natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Study 1 by Year 3, mean calculated GFR was 21 ml/min/1.73 m2 higher with belatacept, and 10% and 20% of patients reached CKD stage 4/5 (GFR < 30 ml/min/1.73 m2) with belatacept versus ciclosporin, respectively.
I studie 1 vid år 3, var medelberäknat GFR 21 ml/min/1,73 m2 högre med belatacept och 10% och 20% av patienterna nådde CKD-stadium 4/5 (GFR < 30 ml/min/1,73 m2) med belatacept respektive ciklosporin.
In Study 1 previous treatment with anti-tumour necrosis factor (TNF)α agent was not allowed.
I studie 1 var tidigare behandling med anti- TNFα inte tillåten.
In Study 1, a randomised, placebo-controlled Phase 2 study in MCD, 53 patients were randomised to the siltuximab treatment arm and treated at the recommended dose of 11 mg/kg every 3 weeks and 26 patients were randomised to the placebo arm.
I Studie 1, en randomiserad, placebokontrollerad fas II-studie med MCD, randomiserades 53 patienter till behandlingsgruppen med siltuximab och behandlades med den rekommenderade dosen 11 mg/kg var 3:e vecka, och 26 patienter randomiserades till placebogruppen.
In Study 1, patients had the following median baseline characteristics: age 39 years, disease duration
I studie 1 hade patienter följande medianvärden för baslinjeegenskaper: ålder 39 år, sjukdomslängd 7,0 år och EDSS-poäng 2,0.
In Study 1, pharmacodynamics was assessed in 57 newly diagnosed paediatric patients with standard-risk ALL who received three intramuscular doses of Oncaspar (2500 Units/m2), one each during induction and two delayed intensification treatment phases.
I studie 1 utvärderades farmakodynamiken hos 57 nydiagnostiserade pediatriska patienter med ALL med standardrisk som fick tre intramuskulära doser av Oncaspar (2 500 enheter/m2), en var under induktionen och två fördröjda intensifieringsbehandlingsfaser.
In Study 1, the CMH weighted mean difference (Omidria – placebo) in the mean area-under-the curve (AUC) was
I studie 1 var den CMH- viktade medeldifferensen (Omidria – placebo) i den genomsnittliga arean under kurvan (AUC)
In Study 1, the CMH weighted mean difference (Omidria – placebo) in the mean AUC was -5.20 mm [95% confidence interval: -7.31, -3.09] (P < 0.001).
I studie 1 var den CMH-viktade medeldifferensen (Omidria – placebo) i den genomsnittliga AUC -5,20 mm [95-procentigt konfidensintervall: -7,31, -3,09] (p < 0,001).
In study 1, the Enbrel-treated group had a significantly higher proportion of patients with a PASI 75 response at week 12 (30%) compared to the placebo-treated group (2%) (p<0.0001).
I studie 1 hade den Enbrelbehandlade gruppen en signifikant större andel patienter med PASI 75 respons vid vecka 12 (30 %) jämfört med den placebobehandlade gruppen (2 %) (p<0.0001).
In study 1, the Enbrel-treated group had a significantly higher proportion of patients with a PASI 75 response at week 12 (30%) compared to the placebo-treated group (2%) (p<0.0001).
I studie 1 hade den Enbrelbehandlade gruppen en signifikant större andel patienter med PASI 75 respons vid vecka 12 (30 %) jämfört med den placebobehandlade gruppen (2%) (p<0.0001).
In Study 1, the most common adverse reactions were infections, including two life-threatening infections (1 patient in each arm).
I Studie 1 var de vanligaste biverkningarna infektioner, inklusive två livshotande infektioner 1 patient i vardera grenen).
In Study 1, the proportion of patients who withdrew was higher in the Selincro group than in the placebo group (50% versus 32%, respectively).
I studie 1 var andelen patienter som avslutade studien i förtid högre i Selincro-gruppen än i placebogruppen (50 % respektive 32 %).
