natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Patients exposed to Plegridy every 2 weeks showed statistically significant reductions compared to patients exposed to Plegridy every 4 weeks over 2 years in a post-hoc analysis for endpoints including ARR (24%, p=0.0209), the risk of relapse (24%, p=0.0212), the risk of disability progression with 24 week confirmation (36%, p=0.0459), and MRI endpoints (new/enlarging T2 60%, Gd+ 71%, and new T1 hypointense lesions 53%; p<0.0001 for all).
Patienter som exponerades för Plegridy varannan vecka visade statistiskt signifikanta minskningar jämfört med patienter som exponerades för Plegridy var fjärde vecka under 2 år i en post-hoc-analys avseende effektmått som inkluderade ARR (24 %, p=0,0209), risken för skov (24 %, p=0,0212), risken för progression av funktionsnedsättning med bekräftelse efter 24 veckor (36 %, p=0,0459) och MRT-effektmått (nya/förstorade T2 60 %, Gd+ 71 % och nya T1-hypointensiva lesioner 53 %; p < 0,0001 för samtliga).
Patients following elective knee replacement surgery
Patienter som genomgått elektiv total protesoperation i knäled
patients for clinical effects.
patienter för klinisk effekt.
patients from 6 years of age who have beta thalassaemia major (an inherited blood disorder in which patients do not have enough normal haemoglobin in the blood) and who receive frequent blood transfusions;
Patienter från 6 års ålder som har betatalassemi major (en ärftlig blodsjukdom där patienterna har för lite normalt hemoglobin i blodet) och får täta blodtransfusioner.
Patients from birth to <2 months of age
Patienter i åldern nyfödd till <2 månader
Patients from the age of 12 must take the content of one jar for one test.
Patienter från 12 år måste ta innehållet i en burk för ett test.
Patients from the age of 12 must take the contents of 1 jar with 75 mg.
Patienten från 12 års ålder intar innehållet i en 75 mg burk.
Patients from the age of 12 must take the contents of 1 jar with 75 mg.
Vuxna och ungdomar i åldern 12 och äldre intar innehållet i en 75 mg burk.
Patients from the age of 2 years
Patienter från 2 år
Patients from the randomised trial were converted to perampanel over 16 weeks followed by a long term maintenance period (≥1 year).
Patienter från den randomiserade studien övergick till perampanel under 16 veckor följt av en långvarig underhållsperiod (≥1 år).
Patients gaining ≥ 7 %, ≥ 15 % and ≥ 25 % of their baseline body weight with long-term exposure (at least 48 weeks) were very common (64.4 %, 31.7 % and 12.3 % respectively).
Under långtidsbehandling (minst 48 veckor) var det mycket vanligt (64,4 %, 31,7 % respektive 12,3 %) att patienterna fick en viktuppgång på ≥7 %, ≥15 % och ≥ 25 % jämfört med kroppsvikten vid studiens början.
Patients gaining ≥ 7 %, ≥ 15 % and ≥ 25 % of their baseline body weight with long-term exposure (at least 48 weeks) were very common (64.4 %, 31.7 % and 12.3 % respectively).
Under långtidsbehandling (minst 48 veckor) var det mycket vanligt (64,4 %, 31,7 % respektive 12,3 %) att patienterna fick en viktuppgång på ≥7 %, ≥15 % och ≥25 % jämfört med kroppsvikten vid studiens början.
Patients gaining ≥ 7 %, ≥ 15 % and ≥ 25 % of their baseline body weight with long-term exposure (at least 48 weeks) were very common (64.4 %, 31.7 % and 12.3 % respectively).
Under långtidsbehandling (minst 48 veckor) var det mycket vanligt (64,4 %, 31,7 % respektive 12,3%) att patienterna fick en viktuppgång på ≥7 %, ≥15 % och ≥ 25 % jämfört med kroppsvikten vid studiens början.
Patients gaining ≥ 7 %, ≥ 15 % and ≥ 25 % of their baseline body weight with long-term exposure (at least 48 weeks) were very common (64.4 %, 31.7 % and 12.3 % respectively).
Under långtidsbehandling (minst 48 veckor) var det mycket vanligt (64,4 %, 31,7% respektive 12,3 %) att patienterna fick en viktuppgång på ≥7 %, ≥15 % och ≥ 25 % jämfört med kroppsvikten vid studiens början.
Patients gaining ≥ 7 %, ≥ 15 % and ≥ 25 % of their baseline body weight with long-term exposure (at least 48 weeks) were very common (64.4 %, 31.7 % and 12.3 % respectively).
