natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the mid-gut of susceptible insect species, the insect’s enzymes remove the carbomethoxy group from parent indoxacarb, and convert it into its biologically active form.
I mittmagen hos känsliga insektsarter spjälkar insektsenzymer karbometoxigruppen från indoxakarb och konverterar det till sin biologiskt aktiva form.
In the middle of the cycle (Week Two/Day 8 or Week Three/Day 15) for one or two days (up to 48 hours): The user should apply a new EVRA transdermal patch immediately.
I mitten av cykeln (Vecka två/Dag 8 eller Vecka tre/Dag 15): under ett eller två dygn (upp till 48 timmar): Kvinnan skall omedelbart applicera ett nytt EVRA depotplåster.
In the morning, take 600 milligram PREZISTA together with 100 milligram ritonavir.
Ta en tablett PREZISTA 600 mg på morgonen tillsammans med 100 mg ritonavir.
In the morning, take one 200 milligram INTELENCE tablet, following a meal.
På morgonen, ta en INTELENCE tablett à 200 milligram efter måltid.
In the morning, take one 600 milligram PREZISTA tablet together with 100 milligram ritonavir.
Ta en tablett PREZISTA 600 mg på morgonen tillsammans med 100 mg ritonavir.
In the morning, take two 100 milligram INTELENCE tablets, following a meal.
På morgonen, ta två INTELENCE tabletter à 100 milligram efter måltid.
In the morning, take two 300 milligram PREZISTA tablets together with 100 milligram ritonavir.
Ta två tabletter à 300 mg PREZISTA på morgonen tillsammans med 100 mg ritonavir.
In the most extreme case of overdose, the patient survived the oral intake of a total of 2,000 mg memantine with effects on the central nervous system (coma for 10 days, and later diplopia and agitation).
I det mest extrema fallet av överdosering överlevde patienten det perorala intaget på totalt 2,000 mg memantin med effekter på centrala nervsystemet (koma i 10 dagar och senare diplopi och agitation).
In the most extreme case of overdose, the patient survived the oral intake of a total of 2,000 mg memantine with effects on the central nervous system (coma for 10days, and later diplopia and agitation).
I det mest extrema fallet av överdosering överlevde patienten det perorala intaget på totalt 2 000 mg memantin med effekter på centrala nervsystemet (koma i 10 dagar och senare diplopi och agitation).
In the most extreme case of overdose, the patient survived the oral intake of a total of 2000mg memantine with effects on the central nervous system (coma for 10 days, and later diplopia and agitation).
I det mest extrema fallet av överdosering överlevde patienten det perorala intaget på totalt 2 000 mg memantin med effekter på centrala nervsystemet (koma i 10 dagar och senare diplopi och agitation).
In the most extreme case of overdose, the patient survived the oral intake of a total of 2000mg memantine with effects on the central nervous system (coma for 10 days, and later diplopia and agitation).
I det mest extrema fallet av överdosering överlevde patienten det perorala intaget på totalt 2000 mg memantin med effekter på centrala nervsystemet (koma i 10 dagar och senare diplopi och agitation).
In the most serious cases, allergic reactions may progress to severe anaphylactic reactions even when the patient has shown no hypersensitivity to previous administrations (see section 4.4).
I de allvarligaste fallen kan allergiska reaktioner utvecklas till allvarliga anafylaktiska reaktioner även ompatienten inte har visat överkänslighet vidtidigare administrering(se avsnitt 4.4).
In the MRI cohort 36% of patients entering the study had Gd+ lesions at baseline (mean number of Gd+ lesions 1.4).
I MRT- kohorten hade 36 % av patienterna som skrevs in i studien Gd+-lesioner vid baslinjen (medelantal för Gd+-lesioner 1,4).
In the multi-centre, open-label controlled phase III clinical trial, 253 patients were randomised to treatment with vinflunine + BSC (best supportive care) and 117 patients to the BSC arm.
I en öppen kontrollerad multicenterstudie i fas III randomiserades 253 patienter till behandling med vinflunin + bästa tillgängliga behandling (”best supportive care”, BSC) och 117 patienter till armen med enbart BSC.
