natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In studies in treatment- naïve patients, increases from baseline were observed in both the tenofovir alafenamide fumarate and tenofovir disoproxil fumarate containing treatment groups for the fasting lipid parameters total cholesterol, direct low-density lipoprotein (LDL)- and high-density lipoprotein (HDL)-cholesterol, and triglycerides at Week 96.
I studier med behandlingsnaiva patienter observerades ökningar från baseline vid mätning av lipidparametrarna totalt kolesterol, direkt LDL- och HDL-kolesterol och triglycerider vid fasta i både den grupp som fick behandling innehållande tenofoviralafenamidfumarat och den grupp som fick behandling innehållande tenofovirdisoproxilfumarat vid vecka 96.
In studies in treatment-naïve adult patients, E/C/F/TAF was associated with lower impact on renal safety parameters (as measured by eGFRCG, urine protein to creatinine ratio and urine albumin to creatinine ratio) compared to E/C/F/TDF after 96 weeks of treatment (see also section 4.4).
I studier på behandlingsnaiva patienter var E/C/F/TAF associerat med mindre påverkan på njursäkerhetsparametrar (enligt uppmätt eGFRCG, kvoten mellan protein och kreatinin i urin och kvoten mellan albumin och kreatinin i urin) jämfört med E/C/F/TDF efter 96 veckors behandling (se även avsnitt 4.4).
In studies in treatment-naïve adult patients, E/C/F/TAF was associated with smaller reductions in bone mineral density (BMD; as measured by hip and lumbar spine DXA analysis) compared to E/C/F/TDF after 96 weeks of treatment.
I studier på behandlingsnaiva patienter var E/C/F/TAF associerat med mindre reduktioner av bentäthet (BMD, mätt med DXA-mätning av höft och ländrygg) jämfört med E/C/F/TDF efter 96 veckors behandling.
In studies in treatment-naïve patients, emtricitabine and tenofovir alafenamide given with elvitegravir and cobicistat (through 96 weeks) or darunavir and cobicistat (through 48 weeks) as a fixed-dose combination tablet was associated with a lower impact on renal safety parameters (as measured by eGFRCG, urine protein to creatinine ratio, and urine albumin to creatinine ratio) compared to E/C/F/TDF or darunavir and cobicistat and emtricitabine/tenofovir disoproxil fumarate (see also section 4.4).
I studier på behandlingsnaiva patienter var emtricitabin+tenofoviralafenamid givet med elvitegravir och kobicistat (under 96 veckor) eller darunavir och kobicistat (under 48 veckor) som en tablett med fast doskombination associerat med en mindre påverkan på njursäkerhetsparametrar (mätt med eGFRCG, förhållandet mellan protein och kreatinin i urin och förhållandet mellan albumin och kreatinin i urin) jämfört med E/C/F/TDF eller darunavir och kobicistat och emtricitabin/tenofovirdisoproxilfumarat (se även avsnitt 4.4).
In studies in treatment-naïve patients, emtricitabine and tenofovir alafenamide given with elvitegravir and cobicistat (through 96 weeks) or darunavir and cobicistat (through 48 weeks) as a fixed-dose combination tablet was associated with a lower impact onrenal safety parameters (as measured by eGFRCG, urine protein to creatinine ratio, and urine albumin to creatinine ratio) compared to E/C/F/TDF or darunavir and cobicistat and emtricitabine/tenofovir disoproxil fumarate (see also section 4.4).
I studier på behandlingsnaiva patienter var emtricitabin+tenofoviralafenamid givet med elvitegravir och kobicistat (under 96 veckor) eller darunavir och kobicistat (under 48 veckor) som en tablett med fast doskombination associerat med en mindre påverkan på njursäkerhetsparametrar (mätt med eGFRCG, förhållandet mellan protein och kreatinin i urin och förhållandet mellan albumin och kreatinin i urin) jämfört med E/C/F/TDF eller darunavir och kobicistat och emtricitabin/tenofovirdisoproxilfumarat (se även avsnitt 4.4).