Under långtidsbehandling (minst 48 veckor) var det mycket vanligt (64,4%, 31,7 % respektive 12,3%) att patienterna fick en viktuppgång på ≥7 %, ≥15 % och ≥ 25 % jämfört med kroppsvikten vid studiens början.
Patients gaining ≥ 7 %, ≥ 15 % and ≥ 25 % of their baseline body weight with long-term exposure (at least 48 weeks) were very common (64.4 %, 31.7 % and 12.3 % respectively).
Under långtidsbehandling (minst 48 veckor) var det mycket vanligt (64,4%, 31,7% respektive 12,3%) att patienterna fick en viktuppgång på ≥7%, ≥15% och ≥25% jämfört med kroppsvikten vid studiens början.
Patients gaining ≥ 7 %, ≥ 15 % and ≥ 25% of their baseline body weight with long-term exposure (at least 48 weeks) were very common (64.4 %, 31.7 % and 12.3 % respectively).
Under långtidsbehandling (minst 48 veckor) var det mycket vanligt (64,4 %, 31,7 % respektive 12,3 %) att patienterna fick en viktuppgång på ≥ 7 %, ≥ 15 % och ≥ 25 % jämfört med kroppsvikten vid studiens början.
Patients given only ipilimumab lived for only 2.9 months without their disease getting worse.
För de patienter som tog ipilimumab som enda behandling dröjde det endast 2,9 månader i genomsnitt innan sjukdomen förvärrades.
Patients given Opdivo survived for around 25.0 months, compared with 19.6 months in patients given everolimus.
Patienter som fick Opvido överlevde i genomsnitt omkring 25,0 månader, jämfört med 19,6 månader för patienter som fick everolimus.
Patients given the combination lived longer on average, 25.6 months versus 18 months with vemurafenib.
Patienter som fick kombinationsbehandlingen levde i genomsnitt längre än de övriga: 25,6 månader jämfört med 18 månader för de patienter som behandlades med vemurafenib.
Patients given the combination lived longer on average, 25.6 months versus 18 months with vemurafenib.
Patienterna som fick kombinationen levde i genomsnitt längre, 25 månader jämfört med 18 månader med vemurafenib.
Patients given the solution for infusion should be switched to Noxafil tablets or oral suspension as soon as the patient’s condition allows it.
Patienter som ges Noxafil infusionsvätska, lösning ska övergå till Noxafil tabletter eller Noxafil oral suspension så snart som patientens tillstånd medger detta.
Patients given Vectibix with FOLFIRI lived for an average of 14.8 months while patients given Vectibix with FOLFOX lived for an average of 12.8 months without their disease getting worse.
Patienter som fick Vectibix tillsammans med FOLFIRI levde i genomsnitt i 14,8 månader, medan patienter som fick Vectibix tillsammans med FOLFOX levde i genomsnitt i 12,8 månader utan att sjukdomen förvärrades.
Patients given Xofigo also took longer for signs and symptoms of progressive disease such as fractures and bone pain to develop.
Hos patienterna som fick Xofigo tog det också längre tid för tecknen och symtomen på progressiv sjukdom såsom frakturer och skelettsmärta att utvecklas.
Patients had
Patienterna hade
Patients had a blood eosinophil count of 150/L at baseline or a blood eosinophil count of 300/L in the 12 months prior to screening.
Patienterna hade ett eosinofilantal i blod på 150/l vid baslinjen eller ett eosinofilantal i perifert blod på 300/l under de senaste 12 månaderna före screening.
Patients had a BMI 30 kg/m² or BMI>27 kg/m² with hypertension and/or dyslipidemia at inclusion.
Patienterna hade BMI ≥ 30 kg/m2 eller BMI > 27 kg/m2 med hypertoni och/eller dyslipidemi vid inklusionen.
Patients had a history of chronic non-cancer pain and were taking opioids with stable doses of at least 50 mg of oral morphine equivalents per day.
Patienterna hade en bakgrund av kronisk icke- cancerrelaterad smärta och tog opioider med stabila doser av minst 50 mg morfinekvivalenter oralt varje dag.
Patients had a median platelet count of 14 x 109/l at study entry.
Patienterna hade ett mediantrombocytantal på 14 x 109/l vid inträdet i studien.
Patients had a median platelet count of 19 x 109/l at study entry.
Patienterna hade ett mediantrombocytantal på 19 x 109/l vid inträdet i studien.
Patients had ACS with moderate to high risk UA, NSTEMI, or STEMI and were managed with PCI.