In Study 1001, the adjusted geometric mean of plasma Ctrough, ss in mild (N=35) and moderate (N=8) renal impairment patients were 5.1% and 11% higher, respectively, than those in patients with normal renal function.
I studie 1001 var det justerade geometriska medelvärdet för plasma Ctrough, ss hos patienter med lätt (n=35) och måttligt (n=8) nedsatt njurfunktion 5,1 % respektive 11 % högre än hos patienter med normal njurfunktion.
In Study 1007, the median duration of study treatment was
I studie 1007 var mediantiden för studiebehandling
In study 1100.1090, from which the majority of related adverse events (n=28) were received, patients on placebo had a higher incidence of events of granulocytopenia (3.3 %) than patients on nevirapine (2.5 %).
I studie 1100.1090 från vilken huvuddelen av de relaterade biverkningarna (n=28) rapporterades, hade patienterna som erhöll placebo högre incidens av granulocytopeni (3,3 %) än patienterna som erhöll nevirapin (2,5 %).
In study 1100.1486 (VERxVE) treatment-naïve patients received a lead-in dose of Viramune 200 mg immediate-release once daily for 14 days and then were randomised to receive either Viramune
I studie.1100.1486 (VERxVE) fick patienter som tidigare inte behandlats med antiretrovirala läkemedel en insättningsbehandling med Viramune 200 mg med omedelbar frisättning en gång per dag under 14 dagar.
In Study 19, 18 patients were identified with a somatic tumour BRCA mutation (a mutation in the tumour but wildtype in the germline).
I studie 19 identifierades 18 patienter med en somatisk tumör-BRCA-mutation (en mutation i tumören men vildtyp i germinalceller).
In Study 2 by Year 3, mean calculated GFR was 11 ml/min/1.73 m2 higher with belatacept, and 27% and 44% of patients reached CKD stage 4/5 (GFR < 30 ml/min/1.73 m2) with belatacept versus ciclosporin, respectively.
I studie 2 vid år 3, var medelberäknat GFR 11 ml/min/1,73 m2 högre med belatacept och 27% och 44% av patienterna nådde CKD-stadium 4/5 (GFR < 30 ml/min/1,73 m2) med belatacept respektive ciklosporin.
In Study 2, a Phase 1 study, 16 of 37 patients with CD were treated with siltuximab, at the recommended dose of 11 mg/kg every 3 weeks
I Studie 2, en fas I-studie, behandlades 16 av 37 patienter med CD med siltuximab med den rekommenderade dosen 11 mg/kg var 3:e vecka.
In Study 2, the CMH weighted mean difference (Omidria – placebo) in the mean AUC was -4.58 mm [95% confidence interval: -6.92, -2.24] (P < 0.001).
I studie 2 var den CMH-viktade medeldifferensen (Omidria – placebo) i den genomsnittliga AUC -4,58 mm [95-procentigt konfidensintervall: -6,92, -2,24] (P < 0,001).
In Study 2, the CMH weighted mean difference (Omidria – placebo) in the mean AUC was 0.59 mm [95% confidence interval: 0.49, 0.69] (P < 0.0001).
I studie 2 var den CMH-viktade medeldifferensen (Omidria – placebo) i den genomsnittliga AUC 0,59 mm [95-procentigt konfidensintervall: 0,49, 0,69] (P < 0,0001).
In study 2011 003 the incidence of venous thromboembolic events was 10.6% in the Kd arm and 3.1% in the bortezomib plus dexamethasone (Vd) arm.
I studie 2011-003 var förekomsten av ventromboemboli 10,6 % i Kd-gruppen och 3,1 % i gruppen som fick bortezomib och dexametason (Vd).
In study 3, the majority of patients (77%) who were initially randomised to 50 mg twice weekly and had their Enbrel dose decreased at week 12 to 25 mg twice weekly maintained their PASI 75 response through week 36.