In studies in treatment-naïve patients, emtricitabine and tenofovir alafenamide given with elvitegravir and cobicistat (through 96 weeks) or darunavir and cobicistat (through 48 weeks) as a fixed-dose combination tablet was associated with smaller reductions in bone mineral density (BMD; as measured by hip and lumbar spine dual energy X ray absorptiometry [DXA] analysis) compared to E/C/F/TDF or darunavir, cobicistat, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate.
I studier på behandlingsnaiva patienter var emtricitabin+tenofoviralafenamid givet med elvitegravir+kobicistat (under 96 veckor) eller darunavir och kobicistat (under 48 veckor) som en tablett med fast doskombination associerat med mindre reduktioner av bentäthet (BMD, mätt med dubbelenergi-röntgenabsorptiometri [DXA] av höft och ländrygg) jämfört med E/C/F/TDF eller darunavir, kobicistat, emtricitabin och tenofovirdisoproxilfumarat.
In studies in treatment-naïve patients, increases from baseline were observed in both the tenofovir alafenamide fumarate and tenofovir disoproxil fumarate containing treatment groups for the fasting lipid parameters total cholesterol, direct low-density lipoprotein (LDL)- and high-density lipoprotein (HDL)-cholesterol, and triglycerides at Week 96.
I studier med behandlingsnaiva patienter observerades ökningar från baseline vid mätning av lipidparametrarna totalt kolesterol, direkt LDL- och HDL-kolesterol och triglycerider vid fasta i både den grupp som fick behandling innehållande tenofoviralafenamidfumarat och den grupp som fick behandling innehållande tenofovirdisoproxilfumarat vid vecka 96.
In studies in treatment-naïve patients, increases from baseline were observed in both treatment groups for the fasting lipid parameters total cholesterol, direct low-density lipoprotein (LDL)- and high-density lipoprotein (HDL)-cholesterol, and triglycerides at Week 96.
I studier på behandlingsnaiva patienter observerades ökningar från baseline vid mätning av lipidparametrarna totalt kolesterol, direkt LDL- och HDL-kolesterol och triglycerider i båda behandlingsgrupperna vid fasta vecka 96.
In studies in treatment-naïve patients, increases from baseline were observed in both treatment groups for the fasting lipid parameters total cholesterol, direct low-density lipoprotein (LDL)- and high-density lipoprotein (HDL)-cholesterol, and triglycerides at Week 96.
I studier på behandlingsnaiva patienter observerades ökningar från studiestart vid mätning av lipidparametrarna totalt kolesterol, direkt LDL- och HDL-kolesterol samt triglycerider vid fasta i båda behandlingsgrupperna vid vecka 96.
In studies in vitro, alogliptin was found to be neither a substrate nor an inhibitor of key transporters associated with drug disposition in the kidney: organic anion transporter-1, organic anion transporter-3 or organic cationic transporter-2 (OCT2).
In vitro- studier har visat att alogliptin varken är ett substrat till eller hämmar de nyckeltransportproteiner som är förknippade med läkemedelsfördelning i njuren: organiskt anjontransportprotein 1, organiskt anjontransportprotein 3 eller organisk katjontransportprotein 2 (OCT2).
In studies in vitro, alogliptin was found to be neither a substrate nor an inhibitor of key transporters associated with drug disposition in the kidney: organic anion transporter-1, organic anion transporter-3 or organic cationic transporter-2 (OCT2).
In vitro- studier har visat att alogliptin varken är ett substrat till eller hämmar de nyckeltransportproteiner som är förknippade med läkemedelsfördelning i njuren: organiskt anjontransportprotein 1, organiskt anjontransportprotein 3 eller organiskt katjontransportprotein 2 (OCT2).
In studies of bimatoprost 0.3 mg/ml in patients with glaucoma or ocular hypertension, it has been shown that the more frequent exposure of the eye to more than one dose of bimatoprost daily may decrease the IOP-lowering effect (see section 4.5).
I studier av bimatoprost 0,3 mg/ml hos patienter med glaukom eller okulär hypertension, har det visats att mer frekvent exponering av ögat för mer än en dos av bimatoprost dagligen kan sänka den IOP- sänkande effekten (se avsnitt 4.5).
