natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In those clinical trials, undesirable effects reported with equal frequency in cancer patients treated with filgrastim/chemotherapy and placebo/chemotherapy included nausea and vomiting, alopecia, diarrhoea, fatigue, anorexia (decreased appetite), mucosal inflammation, headache, cough, rash, chest pain, asthenia, pharyngolaryngeal pain (oropharyngeal pain) and constipation.
De biverkningar som i dessa kliniska studier har rapporterats med samma frekvens hos cancerpatienter som behandlas med filgrastim/kemoterapi och hos dem som fått placebo/kemoterapi omfattade illamående och kräkning, alopeci, diarré, trötthet, anorexi (minskad aptit), slemhinneinflammation, huvudvärk, hosta, utslag, bröstsmärta, asteni, faryngolaryngeal smärta (orofaryngeal smärta) och förstoppning.
In those clinical trials, undesirable effects reported with equal frequency in patients treated with filgrastim/chemotherapy and placebo/chemotherapy included nausea and vomiting, alopecia, diarrhoea, fatigue, anorexia (decreased appetite), mucosal inflammation, headache, cough, rash, chest pain, asthenia, pharyngolaryngeal pain (oropharyngeal pain) and constipation.
De biverkningar som i dessa kliniska studier rapporterades med samma frekvens hos cancerpatienter som behandlades med filgrastim/kemoterapi respektive placebo/kemoterapi omfattade illamående och kräkning, alopeci, diarré, trötthet, anorexi (minskad aptit), slemhinneinflammation, huvudvärk, hosta, hudutslag, bröstsmärta, asteni, faryngeal smärta (orofaryngeal smärta) och förstoppning.
In those clinical trials, undesirable effects reported with equal frequency in patients treated with filgrastim/chemotherapy and placebo/chemotherapy included nausea and vomiting, alopecia, diarrhoea, fatigue, anorexia (decreased appetite), mucosal inflammation, headache, cough, rash, chest pain, asthenia, pharyngolaryngeal pain (oropharyngeal pain) and constipation.
I dessa kliniska studier rapporterades biverkningar med samma frekvens hos patienter behandlade med filgrastim/kemoterapi och placebo/kemoterapi, inkluderande illamående och kräkningar, alopeci, diarré, trötthet, anorexi (nedsatt aptit), inflammation i slemhinnorna, huvudvärk, hosta, utslag, bröstsmärta, asteni, faryngolaryngeal smärta (orofaryngeal smärta) och förstoppning.
In those imiquimod patients who achieved total clearance of their warts, the median time to clearance was 12 weeks.
Hos manliga imiquimodpatienter som uppnådde total läkning av sina vårtor, var mediantiden till läkning 12 veckor.
In those patients already taking an optimised dose of Spedra, alpha-blocker therapy should be initiated at the lowest dose.
För de patienter som redan tar optimerad dos av Spedra, ska behandling med alfablockerare initieras med den lägsta dosen.
In those patients already taking an optimised dose of vardenafil, alpha-blocker therapy should be initiated at the lowest dose.
Hos de patienter som redan tar en optimerad dos vardenafil bör terapi med alfa- receptorblockerare initieras med lägsta dos.
In those patients in which diarrhoea led to discontinuation, it resolved after a few days of discontinuing treatment.
Diarrén upphörde några dagar efter avbruten behandling för de patienter som avbröt behandlingen på grund av diarré.
In those patients that received > 10.6 mg/kg ribavirin (800 mg dose in typical 75 kg patient), regardless of genotype or viral load, response rates were significantly higher than in those patients that received ≤ 10.6 mg/kg ribavirin (Table 6), while response rates in patients that received > 13.2 mg/kg ribavirin were even higher.
För de patienter som fick ribavirin > 10,6 mg/kg (800 mg till en normalpatient som väger 75 kg), oavsett genotyp och virusmängd, visade sig behandlingssvaret vara signifikant högre än hos de patienter som fick ribavirin ≤ 10,6 mg/kg (tabell 6) medan behandlingssvaret hos patienter som fick ribavirin > 13,2 mg/kg var ännu högre.
In those patients where the same line has to be used, this line (including Y-line) must be flushed thoroughly with 0.9 % sodium chloride or 5 % glucose solution prior to and following the Rapilysin injection.