In the multinational 2NN study with Viramune immediate-release, a population pharmacokinetic substudy of 1,077 patients was performed that included 391 females.
I den multinationella 2NN-studien med Viramune med omedelbar frisättning, genomfördes en populationsfarmakokinetisk substudie med 1077 patienter varav 391 kvinnor.
In the myopic CNV study, approximately 36% (33/91) of the patients randomised to treatment with Eylea were 65 years of age or older, and approximately 10% (9/91) were 75 years of age or older.
I den myopiska CNV-studien var ca 36% (33/91) av patienterna som randomiserades till Eylea-behandling 65 år eller äldre och ca 10% (9/91) var 75 år eller äldre.
In the natural setting, i.e., with sexual stimulation, it restores impaired erectile function by increasing blood flow to the penis.
Vid naturliga förhållanden, det vill säga med sexuell stimulering, återupprättas nedsatt erektil funktion genom att öka blodflödet till penis.
In the neoadjuvant setting (NEOSPHERE) the incidence of LVD was higher in the Perjeta–treated groups than in those who did not receive Perjeta.
Vid neoadjuvant behandling (NEOSPHERE) var incidensen av LVD högre i Perjeta-behandlade grupper än i de grupper som inte fick Perjeta.
In the neoadjuvant setting, locally advanced and inflammatory breast cancers are considered as high- risk irrespective of hormone receptor status.
I den neoadjuvanta behandlingssituationen anses lokalt avancerad och inflammatorisk bröstcancer som högrisk oavsett hormonreceptorstatus.
In the neoadjuvant trial NEOSPHERE , in which patients received 4 cycles of Perjeta as neoadjuvant treatment, the incidence of LVD (during the overall treatment period) was higher in the Perjeta, trastuzumab and docetaxel-treated group (7.5%) compared to the trastuzumab and docetaxel-treated group (1.9%).
I den neoadjuvanta studien NEOSPHERE, i vilken patienter fick 4 cykler med Perjeta som neoadjuvant behandling, var incidensen av vänsterkammardysfunktion (LVD) (under den totala behandlingsperioden) högre i gruppen behandlad med Perjeta, trastuzumab och docetaxel (7,5 %) jämfört med gruppen som behandlades med trastuzumab och docetaxel (1,9 %).
In the neoadjuvant trial NEOSPHERE, the most common ADRs (≥50%) seen with Perjeta in combination with trastuzumab and docetaxel were alopecia and neutropenia.
I den neoadjuvanta studien NEOSPHERE var de vanligaste biverkningarna (≥ 50 %) som observerades med Perjeta i kombination med trastuzumab och docetaxel alopeci och neutropeni .
In the neoadjuvant trial TRYPHAENA, the incidence of LVD (during the overall treatment period) was 8.3% in the group treated with Perjeta plus trastuzumab and FEC (followed by Perjeta plus trastuzumab and docetaxel); 9.3% in the group treated with Perjeta plus trastuzumab and docetaxel following FEC; and 6.6% in the group treated with Perjeta in combination with TCH.
I den neoadjuvanta studien TRYPHAENA var incidensen av vänsterkammardysfunktion (LVD) (under den totala behandlingsperioden) 8,3 % i gruppen som behandlades med Perjeta plus trastuzumab och FEC (följt av Perjeta plus trastuzumab och docetaxel); 9,3 % i gruppen som behandlades med Perjeta plus trastuzumab och docetaxel efter FEC och 6,6 % i gruppen som behandlades med Perjeta i kombination med TCH).
In the neoadjuvant trial TRYPHAENA, when Perjeta was administered in combination with trastuzumab and FEC (5-fluorouracil, epirubicin, cyclophosphamide) for 3 cycles followed by 3 cycles of Perjeta, trastuzumab and docetaxel, the most common ADRs (≥50%) were neutropenia, diarrhoea and nausea.
I den neoadjuvanta studien TRYPHAENA, när Perjeta administrerades i kombination med trastuzumab och FEC (5-fluorouracil, epirubicin, cyklofosfamid) i 3 cykler följt av 3 cykler med Perjeta, trastuzumab och docetaxel, var de vanligaste biverkningarna (≥ 50 %) neutropeni, diarré och illamående.
