7 % och 8 % av patienterna som fick 75 mg respektive 100 mg), illamående (8 % och 7 % av patienterna som fick 75 mg respektive 100 mg) och buksmärta (6 % och 7 % av patienterna som fick 75 mg respektive 100 mg).
The most common adverse reactions (incidence ≥ 20%) of ONIVYDE+5FU/LV were: diarrhoea, nausea, vomiting, decreased appetite, neutropenia, fatigue, asthenia, anaemia, stomatitis and pyrexia.
De vanligaste biverkningarna (incidens ≥ 20 %) från ONIVYDE+5FU/LV var: diarré, illamående, kräkningar, minskad aptit, neutropeni, utmattning, asteni, anemi, stomatit och pyrexi.
The most common adverse reactions (incidence ≥10%) for patients treated with Tecfidera were flushing and gastrointestinal events (i.e. diarrhoea, nausea, abdominal pain, abdominal pain upper).
De vanligaste biverkningarna (incidens ≥10 %) för patienter som behandlades med Tecfidera var hudrodnad och mag-tarmbesvär (dvs. diarré, illamående, buksmärta, smärta i övre delen av buken).
The most common adverse reactions (occurring in > 20% of subjects) were: anaemia, fatigue, diarrhoea, thrombocytopenia, nausea, pyrexia, dyspnoea, respiratory tract infection, cough and peripheral oedema.
De vanligaste biverkningarna (förekom hos > 20 % av försökspersonerna) var anemi, trötthet, diarré, trombocytopeni, illamående, feber, andnöd, luftvägsinfektion, hosta och perifert ödem.
The most common adverse reactions (≥ 20 %) for trametinib and dabrafenib combination therapy include pyrexia, fatigue, nausea, headache, chills, diarrhoea, rash, arthralgia, hypertension, vomiting and cough.
De vanligaste biverkningarna (≥20 %) för trametinib och dabrafenib kombinationsbehandling är pyrexi, trötthet, illamående, huvudvärk, frossa, diarré, hudutslag, artralgi, hypertoni, kräkningar och hosta.
The most common adverse reactions (≥ 3% in pooled Phase 3 trials) occurring in patients receiving Zerbaxa were nausea, headache, constipation, diarrhoea, and pyrexia and were generally mild or moderate in severity.
De vanligaste biverkningarna (≥ 3 % i sammanlagda fas 3-studier) som förekom hos patienter som fick Zerbaxa var illamående, huvudvärk, förstoppning, diarré och feber och de var i allmänhet lindriga eller måttliga.
The most common adverse reactions (≥20%) for trametinib include rash, diarrhoea, fatigue, oedema peripheral, nausea, and dermatitis acneiform.
De vanligaste biverkningarna (≥20 %) av trametinib är hudutslag, diarré, trötthet, perifert ödem, illamående och akneiform dermatit.
The most common adverse reactions (20%) for dabrafenib and trametinib combination therapy include pyrexia, fatigue, nausea, headache, chills, diarrhoea, rash, arthralgia, hypertension, vomiting and cough.
De vanligaste biverkningarna (≥20 %) för dabrafenib och trametinib kombinationsbehandling är pyrexi, trötthet, illamående, huvudvärk, frossa, diarré, hudutslag, artralgi, hypertoni, kräkningar och hosta.
The most common adverse reactions are asthenia/fatigue, hot flush, headache, and hypertension.
De vanligaste biverkningarna är asteni/trötthet, värmevallningar, huvudvärk och hypertoni.
The most common adverse reactions are pharmacologically predictable adverse reactions of β2 adrenoceptor agonist therapy, such as tremor and palpitations.
De vanligaste biverkningarna är farmakologiskt förutsägbara biverkningar av behandling med β2- adrenoceptoragonister, t.ex. tremor och hjärtklappning.
The most common adverse reactions are vomiting, nausea and constipation.
De vanligaste biverkningarna är kräkning, illamående och förstoppning.
The most common adverse reactions experienced by patients aged 6 years and older who received ivacaftor in the pooled 48-week placebo-controlled Phase 3 studies that occurred with an incidence of at least 3% and up to 9% higher than in the placebo arm were headache (23.9%), oropharyngeal pain (22.0%), upper respiratory tract infection (22.0%), nasal congestion (20.2%), abdominal pain (15.6%), nasopharyngitis (14.7%), diarrhoea (12.8%), dizziness (9.2%), rash (12.8%) and bacteria in sputum (12.8%).
De vanligaste biverkningarna hos patienter i åldern 6 år och äldre som fick ivacaftor i de sammanslagna placebokontrollerade fas 3-studierna under 48 veckor vilka förekom i en frekvens på minst 3 % och var upp till 9 % högre än i placeboarmen var huvudvärk (23,9 %), orofaryngeal smärta (22,0 %), övre luftvägsinfektion (22,0 %), nästäppa (20,2 %), buksmärta (15,6 %), nasofaryngit (14,7 %), diarré (12,8 %), yrsel (9,2 %), utslag (12,8 %) och bakterier i upphostningar (12,8 %).
The most common adverse reactions for Dynastat is nausea.
Den vanligaste biverkningen för Dynastat är illamående.
The most common adverse reactions in paediatric ITP patients 1 year and older (≥ 3% and greater than placebo) were upper respiratory tract infection, nasopharyngitis, cough, diarrhoea, pyrexia, rhinitis, abdominal pain, oropharyngeal pain, toothache, rash, increased AST and rhinorrhoea.
De vanligaste allvarliga biverkningarna hos pediatriska ITP-patienter från 1 års ålder (som förekom hos minst 3 % och oftare än med placebo) var övre luftvägsinfektion, nasofaryngit, hosta, diarré, feber, rinit, buksmärtor, orofaryngela smärtor, tandvärk, hudutslag, förhöjt ASAT samt rinorré.