Om samma intravenösa infart (inklusive Y-rörsingång) måste användas för flera läkemedel, skall denna sköljas noggrant med 0,9 % natriumkloridlösning eller 5 % glukoslösning före och efter injektionen av Rapilysin.
In those patients where the same line has to be used, this line (including Y-line) must be flushed thoroughly with a 0.9 % sodium chloride or 5 % glucose solution prior to and following the Rapilysin injection.
Om samma intravenösa infart (inklusive Y-rörsingång) måste användas för flera läkemedel, skall denna sköljas noggrant med 0,9 % natriumkloridlösning eller 5 % glukoslösning före och efter injektionen av Rapilysin.
In those patients who are stable on alpha-blocker therapy, avanafil should be initiated at the lowest dose of 50 mg.
För dessa patienter som är stabila på behandling med alfablockerare ska avanafil initieras vid den lägsta dosen på 50 mg.
In those patients who are stable on alpha-blocker therapy, vardenafil should be initiated at the lowest recommended starting dose of 5 mg.
Hos dessa patienter ska vardenafil initieras med den lägsta rekommenderade startdosen på 5 mg.
In those patients who are stable on alpha-blocker therapy, vardenafil should be initiated at the lowest recommended starting dose of 5mg.
Hos dessa patienter ska vardenafil initieras med den lägsta rekommenderade startdosen på 5 mg.
In those patients who initially received infliximab and then switched to abatacept, the reduction in the mean DAS28 score from baseline were 3.29 at day 729 and 2.48 at day 365.
Hos de patienter som initialt fick infliximab men som sedan fick abatacept var reduktionen av DAS28-medelvärdet från utgångsvärdet 3,29 vid dag 729 och 2,48 vid dag 365.
In those patients who underwent non-primary PCI <6 hours after the last dose of fondaparinux, the median dose of UFH was 5000 IU and the incidence of major bleeding was 4.1% (2/49).
För de patienter som genomgick icke-primär PCI  6 timmar efter senaste dosen av fondaparinux var mediandosen av UFH 5000 IE och incidensen av större blödning 4,1% (2/49).
In three 12-month placebo-controlled trials of Zurampic in combination with a xanthine oxidase inhibitor versus a xanthine oxidase inhibitor alone (placebo), serum creatinine elevations between 1.5- fold and 2-fold over baseline occurred in 3.9% of patients on Zurampic 200 mg, 10.0% of patients on Zurampic 400 mg and 2.3% on placebo; serum creatinine elevations 2-fold or greater over baseline occurred in 1.8% of patients on Zurampic 200 mg, 6.7% of patients on Zurampic 400 mg and 0% on placebo.
I tre 12-månaders placebokontrollerade studier med Zurampic i kombination med en xantinoxidashämmare jämfört med en xantinoxidashämmare enbart (placebo), förekom serumkreatininhöjningar mellan 1,5 och 2 gånger över baseline hos 3,9 % av patienterna på Zurampic 200 mg, 10,0 % av patienterna på Zurampic 400 mg och 2,3 % av dem som fick placebo; serumkreatininhöjningar på minst 2 gånger jämfört med baseline förekom hos 1,8 % av patienterna som fick Zurampic 200 mg, 6,7 % av patienterna som fick Zurampic 400 mg och 0 % av dem som fick placebo.
In three main studies involving 3,292 women who needed to have ovarian stimulation, Elonva treatment was compared with treatment with follitropin beta (an FSH medicine also used to stimulate the ovaries).
I tre huvudstudier på 3 292 kvinnor som behövde stimulering av äggstockarna jämfördes behandling med Elonva med behandling med follitropin beta (ett läkemedel med FSH som också används för att stimulera äggstockarna).
In three of four patients the change in the sweat chloride test was <5 mmol/L and this group did not demonstrate a clinically relevant improvement in FEV1 after 8 weeks of treatment.
Hos tre av fyra patienter var förändringen i svettkloridtestet <5 mmol/l och denna grupp visade inte någon kliniskt relevant förbättring av FEV1 efter 8 veckors behandling.
In three of these studies, RoActemra was compared with placebo, as an add-on to failing treatment with conventional rheumatoid arthritis medicines in a total of over 3,000 patients.
