natgillin/translations-raw huggingface dataset:
7 EXECUTIVE SUMMARY I. Egypt is the largest country in the Arab world and has traditionally played a leading role in north Africa and the Middle East. 
7 SAmmANFATTNINg i. Egypten är det största landet i arabvärlden och har traditionellt spelat en ledande roll i Nordafrika och Mellanöstern.
It has also been a major part of the Arab Spring through the uprising against the Mubarak regime in early 2011. II. 
Landet har också haft en framträdande roll i den arabiska våren i och med revolten mot Mubarakregimen i början av 2011. ii.
Both before and after the uprising Egypt was one of the main beneficiaries of assistance from the European Neighbourhood and Partnership Instrument (ENPI) which the EU uses to support its European neighbourhood policy (ENP). III. 
Både före och efter revolten var Egypten en av de största mottagarna av stöd från det europeiska grannskaps-och partnerskapsinstrumentet (EGPI) som EU använder för att stödja den europeiska grannskapspolitiken. iii.
For the period 2007–13 Egypt received an allocation of approximately 1 billion euro. 
Under perioden 2007–2013 fick Egypten cirka 1 miljard euro i anslag.
Approximately 60 % of these funds are channelled through sector budget support (SBS) to the Egyptian government, the rest through projects agreed with the Egyptian authorities. 
Cirka 60 % av medlen kanaliseras via sektorsuppdelat budgetstöd till den egyptiska regeringen, resten via projekt som man har kommit överens om med de egyptiska myndigheterna.
The EU has also made much smaller amounts available directly to civil society organisations (CSOs), notably through the European Instrument for Democracy and Human Rights (EIDHR). IV. 
EU har även gjort mycket mindre belopp direkt tillgängliga för organisationer i det civila samhället, främst via det europeiska instrumentet för demokrati och mänskliga rättigheter (EIDHR). iv.
The audit addressed the question of whether the European Commission and the European External Action Service (EEAS) managed effectively the EU support to improve governance in Egypt before and after the 2011 uprising. 
Vid granskningen ställde revisionsrätten frågan om Europeiska kommissionen och Europeiska utrikestjänsten förvaltade EU:s stöd för att förbättra samhällsstyrningen i Egypten före och efter revolten 2011 på ett ändamålsenligt sätt. v.
V. The audit covered the period up to September 2012. 
Granskningen sträckte sig fram till september 2012.
It focused on two key areas of governance: human rights and democracy on the one hand, and public finance management (PFM) and the fight against corruption on the other hand. 
Den var inriktad på två centrala områden för samhällsstyrning: mänskliga rättigheter och demokrati å ena sidan och förvaltning av offentliga finanser och korruptionsbekämpning å andra sidan.
The audit examined 25 projects and the three main SBS programmes. 
Revisionsrätten granskade 25 projekt och de tre största programmen för sektorsuppdelat budgetstöd.
It also examined how the EU managed the wider ENP cooperation framework with Egypt to achieve progress in these areas. Special Report No 4/2013 – EU Cooperation with Egypt in the Field of Governance 
Den undersökte också hur EU förvaltade den bredare ramen för samarbete med Egypten inom den europeiska grannskapspolitiken för att nå framsteg på dessa områden. Särskild rapport nr 4/2013 – EU:s samarbete med Egypten på området samhällsstyrning
The audit found that overall the Commission and EEAS have not been able to manage EU support to improve governance in Egypt effectively. 
Vid granskningen konstaterade revisionsrätten att kommissionen och Europeiska utrikestjänsten på ett övergripande plan inte har kunnat förvalta EU:s stöd för att förbättra samhällsstyrningen i Egypten på ett ändamålsenligt sätt.
This was partly due to the difficult conditions they have faced in Egypt but also to shortcomings in the way the Commission and EEAS have managed their cooperation with Egypt. VII. 
Det berodde delvis på de svåra förhållanden som råder i Egypten, men också på brister i hur Europeiska utrikestjänsten och kommissionen har skött samarbetet med Egypten. vii.