The most common adverse reactions leading to discontinuation during the first 16 weeks of treatment were diarrhoea (1.7%), and nausea (1.5%).
De vanligaste biverkningarna som ledde till studieavbrott under de första 16 veckorna av behandlingen var diarré (1,7 %) och illamående (1,5 %).
The most common adverse reactions observed at a higher incidence than placebo in patients with Lennox-Gastaut syndrome were somnolence and vomiting.
De vanligaste biverkningarna som observerades med en högre incidens än för placebo hos patienter med Lennox-Gastaut-syndrom var sömnighet och kräkningar.
The most common adverse reactions observed in clinical studies conducted with the Pandemic influenza vaccine H5N1 MedImmune in healthy adults was headache (25.4%) and upper respiratory infection (10.2%).
De vanligaste biverkningarna som observerats i kliniska studier som utförts av Pandemic influenza vaccine H5N1 MedImmune på friska vuxna är huvudvärk (25,4 %) och övre luftvägsinfektion (10,2 %).
The most common adverse reactions observed include hypersensitivity reactions (including cases of rash, urticaria and angioedema) and headache.
De vanligaste biverkningarna som observeras är överkänslighetsreaktioner (däribland utslag, urtikaria och angioödem) och huvudvärk.
The most common adverse reactions occurring in at least 10% of patients included: headache, anaemia, decreased appetite, insomnia, cough, nausea, diarrhoea, alopecia, pruritus, myalgia, pyrexia, fatigue, influenza- like illness, asthenia, chills and peripheral oedema.
De vanligaste biverkningarna upplevdes av minst 10 % av patienterna inkluderade: huvudvärk, anemi, minskad aptit, sömnlöshet, hosta, illamående, diarré, alopeci, klåda, myalgi, feber, trötthet, influensaliknande sjukdom, asteni, frossa och perifera ödem.
The most common adverse reactions occurring in at least 10% of patients included: headache, anaemia, decreased appetite, insomnia, cough, nausea, diarrhoea, alopecia, pruritus, myalgia, pyrexia, fatigue, influenza-like illness, asthenia, chills and peripheral oedema.
De vanligaste biverkningarna som förekom hos minst 10 % av inkluderade patienter: huvudvärk, anemi, minskad aptit, sömnlöshet, hosta, illamående, diarré, alopeci, klåda, myalgi, feber, trötthet, influensaliknande sjukdom, asteni, frossa och perifera ödem.
The most common adverse reactions occurring in at least 10% of patients included: headache, dizziness, insomnia, cough, dyspnoea, oropharyngeal pain, rhinorrhoea, nausea, diarrhoea, abdominal pain, transaminases increased, ecchymosis, arthralgia, muscle spasms, pain in extremity, fatigue, febrile neutropenia, and pyrexia.
De vanligaste biverkningarna upplevda av minst 10 % av patienterna inkluderade: huvudvärk, yrsel, sömnlöshet, hosta, dyspné, orofaryngela smärtor, rinorré, illamående, diarré, buksmärtor, förhöjda transaminaser, ekkymos, ledvärk, muskelspasmer, smärta i extremiteter, trötthet, febril neutropeni och feber.
The most common adverse reactions occurring in ≥ 3% of patients treated with Zinforo were diarrhoea, headache, nausea, and pruritus, and were generally mild or moderate in severity.
De vanligaste biverkningarna som förekom hos ≥ 3 % av patienterna som behandlades med Zinforo var diarré, huvudvärk, illamående och klåda, och var generellt milda eller måttliga.
The most common adverse reactions occurring in ≥ 3% of patients treated with Zinforo were nausea, headache, and rash.
De vanligaste biverkningarna som förekom hos ≥ 3 % av patienterna som behandlades med Zinforo var illamående, huvudvärk och hudutslag.
The most common adverse reactions of any grade (experienced by patients in RCC, GIST, and pNET registrational trials) included decreased appetite, taste disturbance, hypertension, fatigue, gastrointestinal disorders (i.e. diarrhoea, nausea, stomatitis, dyspepsia and vomiting), skin discolouration, and palmar-plantar erythrodysaesthesia syndrome.
De vanligaste biverkningarna av alla svårighetsgrader (som upplevdes av patienterna i registreringsprövningarna för RCC, GIST och pNET) var nedsatt aptit, smakstörningar, hypertoni, trötthet, gastrointestinala problem (bl.a. diarré, illamående, stomatit, dyspepsi och kräkningar), missfärgad hud och hand-fotsyndrom.
The most common adverse reactions reported at a greater incidence in adults treated with the 3-day oral aprepitant regimen than with standard therapy in patients receiving Highly Emetogenic Chemotherapy (HEC) were: hiccups (4.6 % versus 2.9 %), alanine aminotransferase (ALT) increased (2.8 % versus 1.1 %), dyspepsia (2.6 % versus 2.0 %), constipation (2.4 % versus 2.0 %), headache (2.0 % versus 1.8 %), and decreased appetite (2.0 % versus 0.5 %).
De vanligaste biverkningarna rapporterade med en högre frekvens hos vuxna behandlade med aprepitant jämfört med standardterapi hos patienter som fick högemetogen cytostatikabehandling (HEC) var: hicka (4,6% mot 2,9%), förhöjt alaninaminotransferas (ALAT) (2,8% mot 1,1%), dyspepsi (2,6% mot 2,0%), förstoppning (2,4% mot 2,0%), huvudvärk (2,0% mot 1,8%) och minskad aptit (2,0% mot 0,5%).