natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In clinical trials in mild to severe dementia, involving 1,784 patients treated with memantine and 1,595 patients treated with placebo, the overall incidence rate of adverse reactions with memantine did not differ from those with placebo; the adverse reactions were usually mild to moderate in severity.
I kliniska studier av mild till svår demens, omfattande 1,784 patienter behandlade med Nemdatine och 1,595 patienter behandlade med placebo, skilde sig inte den totala incidensen av biverkningar mellan Nemdatine och placebo; biverkningarna var vanligtvis av mild till måttlig svårighetsgrad.
In clinical trials in mild to severe dementia, involving 1,784 patients treated with memantine and 1,595 patients treated with placebo,the overall incidence rate of adverse reactions with memantine did not differ from those with placebo; the adverse reactions were usually mild to moderate in severity.
I kliniska studier av mild till svår demens, omfattande 1 784 patienter behandlade med memantin och 1595 patienter behandlade med placebo, skilde sig inte den totala incidensen av biverkningar mellan memantin och placebo; biverkningarna var vanligtvis av mild till måttlig svårighetsgrad.
In clinical trials in mild to severe dementia, involving 1,784 patients treated with memantine and 1,595 patients treated with placebo,the overall incidence rate of adverse reactions with memantine did not differ from those with placebo; the adverse reactions were usually mild to moderate in severity.
I kliniska studier av mild till svår demens, omfattande 1784 patienter behandlade med memantin och 1595 patienter behandlade med placebo, skilde sig inte den totala incidensen av biverkningar mellan memantin och placebo; biverkningarna var vanligtvis av mild till måttlig svårighetsgrad.
In clinical trials in mild to severe dementia, involving 1,784 patients treated with memantine and 1,595patients treated with placebo, the overall incidence rate of adverse reactions with memantine did not differ from those with placebo; the adverse reactions were usually mild to moderate in severity.
I kliniska studier av mild till svår demens, omfattande 1 784 patienter behandlade med memantin och 1595 patienter behandlade med placebo, skilde sig inte den totala incidensen av biverkningar mellan memantin och placebo; biverkningarna var vanligtvis av mild till måttlig svårighetsgrad.
In clinical trials in mild to severe dementia, involving 1,784 patients treated with memantine and 1,595patients treated with placebo, the overall incidence rate of adverse reactions with memantine did not differ from those with placebo; the adverse reactions were usually mild to moderate in severity.
I kliniska studier av mild till svår demens, omfattande 1784 patienter behandlade med memantin och 1595 patienter behandlade med placebo, skilde sig inte den totala incidensen av biverkningar mellan memantin och placebo; biverkningarna var vanligtvis av mild till måttlig svårighetsgrad.
In clinical trials in mild to severe dementia, involving 1,784 patients treated with Memantine Merz and 1,595 patients treated with placebo, the overall incidence rate of adverse reactions with Memantine Merz did not differ from those with placebo; the adverse reactions were usually mild to moderate in severity.
I kliniska studier av mild till svår demens, omfattande 1 784 patienter behandlade med Memantine Merz och 1 595 patienter behandlade med placebo, skilde sig inte den totala incidensen av biverkningar mellan Memantine Merz och placebo; biverkningarna var vanligtvis av mild till måttlig svårighetsgrad.
In clinical trials in mild to severe dementia, involving 1,784 patients treated with Memantine Merz and 1,595 patients treated with placebo, the overall incidence rate of adverse reactions with Memantine Merz did not differ from those with placebo; the adverse reactions were usually mild to moderate in severity.
I kliniska studier av mild till svår demens, omfattande 1784 patienter behandlade med Memantine Merz och 1595 patienter behandlade med placebo, skilde sig inte den totala incidensen av biverkningar mellan Memantine Merz och placebo; biverkningarna var vanligtvis av mild till måttlig svårighetsgrad.
In clinical trials in osteoporosis, the change in creatinine clearance (measured annually prior to dosing) and the incidence of renal failure and impairment was comparable for both the Aclasta and placebo treatment groups over three years.