I tre av dessa jämfördes RoActemra med placebo som tilläggsbehandling till misslyckad behandling med konventionella läkemedel mot reumatoid artrit hos sammanlagt över 3 000 patienter.
In three placebo-controlled clinical trials (Finland, India and Bangladesh), in which Rotarix was administered alone (administration of routine paediatric vaccines was staggered), the incidence and severity of the solicited events (collected 8 days post-vaccination), diarrhoea, vomiting, loss of appetite, fever, irritability and cough/runny nose were not significantly different in the group receiving Rotarix when compared to the group receiving placebo.
I tre placebokontrollerade kliniska studier (Finland, Indien och Bangladesh) i vilka enbart Rotarix administrerades (administrering av barnvacciner som ges rutinmässigt gjordes vid andra tillfällen) avvek inte incidensen och svårighetsgraden signifikant av de förväntade händelserna (insamlade 8 dagar efter vaccination), diarré, kräkning, aptitlöshet, feber, irritabilitet och hosta/rinnsnuva, i gruppen som fick Rotarix jämfört med gruppen som fick placebo.
In three placebo-controlled clinical trials (Finland, India and Bangladesh), in which Rotarix was administered alone (administration of routine paediatric vaccines was staggered), the incidence and severity of the solicited events (collected 8 days post-vaccination), diarrhoea, vomiting, loss of appetite, fever, irritability and cough/runny nose were not significantly different in the group receiving Rotarix when compared to the group receiving placebo.
I tre placebokontrollerade kliniska studier (Finland, Indien och Bangladesh), i vilka enbart Rotarix administrerades (administrering av barnvacciner som ges rutinmässigt gjordes vid andra tillfällen) avvek inte incidensen och svårighetsgraden signifikant av de förväntade händelserna (insamlade 8 dagar efter vaccination), diarré, kräkning, aptitlöshet, feber, irritabilitet och hosta/rinnsnuva, i gruppen som fick Rotarix jämfört med gruppen som fick placebo.
In timed function tests (TFTs), tests of time to run/walk 10 meters, time to climb 4 stairs, and time to descend 4 stairs, ataluren-treated patients demonstrated smaller increases in the time it takes to run/walk 10 meters, climb 4 stairs, and descend 4 steps, indicating slowing of nmDMD progression relative to placebo.
I tidtagna funktionstester (TFT), tester av tid att springa/gå 10 meter, tid att gå uppför 4 trappor, och tid att gå nedför 4 trappor, visade ataluren-behandlade patienter mindre ökning av den tid det tar att springa/gå 10 meter, gå uppför 4 trappor och gå nedför 4 steg, vilket indikerar långsammare nmDMD- progression jämfört med placebo.
In total 1623 patients were enrolled into the study, with 535 patients randomized to Rd, 541 patients randomized to Rd18 and 547 patients randomized to MPT.
Totalt rekryterades 1 623 patienter till studien, av vilka 535 patienter randomiserades till Rd, 541 patienter randomiserades till Rd18 och 547 patienter randomiserades till MPT.
In total 21,988 administrations of CEPROTIN have been given.
Totalt har CEPROTIN givits 21 988 gånger.
In total 459 patients were enrolled into the study, with 152 patients randomized to MPR+R, 153 patients randomized to MPR+p and 154 patients randomized to MPp+p.
Totalt 459 patienter rekryterades till studien, av vilka 152 patienter randomiserades till MPR+R, 153 patienter randomiserades till MPR+p och 154 patienter randomiserades till MPp+p.
In total about 67 % of patients exposed to at least one dose of rivaroxaban were reported with treatment emergent adverse events.
Sammanlagt fick ungefär 67 % av de patienter som fått minst en dos rivaroxaban oönskade händelser som uppstod under behandling.
In total about 67% of patients exposed to at least one dose of rivaroxaban were reported with treatment emergent adverse events.
Sammanlagt fick ungefär 67 % av de patienter som fått minst en dos rivaroxaban oönskade händelser som uppstod under behandling.
In total about 67% of patients exposed to at least one dose of rivaroxaban were reported with treatment emergent adverse events.
