natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vancomycin should be used with care in patients with renal insufficiency, including anuria, as the possibility of developing toxic effects is much higher in the presence of prolonged high blood concentrations. 
Vankomycin bör användas med försiktighet hos patienter med njursvikt, inklusive anuri, eftersom risken för att utveckla toxiska effekter är mycket högre vid långvariga, höga blodkoncentrationer.
In neonates, after intravenous administration, vancomycin volume of distribution varies between 0.38 and 0.97 L/kg, similar to adult values, while clearance varies between 0.63 and 1.4 ml/kg/min. 
Hos nyfödda varierar distributionsvolymen för vankomycin efter intravenös administrering mellan 0,38 och 0,97 l/kg, liknande värden för vuxna, medan clearance varierar mellan 0,63 och 1,4 ml/kg/min.
Ototoxicity has primarily been reported in patients given high doses, or in those on concomitant treatment with other ototoxic medicinal product like aminoglycoside, or in those who had a preexisting reduction in kidney function or hearing. 
Ototoxicitet har främst rapporterats hos patienter som fått höga doser, eller hos dem som fått samtidig behandling med andra ototoxiska läkemedel som aminoglykosid, eller hos dem som hade nedsatt njurfunktion eller hörsel sedan tidigare.
[For parenteral formulations authorised for oral use:] If given for treatment of gastric disorders (so called Pseudomembranous colitis), the medicinal product must be administrated as a solution for oral use (you will take the medicine by mouth). 
[För parenterala formuleringar som är godkända för oral användning:] Om vankomycin ges för behandling av magsjukdomar (så kallad pseudomembranös kolit), måste läkemedlet ges som en lösning för oral användning (du kommer att ta medicinen genom munnen).
- Infection of the inside lining of the heart (endocarditis) and to prevent endocarditis in patients at risk when undergoing major surgical procedures - Infection in central nervous system. 
• Infektion på insidan av hjärtat (endokardit) och för att förhindra endokardit hos patienter som riskerar att få endokardit när de genomgår större operationer.
Vancomycin should be used with caution in patients with allergic reactions to teicoplanin, since cross hypersensitivity, including fatal anaphylactic shock, may occur. 
Vankomycin ska användas med försiktighet till patienter med allergiska reaktioner mot teikoplanin, eftersom korsöverkänslighet, inklusive dödlig anafylaktisk chock, kan förekomma.
The recommended vancomycin dose is 125 mg every 6 hours for 10 days for the first episode of nonsevere CDI. 
Den rekommenderade doseringen av vankomycin är 125 mg var 6:e timme i 10 dagar för den första episoden av icke-allvarlig CDI.
Men: [Weight (kg) x 140 - age (years)]/ 72 x serum creatinine (mg/dl) Women: 0.85 x value calculated by the above formula. 
Män: [Vikt (kg) x 140 - ålder (år)] / 72 x serumkreatinin (mg/dl).
Similarly, concomitant use with nephrotoxic agents such as aminoglycoside antibiotics, NSAIDs (e.g., ibuprofen for closure of patent ductus arteriosus) or amphotericin B is associated with an increased risk of nephrotoxicity (see section 4.5) and therefore more frequent monitoring of vancomycin serum levels and renal function is indicated. 
På liknande sätt är samtidig användning med nefrotoxiska medel, såsom aminoglykosidantibiotika, NSAID (t.ex. ibuprofen för stängning av öppetstående ductus arteriosus) eller amfotericin B, associerad med en ökad risk för nefrotoxicitet (se avsnitt 4.5) och därmed är mer frekvent övervakning av vankomycinserumkoncentrationer och njurfunktion indicerat.
In adult and paediatric patients with renal impairment, consideration should be given to an initial starting dose followed by serum vancomycin trough levels rather than to a scheduled dosing regimen, particularly in patients with severe renal impairment or those who undergo renal replacement therapy (RRT) due to the many varying factors that may affect vancomycin levels in them. 
Hos vuxna och barn med nedsatt njurfunktion bör en initial startdos följd av mätning av dalkoncentrationen av vankomycin i serum övervägas, snarare än dosering enligt doseringsschema, särskilt hos patienter med svårt nedsatt njurfunktion eller de som genomgår njurersättningsterapi (RRT) på grund av de många varierande faktorer som kan påverka vankomycinkoncentrationerna hos dessa patienter.