I en klinisk studie avseende osteoporos, var ändringen i kreatininclearance (årligen kontrollerad innan dostillfället) och incidensen av njursvikt och nedsatt njurfunktion jämförbar för både de Aclasta och placebobehandlade grupperna under tre år.
In clinical trials in osteoporosis, the change in creatinine clearance (measured annually prior to dosing) and the incidence of renal failure and impairment was comparable for both the zoledronic acid and placebo treatment groups over three years.
I en klinisk studie avseende osteoporos, var ändringen i kreatininclearance (årligen kontrollerad innan dostillfället) och incidensen av njursvikt och nedsatt njurfunktion jämförbar för både de zoledronsyra och placebobehandlade grupperna under tre år.
In clinical trials in osteoporosis, the change in creatinine clearance (measured annually prior to dosing) and the incidence of renal failure and impairment was comparable for both the zoledronic acid and placebo treatment groups over three years.
I en klinisk studie avseende osteoporos, var ändringen i kreatininclearance (årligen kontrollerad innan dostillfället) och incidensen av njursvikt och nedsatt njurfunktion jämförbar för både de zoledronsyra- och placebobehandlade grupperna under tre år.
In clinical trials in patients with drug-induced (dopamine agonist) psychosis associated with Parkinson’s disease, worsening of Parkinsonian symptomatology and hallucinations were reported very commonly and more frequently than with placebo.
I kliniska studier på patienter med läkemedelsinducerad (dopaminagonist) psykos i samband med Parkinsons sjukdom har försämring av symtomen vid Parkinsons sjukdom och hallucinationer rapporterats som mycket vanliga och mer frekventa än med placebo.
In clinical trials in RA, up to 3% of adult patients tested seropositive at least once during the study for antibodies capable of neutralising the biologic effects of anakinra.
I kliniska prövningar av reumatoid artrit var upp till 3 % av de vuxna patienterna vid minst ett test under studien seropositiva för antikroppar som kan neutralisera anakinras biologiska effekter.
In clinical trials in type 1 diabetes, patients using a regimen of EXUBERA in combination with long- or intermediate-acting insulin had similar reductions in HbA1c compared with patients taking subcutaneous insulin alone.
I kliniska studier vid diabetes mellitus typ 1 observerades motsvarande minskning av HbA1c hos patienter som fick EXUBERA i kombination med långverkande eller medellångverkande insulin som hos patienter som fick enbart subkutant insulin.
In clinical trials investigating other indications the following undesirable effects have been observed: Common: alanine aminotransferase increased (see section 4.4), aspartate aminotransferase increased (see section 4.4), hypernatraemia, hypoglycaemia, hyperuricaemia, syncope, dizziness, headache, malaise, diarrhoea, blood urine present.
I kliniska prövningar där man undersökte andra indikationer har följande biverkningar observerats: Vanliga: ökning av alaninaminotransferas (se avsnitt 4,4), ökning av aspartataminotransferas (se avsnitt 4.4), hypernatremi, hypoglykemi, hyperurikemi, synkope, yrsel, huvudvärk, sjukdomskänsla, diarré, förekomst av blod i urinen.
In clinical trials investigating other indications the following undesirable effects have been observed: Common: alanine aminotransferase increased (see section 4.4), aspartate aminotransferase increased (see section 4.4), hypernatraemia, hypoglycaemia, hyperuricaemia, syncope, dizziness, headache, malaise, diarrhoea, blood urine present.
I kliniska prövningar där man undersökte andra indikationer har följande biverkningar observerats: Vanliga: ökning av alaninaminotransferas (se avsnitt 4.4), ökning av aspartataminotransferas (se avsnitt 4.4), hypernatremi, hypoglykemi, hyperurikemi, synkope, yrsel, huvudvärk, sjukdomskänsla, diarré, förekomst av blod i urinen.