Sammanlagt fick ungefär 67% av de patienter som fått minst en dos rivaroxaban oönskade händelser som uppstod under behandling.
In total eight studies, conducted in various countries across Europe, in Chile and in the Philippines, have evaluated the immunogenicity of Synflorix after a three-dose primary series (N=3,089) according to different vaccination schedules (6-10-14 weeks, 2-3-4, 3-4-5 or 2-4-6 months of age).
I totalt åtta studier som genomförts i olika länder i Europa, Chile och Filippinerna utvärderades immunogeniciteten av Synflorix efter primärvaccination med 3 doser (N=3 089) enligt olika vaccinationsscheman (6-10-14 veckors, 2-3-4, 3-4-5 eller 2-4-6 månaders ålder).
In total there were 60 primary events on linagliptin and 62 on comparators.
Totalt var det 60 primära händelser för linagliptin och 62 för jämförelsegrupperna.
In total, 1,030 patients entered, however, 3 of these patients did not receive treatment (n=356 continued on 0.5 mg, 330 continued on 1.25 mg, 167 switched from interferon beta-1a to 0.5 mg and 174 from interferon beta-1a to 1.25 mg).
Totalt deltog 1 030 patienter, men 3 av dessa patienter fick ingen behandling (n=356 fortsatte på 0,5 mg, 330 fortsatte på 1,25 mg, 167 bytte från interferon beta- 1a till 0,5 mg och 174 från interferon beta-1a till 1,25 mg).
In total, 14 relevant cases, all from post-marketing sources, were identified.
Totalt identifierades 14 relevanta fall, alla från källor efter marknadsintroduktion.
In total, 199 patients with GIST were randomized 2:1 to receive either 160 mg regorafenib plus Best Supportive Care (BSC; N=133) orally once daily or matching placebo plus BSC (N=66) for 3 weeks on therapy followed by 1 week off therapy.
Totalt 199 patienter med GIST randomiserades i ett 2:1-förfarande till 160 mg regorafenib och bästa understödjande behandling (BSC; n=133) oralt en gång dagligen eller matchande placebo och BSC (n=66) i 3 veckor följt av 1 behandlingsfri vecka.
In total, 22 % of patient with atrial fibrillation treated for the prevention of stroke and SEE (long-term treatment for up to 3 years) , 14 % of patients treated for DVT/PE and 15 % of patients treated for DVT/PE preventionexperienced adverse reactions.
Totalt upplevdes biverkningar av omkring 22 % av patienterna som fick preventiv behandling av stroke och artärembolism vid förmaksflimmer (långtidsbehandling i upp till tre år), 14 % av patienterna som behandlades för DVT/LE och 15 % av patienterna som behandlades förebyggande mot DVT/LE.
In total, 760 patients were randomised 2:1 to receive 160 mg regorafenib (4 tablets Stivarga each containing 40 mg regorafenib) orally once daily (N=505) plus Best Supportive Care (BSC) or matching placebo (N=255) plus BSC for 3 weeks on therapy followed by 1 week off therapy.
Totalt 760 patienter randomiserades i ett 2:1 förfarande till 160 mg regorafenib (4 tabletter Stivarga, vardera innehållande 40 mg regorafenib) oralt en gång dagligen (N=505) och bästa understödjande behandling (BSC) eller placebo (N=255) och BSC i 3 veckor följt av 1 behandlingsfri vecka.
In total, 800 patients were randomised 2:1 to receive Lonsurf (N = 534) plus best supportive care (BSC) or matching placebo (N = 266) plus BSC.
Totalt 800 patienter randomiserades enligt förhållandet 2:1 till att få Lonsurf (N = 534) samt bästa stödjande behandling (best supportive care, BSC) eller matchande placebo (N = 266) och BSC.
In total, 99 out of 8956 patients reported an event in the vildagliptin group vs 91 out of 6061 patients in the comparator group.
Totalt sett rapporterade 99 av 8 956 patienter en händelse i vildagliptingruppen jämfört med 91 av 6 061 patienter i jämförelsegruppen.
In total, data to support the use of Wilzin came from 255 patients with Wilson’s disease.
De data som stöder användningen av Wilzin kom från totalt 255 patienter med Wilsons sjukdom.