In studies of bimatoprost 0.3 mg/ml in patients with glaucoma or ocular hypertension, it has been shown that the more frequent exposure of the eye to more than one dose of bimatoprost daily may decrease the IOP-lowering effect.
I studier av bimatoprost 0,3 mg/ml hos patienter med glaukom eller okulär hypertension, har det visats att mer frekvent exponering av ögat för mer än en dos av bimatoprost dagligen kan sänka den IOP- sänkande effekten.
In studies of clinically-relevant duration (14-28 days), daptomycin administration was associated with minimal to mild degenerative/regenerative changes in skeletal muscle in the rat and dog.
Vid studier med kliniskt relevant längd (14-28 dagar) förknippades administrering av daptomycin med minimala till lindriga degenerativa/regenerativa förändringar i skelettmuskulatur hos råtta och hund.
In studies of MabThera in patients with Waldenstrom’s macroglobulinaemia, transient increases in serum IgM levels have been observed following treatment initiation, which may be associated with hyperviscosity and related symptoms.
I studier med MabThera på patienter med Waldenströms makroglobulinemi, observerades övergående IgM-stegringar i serum efter behandlingens början, vilket kan vara associerad med hyperviskositet och relaterade symtom.
In studies of patients with metastatic advanced prostate cancer who were using an LHRH analogue, or were previously treated with orchiectomy, ZYTIGA was administered at a dose of 1,000 mg daily in combination with low dose prednisone or prednisolone (10 mg daily).
I studier av patienter med metastaserad avancerad prostatacancer som använde en LHRH-analog, eller som tidigare behandlats med orkiektomi, administrerades ZYTIGA i en dos av 1000 mg dagligen i kombination med lågdos prednison eller prednisolon (10 mg dagligen).
In studies of sepsis, 1015 patients received Kineret at doses up to 2 mg/kg/hour i.v. (~35 times the recommended dose in RA) over a 72 hour treatment period.
I sepsisstudier erhöll 1 015 patienter Kineret i doser upp till 2 mg/kg/timme intravenöst (~35 gånger den rekommenderade dosen vid reumatoid artrit) under en 72 timmars behandlingsperiod.
In studies of up to 9 months an overall mean decrease of 1% in height percentile (decrease of 2% in children (7-11 years) and increase of 0.3% in adolescents (12-17 years)) was observed in duloxetine- treated paediatric patients (see section 4.4).
Studier på upp till 9 månader visade minska percentillängd på i medeltal 1% (minskning på 2% hos barn (7-11 år) och ökning på 0,3% hos ungdomar (12-17 år)) hos duloxetinbehandlade pediatriska patienter (se avsnitt 4.4).
In studies of up to 9 months an overall mean decrease of 1% in height percentile (decrease of 2% in children (7-11 years) and increase of 0.3% in adolescents (12-17 years)) was observed in duloxetine- treated paediatric patients (see section 4.4).
Studier på upp till 9 månader visade minskad percentillängd på i medeltal 1 % (minskning på 2 % hos barn (7-11 år) och ökning på 0,3 % hos ungdomar (12-17 år)) hos duloxetinbehandlade pediatriska patienter (se avsnitt 4.4).
In studies of up to 9 months an overall mean decrease of 1% in height percentile (decrease of 2% in children (7-11 years) and increase of 0.3% in adolescents (12-17 years)) was observed in duloxetine- treated paediatric patients (see section 4.4).
Studier på upp till 9 månader visade minskad percentillängd på i medeltal 1 % (minskning på 2 % hos barn (7–11 år) och ökning på 0,3 % hos ungdomar (12–17 år)) hos duloxetinbehandlade pediatriska patienter (se avsnitt 4.4).
In studies of up to 9 months an overall mean decrease of 1% in height percentile (decrease of 2% in children (7-11 years) and increase of 0.3% in adolescents (12-17 years)) was observed in duloxetine- treated paediatric patients (see section 4.4).
Studier på upp till 9 månader visade minskad percentillängd på i medeltal 1% (minskning på 2% hos barn (7-11 år) och ökning på 0,3% hos ungdomar (12-17 år)) hos duloxetinbehandlade pediatriska patienter (se avsnitt 4.4).