In clinical trials involving over 350 patients, no induction of human anti-mouse antibody (HAMA) to antibody fragments has been observed nor has there been any elevation of HAMA levels in patients with pre-existing HAMA.
I kliniska prövningar involverande över 350 patienter observerades ingen induktion av human antimus-antikropp (HAMA) mot antikroppsfragment, ej heller har någon stegring av HAMA-nivåer hos patienter med redan existerande HAMA setts.
In clinical trials involving patients with relapsed small cell lung cancer, the dose limiting toxicity of oral topotecan monotherapy was found to be haematological.
I kliniska prövningar omfattande patienter med recidiverande småcellig lungcancer fann man att den dosbegränsande toxiciteten för topotecan i monoterapi var hematologisk.
In clinical trials involving SIMBRINZA dosed twice-daily the most common adverse reactions were ocular hyperaemia and ocular allergic type reactions occurring in approximately 6-7% of patients, and dysgeusia (bitter or unusual taste in the mouth following instillation) occurring in approximately 3% of patients.
I kliniska prövningar med SIMBRINZA doserat två gånger dagligen var de vanligaste biverkningarna okulär hyperemi och okulära reaktioner av allergisk typ vilka uppkom hos cirka 6–7 % av patienterna, och dysgeusi (bitter eller ovanlig smak i munnen efter instillation) vilket uppkom hos cirka 3 % av patienterna.
In clinical trials non-cutaneous malignancies were reported in 1% (6/586) of patients with dabrafenib monotherapy, and 1% (3/209) of patients in study MEK115306 and <1% (3/350) of patients in study MEK116513 with dabrafenib in combination with trametinib.
I kliniska prövningar rapporterades icke-kutana maligniteter hos 1 % (6/586) av patienterna med dabrafenib som monoterapi och 1 % (3/209) av patienterna i studie MEK115306 och <1 % (3/350) av patienterna i studien MEK116513 med dabrafenib i kombination med trametinib.
In clinical trials of 118 children and adolescents (3 to 16 years of age), 6 % discontinued therapy due to adverse reactions.
I kliniska studier på 118 barn och ungdomar (3 till 16 år) avbröt 6 % behandlingen på grund av biverkningar.
In clinical trials of 118 children and adolescents 3 to 16 years of age treated with combination therapy of interferon alfa-2b and ribavirin 6 % discontinued therapy due to adverse events.
I kliniska studier på 118 barn och ungdomar (3 till 16 år) ) behandlade i kombinationsterapi med interferon alfa-2b och ribavirin, avbröt 6 % behandlingen på grund av biverkningar.
In clinical trials of 118 children or adolescents 3 to 16 years of age, treated with combination therapy of interferon alfa-2b and ribavirin, 6 % discontinued therapy due to adverse events.
I kliniska studier på 118 barn och ungdomar (3 till 16 år) behandlade med kombinationsterapi av interferon alfa-2b och ribavirin, avbröt 6 % behandlingen på grund av biverkningar.
In clinical trials of 48 weeks treatment and 24 weeks follow-up, the safety profile for Pegasys in chronic hepatitis B was similar to that seen in chronic hepatitis C. With the exception of pyrexia the frequency of the majority of the reported adverse reactions was notably less in CHB patients treated with Pegasys monotherapy compared with HCV patients treated with Pegasys monotherapy (see Table
I kliniska prövningar med 48 veckors behandling och 24 veckors uppföljning liknade säkerhetsprofilen för Pegasys vid hepatit B den som sågs vid kronisk hepatit C. Med undantag av feber var frekvensen av majoriteten av rapporterade biverkningar påtagligt lägre vid kronisk hepatit B behandling med Pegasys som monoterapi jämfört med HCV-patienter behandlade med Pegasys i monoterapi (se tabell 9).
In clinical trials of 48 weeks treatment and 24 weeks follow-up, the safety profile for Pegasys in chronic hepatitis B was similar to that seen in chronic hepatitis C. With the exception of pyrexia the frequency of the majority of the reported adverse reactions was notably less in CHB patients treated with Pegasys monotherapy compared with HCV patients treated with Pegasys monotherapy (see Table 9).