In the case of patients with normal renal function, intravenous infusion of multiple doses of 1g vancomycin (15 mg/kg) for 60 minutes produces approximate average plasma concentrations of 50-60 mg/L, 20-25 mg/L and 5-10 mg/L, immediately, 2 hours and 11 hours after completing the infusion, respectively. 
Hos patienter med normal njurfunktion ger intravenös infusion av multipla doser av 1 g vankomycin (15 mg/kg) under 60 minuter ungefärliga genomsnittliga plasmakoncentrationer av 50-60 mg/l, 20-25 mg/l och 5-10 mg/l, omedelbart, 2 timmar respektive 11 timmar efter avslutad infusion.
Van genes have rarely been found in Staphylococcus aureus, where changes in cell wall structure result in “intermediate” susceptibility, which is most commonly heterogeneous. 
Van-gener har i sällsynta fall hittats i Staphylococcus aureus, där förändringar i cellväggstrukturen resulterar i ”intermediär” känslighet, vilken vanligtvis är heterogen.
In addition, it impairs the permeability of the bacterial cell membrane and RNA synthesis. 
Dessutom försämrar det permeabiliteten hos bakteriecellsmembranet och hämmar RNA-syntesen.
Intermittent haemodialysis Peritoneal dialysis 
Intermittent hemodialys Peritonealdialys
Gram positive anaerobes 
Grampositiva anaerober
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance below 20 ml/min) or those on renal replacement therapy, the appropriate timing and amount of subsequent doses largely depend on the modality of RRT and should be based on serum vancomycin trough levels and on residual renal function (see section 4.4). 
Hos patienter med svårt nedsatt njurfunktion (kreatininclearance under 20 ml/min) eller de som står på njurersättingsterapi beror lämplig tid och antal efterföljande doser i stor utsträckning på RRT-modaliteten och bör baseras på dalkoncentrationer av vankomycin i serum och återstående njurfunktion (se avsnitt 4.4).
Inherently resistant All Gram negative bacteria 
Naturligt resistenta arter Alla gramnegativa bakterier
Hypersensitivity to the active substance or to any of the excipients (see section 4.4). 
Överkänslighet mot den aktiva substansen eller mot något hjälpämne (se avsnitt 4.4).
Cross-resistance with other glycopeptide antibiotics, such as teicoplanin, does occur. 
Korsresistens med andra glykopeptidantibiotika, såsom teikoplanin, förekommer.
In patients with multiple recurrences, consideration may be given to treat the current episode of CDI with vancomycin, 125 mg four times daily for 10 days followed by either tapering the dose, i.e., gradually decreasing it until 125 mg per day or a pulse regimen, i.e., 125-500 mg/day every 2-3 days for at least 3 weeks. 
Hos patienter med flera återfall kan man överväga att behandla den aktuella episoden av CDI med vankomycin, 125 mg fyra gånger dagligen i 10 dagar följt av antingen uttrappning av dosen, dvs. gradvis dossänkning till 125 mg per dag, eller en pulsbehandling, dvs. 125-500 mg per dag varannan till var tredje dag i minst 3 veckor.
Ototoxicity, which may be transitory or permanent (see section 4.8) has been reported in patients with prior deafness, who have received excessive intravenous doses, or who receive concomitant treatment with another ototoxic active substance such as an aminoglycoside. 
Ototoxicitet, som kan vara övergående eller permanent (se avsnitt 4.8), har rapporterats hos patienter med tidigare dövhet som har getts överdoser intravenöst, eller som samtidigt behandlats med andra ototoxiska läkemedel som aminoglykosider.
Vancomycin pharmacokinetics is not altered in patients with hepatic impairment. 
Vankomycins farmakokinetik förändras inte hos patienter med nedsatt leverfunktion.