In TRA 2°P - TIMI 50, 367 post-MI or PAD patients with no history of stroke or TIA underwent CABG surgery.
I TRA 2°P – TIMI 50 genomgick 367 post-MI- eller PAD-patienter utan anamnes på stroke eller TIA koronar bypass kirurgi (CABG).
In TRA 2°P - TIMI 50, among patients who entered the trial, those with a history of ischaemic stroke had a higher 3 year K-M event rate for ICH on Zontivity plus standard care (2.7%) than on standard care alone (0.9%).
Bland de patienter som gick med i studien TRA 2°P – TIMI 50 hade de med en ischemisk stroke i anamnesen en högre 3-års K-M-beräknad händelsefrekvens för ICH vid behandling med Zontivity plus standardbehandling (2,7 %) än vid enbart standardbehandling (0,9 %).
In TRA 2°P - TIMI 50, in vorapaxar- treated patients, including those with history of stroke, a higher rate of ICH was observed in patients weighing <60 kg compared to patients weighing ≥60 kg.
I TRA 2ºP – TIMI 50, hos patienter som behandlades med vorapaxar, inklusive de med en anamnes på stroke, observerades en högre andel av ICH hos patienter som vägde <60 kg jämfört med patienter som vägde ≥60 kg.
In treatment naïve patients, the clinical study data on use of raltegravir are limited to use in combination with two nucleotide reverse transcriptase inhibitors (NRTIs) (emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate).
Vid behandling av behandlingsnaiva patienter är kliniska studiedata gällande användning av raltegravir begränsade till användning i kombination med två nukleotida omvända transkriptashämmare (NRTI) (emtricitabin och tenofovirdisoproxilfumarat).
In treatment of type 2 diabetes mellitus, Levemir may also be used in combination with tablets for diabetes and/or with injectable anti-diabetic products, other than insulin.
Vid behandling av typ 2-diabetes mellitus, kan Levemir även användas i kombination med diabetespreparat i form av tabletter och/eller injicerbara diabetespreparat, av annan typ än insulin.
In treatment of type 2 diabetes mellitus, Levemir may also be used in combination with tablets for diabetes and/or with injectable anti-diabetic products, other than insulin.
Vid behandling av typ 2-diabetes mellitus, kan Levemir även användas i kombination med tabletter för diabetes och/eller med injicerbara diabetespreparat, av annan typ än insulin..
In treatment- experienced patients, the number of patients switching from lamivudine to Emtriva with viral loads below 400 copies/ml was similar to the number who continued taking lamivudine after 48 weeks (73% and 82%, respectively).
Hos behandlingserfarna patienter var antalet patienter som bytte från lamivudin till Emtriva med virusmängder under 400 kopior/ml nästan det samma som det antal som fortsatte att ta lamivudin efter 48 veckor (73 % respektive 82 %).
In treatment-experienced patients
Hos tidigare behandlade patienter
In treatment-experienced patients
Osteonekros
In treatment-experienced patients, Isentress was more effective than placebo: 77% of the patients who took Isentress had viral loads below 400 copies/ml after 16 weeks, compared with 42% of those who took placebo.
Hos patienter som redan tidigare fått behandling var Isentress effektivare än placebo: 77 procent av patienterna som fick Isentress hade en virusbelastning under 400 kopior/ml efter 16 veckor, jämfört med 42 procent av dem som fick placebo.
In treatment-experienced patients, the two randomised clinical studies used the recommended dose of 400 mg twice daily in combination with optimised background therapy (OBT) in 462 patients, in comparison to 237 patients taking placebo in combination with OBT.
För behandlingserfarna patienter användes i de två randomiserade kliniska studierna den rekommenderade dosen 400 mg två gånger dagligen i kombination med optimerad bakgrundsterapi (OBT) för 462 patienter i jämförelse med 237 patienter som fick placebo i kombination med OBT.
In treatment-naïve HIV-1 infected patients
Hos tidigare obehandlade hiv-1-infekterade patienter
In treatment-naïve MRCC patients receiving IFN-, six (2%) venous thromboembolic events occurred; one patient (<1%) experienced a Grade 3 DVT and five patients (1%) had pulmonary embolisms, all with Grade 4.