I studie 3 hade majoriteten av de patienter (77%) som ursprungligen randomiserats till 50 mg två gånger i veckan och som fick sin dos av Enbrel sänkt till 25 mg två gånger i veckan vid vecka 12, bibehöll sina PASI 75 resultat genom vecka 36.
In study 3, treatment efficacy has been shown over > 18 months of repeated intermittent treatment (4 courses of 10 mg once daily), 89.7% of patients were in amenorrhea at the end of the treatment course 4.
I studie 3 har behandlingseffekt visats under > 18 månaders upprepad intermittent behandling (4 perioder med 10 mg en gång dagligen), där 89,7 % av patienterna hade amenorré i slutet av behandlingsperiod 4.
In study 301, overall the most frequently reported events during the MTT were cough in 18 (4.8%) subjects, wheezing/bronchospasm in eight (2.1%) subjects and chest discomfort in six (1.6%) subjects.
I studie 301 var de generellt oftast rapporterade biverkningarna under MTT hosta hos 18 (4,8 %) av deltagarna, väsande andning/bronkospasm hos 8 (2,1 %) och obehagskänsla i bröstet hos 6 (1,6 %).
In study 302 patients with atrial fibrillation, or other cardiac arrhythmia requiring medical therapy were excluded.
I studie 302 exkluderades patienter med förmaksflimmer eller andra hjärtarytmier som krävde medicinsk behandling.
In study 302 the most frequent clinical sign or symptom reported during the MTT was cough (7.9%).
I studie 302 var det vanligaste kliniska tecknet eller symtomet under MTT hosta (7,9 %).
In Study 316, overall mortality was similar (POS, 25 %; FLU, 28 %); however, the proportion of IFI- related deaths was significantly lower in the POS group (4/301) compared with the FLU
I studie 316 var den sammanlagda mortaliteten jämförbar (POS, 25 %; FLU, 28 %), andelen IFI- relaterad död var emellertid signifikant lägre i POS-gruppen (4/301) jämfört med FLU
In Study 316, overall mortality was similar (POS, 25 %; FLU, 28 %); however, the proportion of IFI- related deaths was significantly lower in the POS group (4/301) compared with the FLU
I studie 316 var den sammanlagda mortaliteten jämförbar (POS, 25 %; FLU, 28 %); Andelen IFI- relaterad död var emellertid signifikant lägre i POS-gruppen (4/301) jämfört med FLU
In study 4 patients who completed treatment in studies 1 and 2 with placebo were switched to ivacaftor while patients on ivacaftor continued to receive it for a minimum of 96 weeks, i.e., the length of treatment with ivacaftor was at least 96 weeks for patients in the placebo/ivacaftor group and at least 144 weeks for patients in the ivacaftor/ivacaftor group.
I studie 4 fick patienter som fullföljde behandling med placebo i studie 1 och 2 byta till ivacaftor medan patienter med ivacaftor fortsatte att få det i minst 96 veckor, dvs. behandlingslängden med ivacaftor var minst 96 veckor för patienter i placebo/ivacaftor-gruppen och minst 144 veckor för patienter i ivacaftor/ivacaftor-gruppen.
In study 4, 61.9% and 72.7% of patients were in amenorrhea at the end of both treatment course 1 and 2 combined (5 mg dose and 10 mg dose, respectively, p=0.032); 48.7 % and 60.5 % were in amenorrhea at the end of all four treatment courses combined (5 mg dose and 10 mg dose, respectively, p=0.027).
I studie 4 hade 61,9 % och 72,7 % av patienterna amenorré i slutet av både behandlingsperiod 1 och 2 kombinerat (dos om 5 mg respektive dos om 10 mg, p=0,032); 48,7 % och 60,5 % hade amenorré i slutet av alla fyra behandlingsperioderna kombinerat (dos om 5 mg respektive dos om 10 mg, p=0,027).