Before the uprising the Commission managed to include a large number of human rights and democracy issues in the ENP EU–Egypt action plan for reforms and also made this area one of its priorities for ENPI assistance. 
Före revolten lyckades kommissionen inbegripa ett stort antal frågor om mänskliga rättigheter och demokrati i den europeiska grannskapspolitikens handlingsplan EU–Egypten för reformer och gjorde också detta område till en av sina prioriteringar för EGPI-stöd.
However, it was unable to achieve progress either in the framework of its ENP dialogue or through the main ENPI project it funded in this area. 
Den gjorde dock inga framsteg vare sig i dialogen inom den europeiska grannskapspolitiken eller genom det största EGPI-projekt som finansierades på området.
Notwithstanding these difficulties the Commission continued to provide significant financial assistance to the Egyptian government, notably through budget support. VIII. 
Trots dessa svårigheter fortsatte kommissionen att ge betydande ekonomiskt stöd till den egyptiska regeringen, främst i form av budgetstöd. viii.
Before the uprising, projects which directly funded CSOs tended to be relatively more successful but received very limited funding. 
Före revolten tenderade projekt som direkt finansierade organisationer i det civila samhället att bli mer framgångsrika relativt sett, men fick mycket begränsad finansiering.
Despite the considerable funding provided through budget support, this instrument has not been effective in promoting PFM and only slow progress has been made. 
Trots den betydande finansiering som tillhandahölls i form av budgetstöd har instrumentet inte varit ändamålsenligt när det gäller att främja förvaltningen av de offentliga finanserna och de framsteg som ändå gjorts har gått långsamt.
The Commission funded a very relevant anti-corruption project but the project has also been slow to start and has not been sufficiently closely monitored. 
Kommissionen finansierade ett mycket relevant korruptionsbekämpningsprojekt, men projektet har varit trögstartat och inte övervakats ordentligt.
EXECUTIVE SUMMARY IX. 
SAmmANFATTNINg iX.
After the uprising the ENP review marked a significant effort by the newly created Commission and EEAS to improve the effectiveness of EU support. 
Efter revolten gjorde den nyligen inrättade Europeiska utrikestjänsten och kommissionen en betydande insats för att göra EU-stödet mer ändamålsenligt genom att se över den europeiska grannskapspolitiken.
However, the review has not yet been translated into a significant revision of EU support to Egypt. 
Denna översyn har dock ännu inte lett till en grundlig översyn av EU:s stöd till Egypten.
While the review’s focus on promoting ‘deep democracy’ is very relevant to Egypt, women’s and minorities’ rights are key issues in Egypt which have not been strongly emphasised in the review and subsequent new assistance. 
Översynens inriktning på främjande av “djupgående demokrati” är visserligen mycket relevant för Egypten, men kvinnors och minoriteters rättigheter är centrala frågor i Egypten som inte har betonats tillräckligt i översynen och åtföljande nytt stöd.
The added value of new mechanisms to support civil society remains to be demonstrated while additional funding allocated to CSOs in Egypt has been modest. 
Det är ännu oklart vilket mervärde de nya mekanismer som ska stödja det civila samhället har samtidigt som den extra finansieringen till organisationer i det civila samhället har varit blygsamt.
X. The related review of EU budget support identifies some important ways to strengthen Commission management but these changes will not be effective unless the Commission is more strict in applying its conditionality. 
X. I den tillhörande översynen av EU:s budgetstöd fastställs några viktiga metoder för hur kommissionens förvaltning kan stärkas, men dessa förändringar kommer inte att bli ändamålsenliga om inte kommissionen blir mer strikt med att tillämpa villkorlighet.
XI. 
Xi.
The report sets out recommendations on how to strengthen support to human rights and democracy and PFM and the fight against corruption and on the need to review the use of budget support to Egypt. 
Rapporten innehåller rekommendationer om hur stödet till mänskliga rättigheter och demokrati, förvaltningen av de offentliga finanserna och korruptionsbekämpningen kan stärkas och om behovet av att se över användningen av budgetstöd i Egypten.