Very rare side effects (may affect up to 1 in 10,000 people): 
Mycket sällsynta biverkningar (kan förekomma hos upp till 1 av 10 000 personer):
Development of Drug-Resistant Bacteria 
Utveckling av läkemedelsresistenta bakterier
Resistant > 2 mg/L 1 The breakpoints are based on epidemiological cut-off values (ECOFFs), which distinguish wild-type isolates from those with reduced susceptibility. 
1 Brytpunkterna är baserade på epidemiologiska cut-off-värden (ECOFFs), som särskiljer vildtyp isolat från dem med nedsatt känslighet.
The duration of the therapy may be different depending on the individual response to treatment for every patient. 
Behandlingens längd kan variera beroende på det individuella behandlingssvaret för varje patient.
Neonates, infants and children less than 12 years old 
Spädbarn, nyfödda och barn yngre än 12 år
Drug interactions with anti-motility agents and proton pump inhibitors Anti-motility agents should be avoided and proton pump inhibitor use should be reconsidered. 
Läkemedelsinteraktioner med motilitetshämmande läkemedel och protonpumpshämmare Motilitetshämmande läkemedel bör undvikas och användning av protonpumpshämmare bör omprövas.
Community-acquired pneumonia 
Samhällsförvärvad lunginflammation
No dose adjustment is needed in patients with hepatic insufficiency. 
Ingen dosjustering behövs hos patienter med nedsatt leverfunktion.
[For vancomycin powder for concentrate for solution for infusion for parenteral administration, the indications should be as follows:] 
[För vankomycin pulver till koncentrat till infusionsvätska, lösning för parenteral administrering, ska indikationerna vara följande:]
The most common adverse reactions are phlebitis, pseudo-allergic reactions and flushing of the upper body (“red-neck syndrome”) in connection with too rapid intravenous infusion of vancomycin. 
De vanligaste biverkningarna är flebit, pseudo-allergiska reaktioner och rodnad på överkroppen (”red neck syndrome”) i samband med alltför snabb intravenös infusion av vankomycin.
Prolonged use of vancomycin may result in the overgrowth of non-susceptible organisms. 
Långvarig användning av vankomycin kan resultera i överväxt av resistenta organismer.
Not known (frequency cannot be estimated from the available data): 
Har rapporterats (förekommer hos ett okänt antal personer):
Coagulase-negative staphylococci1 ≤ 4 mg/L 
Koagulasnegativa stafylokocker1 ≤ 4 mg/l
The combination of vancomycin with an aminoglycoside antibiotic has a synergistic effect against many strains of Staphylococcus aureus, non-enterococcal group D-streptococci, enterococci and streptococci of the Viridans group. 
Kombinationen av vankomycin med ett aminoglykosidantibiotikum har en synergistisk effekt mot många stammar av Staphylococcus aureus, grupp D-streptokocker (icke-enterokocker), enterokocker och streptokocker av viridans-gruppen.
Flushing of the upper body (“red man syndrome”), exanthema and mucosal inflammation, pruritus, urticaria 
Rodnad på överkroppen (”red man syndrome”), exantem och slemhinneinflammation, klåda, urtikaria
Intermittent therapy: the recommended dose is 15-30 mg/kg in the long-dwell, every 5-7 days. 
Intermittent terapi: den rekommenderade dosen är 15-30 mg/kg under lång utbytestid, var femte till sjunde dag.
Vancomycin is active against gram-positive bacteria, such as staphylococci, streptococci, enterococci, pneumococci, and clostridia. 
Vankomycin är aktivt mot grampositiva bakterier, såsom stafylokocker, streptokocker, enterokocker, pneumokocker, och clostridier.
Dose adjustments in paediatric patients aged 1 year and older could be based on glomerular filtration rate estimated (eGFR) by the revised Schwartz formula: eGFR (mL/min/1.73m2 ) = (height cm x 0.413)/ serum creatinine (mg/dl) eGFR (mL/min/1.73m2)= (height cm x 36.2/serum creatinine (µmol/L) For neonates and infants below 1 year of age, expert advice should be sought as the revised Schwartz formula is not applicable to them. 
Dosjusteringar hos barn i åldern 1 år och äldre kan baseras på uppskattad glomerulär filtrationshastighet (eGFR) enligt den reviderade Schwartz-formeln: eGFR (ml/min/1,73 m2) = (längd cm x 0,413) / serumkreatinin (mg/dl).