In study 4, patients who completed treatment in studies 1 and 2 with placebo were switched to ivacaftor while patients on ivacaftor continued to receive it for a minimum of 96 weeks, i.e., the length of treatment with ivacaftor was at least 96 weeks for patients in the placebo/ivacaftor group and at least 144 weeks for patients in the ivacaftor/ivacaftor group.
I studie 4 fick patienter som fullföljde behandling med placebo i studie 1 och 2 byta till ivacaftor medan patienter med ivacaftor fortsatte att få det i minst 96 veckor, dvs. behandlingslängden med ivacaftor var minst 96 veckor för patienter i placebo/ivacaftor-gruppen och minst 144 veckor för patienter i ivacaftor/ivacaftor-gruppen.
In study 4, the Enbrel-treated group had a higher proportion of patients with PASI 75 at week 12 (38%) compared to the placebo-treated group (2%) (p<0.0001).
I studie 4 hade den grupp som behandlades med Enbrel en högre andel patienter med PASI 75 vid 12 veckor (38 %) jämfört med den grupp som fått placebo (2%) (p<0,0001).
In study 4, the Enbrel-treated group had a higher proportion of patients with PASI 75 at week 12 (38%) compared to the placebo-treated group (2%) (p<0.0001).
I studie 4 hade den grupp som behandlades med Enbrel en högre andel patienter med PASI 75 vid 12 veckor (38%) jämfört med den grupp som fått placebo (2 %) (p<0,0001).
In study 4, the Enbrel-treated group had a higher proportion of patients with PASI 75 at week 12 (38%) compared to the placebo-treated group (2%) (p<0.0001).
I studie 4 hade den grupp som behandlades med Enbrel en högre andel patienter med PASI 75 vid 12 veckor (38%) jämfört med den grupp som fått placebo (2%) (p<0,0001).
In study 5, part 1 in patients who had a non-G551D gating mutation in the CFTR gene, treatment with ivacaftor led to a rapid (15 days) and substantial mean change from baseline in sweat chloride of -49 mmol/L (95% CI -57, -41) through 8 weeks of treatment.
I studie 5, del 1 på patienter som hade en icke-G551D-mutation i CFTR-genen ledde behandling med ivacaftor till en snabb (15 dagar) och avsevärd genomsnittlig förändring från utgångsvärdet för svettklorid på −49 mmol/l (95 % KI −57; −41) efter 8 veckors behandling.
In Study 5, XGEVA has been evaluated in a subset of 18 adolescent patients (aged 13-17 years) with giant cell tumour of bone who had reached skeletal maturity defined by at least 1 mature long bone (e.g., closed epiphyseal growth plate of the humerus) and body weight ≥ 45 kg.
I studie 5 har XGEVA studerats i en patientgrupp av 18 ungdomar (mellan 13 och 17 år) med jättecellstumör i skelettet och som nått skelettmognad, vilket definierades av att minst 1 av de långa benen mognat (t.ex. sluten tillväxtplatta i överarmsbenet) samt en kroppsvikt ≥ 45 kg.
In study AC-052-331, patients had to have at least one digital ulcer of recent onset, and across the two studies 85% of patients had ongoing digital ulcer disease at baseline.
I studie AC-052-331, skulle patienterna ha minst ett nyligen tillkommet digitalt sår, och genomgående i de två studierna hade 85 % av patienterna besvär med pågående digitala sår så vid baseline.
In study AC-052-365 [FUTURE 1] dispersible tablets were administered in 36 PAH children aged from 2 to 11 years.
I studie AC-052-365 [FUTURE 1] administrerades dispergerbara tabletter hos 36 barn med PAH i åldersgruppen 2 till11 år.
In study AC-052-365 [FUTURE 1], dispersible tablets were administered in 36 PAH children aged from 2 to 11 years.