Venösa tromboemboliska biverkningar uppträdde hos sex (2 %) tidigare obehandlade MRCC-patienter som fick interferon-alfa; en patient (<1 %) fick DVT grad 3 och fem patienter (1 %) hade lungemboli, samtliga grad 4.
In treatment-naïve patients in the Phase 3 studies, 4/16 (25%) patients with HCV RNA levels between 100 IU/ml and 1,000 IU/ml at week 4 achieved SVR.
Hos behandlingsnaiva patienter i fas III-studierna uppnåddes SVR hos 4 av 16 (25%) patienter med HCV- RNA-nivåer mellan 100 IE/ml och 1 000 IE/ml vid vecka 4.
In treatment-naïve patients, a mean change from baseline of 0.04 ± 0.11 mg/dL (3.5 ± 9.7 μmol/L) was observed after 96 weeks of treatment.
Hos behandlingsnaiva patienter observerades en genomsnittlig förändring från baseline på 0,04 ± 0,11 mg/dl (3,5 ± 9,7 μmol/l) efter 96 veckors behandling.
In treatment-naïve patients, the clinical study data on use of raltegravir are limited to use in combination with two nucleotide reverse transcriptase inhibitors (NRTIs) (emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate).
Vid behandling av behandlingsnaiva patienter är kliniska studiedata gällande användning av raltegravir begränsade till användning i kombination med två nukleotida omvända transkriptashämmare (NRTI) (emtricitabin och tenofovirdisoproxilfumarat).
In treatment-naïve patients, the most frequently reported adverse reactions considered possibly or probably related to rilpivirine hydrochloride and emtricitabine/tenofovir disoproxil fumarate were nausea (9%), dizziness (8%), abnormal dreams (8%), headache (6%), diarrhoea (5%) and insomnia (5%) (pooled data from the Phase III clinical studies C209 and C215, see section 5.1).
Hos obehandlade patienter var de mest frekvent rapporterade biverkningarna med möjligt eller troligt samband med rilpivirinhydroklorid och emtricitabin/tenofovirdisoproxilfumarat var illamående (9 %), yrsel (8 %), onormala drömmar (8 %), huvudvärk (6 %), diarré (5 %) och insomni (5 %) (poolade data från de klinisk fas III-studierna C209 och C215, se avsnitt 5.1).
In treatment-naïve patients, the multi-centre, randomised, double-blind, active-controlled clinical study used the recommended dose of 400 mg twice daily in combination with a fixed dose of emtricitabine 200 mg (+) tenofovir 245 mg in 281 patients, in comparison to 282 patients taking efavirenz (EFV) 600 mg (at bedtime) in combination with emtricitabine (+) tenofovir.
För behandlingsnaiva patienter, användes i den randomiserade dubbelblinda, aktivt kontrollerade multicenterstudien den rekommenderade dosen 400 mg två gånger dagligen i kombination med en fast dos emtricitabin 200 mg (+) tenofovir 245 mg hos 281 patienter, jämfört med 282 patienter som tog efavirenz (EFV) 600 mg (vid sänggåendet) i kombination med emtricitabin (+) tenofovir.
In trial SABRINA, severe administration-related reactions (grade≥3) were reported in two patients (2%) following administration of MabThera subcutaneous formulation .
I SABRINA studien rapporterades svåra administrationsrelaterade reaktioner (grad ≥ 3) hos två patienter (2%) efter administrering av MabThera subkutan formulering.
In trials investigating the use of oral antidiabetic medicinal products, combination therapy with Levemir resulted in a 61-65% lower risk of minor nocturnal hypoglycaemia compared to NPH insulin.
I prövningar med användning av perorala antidiabetika i kombination med insulin resulterade behandling med Levemir i en 61–65% lägre risk för lindrig nattlig hypoglykemi jämfört med NPH- insulin.
In triple therapy, one study looked at the effect of adding rosiglitazone to a sulphonylurea (glibenclamide) and metformin in 1,202 patients whose blood glucose was not being controlled sufficiently.
Vid trippelbehandling undersöktes i en studie effekten av att lägga till rosiglitazon till en sulfonureid (glibenklamid) och metformin vid behandlingen av 1 202 patienter som inte uppnådde tillfredsställande blodsockerkontroll.