Children Vancomycin will be used with particular care in premature infants and young infants, because their kidneys are not fully developed and they may accumulare vancomycin in the blood. 
Vankomycin ska användas med särskild försiktighet hos för tidigt födda spädbarn och nyfödda, eftersom deras njurar inte är fullt utvecklade och de kan ansamla vankomycin i blodet.
Vancomycin is used in adults and adolescents from 12 years of age for the treatment of infections of the mucosa of the small and the large intestines with damage to the mucosae (pseudomembranous colitis), caused by the Clostridium difficile bacterium. 
Vankomycin används hos vuxna och ungdomar från 12 års ålder för behandling av infektioner i slemhinnan i tunn- och tjocktarmen med skador på slemhinnan (pseudomembranös kolit), som orsakas av bakterien Clostridium difficile.
Regular monitoring of the blood levels of vancomycin is indicated in high dose therapy and longer-term use, particularly in patients with renal dysfunction or impaired faculty of hearing as well as in concurrent administration of nephrotoxic or ototoxic substances, respectively (see section 4.2). 
Regelbundna kontroller av blodkoncentrationen av vankomycin är indicerade vid högdosbehandling och långvarig behandling, särskilt hos patienter med nedsatt njurfunktion eller nedsatt hörsel, samt vid samtidig behandling med nefrotoxiska respektive ototoxiska läkemedel (se avsnitt 4.2).
Concomitant administration of vancomycin and anaesthetic agents has been associated with skin redness (erythema) and allergic reactions in children. 
Samtidig använding av vankomycin och anestetika (bedövingsmedel) har förknippats med hudrodnad (erytem) och allergiska reaktioner hos barn.
Eosinophilia and systemic symptoms (DRESS syndrome), AGEP (Acute Generalized Exanthematous Pustulosis) Renal and urinary disorders: Common 
Eosinofili och systemiska symtom (DRESS-syndrom), AGEP (akut generaliserad exantemös pustulos) Njurar och urinvägar:
Concomitant administration of vancomycin and anaesthetic agents has been associated with erythema and histamine-like flushing in children. 
Samtidig användning av vankomycin och anestesiläkemedel har associerats med erytem och histaminliknande rodnad hos barn.
Tell your doctor immediately if you get any sudden wheeziness, difficulty in breathing, redness on the upper part of the body, rash or itching. 
Kontakta läkare omedelbart om du plötsligt får väsande andning, andningssvårigheter, rodnad på överkroppen, hudutslag eller klåda.
To reduce the risk of ototoxicity, blood levels should be determined periodically and periodic testing of auditory function is recommended. 
För att minska risken för ototoxicitet bör blodkoncentrationerna kontrolleras regelbundet.
QUALITATIVE AND QUANTITATIVE COMPOSITION [For all vancomycin 500 mg powder for concentrate for solution for infusion, the following wording to be reflected in this section] 
KVALITATIV OCH KVANTITATIV SAMMANSÄTTNING [För alla vankomycin 500 mg pulver till koncentrat till infusionsvätska, lösning, följande formulering ska återspeglas i detta avsnitt]
During or shortly after rapid infusion anaphylactic/anaphylactoid reactions including wheezing may occur. 
Under eller kort efter snabb infusion kan anafylaktiska/anafylaktoida reaktioner inklusive väsande andning förekomma.
As vancomycin in combination with a cephalosporin may also have an antagonistic effect against some Staphylococcus epidermidis strains and in combination with rifampicin against some Staphylococcus aureus strains, preceding synergism testing is useful. 
Med tanke på att vankomycin i kombination med ett cefalosporin även kan ha en antagonistisk effekt mot vissa Staphylococcus epidermidis-stammar och i kombination med rifampicin mot vissa Staphylococcus aureus-stammar är föregående synergismtestning användbart.
Continuous infusion: loading dose of 1000 mg/L per litter of dialysate followed by 25 mg/L (after 3-6 h of loading dose) in all exchanges. 
Kontinuerlig infusion: laddningsdos på 1000 mg/liter dialysat följt av 25 mg/liter (efter 3-6 h laddningsdos) i alla utbyten.