I studie AC-052-365 [FUTURE 1] administrerades dispergerbara tabletter hos 36 barn i åldersgruppen 2 till 11 år.
In study AC-052-373 [FUTURE 3], using dispersible tablets, the exposure to bosentan in the patients treated with 2 mg/kg twice daily was comparable to that in the FUTURE 1 study.
I studie AC-052-373 [FUTURE 3] som utvärderade dispergerbara tabletter var exponeringen av bosentan hos patienter som behandlades med 2 mg/kg två gånger dagligen jämförbar med exponeringen i FUTURE 1 studien.
In study AC-052-391 [FUTURE 4] conducted in neonates, bosentan concentrations increased slowly and continuously over the first dosing interval, resulting in low exposure (AUC0-12 in whole blood:
I studie AC-052-391 [FUTURE 4] som gjorts på nyfödda ökade bosentankoncentrationerna sakta och kontinuerligt över det första dosintervallet, vilket resulterade i en låg exponering (AUC0-12 i helblod: 164 ng h/mL, n=11).
In study AC-052-391 [FUTURE 4] conducted in neonates, bosentan concentrations increased slowly and continuously over the first dosing interval, resulting in low exposure (AUC0-12 in whole blood: 164 ng·h/mL, n = 11).
I studie AC-052-391 [FUTURE 4] som gjorts på nyfödda ökade bosentankoncentrationerna sakta och kontinuerligt över det första dosintervallet, vilket resulterade i en låg exponering (AUC0-12 i helblod: 164 ng h/mL, n=11).
In study ACLIFORM-COPD, Brimica Genuair showed improvements in FEV1 at 1 hour post-dose relative to placebo and aclidinium of 299 ml and 125 ml, respectively (both p<0.0001) and improvements in trough FEV1 relative to placebo and formoterol of 143 ml and 85 ml, respectively (both p<0.0001).
I ACLIFORM–COPD-studien uppvisade Brimica Genuair förbättringar av FEV1 vid 1 timme efter dos jämfört med placebo och aklidinium på 299 ml respektive 125 ml (båda p<0,0001) och förbättringar av lägsta (dalvärdet av) FEV1 jämfört med placebo och formoterol på 143 ml respektive 85 ml (båda p<0,0001).
In study ACLIFORM-COPD, Duaklir Genuair showed improvements in FEV1 at 1 hour post-dose relative to placebo and aclidinium of 299 ml and 125 ml, respectively (both p<0.0001) and improvements in trough FEV1 relative to placebo and formoterol of 143 ml and 85 ml, respectively (both p<0.0001).
I ACLIFORM–COPD-studien uppvisade Duaklir Genuair förbättringar av FEV1 vid 1 timme efter dos jämfört med placebo och aklidinium på 299 ml respektive 125 ml (båda p<0,0001) och förbättringar av lägsta (dalvärdet av) FEV1 jämfört med placebo och formoterol på 143 ml respektive 85 ml (båda p<0,0001).
In study ACLIFORM-COPD, only a small decrease in SGRQ total score compared to placebo was observed due to an unexpectedly large placebo response (p=0.598) and the percentages of patients who achieved clinically meaningful improvements from baseline were 55.3% with Brimica Genuair and 53.2% with placebo (p=0.669).
I studien ACLIFORM-COPD observerades endast en liten minskning av SGRQ-totalpoängen jämfört placebo på grund av den oväntat stora placeboresponsen (p=0,598) och procentandelen patienter som upplevde kliniskt meningsfulla förbättringar från baslinjen var 55,3 % med Brimica Genuair och 53,2 % med placebo (p=0,669).
In study ACLIFORM-COPD, only a small decrease in SGRQ total score compared to placebo was observed due to an unexpectedly large placebo response (p=0.598) and the percentages of patients who achieved clinically meaningful improvements from baseline were 55.3% with Duaklir Genuair and 53.2% with placebo (p=0.669).