Patienterna hade akuta koronara syndrom med måttlig till hög risk för instabil angina (UA), icke-ST- höjningsinfarkt (NSTEMI) eller ST-höjningsinfarkt (STEMI) och som behandlades med perkutan koronarintervention (PCI).
Patients had active SLE disease, defined as a SELENA-SLEDAI (SELENA=Safety of Estrogens in Systemic Lupus Erythematosus National Assessment; SLEDAI=Systemic Lupus Erythematosus Disease Activity Index) score 6 and positive anti-nuclear antibody (ANA) test results (ANA titre 1:80 and/or a positive anti-dsDNA [30 units/ml]) at screening.
Patienterna hade aktiv SLE-sjukdom definierad som en SELENA-SLEDAI-poäng (SELENA=Safety of Estrogens in Systemic Lupus Erythematosus National Assessment; SLEDAI=Systemic Lupus Erythematosus Disease Activity Index) på 6 och positiva testresultat för anti-nukleär antikropp (ANA) (ANA-titer 1:80 och/eller ett positivt anti-dsDNA [30 enheter/ml]) vid screening.
Patients had been receiving opioid therapy for pain (median daily baseline oral morphine equivalent dose = 160 mg) and had opioid-induced constipation (<3 rescue medication-free bowel movements per week during the screening period).
Patienterna hade opioidinducerad förstoppning (<3 tarmtömningar per vecka under screeningperioden).
Patients had clinically typical, visible, discrete, nonhyperkeratotic, nonhypertrophic AK lesions on the balding scalp or face within a contiguous 25 cm2 treatment area.
Patienterna hade kliniskt representativa, synliga, avgränsade, icke-hyperkeratotiska, icke- hypertrofiska AK-lesioner inom ett sammanhängande 25 cm2 stort behandlingsområde på icke behårade områden på skalpen eller i ansiktet.
Patients had IgG/IgA/Light chain myeloma in 63%/25%/8% instances, a median hemoglobin of 105 g/l, and a median platelet count of 221.5 x 109/l.
Patienterna hade IgG /IgA /light chain myelom i 63 %/ 25 %/ 8 % av fallen, hemoglobin på en median av 105 g/l och ett mediantrombocytantal på 221,5 x 109/l.
Patients had IgG/IgA/Light chain myeloma in 63%/25%/8% instances, a median hemoglobin of 105 g/l, and a median platelet count of 221.5 x 109/l.
Patienterna hade IgG /IgA /light chain myelom i 63 %/ 25 %/ 8% av fallen, hemoglobin på en median av 105 g/l och ett mediantrombocytantal på 221,5 x 109/l.
Patients had positive PD-L1 expression (tumour proportion score [TPS]  1% based on the PD-L1 IHC 22C3 pharmDxTM Kit).
Patienterna uttryckte PD-L1(tumour proportion score [TPS] ≥ 1% baserat på PD-L1 IHC 22C3 pharmDx-analys).
Patients had primary pulmonary hypertension (10 patients) or pulmonary arterial hypertension related to congenital heart diseases (9 patients) and were in WHO functional class II (n = 15 patients, 79%) or class III (n = 4 patients, 21%) at baseline.
Patienterna hade primär pulmonell hypertension (10 patienter) eller pulmonell arteriell hypertension i samband med kongenital hjärtsjukdom (9 patienter) och hade vid baseline WHO funktionsklass II (n=15 patienter, 79%) eller klass III (n=4 patienter, 21%).
Patients had prior exposure to a median of 12 antiretrovirals for a median of 7 years.
Patienterna hade tidigare exponerats för ett medianvärde av 12 antiretrovirala medel under en mediantid av 7 år.
Patients had received a median of 14 months of prior IFN therapy at doses  25 x 106 IU/week and were all in late chronic phase, with a median time from diagnosis of 32 months.
Patienterna hade tidigare fått IFN- behandling (medianlängd på behandlingen 14 månader) i doser  25 x 106 IE/vecka och var alla i sen kronisk fas med en mediantid från diagnos på 32 månader.
Patients had serum samples tested for autoantibodies at multiple time points in rheumatoid arthritis Studies I−V.
Vid flera tillfällen undersöktes patienternas serum i reumatoid artrit studierna I-V för att se om autoantikroppar kunde påvisas.
Patients had serum samples tested for autoantibodies at multiple time points in rheumatoid arthritis Studies I−V.
Vid flera tillfällen undersöktes patienternas serum i reumatoid artrit studierna I-Vför att se om autoantikroppar kunde påvisas.
Patients had to be on either their first or second antiretroviral regimen with no history of virologic failure, have no current or past history of resistance to any of the three components of Eviplera, and must have been stably suppressed (HIV-1 RNA < 50 copies/mL) for at least 6 months prior to screening.