8 Special Report No 4/2013 – EU Cooperation with Egypt in the Field of Governance 
8 Särskild rapport nr 4/2013 – EU:s samarbete med Egypten på området samhällsstyrning
9 INTRODUCTION 1. 
9 INlEdNINg 1.
This audit report assesses the European Commission’s and European External Action Services’ (EEAS) efforts to promote good governance in Egypt before and after the events of 2011. 
I denna granskningsrapport bedömer revisionsrätten Europeiska utrikestjänstens och Europeiska kommissionens ansträngningar för att främja god samhällsstyrning i Egypten före och efter händelserna 2011.
RECENT DEVELOPMENTS IN EGYPT 2. 
Utvecklingen i egypten i modern tid 2.
Egypt with 84 million inhabitants is the largest country in the Arab world and has traditionally played a leading role in north Africa and the Middle East. 
Egypten är med sina 84 miljoner invånare det största landet i arabvärlden och har traditionellt spelat en ledande roll i Nordafrika och Mellanöstern.
It also has one of the biggest Muslim populations in the world but with a significant Christian minority. 
Landet har också en av de största muslimska befolkningarna i världen, men med en betydande kristen minoritet.
Its relations with neighbouring Israel are of critical importance to peace in the region and beyond. 
Landets förbindelser med grannlandet Israel är avgörande för fred i och utanför regionen.
Following the overthrow of the monarchy in 1952, Egypt was ruled until 2011 by three autocratic presidents, each with a military background: firstly, Colonel Nasser until his death in 1970, then Colonel Sadat before his assassination by Muslim radicals in 1981 and from 1981 to 2011 by Sadat’s Vice-President, Hosni Mubarak, who had also been the Commander of the Air Force. 
Efter det att monarkin störtades 1952 styrdes Egypten fram till 2011 av tre enväldiga presidenter, alla med militär bakgrund: först överste Nasser fram till dennes död 1970, sedan överste Sadat som mördades av muslimska extremister 1981 och från 1981 till 2011 Sadats vicepresident Hosni Mubarak, som också hade varit chef för flygvapnet.
Mubarak maintained the emergency laws, originally put in place following Sadat’s assassination, throughout his 30 years in power. 
Mubarak behöll undantagslagarna, som först infördes efter mordet på Sadat, under sina trettio år vid makten.
Until 2005, he was the only candidate to run for the presidency and consequently won five consecutive elections with a huge majority. 
Fram till 2005 var han den ende kandidaten i presidentvalen och han vann således fem val i rad med stor majoritet.
His National Democratic Party similarly dominated the parliament. 
Hans nationella demokratiska parti dominerade parlamentet på samma sätt.
He finally yielded to pressure to allow competitive presidential elections in 2005 but then placed such restrictive conditions on them that it was hard for a viable competitor to run against him. 
Till slut gav han efter för trycket och tillät presidentval med flera kandidater 2005, men införde samtidigt så stränga villkor att det var svårt för en stark konkurrent att ställa upp mot honom.
In contrast, particularly from 2005, Mubarak undertook a range of liberalising economic reforms which were generally welcomed by the international community. 
Däremot vidtog Mubarak, framför allt från 2005, en rad ekonomiska reformer i form av liberaliseringar som generellt välkomnades av det internationella samfundet.
However, these reforms reinforced rather than reduced inequality with both the military and circles linked to his family holding major interests in the economy. Special Report No 4/2013 – EU Cooperation with Egypt in the Field of Governance 
Men reformerna snarare stärkte än minskade ojämlikheten eftersom såväl militären som kretsar med kopplingar till Mubaraks familj hade stora intressen i ekonomin. Särskild rapport nr 4/2013 – EU:s samarbete med Egypten på området samhällsstyrning
On 25 January 2011 a popular uprising began with demonstrators protesting against the continued emergency laws, including related police brutality and torture, the lack of free elections and limited freedom of speech. 