I studien ACLIFORM-COPD observerades endast en liten minskning av SGRQ-totalpoängen jämfört placebo på grund av den oväntat stora placeboresponsen (p=0,598) och procentandelen patienter som upplevde kliniskt meningsfulla förbättringar från baslinjen var 55,3 % med Duaklir Genuair och 53,2 % med placebo (p=0,669).
In study ALLY-1, the regimen of daclatasvir, sofosbuvir, and ribavirin administered for 12 weeks was evaluated in 113 adults with chronic hepatitis C and Child-Pugh A, B or C cirrhosis (n=60) or HCV recurrence after liver transplantation (n=53).
I ALLY-1-studien utvärderades regimen daklatasvir, sofosbuvir och ribavirin administrerat i 12 veckor hos 113 vuxna med kronisk hepatit C och Child-Pugh A, B eller C-cirros (n=60) eller återinsjuknade i HCV efter levertransplantation (n=53).
In study ALLY-2, the combination of daclatasvir and sofosbuvir administered for 12 weeks was evaluated in 153 adults with chronic hepatitis C and HIV co-infection; 101 patients were HCV treatment-naïve and 52 patients had failed prior HCV therapy.
I ALLY-2-studien utvärderades kombinationen daklatasvir och sofosbuvir administrerat i 12 veckor hos 153 vuxna med kronisk hepatit C och samtidig hiv-infektion; 101 patienter var HCV- behandlingsnaiva och 52 patienter hade misslyckats med tidigare HCV-behandling.
In study AMD3100-3101, 62 patients (10 in the Mozobil + G-CSF group and 52 in the placebo + G- CSF group), who could not mobilise sufficient numbers of CD34+ cells and thus could not proceed to transplantation, entered into an open-label Rescue procedure with Mozobil and G-CSF.
I studien AMD3100-3101 gick 62 patienter (10 i gruppen som fick Mozobil + G-CSF och 52 i gruppen som fick placebo + G-CSF), som inte kunde mobilisera tillräckligt antal CD34+ celler och därför inte kunde gå vidare till transplantation, in i en öppen ”rescue-procedur” med Mozobil och G-CSF.
In study AUGMENT, Brimica Genuair showed improvements in FEV1 at 1 hour post-dose relative to placebo and aclidinium of 284 ml and 108 ml (both p<0.0001), respectively, and improvements in trough FEV1 relative to placebo and formoterol of 130 ml (p<0.0001) and 45 ml (p=0.01), respectively.
I AUGMENT-studien uppvisade Brimica Genuair förbättringar av FEV1 vid 1 timme efter dos jämfört med placebo och aklidinium på 284 ml respektive 108 ml (båda p<0,0001) och förbättringar av lägsta (dalvärdet av) FEV1 jämfört med placebo och formoterol på 130 ml (p<0,0001) respektive 45 ml (p = 0,01).
In study AUGMENT, Duaklir Genuair showed improvements in FEV1 at 1 hour post-dose relative to placebo and aclidinium of 284 ml and 108 ml (both p<0.0001), respectively, and improvements in trough FEV1 relative to placebo and formoterol of 130 ml (p<0.0001) and 45 ml (p=0.01), respectively.
I AUGMENT-studien uppvisade Duaklir Genuair förbättringar av FEV1 vid 1 timme efter dos jämfört med placebo och aklidinium på 284 ml respektive 108 ml (båda p<0,0001) och förbättringar av lägsta (dalvärdet av) FEV1 jämfört med placebo och formoterol på 130 ml (p<0,0001) respektive 45 ml (p = 0,01).
In Study AUX- CC-867, most (85%) subjects received local anesthesia prior to the finger extension procedure.
I studie AUX-CC-865 fick de flesta (85 %) försökspersoner lokal anestesi före fingerextensionsproceduren.
In Study B, the median age was 51 years (range: 29-80 years); 87.1% of patients were younger than 65 years.
