natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In patients whose vascular tone and renal function depend predominantly on the activity of the renin- angiotensin-aldosterone system (e.g. patients with severe congestive heart failure or underlying renal disease, including renal artery stenosis), treatment with medicinal products that affect this system such as telmisartan, has been associated with acute hypotension, hyperazotaemia, oliguria, or rarely acute renal failure (see section 4.8).
Hos patienter vars kärltonus och njurfunktion huvudsakligen styrs av aktiviteten i renin-angiotensin- aldosteron-systemet (t ex patienter med svår hjärtsvikt eller bakomliggande njursjukdom, inklusive njurartärstenos), har behandling med läkemedel som påverkar detta system, såsom telmisartan, förknippats med akut hypotoni, azotemi, oliguri och i sällsynta fall akut njurinsufficiens (se avsnitt 4.8).
In patients whose vascular tone and renal function depend predominantly on the activity of the renin-angiotensin-aldosterone system (e.g. patients with severe congestive heart failure or underlying renal disease, including renal artery stenosis), treatment with angiotensin converting enzyme inhibitors or angiotensin-II receptor antagonists that affect this system has been associated with acute hypotension, azotemia, oliguria, or rarely acute renal failure (see section 4.5).
Hos patienter, vars kärltonus och njurfunktion huvudsakligen är beroende av aktiviteten i renin-angiotensin-aldosteronsystemet (t ex patienter med svår hjärtsvikt eller underliggande njursjukdom, inklusive njurartärsstenos) har behandling med ACE-hämmare eller angiotensin-II receptor antagonister, som påverkar detta system förknippats med akut hypotension, azotemi, oliguri eller i sällsynta fall akut njursvikt (se avsnitt 4.5).
In patients whose vascular tone and renal function depend predominantly on the activity of the renin-angiotensin-aldosterone system (e.g. patients with severe congestive heart failure or underlying renal disease, including renal artery stenosis), treatment with angiotensin converting enzyme inhibitors or angiotensin-II receptor antagonists that affect this system has been associated with acute hypotension, azotemia, oliguria, or rarely acute renal failure (see section 4.5)..
Hos patienter, vars kärltonus och njurfunktion huvudsakligen är beroende av aktiviteten i renin-angiotensin-aldosteronsystemet (t ex patienter med svår hjärtsvikt eller underliggande njursjukdom, inklusive njurartärsstenos) har behandling med ACE-hämmare eller angiotensin-II receptor antagonister, som påverkar detta system förknippats med akut hypotension, azotemi, oliguri eller i sällsynta fall akut njursvikt (se avsnitt 4.5).
In patients whose vascular tone and renal function depend predominantly on the activity of the renin-angiotensin-aldosterone system (e.g. patients with severe congestive heart failure or underlying renal disease, including renal artery stenosis), treatment with medicinal products that affect this system has been associated with acute hypotension, hyperazotaemia, oliguria, or rarely acute renal failure (see section 4.8).
Hos patienter vars kärltonus och njurfunktion huvudsakligen beror av aktiviteten i renin-angiotensin- aldosteron-systemet (t ex patienter med svår kronisk hjärtsvikt eller bakomliggande njursjukdom, inklusive njurartärstenos), har behandling med läkemedel som påverkar detta system förknippats med akut hypotoni, hyperazotemi, oliguri eller i sällsynta fall akut njursvikt (se avsnitt 4.8).
In patients whose vascular tone and renal function depend predominantly on the activity of the renin-angiotensin-aldosterone system (e.g. patients with severe congestive heart failure or underlying renal disease, including renal artery stenosis), treatment with medicinal products that affect this system has been associated with acute hypotension, hyperazotaemia, oliguria, or rarely acute renal failure (see section 4.8).
Hos patienter vars kärltonus och njurfunktion huvudsakligen styrs av aktiviteten i renin-angiotensin- aldosteron-systemet (t.ex. patienter med svår hjärtsvikt eller bakomliggande njursjukdom, inklusive njurartärstenos), har behandling med läkemedel som påverkar detta system förknippats med akut hypotension, ureastegring, oliguri och i sällsynta fall akut njurinsufficiens (se avsnitt 4.8).