[for vancomycin powder for concentrate for infusion authorised for oral use] Vancomycin can be given orally in adults and children for the treament of infection of the mucosa of the small and the large intestines with damage to the mucosae (pseudomembranous colitis), caused by the Clostridium difficile bacterium. 
[För vankomycin pulver till infusionskoncentrat som godkänts för oral användning] Vankomycin kan ges via munnen till vuxna och barn för behandling av infektion av slemhinnan i tunnoch tjocktarmen med skador på slemhinnan (pseudomembranös kolit), som orsakas av bakterien Clostridium difficile.
Acquired resistance to glycopeptides is most common in enterococci and is based on acquisition of various van gene complexes which modifies the D-alanyl-D-alanine target to D-alanyl-D-lactate or Dalanyl-D-serine which bind vancomycin poorly. 
Förvärvad resistens mot glykopeptider är vanligast hos enterokocker och baseras på förvärvande av olika van-genkomplex som förändrar D-alanyl-D-alanin-målet till D-alanyl-D-laktat eller D-alanyl-Dserin vilka binder vankomycin dåligt.
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders: Common 
Andningsvägar, bröstkorg och mediastinum: Vanliga
The drug is slowly bactericidal for dividing microorganisms. 
Läkemedlet har långsam baktericid effekt för prolifierande mikroorganismer.
[For parenteral formulations authorised for intraperitoneal use:] If given for the treatment of of infections related to peritoneal dialysis, vancomycin will be added to the dialysate solution in the long-dwell exchange. 
[För parenterala formuleringar som är godkända för intraperitoneal användning:] Om vankomycin ges för behandling av infektioner relaterade till peritonealdialys kommer vankomycin tillsättas till dialysvätskan under den långa utbytestiden.
4 to 6 weeks*** 
4 till 6 veckor***
When vancomycin is administered parenterally, the most common adverse reactions are phlebitis, pseudo-allergic reactions and flushing of the upper body (“red-neck syndrome”) in connection with too rapid intravenous infusion of vancomycin. 
När vankomycin administreras parenteralt är de vanligaste biverkningarna flebit, pseudo-allergiska reaktioner och rodnad på överkroppen (”red-neck syndrome”) i samband med för snabb intravenös infusion av vankomycin.
Treatment duration 
Behandlingstid
Peri-operative prophylaxis of bacterial endocarditis in all age groups The recommended dose is an initial dose of 15 mg/kg prior to induction of anaesthesia.Depending on the duration of surgery, a second vancomycin dose may be required. 
Perioperativ profylax mot bakteriell endokardit hos alla åldersgrupper Den rekommenderade dosen är en initialdos på 15 mg/kg före inducering av anestesi.
Serial monitoring of renal function should be performed when treating patients with underlying renal dysfunction or patients receiving concomitant therapy with an aminoglycoside or other nephrotoxic drugs. 
Regelbunden kontroll av njurfunktionen bör utföras vid behandling av patienter med underliggande njurfunktionsnedsättning eller patienter som får samtidig behandling med en aminoglykosid eller andra nefrotoxiska läkemedel.
In patients on intermittent haemodialysis, vancomycin levels should be usually obtained before the start of the haemodialysis session. 
Hos patienter med intermittent hemodialys bör vankomycinkoncentrationer normalt mätas före start av hemodialys.
The elimination half-life of vancomycin is 4 to 6 hours in patients with normal renal function and 2.2-3 hours in children. 
Halveringstiden hos vuxna patienter med normal njurfunktion är 4-6 timmar, hos barn 2,2-3 timmar.
The combination of vancomycin with a cephalosporin has a synergistic effect against some oxacillin-resistant Staphylococcus epidermidis strains, and the combination of vancomycin with rifampicin has a synergistic effect against Staphylococcus epidermidis and a partial synergistic effect against some Staphylococcus aureus strains. 
Kombinationen av vankomycin med en cefalosporin har en synergistisk effekt mot vissa oxacillin-resistenta Staphylococcus epidermidis-stammar, och kombinationen av vankomycin och rifampicin har en synergistisk effekt mot Staphylococcus epidermidis och en partiell synergistisk effekt mot vissa Staphylococcus aureus-stammar.