I kliniska prövningar med 48 veckors behandling och 24 veckors uppföljning liknade säkerhetsprofilen för Pegasys vid hepatit B den som sågs vid kronisk hepatit C. Med undantag av feber var frekvensen av majoriteten av rapporterade biverkningar påtagligt lägre vid kronisk hepatit B behandling med Pegasys som monoterapi jämfört med HCV-patienter behandlade med Pegasys i monoterapi (se tabell 9).
In clinical trials of adolescent patients with bipolar mania, aripiprazole has been shown to be associated with weight gain after 4 weeks of treatment.
I kliniska studier på ungdomar med bipolär mani har aripiprazol förknippats med viktökning efter veckors behandling.
In clinical trials of antiretroviral treatment naive patients treated with unboosted atazanavir, the I50L substitution, sometimes in combination with an A71V change, is the signature resistance substitution for atazanavir.
I kliniska prövningar med antiretroviralt behandlingsnaiva patienter som behandlades med icke- boostrat atazanavir är I50L-substitution, ibland i kombination med förändring av A71V, den kännetecknande resistenssubstitutionen för atazanavir.
In clinical trials of HBV infected patients, the most frequently occurring adverse reaction to tenofovir disoproxil fumarate was nausea (5.4%).
I kliniska studier av HBV-infekterade patienter var illamående den vanligaste biverkningen av tenofovirdisoproxilfumarat (5,4 %).
In clinical trials of imiquimod cream 3 times weekly for 4 or 8 weeks the most frequently occurring application site reactions were itching at the target site (14%) and burning at the target site (5%).
I kliniska prövningar där imiquimod kräm administrerats 3 gånger per vecka under 4 eller 8 veckor utgjordes de mest frekvent rapporterade symtomen vid administreringsstället av klåda (14 %) och brännande känsla på behandlingsområdet (5 %).
In clinical trials of metastatic carcinoma of the colon or rectum, there was no increased risk of post- operative bleeding or wound healing complications observed in patients who underwent major surgery 28-60 days prior to starting Avastin.
I kliniska studier på metastaserad kolorektalcancer observerades ingen ökad risk för post-operativ blödning eller sårläkningskomplikationer hos patienter som genomgick större kirurgiska ingrepp 28 till 60 dagar innan behandlingsstart med Avastin.
In clinical trials of newly diagnosed multiple myeloma in transplant non eligible patients, lenalidomide combined therapy was less tolerated in patients older than 75 years of age compared to the younger population.
I kliniska studier på nydiagnostiserat multipelt myelom hos patienter ej lämpade för transplantation tolererades kombinationsbehandling med lenalidomid sämre hos patienter över 75 år, jämfört med den yngre populationen.
In clinical trials of newly diagnosed multiple myeloma patients eligible for transplant, an increased incidence rate of hematologic SPM has been observed in patients receiving lenalidomide immediately following high- dose melphalan and Autologous Stem Cell Transplant (ASCT) compared with patients who received placebo (1.27 to 1.56 versus 0.46 to 0.53 per 100 person-years, respectively).
I kliniska prövningar på patienter med nydiagnostiserat multipelt myelom som var lämpade för transplantation observerades en förhöjd incidens av hematologiska SPM hos patienter som fick lenalidomid omedelbart efter högdos melfalan och autolog stamcellstransplantation (ASCT) jämfört med patienter som fick placebo (1,27 till 1,56 respektive 0,46 till 0,53 per 100 personår).
In clinical trials of newly diagnosed multiple myeloma patients not eligible for transplant, a 4.9-fold increase in incidence rate of hematologic SPM (cases of AML, MDS) has been observed in patients receiving lenalidomide in combination with melphalan and prednisone until progression (1.75 per 100 person-years) compared with melphalan in combination with prednisone (0.36 per 100 person-years).