In patients whose virus is not resistant to integrase inhibitors, the usual dose is one tablet a day; however, when given with certain medicines that decrease the effectiveness of Tivicay the dose is increased to one tablet twice a day.
Hos patienter vars virus inte är resistenta mot integrashämmare är den vanliga dosen en tablett om dagen, men när Tivicay ges tillsammans med vissa läkemedel som minskar dess effekt så ska dosen ökas till en tablett två gånger om dagen.
In patients with a baseline 6MWD < 350 meters, the mean change in observed 6MWD from baseline to Week 48 was 68 meters better in the ataluren 10-, 10-, 20-mg/kg arm than in the placebo arm (p=0.0053).
Hos patienter med en 6MWD som var < 350 meter vid baslinjen var den genomsnittliga förändringen 68 meter bättre i ataluren 10-, 10-, 20- mg/kg-armen än i placeboarmen (p = 0,0053) i observerad 6MWD från baslinjen till vecka 48.
In patients with a baseline haemoglobin of > 13 g/dl, the possibility that Retacrit treatment may be associated with an increased risk of postoperative thrombotic/vascular events cannot be excluded.
Hos patienter med ett utgångsvärde av hemoglobin på >13 g/dl kan möjligheten att Retacrit- behandingen kan vara förknippad med en ökad risk för postoperativa trombotiska/vaskulära händelser inte uteslutas.
In patients with a body surface area of less than 1.33 m2 appropriate dose adjustments cannot be achieved with the capsule formulation.
Hos patienter med en kroppsyta på mindre än 1,33 m2 kan passande dosjustering inte nås med kapsel beredningen.
In patients with a body weight exceeding 110 kg the dosage should not be increased beyond the 110 kg body weight dose (see also tables 2 and 3, below).
För patienter som har en kroppsvikt över 110 kg skall dosen inte ökas ytterligare (se även tabell 2 och 3, nedan).
In patients with a certain subtype of non-small cell lung cancer with activating mutations in the EGFR gene, a study in 152 patients compared Avastin plus erlotinib with erlotinib alone.
Hos patienter med en viss undertyp av icke-småcellig lungcancer med aktiverande mutationer i EGFR- genen jämfördes Avastin plus erlotinib med enbart erlotinib i en studie på 152 patienter.
In patients with a confirmed (i.e. at least two consecutive tests, 3 to 4 weeks apart) FEV1 decline of
Hos patienter med en bekräftad (dvs. vid upprepade tester med 3-4 veckors mellanrum) sänkning i
In patients with a confirmed R117H-7T genetic variant, the treatment difference between ivacaftor and placebo was 0.2% (95% CI -8.1, 8.5).
Hos patienter med en bekräftad genetisk R117H-7T-variant var behandlingsskillnaden mellan ivacaftor och placebo 0,2 % (95 % KI −8,1; 8,5).
In patients with a creatinine clearance between 30 and 50 ml/min, treatment should be started with
Hos patienter med kreatininclearance mellan 30 och 50 ml/min bör behandlingen initieras med
In patients with a creatinine clearance of <80 mL/min, who are also receiving potent CYP3A4 inhibitors, the dose interval of maraviroc should be adjusted to 150 mg once daily (see sections 4.4 and 4.5).
Hos patienter med kreatininclearance <80 ml/min, som också får potenta CYP3A4-hämmare bör dosintervallet av maravirok justeras till 150 mg en gång dagligen (se avsnitt 4.4 och 4.5).
In patients with a high relapse rate before initiation of treatment, the risk of a severe relapse following discontinuation of Betaferon in the event of pregnancy should be weighed against a possible increased risk of spontaneous abortion.
I händelse av graviditet hos patienter med en hög återfallsfrekvens innan påbörjade av behandling skall risken för ett svårare återfall till följd av att Betaferon-behandlingen avbryts noga avvägas mot en möjlig förhöjd risk för spontan abort.