Patienterna måste stå på antingen sin första eller andra antiretrovirala regim och inte ha någon anamnes på virologisk svikt, ingen aktuell eller tidigare anamnes på resistens mot något av de tre innehållsämnena i Eviplera, och ha varit stabilt hämmade (hiv-1-RNA < 50 kopior/ml) under minst 6 månader före screening.
Patients had to be stably suppressed for at least 8 weeks prior to study entry, have no current or past history of resistance to any of the three components of Eviplera, and have HIV-1 RNA < 50 copies/mL at screening.
Patienterna måste ha varit stabilt hämmade i minst 8 veckor för inträde i studien, inte ha någon aktuell eller tidigare anamnes på resistens mot något av de tre innehållsämnena i Eviplera och ha hiv-1 RNA < 50 kopior/ml vid screening.
Patients had to have a Karnofsky Performance Score (KPS) 70%.
Patienter behövde ha ett Karnofsky Perfomance Score (KPS) ≥ 70 %.
Patients had to have previously only received efavirenz/emtricitabine/tenofovir disoproxil as their first antiretroviral regimen for at least three months, and wished to switch regimens due to efavirenz intolerance.
Patienterna måste tidigare bara ha fått efavirenz/emtricitabin/tenofovirdisoproxil som sin första antiretrovirala regim i minst tre månader, och ville byte regim på grund av intolerans mot efavirenz.
Patients had undergone treatment with two or more regimens of platinum-based chemotherapy, and they had had a durable response (the cancer had not progressed for at least 6 months) before the last regimen.
Patienterna hade behandlats med två eller fler doseringsscheman av platinumbaserad kemoterapi, och de hade fått en varaktig respons (cancern hade inte framskridit på minst 6 månader) före det sista doseringsschemat.
Patients have been reported to develop symptoms of acute hypersensitivity several hours after the infusion has been administered.
Patienter har rapporterats att utveckla symtom på akuta överkänslighetsreaktioner flera timmar efter det att infusionen har administrerats.
Patients have developed exfoliative cutaneous reactions, such as Stevens-Johnson syndrome, during treatment with VFEND.
Patienter har utvecklat exfoliativa kutana reaktioner, såsom Stevens-Johnson syndrom, vid behandling med VFEND.
Patients have developed exfoliative cutaneous reactions, such as Stevens-Johnson syndrome, during treatment with voriconazole.
Patienter har utvecklat exfoliativa kutana reaktioner, såsom Stevens-Johnson syndrom, vid behandling med vorikonazol.
Patients have developed serious cutaneous reactions, including Stevens-Johnson syndrome (uncommon), toxic epidermal necrolysis (rare) and erythema multiforme (rare) during treatment with VFEND.
Patienter har utvecklat allvarliga hudreaktioner inklusive Stevens-Johnsons syndrom (mindre vanliga), toxisk epidermal nekrolys (sällsynta) och erytema multiforme (sällsynta) vid behandling med VFEND.
Patients have developed serious cutaneous reactions, including Stevens-Johnson syndrome (uncommon), toxic epidermal necrolysis (rare) and erythema multiforme (rare) during treatment with voriconazole.
Patienter har utvecklat allvarliga hudreaktioner inklusive Stevens-Johnsons syndrom (mindre vanliga), toxisk epidermal nekrolys (sällsynta) och erytema multiforme (sällsynta) vid behandling med vorikonazol.
Patients have experienced oedema, erythema nodosum, fatigue, fever, headache, insomnia, nausea, pulmonary infiltrates, rash, vertigo, vomiting, increase in transaminases and weight decrease.
Patienter har drabbats av ödem, erythema nodosum, utmattning, feber, huvudvärk, sömnlöshet, illamående, lunginfiltrat, hudutslag, yrsel, kräkningar, förhöjda transaminaser och viktnedgång.
Patients have recovered after discontinuation of Raptiva, therefore Raptiva should be stopped following the diagnosis of inflammatory polyradiculoneuropathy.
Patienterna har återhämtat sig efter avslutad behandling och därför ska behandling med Raptiva avslutas för patienter som fått diagnosen inflammatorisk polyradikuloneuropati.
patients having “haemo-dialysis”- where a “dialysis” machine removes waste products from the blood patients who are going to have “haemo-dialysis” in the future.
patienter som genomgår hemodialys – där dialysmaskinen tar bort slaggprodukter ur blodet patienter som kommer att genomgå hemodialys i framtiden.