I kliniska prövningar på patienter med nydiagnostiserat multipelt myelom som inte var lämpade för transplantation observerades en 4,9-faldig ökning av incidensen av hematologiska SPM (fall av AML [akut myekonisk leukemi], MDS [myelodysplastiskt syndrom]) hos patienter som fick lenalidomid i kombination med melfalan och prednison till progression (1,75 per 100 personår) jämfört med melfalan i kombination med prednison (0,36 per 100 personår).
In clinical trials of newly diagnosed multiple myeloma patients not eligible for transplant, a 4.9-fold increase in incidence rate of hematologic SPM (cases of AML, MDS) has been observed in patients receiving lenalidomide in combination with melphalan and prednisone until progression (1.75 per 100 person-years) compared with melphalan in combination with prednisone (0.36 per 100 person-years).
I kliniska prövningar på patienter med nydiagnostiserat multipelt myelom som inte var lämpade för transplantation observerades en 4,9-faldig ökning av incidensen av hematologiska SPM (fall av AML, [akut myekonisk leukemi], MDS [myelodysplastiskt syndrom]) hos patienter som fick lenalidomid i kombination med melfalan och prednison till progression (1,75 per 100 personår) jämfört med melfalan i kombination med prednison (0,36 per 100 personår).
In clinical trials of ovarian cancer, Grade 3-5 wound healing complications were observed in up to 1.2% of patients in the bevacizumab arm versus 0.1% in the control arm (NCI-CTCAE v.3).
I kliniska studier på ovarialcancer observerades sårläkningskomplikationer av grad 3-5 hos upp till 1,2% av patienterna i bevacizumab-gruppen jämfört med 0,1% hos kontrollgruppen (NCI-CTCAE v.3).
In clinical trials of patients with Duchenne muscular dystrophy (nmDMD) caused by a nonsense mutation, the most frequent adverse reactions at the recommended dose were nausea, vomiting, and headache.
I kliniska prövningar av patienter med Duchennes muskeldystrofi (nmDMD), som orsakats av en nonsensmutation, var de vanligaste biverkningarna vid den rekommenderade dosen illamående, kräkningar och huvudvärk.
In clinical trials of patients with multiple myeloma, the incidence of all infections, including pneumonia, were higher in patients treated with Empliciti (see section 4.8).
I kliniska prövningar med patienter med multipelt myelom, var förekomsten av alla infektioner, inklusive lunginflammation, högre hos patienter som behandlats med Empliciti (se avsnitt 4.8).
In clinical trials of sevelamer, both the mean total-cholesterol and LDL-cholesterol declined by 15-39%.
I kliniska prövningar av sevelamer sjönk både genomsnittligt totalt kolesterol och LDL-kolesterol med 15–39 %.
In clinical trials of sevelamer, both the mean total-cholesterol and LDL-cholesterol declined by 15-39%.
I kliniska prövningar av sevelamer sjönk genomsnittligt totalt kolesterol och LDL-kolesterol med 15–39 %.
In clinical trials of TESAVEL as monotherapy and as part of combination therapy with medicinal products not known to cause hypoglycaemia (i.e. metformin and/or a PPAR agonist), rates of hypoglycaemia reported with sitagliptin were similar to rates in patients taking placebo.
I kliniska studier med TESAVEL givet som monoterapi och som del av kombinationsbehandling med läkemedel som man vet inte orsakar hypoglykemi (dvs metformin och/eller en PPARγ-agonist), var andelen patienter med rapporterad hypoglykemi med sitagliptin i nivå med andelen hos patienter som fick placebo.
In clinical trials of up to 2 years duration in postmenopausal women with CE/bazedoxifene, cases of VTE have been reported (see section 4.8).
I kliniska studier med upp till 2 års varaktighet med CE/bazedoxifen i postmenopausala kvinnor har fall av VTE rapporterats (se avsnitt 4.8).
In clinical trials of up to 2 years duration, CE/bazedoxifene was associated with an increase from baseline in the concentration of serum triglycerides of approximately 16% at month 12 and 20% at month 24.