In patients with a high relapse rate before initiation of treatment, the risk of a severe relapse following discontinuation of Extavia in the event of pregnancy should be weighed against a possible increased risk of spontaneous abortion.
I händelse av graviditet hos patienter med en hög återfallsfrekvens innan påbörjad behandling skall risken för ett svårare återfall till följd av att Extavia-behandlingen avbryts noga avvägas mot en möjlig förhöjd risk för spontan abort.
In patients with a high relapse rate before treatment has started, the risk of a severe relapse following discontinuation of Rebif in the event of pregnancy should be weighed against a possible increased risk of spontaneous abortion.
Hos patienter med en hög skovfrekvens före terapistart ska risken för svåra skov, som följd av behandlingsuppehåll vid graviditet, vägas mot den eventuellt förhöjda risken för spontan abort.
In patients with a high relapse rate before treatment started, the risk of a severe relapse following discontinuation of AVONEX in the event of pregnancy should be weighed against a possible increased risk of spontaneous abortion.
För patienter med en hög skovfrekvens innan behandlingen startade bör risken för ett allvarligt skov efter avbrytande av AVONEX-behandlingen vid graviditet vägas mot en möjlig ökad risk för spontanabort.
In patients with a high relapse rate before treatment started, the risk of a severe relapse following discontinuation of Plegridy in the event of pregnancy should be weighed against a possible increased risk of spontaneous abortion.
För patienter med en hög skovfrekvens innan behandling startas, bör risken för ett allvarligt skov efter utsättning av Plegridy i händelse av graviditet vägas mot en eventuellt ökad risk för spontan abort.
In patients with a higher risk for bleeding your doctor may decide to stop treatment earlier.
För patienter med högre risk för blödning kan läkaren besluta att behandlingen ska avbrytas tidigare.
In patients with a higher risk of venous thromboembolism (e.g. before orthopaedic surgery), the recommended dose is 40 mg of enoxaparin sodium subcutaneously once daily, with the initial dose administered approximately 12 hours before surgery.
Hos patienter med högre risk för venös tromboembolism (t.ex. före ortopedisk kirurgi) är rekommenderad dos 40 mg enoxaparinnatrium subkutant en gång dagligen, med den initiala dosen administrerad cirka 12 timmar före kirurgi.
In patients with a history of asthma or allergic disorders since they are at increased risk of hypersensitivity reactions
Hos patienter med astma eller allergiska reaktioner i anamnesen eftersom det finns risk för överkänslighetsreaktioner
In patients with a history of asthma or allergic disorders since they are at increased risk of hypersensitivity reactions.
Hos patienter med astma eller allergiska reaktioner i anamnesen eftersom det finns risk för överkänslighetsreaktioner
In patients with a history of interstitial pneumonitis or pulmonary fibrosis, the benefits of therapy with panitumumab versus the risk of pulmonary complications must be carefully considered.
Hos patienter med anamnes på interstitiell pneumonit eller lungfibros, bör nyttan med panitumumabbehandling noga vägas mot risken för lungkomplikationer.
In patients with a history of mild liver disease or abnormal alanine aminotransferase (ALT), aspartate aminotransferase (AST) and/or bilirubin at baseline, bimatoprost 0.3 mg/mL eye drops (multi-dose formulation), solution had no adverse effect on liver function over 24 months.
Bimatoprost 0,3 mg/ml ögondroppar (flerdosberedning), lösning hade ingen oönskad effekt på leverfunktionen efter 24 månader hos patienter med tidigare lätt nedsatt leverfunktion eller onormala alaninaminotransferas- (ALAT), aspartataminotransferas- (ASAT) och/eller bilirubinvärden vid baslinjen.
In patients with a history of mild liver disease or abnormal alanine aminotransferase (ALT), aspartate aminotransferase (AST) and/or bilirubin at baseline, bimatoprost 0.3 mg/ml eye drops, solution had no adverse effect on liver function over 24 months.