In the neoadjuvant-adjuvant EBC treatment setting, 8.1 % (24/296) of patients treated with Herceptin intravenous and 14.9 % (44/295) of patients receiving Herceptin subcutaneous vial developed antibodies against trastuzumab (regardless of antibody presence at baseline).
Vid neoadjuvant-adjuvant behandling av tidig bröstcancer utvecklade 8,1 % (24/296) av patienterna som fick Herceptin intravenöst och 14,9 % (44/295) av patienterna som fick Herceptin subkutant antikroppar mot trastuzumab (oberoende av förekomst av antikroppar före behandlingen).
In the neoadjuvant-adjuvant EBC treatment setting, 8.1 % (24/296) of patients treated with Herceptin intravenous and 14.9 % (44/295) of patients receiving Herceptin subcutaneous vial developed antibodies against trastuzumab (regardless of antibody presence at baseline).
Vid neoadjuvant-adjuvant behandling av tidig bröstcancer utvecklade 8,1% (24/296) av patienterna som fick Herceptin intravenöst och 14,9 % (44/295) av patienterna som fick Herceptin subkutant antikroppar mot trastuzumab (oberoende av förekomst av antikroppar före behandlingen).
In the neoadjuvant-adjuvant EBC treatment setting, 8.1 % (24/296) of patients treated with Herceptin intravenous developed antibodies against trastuzumab (regardless of antibody presence at baseline).
Vid neoadjuvant-adjuvant behandling av tidig bröstcancer utvecklade 8,1 % (24/296) av patienterna som fick Herceptin intravenöst antikroppar mot trastuzumab (oberoende av förekomst av antikroppar före behandling).
In the neoadjuvant-adjuvant treatment setting, study MO16432, a multicentre randomised trial, was designed to investigate the clinical efficacy of concurrent administration of Herceptin with neoadjuvant chemotherapy including both an anthracycline and a taxane, followed by adjuvant Herceptin, up to a total treatment duration of 1 year.
Den randomiserade multicenterstudien MO16432 (NOAH) utformades för att undersöka den kliniska effekten av samtidig administrering av Herceptin med neoadjuvant kemoterapi inkluderande både en antracyklin och en taxan, följt av adjuvant Herceptinbehandling i upp till ett år.
In the NEOSPHERE and TRYPHAENA trials in the neoadjuvant setting, Perjeta was administered on the same day as the other study treatment drugs in all cycles.
I de neoadjuvanta studierna NEOSPHERE och TRYPHAENA administrerades Perjeta samma dag som de andra studieläkemedlen vid samtliga cykler.
In the NEOSPHERE trial, rash occurred in 40.2% of patients treated with neoadjuvant Perjeta, trastuzumab and docetaxel compared with 29.0% of patients treated with trastuzumab and docetaxel.
I NEOSPHERE-studien förekom utslag hos 40,2 % av patienterna som gavs neoadjuvant behandling med Perjeta, trastuzumab och docetaxel jämfört med 29,0 % av patienterna som behandlades med trastuzumab och docetaxel.
In the new study, patients taking Combivir and those taking the two active substances separately had similar falls in viral load.
I den nya studien hade de patienter som tog Combivir motsvarande minskning av virusbelastningen som de patienter som tog de båda aktiva substanserna separat.
In the newborn of a hepatitis B virus carrier-mother.
Hos nyfödda barn till mödrar som är hepatit B-virusbärare.
In the non-comparative studies of CML, Ph+ ALL and GIST, between 26 and 96% of patients showed a response to Glivec.
I de icke-jämförande studierna av KML, Ph+ ALL och GIST uppvisade 26–96 procent av patienterna ett svar på Glivec.
In the non-comparative trial, the PFS at 6 months was 19 %, the median progression-free survival was
I den icke jämförande studien var PFS
In the non-infectious uveitis study, 1 patient out of the 62 phakic patients underwent cataract surgery after a single injection.
I studien om icke-infektiös uveit genomgick en av de 62 fakiska patienterna kataraktkirurgi efter en enda injektion.
In the non-inferiority study, V59P6, immunogenicity was assessed among adolescents aged 11-17 years who had been randomised to receive either Menveo or ACWY-PS.