I Studie B var medianåldern 51 år (intervall: 29-80 år); 87,1 % av patienterna var yngre än 65 år.
In study BCIRG 006, 213/1075 patients in the DCarbH (TCH) arm, 221/1074 patients in the ACDH (ACTH) arm, and 217/1073 in the AC→D (ACT) arm had a Karnofsky performance status ≤90 (either 80 or 90).
I studie BCIRG 006, hade 213/1075 patienter i DKarbH (TCH) -gruppen, 221/1074 patienter i ACDH (ACTH) gruppen, och 217/1073 i AC→D (ACT) gruppen en ”Karnofsky performance status” ≤90 (antingen 80 eller 90).
In study BCIRG 006, 213/1075 patients in the DCarbH (TCH) arm, 221/1074 patients in the ACDH (ACTH) arm, and 217/1073 in the AC→D (ACT) arm had a Karnofsky performance status ≤90 (either 80 or 90).
I studien BCIRG 006, hade 213/1075 patienter i DKarbH (TCH) -gruppen, 221/1074 patienter i ACDH (ACTH) gruppen, och 217/1073 i AC→D (ACT) gruppen en ”Karnofsky performance status” ≤90 (antingen 80 eller 90).
In study BO16348, after a median follow-up of 8 years the incidence of severe CHF (NYHA Class III & IV) in the Herceptin 1 year treatment arm was 0.8 %, and the rate of mild symptomatic and asymptomatic left ventricular dysfunction was 4.6 %.
Efter en medianuppföljningstid på 8 år i studien BO16348 var incidensen av allvarlig kronisk hjärtsvikt (NYHA klass III & IV) i den ettåriga behandlingsgruppen för Herceptin 0,8 % och graden av mild symtomatisk och asymtomatisk vänsterkammardysfunktion var 4,6 %.
In study BO20924 of Avastin with current standard of care in metastatic rhabdomyosarcoma and non- rhabdomyosarcoma soft tissue sarcoma, the safety profile of Avastin treated children was comparable with that observed in adults treated with Avastin.
I studien BO20924 med Avastin och nuvarande standardbehandling för metastaserad rabdomyosarkom och icke-rabdomyosarkom mjukdelssarkom sågs ingen skillnad i säkerhetsprofilen mellan Avastinbehandlade barn jämfört med den som observerats hos vuxna behandlade med Avastin.
In Study BO20924, the pharmacokinetics of bevacizumab was well characterized by the pediatric population PK model in 70 paediatric patients (1.4 to 17.6 years; 11.6 to 77.5 kg).
I studie BO20924 var farmakokinetiken av bevacizumab välkarakteriserad av den pediatriska populationsfarmakokinetiska modellen hos 70 patienter (1,4 till 17,6 år; 11,6 till 77,5 kg).
In study C2305 the proportion of patients with newly occurring notable QT/QTc intervals was comparable between pasireotide intramuscular use and octreotide intramuscular use groups up to crossover, with few notable outlying values.
I studie C2305 var andelen patienter med noterbara nyligen tillstötta QT/QTc intervall jämförbar mellan grupperna pasireotid intramuskulär användning och oktreotid intramuskulär användning fram till cross-over, med få noterbara perifera värden.
In Study CAC-002-01, the mean age of patients at baseline was 9.0 years, with ages ranging from 0.3 to 35 years.
I studie CAC-002-01 var patienternas genomsnittliga ålder 9,0 år, med en åldersspridning mellan 0,3 och 35 år.
In Study CAC-91-10-10 the efficacy analysis showed that treatment with cholic acid significantly improved, i.e. decreased, urinary bile acid excretion in patients with single enzyme defects.
I studie CAC-91-10-10 visade effektanalysen att behandling med cholsyra signifikant förbättrade, dvs. minskade, utsöndringen av gallsyror i urinen hos patienter med enstaka enzymdefekter.