Bimatoprost 0,3 mg/ml ögondroppar, lösning, hade ingen oönskad effekt på leverfunktionen efter 24 månader hos patienter med tidigare lätt nedsatt leverfunktion eller onormala alaninaminotransferas- (ALAT), aspartataminotransferas- (ASAT) och/eller bilirubinvärden vid baslinjen.
In patients with a history of mild liver disease or abnormal alanine aminotransferase (ALT), aspartate aminotransferase (AST) and/or bilirubin at baseline, bimatoprost 0.3 mg/ml eye drops, solution had no adverse effect on liver function over 24 months.
En 0,3 mg/ml lösning ögondroppar med bimatoprost hade ingen oönskad effekt på leverfunktionen efter 24 månader hos patienter med tidigare lätt nedsatt leverfunktion eller onormala alaninaminotransferas- (ALAT), aspartataminotransferas- (ASAT) och/eller bilirubinvärden vid baslinjen.
In patients with a history of myocardial infarction who have residual atrial nodal or ventricular arrhythmias; cardiac function should be monitored with particular care during the period of initial dose adjustments.
Hos patienter med tidigare hjärtinfarkt som har kvarstående nodal förmaksarytmi eller ventrikelarytmi, bör hjärtfunktionen monitoreras framför allt under initial dosjustering.
In patients with a history of or risk factors for QT prolongation and in patients receiving concomitant medicinal products that might prolong the QT interval (see section 4.5) physicians should assess the benefit risk ratio including the potential for Torsade de pointes prior to initiating Xtandi.
För patienter med QT-förlängning i anamnesen eller med riskfaktorer för QT-förlängning samt för patienter som samtidigt behandlas med andra läkemedel som kan förlänga QT-intervallet (se avsnitt 4.5), bör förskrivare bedöma nytta/risk-balansen inklusive risken för torsade de pointes, innan behandling med Xtandi påbörjas.
In patients with a history or presence of clinically relevant central nervous system (CNS) pathology (see section 4.4), hospitalisation is recommended at a minimum for the first 14 days of the first cycle.
Hos patienter som har haft eller har en kliniskt relevant sjukdom i centrala nervsystemet (CNS) (se avsnitt 4.4) rekommenderas sjukhusvistelse under minst de första 14 dagarna i den första cykeln.
In patients with a manic or mixed episode of bipolar disorder, olanzapine demonstrated superior efficacy to placebo and valproate semisodium (divalproex) in reduction of manic symptoms over 3 weeks.
Olanzapin uppvisade bättre effekt än placebo och seminatriumvalproat i att reducera de maniskasymtomen under 3 veckor hos patienter med maniska eller blandade episoder av bipolär sjukdom.
In patients with a poor haemoglobin response to Aranesp, alternative explanations for the poor response should be considered (see section 4.4 and 5.1).
Hos patienter med dålig hemoglobinrespons på Aranesp, bör alternativa förklaringar för dålig respons övervägas (se avsnitt 4.4 och 5.1).
In patients with a poor haemoglobin response to epoetins, alternative explanations for the poor response should be considered (see sections 4.2 and 5.1).
Alternativa förklaringar till det dåliga svaret ska övervägas hos patienter med dåligt hemoglobinsvar på epoetiner (se avsnitt 4.2 och 5.1).
In patients with a poor haemoglobin response to epoetins, alternative explanations for the poor response should be considered (see sections 4.2 and 5.1).
Hos patienter med dålig hemoglobinrespons på epoetiner, bör alternativa förklaringar för dålig respons övervägas (se avsnitt 4.2 och 5.1).
In patients with a poor haemoglobin response to epoetins, alternative explanations for the poor response should be considered (see sections 4.2 and 5.1).
Hos patienter med ett dåligt hemoglobinsvar på epoetiner bör alternativa förklaringar till det dåliga svaret övervägas (se avsnitt 4.2 och 5.1).
In patients with a poor haemoglobin response to Retacrit, alternative explanations for the poor response should be considered (see sections 4.4 and 5.1).