The usual infusion dose is 10 to 15 mg for each kg of body weight. 
Den vanliga infusionsdosen är 10 till 15 mg per kg kroppsvikt.
The usual infusion dose is 15 to 20 mg for each kg of body weight. 
Den vanliga infusionsdosen är 15 till 20 mg per kg kroppsvikt.
The volume of distribution is about 60 L/1.73 m2 body surface. 
Distributionsvolymen är ca 60 liter/1,73 m2 kroppsyta.
Immune system disorders: Rare 
Immunsystemet: Sällsynta
Vancomycin is a tricyclic glycopeptide antibiotic that inhibits the synthesis of the cell wall in sensitive bacteria by binding with high affinity to the D-alanyl-D-alanine terminus of cell wall precursor units. 
Vankomycin är ett tricykliskt glykopeptidantibiotikum som hämmar syntesen av cellväggen i känsliga bakterier genom att binda med hög affinitet till D-alanyl-D-alanin-terminus i cellväggens precursorenheter.
Monitoring vancomycin serum concentrations after oral administration in patients with inflammatory intestinal disorders should be performed (see section 4.4). 
Övervakning av serumkoncentrationer av vankomycin efter oral administrering hos patienter med inflammatorisk tarmsjukdom bör utföras (se avsnitt 4.4).
QUALITATIVE AND QUANTITATIVE COMPOSITION [For all vancomycin 125 mg capsule] [The following wording to be reflected in this section] Each capsule contains 125mg vancomycin hydrochloride equivalent to 125,000IU vancomycin. 
KVALITATIV OCH KVANTITATIV SAMMANSÄTTNING [För alla vankomycin 125 mg kapsel] [Följande formulering ska återspeglas i detta avsnitt] 1 kapsel innehåller 125 mg vankomycinhydroklorid motsvarande 125 000 IE vankomycin.
Peritoneal dialysis-associated peritonitis 
Peritonit associerad med peritonealdialys
After oral administration, monitoring vancomycin serum concentrations in patients with inflammatory intestinal disorders should be performed (see section 4.4). 
Efter oral administrering bör övervakning av vankomycinserumkoncentrationer hos patienter med inflammatoriska tarmsjukdomar utföras (se avsnitt 4.4).
Phlebitis, redness of the upper body and face. 
Flebit, rodnad på överkroppen och i ansiktet
[For all vancomycin 250 mg capsule] [The following wording to be reflected in this section] Each capsule contains 250mg vancomycin hydrochloride equivalent to 250,000IU vancomycin. 
[För alla vankomycin 250 mg kapsel] [Följande formulering ska återspeglas i detta avsnitt] 1 kapsel innehåller 250 mg vankomycinhydroklorid motsvarande 250 000 IE vankomycin.
Oral vancomycin use increases the chance of vancomycin-resistant Enterococci populations in the gastrointestinal tract. 
Oral användning av vankomycin ökar risken för vankomycinresistenta enterokock-populationer i magtarmkanalen.
Vancomycin should be used with particular care in premature neonates and young infants, because of their renal immaturity and the possible increase in the serum concentration of vancomycin. 
Vankomycin ska användas med särskild försiktighet hos spädbarn och nyfödda på grund av deras ofullständigt utvecklade njurfunktion och risken för ökad serumkoncentration av vankomycin.
Vancomycin capsules are indicated in patients 12 years and older for the treatment of Clostridium difficile infection (CDI) (see sections 4.2, 4.4 and 5.1). 
Vankomycinkapslar är indicerade hos patienter som är 12 år och äldre för behandling av Clostridium difficile infektion (CDI) (se avsnitt 4.2, 4.4 och 5.1).
Hypersensitivity to the active substance or to any of the excipients listed in section 6.1 (see section 
Överkänslighet mot den aktiva substansen eller mot något hjälpämne som anges i avsnitt 6.1 (se avsnitt 4.4).
Drug fever, shivering, Pain and muscle spasm of the chest and back muscles 
Läkemedelsinducerad feber, frossa, smärta och muskelspasmer i bröst- och ryggmuskler
4 to 6 weeks** 
4 till 6 veckor**