I non-inferiority-studien, V59P6, utvärderades immunogeniciteten bland ungdomar 11–17 år som randomiserades att få antingen Menveo eller ACWY-PS.
In the observation group, the median IgG level subsequently increased to above the LLN, but remained constant in the MabThera group.
I observationsgruppen ökade IgG nivåerna efterhand till över LLN, men i MabThera-gruppen förblev de konstanta.
In the offspring of rats given olanzapine, delays in foetall development and transient decreases in offspring activity levels were seen.
Hos avkomman till råttor som erhållit olanzapin ses försening i fetal utveckling och övergående minskad aktivitet.
In the OL LI phase all patients received 24 mg/m2 up to a maximum of 40 mg Humira every other week for 16 weeks.
I OL LI fasen fick alla patienter 24 mg/m2 upp till maximalt 40 mg Humira varannan vecka under 16 veckor.
In the olaratumab plus doxorubicin arm, the most serious (Grade ≥3) adverse drug reactions (ADRs) observed were neutropenia (54.7 %) and musculoskeletal pain (7.8 %).
För gruppen som fick olaratumab- plus doxorubicin var de allvarligaste (grad ≥3) observerade biverkningarna neutropeni (54,7 %) och muskuloskeletal smärta (7,8 %).
In the ongoing open label extension phase (Part II), the overall rate of infections remained similar at 306.6 per 100 patient years.
I den pågående öppna förlängningsfasen (Del II) förblev den totala frekvensen av infektioner liknande med 306,6 fall per 100 patientår.
In the ongoing open label extension phase, decreases in neutrophil counts below 1 x 109/l, occurred in 15% of the tocilizumab group.
I den pågående öppna förlängningsfasen förekom en minskning i antal neutrofiler till under 1 x 109/l hos 15% av patienterna i tocilizumab-gruppen.
In the ongoing open label extension phase, decreases in platelet counts below 100 x 103/µl, occurred in 3% of patients in the tocilizumab group, without associated bleeding events.
I den pågående öppna förlängningsfasen förekom minskning i trombocytantal till under 100 x 103/μl hos 3 % av patienterna i tocilizumab-gruppen utan relaterade händelser av blödning.
In the ongoing open label extension phase, elevation in ALT or AST ≥ 3 x ULN occurred in 12% and 4% of patients, respectively, in the tocilizumab group.
I den pågående öppna förlängningsfasen förekom förhöjning av ALAT eller ASAT ≥ 3 x ULN hos 12% respektive 4% av patienterna i tocilizumab-gruppen.
In the ongoing open label extension phase, the pattern and incidence of elevations in lipid parameters remained consistent with the 12 week controlled phase data.
Mönstret och incidensen av förhöjningar av lipidparametrar kvarstod oförändrad i den pågående öppna förlängningsfasen i jämförelse med data från den 12 veckor långa kontrollerade fasen.
In the open label follow-up phase, the treatment effect on CDMS was still evident after 3 and 5 years (Table 3), even though the majority of patients from the placebo-group was treated with Betaferon at least from the second year onwards.
I den öppna uppföljningsfasen, var behandlingseffekten på CDMS fortfarande uppenbar efter 3 och 5 år (Tabell 3) även om den övervägande delen av patienterna från placebo-gruppen hade behandlats med Betaferon åtminstone från år 2 och framåt.
In the open-label extension for RA study III, most patients who were ACR responders maintained response when followed for up to 10 years.
I en öppen förlängningsstudie för RA studie III, upprätthöll de flesta patienter som var ACR- responders detta svar då de följdes upp efter upp till 10 år.
In the open-label extension for RA study V, ACR response rates were maintained when followed for up to 10 years.
I den öppna förlängningsstudien för RA-studie V bibehölls ACR-svaren vid uppföljning i upp till 10 år.
In the open-label extension of RA Study III, the reduction in rate of progression of structural damage is maintained for 8 and 10 years in a subset of patients.
I den öppna förlängningen av RA-studie III, upprätthålls minskningen i progressionhastigheten av strukturell förstörelse under 8-10 år i en subgrupp av patienterna.