Hos patienter med ett dålig hemoglobinsvar av Retacrit, bör alternativa förklaringar till det dåliga svaret övervägas (se avsnitt 4.4 och 5.1).
In patients with a poor haemoglobin response to Silapo, alternative explanations for the poor response should be considered (see sections 4.4 and 5.1).
Hos patienter med ett dålig hemoglobinsvar av Silapo, bör alternativa förklaringar till det dåliga svaret övervägas (se avsnitt 4.4 och 5.1).
In patients with a recent low- trauma hip fracture, a loading dose of 50 000 to 125 000 IU of vitamin D given orally or via the intramuscular route is recommended prior to the first zoledronic acid infusion.
Hos patienter som nyligen har fått en höftfraktur efter lågenergitrauma, rekommenderas att en laddningsdos mellan 50 000 till 125 000 IE av vitamin D ges oralt eller via intramuskulär administrering före den första zoledronsyrainfusionen.
In patients with a recent low-trauma hip fracture, a loading dose of 50 000 to 125 000 IU of vitamin D given orally or via the intramuscular route is recommended prior to the first zoledronic acid infusion.
Hos patienter som nyligen fått en höftfraktur efter lågenergitrauma, rekommenderas att en laddningsdos mellan 50 000 till 125 000 IE av vitamin D ges oralt eller via intramuskulär administrering före den första zoledronsyra-infusionen.
In patients with accelerated phase CML treated with the 140 mg once daily regimen, the median duration of MaHR and the median overall survival was not reached and the median PFS was
Hos patienter med KML i accelererad fas, som fick 140 mg en gång dagligen, uppnåddes inte mediandurationen för MaHR och total överlevnad.
In patients with achlorhydria, such as certain AIDS patients and patients on acid secretion suppressors (e.g.
När det gäller patienter med aklorhydri, t.ex. vissa AIDS-patienter och patienter som står på syrasekretionshämmare (t.ex.
in patients with acquired haemophilia in patients with congenital FVII deficiency in patients with Glanzmann’s thrombasthenia with antibodies to GP IIb - IIIa and/or HLA, and with past or present refractoriness to platelet transfusions.
hos patienter med förvärvad hemofili hos patienter med medfödd isolerad FVII-brist hos patienter med Glanzmanns trombasteni med antikroppar mot GP IIb/IIIa och/eller HLA och med tidigare eller aktuell refraktäritet för trombocyttransfusioner.
In patients with acromegaly, Signifor is given as a long-acting injection into the buttock muscle every four weeks.
Hos patienter med akromegali ges Signifor som en långverkande injektion i muskeln i skinkan var fjärde vecka.
In patients with acromegaly, the most common side effects (seen in more than 1 patient in 10) are hyperglycaemia, diabetes, diarrhoea and cholelithiasis.
Hos patienter med akromegali är de vanligaste biverkningarna (uppträder hos fler än 1 av 10 patienter) hyperglykemi, diabetes, diarré och kolelitiasis.
In patients with ACS, it is recommended that renal function is also checked one month after initiating the treatment with ticagrelor, paying special attention to patients ≥75 years, patients with moderate/severe renal impairment and those receiving concomitant treatment with an angiotensin receptor blocker (ARB).
För patienter med akut koronart syndrom rekommenderas att njurfunktionen även kontrolleras en månad efter insättningen av behandlingen med tikagrelor, varvid speciell uppmärksamhet skall ges till patienter ≥ 75 år, patienter med måttlig/svår nedsatt njurfunktion och de som får samtidig behandling med en angiotensinreceptorblockerare (ARB).
In patients with acute coronary syndrome (ACS) who are managed with PCI, premature discontinuation of any antiplatelet agent, including Efient, could result in an increased risk of thrombosis, myocardial infarction or death due to the patient’s underlying disease.
För tidigt avslutad behandling med trombocytaggregationshämmande medel, inklusive Efient, kan hos patienter med akuta koronara syndrom (ACS) som behandlas med PCI, resultera i en ökad risk för trombos, myokardinfarkt eller död beroende på patientens bakomliggande sjukdom.