I kliniska prövningar med upp till 2 års varaktighet förknippades CE/bazedoxifen med en ökning från baseline i koncentrationen av serumtriglycerider med cirka 16 % vid månad 12 och 20 % vid månad 24.
In clinical trials of up to two years duration, pioglitazone reduced total plasma triglycerides and free fatty acids, and increased HDL-cholesterol levels compared to placebo, metformin or gliclazide.
Vid kliniska prövningar som pågick i upp till två år, minskade pioglitazon totala triglycerider och fria fettsyror i plasma, och ökade HDL-kolesterol jämfört med placebo, metformin och gliklazid.
In clinical trials on cancer patients treated with filgrastim, the most frequent undesirable effect was musculoskeletal pain which was mild or moderate in 10% and in 3% of patients respectively.
I kliniska prövningar på cancerpatienter behandlade med filgrastim var den vanligaste biverkningen muskuloskeletal smärta som var mild eller måttlig hos 10% respektive 3%.
In clinical trials on cancer patients, the most frequent undesirable effect was musculoskeletal pain which was mild or moderate in 10%, and severe in 3% of patients.
I kliniska prövningar på cancerpatienter var den vanligaste biverkningen muskuloskeletal smärta som var mild eller måttlig hos 10 % och svår hos 3 %.
In clinical trials patients were administered aciclovir 200 mg twice a day or equivalent.
I kliniska prövningar fick patienterna 200 mg aciklovir två gånger dagligen eller motsvarande.
In clinical trials rufinamide discontinuation was achieved by reducing the dose by approximately 25% every two days.
I kliniska prövningar sattes rufinamid ut genom att dosen minskades med cirka 25 % varannan dag.
In clinical trials rufinamide discontinuation was achieved by reducing the dose by approximately 25% every two days.
I kliniska prövningar sattes ut rufinamid genom att dosen minskades med cirka 25 % varannan dag.
In clinical trials Synflorix elicited an immune response to all ten serotypes included in the vaccine, but the magnitude of the responses varied between serotypes.
I kliniska studier framkallade Synflorix ett immunsvar mot alla tio serotyper som ingår i vaccinet, styrkan av svaret varierade dock mellan olika serotyper.
In clinical trials the efficacy of ceftolozane/tazobactam was lower in patients with moderate renal impairment compared with those with normal or mildly impaired renal function at baseline.
I kliniska studier var effekten av ceftolozan/tazobaktam lägre hos patienter med måttligt nedsatt njurfunktion jämfört med hos patienter med normal eller lätt nedsatt njurfunktion vid ”baseline”.
In clinical trials the following reactions were reported at a ≥ 1 % difference in frequency from placebo: vertigo, nausea, pain in limb, dizziness, depression, dyspnoea.
Följande biverkningar rapporterades i kliniska studier med en frekvensdifferens på ≥ 1% mot placebo; svindel, illamående, smärta i armar och ben, yrsel, depression, dyspné.
In clinical trials the incidence of hypoxaemia was common, especially within the 15 first minutes into dexmedetomidine-ketamine anaesthesia.
I kliniska undersökningar var det vanligt med hypoxemi, framförallt inom de första 15 minuterna av narkosen med dexmedetomidin–ketamin.
In clinical trials the most frequently reported ocular adverse reactions following injection of Macugen are: anterior chamber inflammation, eye pain, increased intraocular pressure, punctate keratitis, vitreous floaters and vitreous opacities.
I kliniska prövningar var de okulära biverkningar som oftast rapporterades efter injektion av Macugen inflammation i främre kammaren, ögonsmärta, ökat intraokulärt tryck, punktuell keratit och glaskroppsgrumlingar.
In clinical trials vardenafil was administered to over 17,000 men with erectile dysfunction (ED) aged 18 - 89 years, many of whom had multiple co-morbid conditions.
I kliniska prövningar har vardenafil givits till över 17 000 män med erektil dysfunktion (ED) i åldrarna 18-89 år, varav många hade flera andra sjukdomstillstånd.