Den 25 januari 2011 inleddes en folklig resning mot de fortsatta undantagslagarna med tillhörande polisbrutalitet och tortyr, avsaknaden av fria val och den begränsade yttrandefriheten.
The protests were also directed against widespread corruption and high levels of unemployment coupled with rising food prices. 
Protesterna riktades också mot den utbredda korruptionen och höga arbetslösheten i kombination med stigande livsmedelspriser.
These largely unexpected events led to Mubarak’s resignation on 11 February 2011. 
Dessa mycket oväntade händelser ledde till att Mubarak avgick den 11 februari 2011.
From February 2011 to June 2012 Egypt was de facto run by the Supreme Council of the Armed Forces (SCAF). 
Från februari 2011 till juni 2012 styrdes Egypten i praktiken av militär-rådet.
The SCAF in many ways continued the authoritarian approach of previous governments, including a major crackdown on foreign NGOs starting in autumn 2011. 
Detta råd fortsatte i många avseenden tidigare regeringars auktoritära styre, bland annat gjorde det ett större tillslag mot utländska frivilligorganisationer från och med hösten 2011.
Nevertheless, following several postponements, presidential elections held in May and June 2012 led to the candidate of the Muslim Brotherhood, Mohamed Morsi, gaining a narrow victory. 
Efter det att presidentvalet hade skjutits upp flera gånger hölls det dock i maj och juni 2012 då Muslimska brödraskapets kandidat, Muhammad Mursi, segrade med knapp marginal.
This success of the Muslim Brotherhood was consistent with their strong showing in the parliamentary elections at the end of 2011 where their candidates won 235 out of the 498 seats. 
Muslimska brödraskapets framgång var i linje med partiets starka resultat i parlamentsvalen i slutet av 2011 då partiets kandidater fick 235 av de 498 platserna.
At the same time, a more conservative Islamic bloc led by the Salafists won 123 seats. 
Samtidigt fick ett mer konservativt islamistiskt block under ledning av salafisterna 123 platser.
Secular, liberal groups, despite having played an important role in the uprising, only obtained approximately 20 % of the seats. 
Sekulära, liberala grupper fick endast ungefär 20 % av platserna trots att de hade spelat en viktig roll under revolten.
However, in June 2012 the Supreme Court ruled aspects of the election were unconstitutional and new elections are now scheduled for 2013. 
I juni 2012 dömde högsta domstolen ut vissa aspekter av valet som grundlagsstridiga, och nya val ska hållas under 2013.
In December 2012 Egyptians voted in favour of a new constitution. 
I december 2012 röstade egyptierna för en ny grundlag.
However, large sections of Egyptian society expressed strong concerns about what they perceived to be a shift towards Sharia law, restrictions on both the freedom of expression and women’s and minorities’ rights, and the continued privileged role of the military. 
Stora delar av det egyptiska samhället uttryckte dock stora farhågor om vad de uppfattade som ett skifte mot sharialagar, begränsningar av både yttrandefriheten och kvinnors och minoriteters rättigheter och militärens fortsatt privilegierade roll.
10 Special Report No 4/2013 – EU Cooperation with Egypt in the Field of Governance 
10 Särskild rapport nr 4/2013 – EU:s samarbete med Egypten på området samhällsstyrning
11 EU COOPERATION FRAMEWORK 10. 
11 eU:s SamarbetSram 10.
Egypt’s association agreement with the EU, which entered into force in 2004, provides the legal basis and institutional framework for its cooperation with the EU. 
Egyptens associeringsavtal med EU, som trädde i kraft 2004, ger en rättslig grund och institutionell ram för landets samarbete med EU.
An association council is foreseen to meet at ministerial level at least once a year for dialogue on major issues related to the agreement or on other bilateral or international issues of mutual interest. 
Ett as-socieringsråd ska minst en gång om året träffas på ministernivå och ha en dialog om viktiga frågor som har att göra med avtalet eller bilaterala eller internationella frågor av ömsesidigt intresse.