In studies PALACE 1, PALACE 2 and PALACE 3, significant improvements were demonstrated in health- related quality of life, as measured by the changes from baseline in the physical functioning (PF) domain of the Short Form Health Survey version 2 (SF-36v2), and in the Functional Assessment of Chronic Illness Therapy – Fatigue (FACIT-fatigue) scores in patients treated with apremilast compared to placebo at Weeks 16 and 24.
I studierna PALACE 1, PALACE 2 och PALACE 3 visades signifikanta förbättringar av hälsorelaterad livskvalitet mätt som förändringar från studiestart i domänen för fysisk funktion (PF) i den korta hälsoenkäten version 2 (SF-36v2) och av poäng vid funktionell utvärdering av trötthet vid behandling av kronisk sjukdom (FACIT-fatigue) hos patienter som behandlades med apremilast jämfört med placebo vid vecka 16 och 24.
In studies performed after the repeated administration of Caelyx to rats and dogs, serious dermal inflammations and ulcer formations were observed at clinically relevant dosages.
I studier med upprepad dosering till råtta och hund, observerades svåra dermala inflammatoriska lesioner och ulcerationer vid kliniskt relevanta doser.
In studies performed with spinosad only, the primary biliary, faecal and urinary metabolites in both rat and dog were identified as the demethylated spinosyns, glutathione conjugates of the parent compounds and N-demethylated spinosyns A and D. Excretion is primarily via the bile and faeces, and to a lesser extent in the urine.
I studier med endast spinosad, identifierades de primära gall-, feces- och urinmetaboliterna i både råtta och hund som de demetylerade spinosynerna, glutationkonjugat av moderföreningar och N- demetylerade spinosyner A och D. Utsöndringen sker företrädesvis via galla och feces samt i mindre utsträckning i urin.
In studies to explore extending the dosing interval (40,000 IU once weekly and 80,000, 100,000, and 120,000 IU bi-weekly), a linear but non-dose-proportional relationship was observed between mean Cmax and dose, and between mean AUC and dose at steady state.
I studier för att undersöka utökning av dosintervallet (40 000 IE en gång i veckan och 80 000, 100 000 och 120 000 IE varannan vecka), observerades ett linjärt men icke-dosproportionellt förhållande mellan genomsnittligt Cmax och dos samt mellan genomsnittlig AUC och dos vid steady state.
In studies up to 3 months duration in mice and up to 1 year in rats and dogs, the predominant effects were CNS depression, anticholinergic effects, and peripheral haematological disorders.
I 3-månadersstudier på mus och 1-årsstudier på råtta och hund var de dominerande effekterna CNS- depression, antikolinerga effekter och perifera hematologiska störningar.
In studies up to 3 months duration in mice and up to 1 year in rats and dogs, the predominant effects were CNS depression, anticholinergic effects, and peripheral haematological disorders.
I 3-månadersstudier på mus och 1-årsstudier på råtta och hund är de dominerande effekterna CNS- depression, antikolinerga effekter och perifera hematologiska störningar.
In studies using the criteria- based up-titration regimen, a majority of patients achieved the pre-defined target LDL-C (based on their level of CV risk) on the 75 mg Q2W dose, and a majority of patients maintained treatment on the 75 mg Q2W dose.
I studier med upptitreringsregim uppnådde huvuddelen av patienterna det fördefinierade LDL-målvärdet (baserat på kardiovaskulär risk) med 75 mg varannan vecka, och huvuddelen patienter kvarstod på behandling med 75 mg varannan vecka.
In studies where tipranavir co- administered with low-dose
Samtidig behandling med
In studies where tipranavir co- administered with low-dose ritonavir was used with or without enfuvirtide, it has been observed that the steady-state plasma tipranavir trough concentration of patients receiving enfuvirtide were 45% higher as compared to patients not receiving enfuvirtide.
I studier där tipranavir tillsammans med lågdos ritonavir användes med eller utan enfuvirtid, observerades att dalvärdet av tipranavirkoncentrationen i plasma vid steady-state, var 45 % högre hos patienter som fick enfuvirtid jämfört med patienter som inte fick enfuvirtid.
In studies with a maximal duration of three years, rosiglitazone given once or twice daily in dual oral therapy with metformin produced a sustained improvement in glycaemic control (FPG and HbA1c).