In the open-label extension of Studies I, II, III, and VI durable and sustained ACR 20, 50, and 70 responses have been observed through 7 years, 5 years, 5 years, and 2 years, respectively, of abatacept treatment.
I den öppna förlängningen av studierna I, II, III och VI sågs varaktiga och oförminskade ACR 20-, 50- och 70-svar under 7 år, 5 år, 5 år respektive 2 år hos abataceptbehandlade patienter.
In the open-label extension of Study II the inhibition of progression of structural joint damage in tocilizumab plus MTX-treated patients was maintained in the second year of treatment.
I den öppna uppföljningsfasen av Studie II bibehölls progressionshämningen av strukturell ledskada hos patienter som fick tocilizumab och metotrexat under andra behandlingsåret.
In the open-label follow-up phase, the treatment effect on CDMS was still evident after 3 and 5 years (Table 3) even though the majority of patients from the placebo-group was treated with Betaferon at least from the second year onwards.
I den öppna uppföljningsfasen, var behandlingseffekten på CDMS fortfarande uppenbar efter 3 och 5 år (Tabell 3) även om den övervägande delen av patienterna från placebo-gruppen hade behandlats med Betaferon åtminstone från år 2 och framåt.
In the open-label lead in phase (OL LI) patients were stratified into two groups, MTX (methotrexate)-treated or non- MTX- treated.
I den öppna, inledande fasen (OL LI, open-label lead in phase) blev patienterna stratifierade till två grupper, antingen MTX (metotrexat)-behandling eller inte MTX-behandling.
In the open-label lead in phase (OL LI) patients were stratified into two groups, MTX (methotrexate)-treated or non-MTX-
I den öppna, inledandefasen (OL LI, open-label lead in phase) blev patienterna stratifierade till två grupper, antingen MTX (metotrexat)- behandling eller inte MTX-behandling.
In the open-label paediatric study, sixteen patients with Fabry disease (8-16 years old; 14 males, 2 females) had been treated for one year.
I den öppna pediatriska studien hade sexton patienter med Fabrys sjukdom (8–16 år; 14 pojkar, 2 flickor) behandlats under ett år.
In the original phase III studies during the first 3 months post-transplantation, 14% of patients in the basiliximab group and 27% of patients in the placebo group had an acute rejection episode treated with antibody therapy (OKT 3 or antithymocyte globulin/antilymphocyte globulin (ATG/ALG)), with no increase in adverse events or infections in the basiliximab group as compared to placebo.
Under de första tre månaderna efter transplantationen i de ursprungliga fas III-studierna hade 14 % av patienterna i basiliximabgruppen och 27 % av patienterna i placebogruppen en akut avstötningsreaktion som krävde behandling med antikroppsterapi (OKT3 eller antitymocytglobulin/antilymfocytglobulin (ATG/ALG)) utan någon ökning av biverkningar eller infektioner i basiliximabgruppen jämfört med placebogruppen.
In the osteoporosis treatment study after 3 years of treatment, bazedoxifene 20 mg and raloxifene 60 mg exhibited significant reductions in serum total cholesterol, low-density lipoprotein (LDL) cholesterol and a significant increase in high-density lipoprotein (HDL) cholesterol compared to placebo.
Efter 3 års behandling i osteoporosbehandlingsstudien visade bazedoxifen 20 mg och raloxifen 60 mg signifikanta minskningar av totalt kolesterol i serum och LDL-kolesterol samt en signifikant ökning av HDL-kolesterol jämfört med placebo.
In the other main study, the results were similar with 59% of patients who received Cimzia (228 out of 388) achieving 20% reductions compared with 14% of patients receiving placebo (27 out of 198).
I den andra huvudstudien var resultaten snarlika: 59 procent av patienterna som fick Cimzia (228 av 388) uppvisade minskningar på minst 20 procent, jämfört med 14 procent av patienterna som fick placebo (27 av 198).
In the other study [Bergman et al, 2004] repeated co-administration of both simvastatin 80 mg and fenofibrate 160 mg led to a reduction in the AUC of the SVA of 36% (90% CI 30%-42%).