Patients HBV DNA undetectable by PCR
Antal patienter i % med icke påvisbart HBV-DNA med PCR
Patients homozygous for the UGT1A1*28 allele were given a lower initial dose of ONIVYDE (see section 4.2).
Patienter som var homozygota för UGT1A1*28-allelen fick en lägre startdos med ONIVYDE (se avsnitt 4.2).
Patients hoping to achieve conception should either avoid using Fortacin, or, if it is essential to achieve penetration, should wash the glans penis as thoroughly as possible prior to intercourse.
Patienter som hoppas på befruktning bör antingen undvika att använda Fortacin eller, om det är avgörande för att uppnå penetration, tvätta glans penis så noga som möjligt före samlag.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Basal for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Patienter överkänsliga mot Insulin Human Winthrop Basal och för vilka inget bättre preparat finns tillgängligt får endast fortsätta behandlingen under noggrann medicinsk övervakning och i kombination med behandling mot allergi om det är nödvändigt.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Comb 15 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Patienter överkänsliga mot Insulin Human Winthrop Comb 15 och för vilka inget bättre preparat finns tillgängligt får endast fortsätta behandlingen under noggrann medicinsk övervakning och i kombination med behandling mot allergi om det är nödvändigt.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Comb 25 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Patienter överkänsliga mot Insulin Human Winthrop Comb 25 och för vilka inget bättre preparat finns tillgängligt får endast fortsätta behandlingen under noggrann medicinsk övervakning och i kombination med behandling mot allergi om det är nödvändigt.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Comb 30 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Patienter överkänsliga mot Insulin Human Winthrop Comb 30 och för vilka inget bättre preparat finns tillgängligt får endast fortsätta behandlingen under noggrann medicinsk övervakning och i kombination med behandling mot allergi om det är nödvändigt.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Comb 50 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Patienter överkänsliga mot Insulin Human Winthrop Comb 25 och för vilka inget bättre preparat finns tillgängligt får endast fortsätta behandlingen under noggrann medicinsk övervakning och i kombination med behandling mot allergi om det är nödvändigt.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Comb 50 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Patienter överkänsliga mot Insulin Human Winthrop Comb 50 och för vilka inget bättre preparat finns tillgängligt får endast fortsätta behandlingen under noggrann medicinsk övervakning och i kombination med behandling mot allergi om det är nödvändigt.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Infusat for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Patienter överkänsliga mot Insulin Human Winthrop Infusat och för vilka inget bättre preparat finns tillgängligt får endast fortsätta behandlingen under noggrann medicinsk övervakning och i kombination med behandling mot allergi om det är nödvändigt.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Rapid for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Patienter överkänsliga mot Insulin Human Winthrop Rapid och för vilka inget bättre preparat finns tillgängligt får endast fortsätta behandlingen under noggrann medicinsk övervakning och i kombination med behandling mot allergi om det är nödvändigt.
Patients hypersensitive to Insuman Basal for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Patienter överkänsliga mot Insuman Basal och för vilka inget bättre preparat finns tillgängligt får endast fortsätta behandlingen under noggrann medicinsk övervakning och i kombination med behandling mot allergi om det är nödvändigt.
Patients hypersensitive to Insuman Comb 15 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Patienter överkänsliga mot Insuman Comb 15 och för vilka inget bättre preparat finns tillgängligt får endast fortsätta behandlingen under noggrann medicinsk övervakning och i kombination med behandling mot allergi om det är nödvändigt.
Patients hypersensitive to Insuman Comb 25 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Patienter överkänsliga mot Insuman Comb 25 och för vilka inget bättre preparat finns tillgängligt får endast fortsätta behandlingen under noggrann medicinsk övervakning och i kombination med behandling mot allergi om det är nödvändigt.
Patients hypersensitive to Insuman Comb 30 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Patienter överkänsliga mot Insuman Comb 30 och för vilka inget bättre preparat finns tillgängligt får endast fortsätta behandlingen under noggrann medicinsk övervakning och i kombination med behandling mot allergi om det är nödvändigt.
Patients hypersensitive to Insuman Comb 50 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Patienter överkänsliga mot Insuman Comb 25 och för vilka inget bättre preparat finns tillgängligt får endast fortsätta behandlingen under noggrann medicinsk övervakning och i kombination med behandling mot allergi om det är nödvändigt.
Patients hypersensitive to Insuman Comb 50 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Patienter överkänsliga mot Insuman Comb 50 och för vilka inget bättre preparat finns tillgängligt får endast fortsätta behandlingen under noggrann medicinsk övervakning och i kombination med behandling mot allergi om det är nödvändigt.