In patients with Acute Coronary Syndromes (ACS), premature discontinuation with any antiplatelet therapy, including Possia, could result in an increased risk of cardiovascular death, or myocardial infarction due to the patient’s underlying disease.
Hos patienter med akut kranskärlssjukdom (synonymt med akut koronart syndrom [AKS]) skulle för tidig utsättning av trombocythämmande behandling, inklusive Possia, kunna leda till en förhöjd risk för kardiovaskulär död eller hjärtinfarkt till följd av patientens bakomliggande sjukdom.
In patients with adult-onset growth hormone deficiency swelling, muscle pain, joint pain and disorders have been reported early in therapy with somatropin but these effects tended to be transient (short- lived).
Hos patienter med tillväxthormonbrist som debuterat i vuxen ålder har svullnad, muskelsmärta, ledsmärta och ledbesvär rapporterats i början av behandlingen med somatropin men dessa biverkningar tenderade att vara av övergående art.
In patients with advanced liver disease or cirrhosis, treatment discontinuation is not recommended since post-treatment exacerbation of hepatitis may lead to hepatic decompensation.
Hos patienter med framskriden leversjukdom eller cirros rekommenderas inte utsättande av behandling eftersom exacerbationer av hepatit efter behandling kan leda till leverdekompensation.
In patients with advanced myeloma the severity of thrombocytopenia was related to pre-treatment platelet count: for baseline platelet counts
Hos patienter med långt framskridet myelom var trombocytopenins svårighetsgrad relaterad till trombocyttalet före behandlingen.
In patients with advanced myeloma the severity of thrombocytopenia was related to pre-treatment platelet count: for baseline platelet counts < 75,000/l, 90% of 21 patients had a count
Hos patienter med långt framskridet myelom var trombocytopenins svårighetsgrad relaterad till trombocyttalet före behandlingen.
In patients with advanced phase CML or Ph+ ALL, complete blood counts should be performed weekly for the first 2 months, and then monthly thereafter, or as clinically indicated.
För patienter med KML i avancerad fas eller med Ph+ All ska fullständig blodbild tas en gång i veckan under de första 2 månaderna, därefter en gång i månaden eller på kliniska indikationer.
In patients with AIDS, exacerbation of cyclophosphamide-induced haemorrhagic cystitis and enhancement of the hepatotoxicity of 6-mercaptopurine have been reported with standard doxorubicin hydrochloride.
Hos patienter med AIDS har försämring av cyklofosfamidorsakad blödning vid cystit och ökning i hepatotoxiciteten hos 6- merkaptopurin rapporterats med standardpreparat med doxorubicinhydroklorid.
In patients with ALK- positive NSCLC, an abnormal form of ALK is produced that stimulates the cancer cells to divide and grow in an uncontrolled fashion.
Hos patienter med ALK-positiv icke-småcellig lungcancer produceras en onormal form av ALK som stimulerar cancercellerna att dela och växa till sig på ett okontrollerat sätt.
In patients with allergic asthma aged 12 years and over, the most common side effects with Xolair (seen in between 1 and 10 patients in 100) are headache and injection site reactions, including swelling, redness, pain and itching.
Hos patienter med allergisk astma som är 12 år eller äldre är de vanligaste biverkningarna som orsakas av Xolair (uppträder hos 1–10 patienter av 100) huvudvärk samt reaktioner på injektionsstället, inklusive svullnad, rodnad, smärta och klåda.
In patients with Alzheimer’s dementia or dementia due to Parkinson’s disease, certain nerve cells die in the brain, resulting in low levels of the neurotransmitter acetylcholine (a chemical that allows nerve cells to communicate with each other).
Hos patienter med Alzheimers demens eller demens på grund av Parkinsons sjukdom dör vissa nervceller i hjärnan, vilket resulterar i låga nivåer av neurotransmittorn (signalsubstansen) acetylkolin (en kemikalie i nervsystemet som gör det möjligt för nervceller att kommunicera med varandra).