I den andra studien [Bergman et al, 2004] ledde upprepad samtidig administrering av både simvastatin 80 mg och fenofibrat 160 mg till en minskning av AUC för SVA på 36 % (90 % CI 30 %–42 %).
In the other study hypothyroidism was reported in a total of 31 (13%) sunitinib subjects and 2 (0.8%) capecitabine subjects.
I den andra studien rapporterades hypotyreos i sammanlagt 31 (13 %) av de sunitinib-behandlade patienterna och hos 2 (0,8 %) av patienterna som behandlades med capecitabine.
In the other three studies, which did include an active comparator, there were no differences in scores between the patients taking Thymanax and those taking placebo.
I de tre andra studierna, där ett aktivt jämförelseläkemedel ingick, påvisades ingen skillnad i resultat mellan de patienter som fick Thymanax och dem som fick placebo.
In the other two active-comparator studies, a similar proportion of patients achieved at least the MCID with ANORO and tiotropium; 49% and 54% for ANORO 55/22 micrograms and 52% and 55% for tiotropium.
I de andra två studierna med aktiv komparator uppnådde liknande andelar av patienterna minst MCID med ANORO och tiotropium, med 49 % respektive 54 % för ANORO 55/22 mikrogram samt 52 % respektive 55 % för tiotropium.
In the other two active-comparator studies, a similar proportion of patients achieved at least the MCID with LAVENTAIR and tiotropium; 49% and 54% for LAVENTAIR 55/22 micrograms and 52% and 55% for tiotropium.
I de andra två studierna med aktiv komparator uppnådde liknande andelar av patienterna minst MCID med LAVENTAIR och tiotropium, med 49 % respektive 54 % för LAVENTAIR 55/22 mikrogram samt 52 % respektive 55 % för tiotropium.
In the other two studies, 185 patients with CAPS (including seven children aged 2-4 years) were given Ilaris every eight weeks for at least 24 weeks.
I de två övriga studierna fick 185 patienter med CAPS (däribland sju barn i åldern 2−4 år) Ilaris var åttonde vecka under minst 24 veckor.
In the other two studies, 85% of patients had no relapses.
I de två andra studierna var andelen patienter som inte fick några återfall 85 procent.
In the other two studies, the medicines were used as an add-on to existing treatment including methotrexate: one study, which involved 419 patients, used a range of doses of Kineret that depended on the patient’s weight, and the other study, which involved 501 patients, used Kineret at a fixed dose of 100 mg once a day.
I de två andra studierna gavs läkemedlen som en tilläggsbehandling till pågående behandling som innehöll metotrexat: i den ena studien med 419 patienter användes ett dosintervall för Kineret som baserades på patientens vikt och i den andra studien med 501 patienter gavs Kineret i en fast dos på 100 mg en gång om dagen.
In the overall experience of MabThera repeat treatment over one year in rheumatoid arthritis, the proportions of patients with positive antibody titres against S. pneumoniae, influenza, mumps, rubella, varicella and tetanus toxoid were generally similar to the proportions at baseline.
Den övergripande erfarenheten av upprepad behandling med MabThera vid reumatoid artrit under ett år, är att andelen patienter med positiv antikroppstiter mot S.pneumoniae, influensa, påssjuka, röda hund, vattkoppor och tetanustoxin i allmänhet motsvarade andelen innan behandlingen inleddes.
In the overall group of patients with macular oedema related to diabetes the CHMP noted that the benefit was modest and was outweighed by the risks including the development of cataracts.
I den övergripande gruppen patienter med makulaödem i samband med diabetes noterade CHMP att nyttan var måttlig och vägde mindre än riskerna, inräknat utvecklingen av katarakter.
In the overall patient population of the study MF4411, no reduction was observed for non-vertebral fractures, however daily ibandronic acid appeared to be effective in a high-risk subpopulation (femoral neck BMD T-score < -3.0), where a non-vertebral fracture risk reduction of 69 % was observed.
I den totala patientpopulationen i studien MF4411 observerades ingen reduktion av icke-vertebrala frakturer, men dagligt ibandronat visades vara effektivt i en subgrupp av högriskpatienter (BMD T- score < -3,0 i lårbenshalsen) där man observerade en riskreduktion på 69% för icke-vertebrala frakturer.