I studier på upp till tre år resulterade behandling med rosiglitazon, givet en eller två gånger dagligen, i kombination med metformin i en kvarstående förbättring av den glykemiska kontrollen (FPG och HbA1c).
In studies with a maximal duration of three years, rosiglitazone given once or twice daily produced a sustained improvement in glycaemic control (FPG and HbA1c).
I studier på upp till tre år resulterade behandling med rosiglitazon givet, en eller två gånger dagligen, i en kvarstående förbättring av den glykemiska kontrollen (FPG och HbA1c).
In studies with adults, data were obtained after two doses of Bexsero with a one month or two month interval between doses (see Table 7).
I studier på vuxna erhölls data efter två doser av Bexsero med en eller två månaders mellanrum mellan doserna (se Tabell 7).
In studies with daily i.v. dosing regimen, there was no evidence for a direct foetal toxic or teratogenic effect of ibandronic acid in rats and rabbits.
I studier med daglig intravenös behandling fanns inga tecken på direkta fosterskadande eller teratogena effekter efter administrering av ibandronatsyra till råtta och kanin.
In studies with lamivudine-refractory patients, on treatment ALT elevations > 10 times ULN and > 2 times baseline occurred in 2% of entecavir treated patients vs 11% of lamivudine treated patients.
I studier med lamivudinrefraktära patienter förekom ALAT- ökningar > 10 gånger ULN och > 2 gånger baseline hos 2% av patienter behandlade med entecavir mot 11% hos patienter behandlade med lamivudin.
In studies with nucleoside-naïve patients, on-treatment ALT elevations > 10 times ULN (upper limit of normal) and > 2 times baseline occurred in 2.6% of tenofovir disoproxil fumarate-treated patients.
I studier på patienter som inte tidigare behandlats med nukleosider uppträdde ALAT-förhöjningar under behandling > 10 gånger ULN (övre normalgränsen) och > 2 gånger baseline hos 2,6 % av de tenofovirdisoproxilfumaratbehandlade.
In studies with rats a reduction in fertility indices was observed at parentally toxic doses (see section 5.3).
I studier på råtta observerades en reduktion av fertilitet vid toxiska doser (se avsnitt 5.3).
In studies with VPRIV additional side effects have also been reported: Very common side effects are:
I studier med VPRIV har även ytterligare biverkningar rapporterats: Mycket vanliga biverkningar är:
In studies without antibacterial soaking, pyrexia or hyperthermia was reported in 35.6% of NexoBrid- treated patients compared with 18.6% in control patients.
I studier utan genomfuktning med antibakteriell lösning rapporterades hypertermi hos 35,6 % av NexoBrid-behandlade patienter jämfört med 18,6 % hos kontrollpatienter.
In studies, Aubagio was shown to reduce relapses and delay the progression of disability in patients with relapsing- remitting MS.
I studierna visade sig Aubagio minska skoven och försena progressionen av funktionsnedsättning hos patienter med skovvis förlöpande ms.
In studies, Cresemba’s effect was comparable to that of voriconazole in treating invasive aspergillosis.
Studier visade att Cresemba hade jämförbar effekt med den av vorikonazol vid behandling av invasiv aspergillos.
In studies, the most common side effects with ATryn (seen in between 1 and 10 patients in 100) were dizziness, headache, haemorrhage (bleeding, including bleeding at the site of the injection or after surgery), nausea (feeling sick) and wound secretion (discharge from the surgical wound).
Under studierna var de vanligaste biverkningarna (uppträder hos 1–10 patienter av 100) yrsel, huvudvärk, blödningar (inklusive blödning på injektionsstället eller blödning efter ett kirurgiskt ingrepp), illamående och sårsekretion (vätskeutsöndring från operationssåret).
In studies, the most common side effects with Sprycel (seen in more than 1 patient in 10) were infection, suppression of the bone marrow (decreasing numbers of blood cells), headache, haemorrhage (bleeding), pleural effusion (fluid around the lungs), dyspnoea (difficulty breathing),, diarrhoea, vomiting, nausea (feeling sick), abdominal pain (stomach ache), skin rash, musculoskeletal pain, fatigue (tiredness), swelling in the extremities and the face, pyrexia (fever), neutropenia (low levels of neutrophils), thrombocytopenia (low blood platelet counts) and anaemia (low red blood cell counts).
De vanligaste biverkningarna som orsakas av Sprycel (uppträder hos fler än 1 av 10 patienter) är infektioner, benmärgssuppression (minskat antal blodkroppar), huvudvärk, blödningar, pleurautgjutning (vätska i lungsäcken), dyspné (andnöd), diarré, kräkningar, illamående, buksmärta (magont), hudutslag, muskel- och ledvärk, utmattning (trötthet), svullnad i ben, armar och ansikte, pyrexi (feber), neutropeni (lågt antal neutrofiler), trombocytopeni (lågt antal blodplättar) och anemi (lågt antal röda blodkroppar).
In studies, the most common side effects with Tarceva when used as monotherapy for lung cancer were rash (seen in 75% of patients), diarrhoea (seen in 54% of patients), loss of appetite and tiredness (each seen in 52% of patients).
De vanligaste biverkningarna som orsakas av Tarceva som enda behandling mot lungcancer var enligt studierna hudutslag (hos 75 procent av patienterna), diarré (hos 54 procent av patienterna) och aptitförlust och trötthet (hos 52 procent av patienterna).
In studies,some eye-related side-effects have been reported both in patients using Strensiq and those who were not, probably associated with hypophosphatasia.
I studier med och utan användning av Strensiq har vissa ögonrelaterade biverkningar rapporterats som troligen har samband med hypofosfatasi.
In study 0102 [ANC ≥ 1.5 x 109/l, platelets ≥ 100 x 109/l, no blood blasts, BM blasts < 5 % and no extramedullary disease]
FHS I studie 0102 (ANC  1,5 x 109/l, trombocyter  100 x 109/l, inga blaster i blod, benmärgsblaster < 5 % och ingen extramedullär sjukdom)
In Study 1 (see section 5.1), decrease in absolute neutrophil count levels below 500 cells/mm3 was observed in 4 % (8/194) of patients and decrease in platelets below 50,000/mm3 was observed in 4 % (8/194) of patients receiving PegIntron in combination with ribavirin.
I Studie 1 (se avsnitt 5.1) sågs en minskning av totala antalet neutrofiler under 500 celler/mm3 hos 4% (8/194) av patienterna och en minskning av trombocyter under 50 000/mm3 sågs hos 4% (8/194) av de patienter som erhöll PegIntron tillsammans med ribavirin.
In Study 1 (see section 5.1), decrease in absolute neutrophil count levels below 500 cells/mm3 was observed in 4 % (8/194) of patients and decrease in platelets below 50,000/mm3 was observed in 4 % (8/194) of patients receiving ViraferonPeg in combination with ribavirin.
I Studie 1 (se avsnitt 5.1) sågs en minskning av totala antalet neutrofiler under 500 celler/mm3 hos 4% (8/194) av patienterna och en minskning av trombocyter under 50 000/mm3 sågs hos 4% (8/194) av de patienter som erhöll ViraferonPeg tillsammans med ribavirin.
In Study 1 (see section 5.1), decrease in absolute neutrophil count levels below 500 cells/mm3 was observed in 4% (8/194) of patients and decrease in platelets below 50,000/mm3 was observed in 4% (8/194) of patients receiving ribavirin capsules in combination with peginterferon alfa-2b.
I Studie 1 (se avsnitt 5.1) sågs en minskning av totala antalet neutrofiler under 500 celler/mm3 hos 4 % (8/194) av patienterna och en minskning av trombocyter under 50 000/mm3 sågs hos 4 % (8/194) av de patienter som erhöll ribavirin kapsel tillsammans med peginterferon alfa-2b.
In Study 1 a statistically significant difference in independently reviewed durable tumour and symptomatic response rate in the siltuximab arm compared with the placebo arm (34% vs.
I Studie 1 visades en statistiskt signifikant skillnad vid oberoende granskning av varaktigt tumör- och symtomatiskt svar i siltuximabgruppen jämfört med placebogruppen (34 % respektive 0 %; 95