An association committee, supported by subcommittees, is intended to enable dialogue at the level of senior officials to ensure the implementation of the agreement. 
Tanken är att en as-socieringskommitté, med stöd av underkommittéer, ska möjliggöra en dialog mellan högre tjänstemän som en garanti för att avtalet genomförs.
A key feature of the association agreement is its insistence on the respect of democratic principles and fundamental human rights (Article 2). 
En central del av associeringsavtalet är betoningen på respekten för demokratiska principer och grundläggande mänskliga rättigheter (artikel 2).
This reflects the EU’s long-standing commitment to promoting human rights and democracy in its international relations which is also enshrined in Article 21 of the Treaty on European Union1. 
Detta speglar EU:s långvariga engagemang för att främja mänskliga rättigheter och demokrati i sina internationella förbindelser som också är förankrat i artikel 21 i fördraget om Europeiska unionen1.
Egypt is the largest country in terms of population covered by the EU’s ENP2. 
Egypten är det största landet sett till befolkning i EU:s europeiska grann-skapspolitik2.
The ENP was launched in 2004 with the objective of avoiding the emergence of new dividing lines between the enlarged EU and its southern and eastern neighbours by strengthening the prosperity, stability and security of both the EU and its neighbours. 
Syftet med den europeiska grannskapspolitiken, som infördes 2004, var att se till att inga nya skiljelinjer skapades mellan det utvidgade EU och dess grannar i söder och öster genom en förstärkning av välståndet, stabiliteten och säkerheten både i EU och hos grannarna.
Central to the ENP are the bilateral action plans between the EU and each ENP partner country. 
De bilaterala handlingsplanerna mellan EU och varje partnerland är centrala i den europeiska grannskapspolitiken.
These set out a range of short-and medium-term priorities for political and economic reforms agreed between the two sides. 
I dem fastställs en rad prioriteringar på kort och medellång sikt i fråga om politiska och ekonomiska reformer som båda parter har kommit överens om.
The EU–Egypt action plan was adopted by the EU–Egypt Council in March 2007 and covers six areas3. 
Handlingsplanen EU– Egypten antogs av associeringsrådet EU–Egypten i mars 2007 och omfattar sex områden3.
It was due to expire in March 2012 but its duration has been extended while a new action plan is prepared in conjunction with the new Egyptian authorities. 
Handlingsplanen skulle egentligen löpa ut i mars 2012, men har förlängts till dess att en ny handlingsplan har utarbetats tillsammans med de nya egyptiska myndigheterna.
The European Commission publishes ENP progress reports annually on the implementation of the planned reforms set out in the action plans. 
Europeiska kommissionen offentliggör den europeiska grannskapspolitikens lägesrapporter varje år om genomförandet av de planerade reformerna i handlingsplanen.
1 Article 21(1) of the Treaty on European Union states that: ‘The Union’s action on the international scene shall be guided by the principles which have inspired its own creation, development and enlargement, and which it seeks to advance in the wider world: democracy, the rule of law, the universality and indivisibility of human rights and fundamental freedoms, respect for human dignity, the principles of equality and solidarity, and respect for the principles of the United Nations Charter and international law. 
1 I artikel 21.1 i fördraget om Europeiska unionen anges följande: “Unionens åtgärder på den internationella arenan ska utgå från de principer som har legat till grund för dess egen tillblivelse, utveckling och utvidgning och som den strävar efter att föra fram i resten av världen: demokrati, rättsstatsprincipen, de mänskliga rättigheternas och grundläggande friheternas universalitet och odelbarhet, respekt för människors värde, jämlikhet och solidaritet samt respekt för principerna i Förenta nationernas stadga och i folkrätten.
The Union shall seek to develop relations and build partnerships with third countries, and international, regional or global organisations which share the principles referred to’. 
Unionen ska sträva efter att utveckla förbindelser och bygga partnerskap med tredjeland och internationella organisationer, regionala eller globala, som delar de principer som avses i första stycket [...].”
2 The other ENP beneficiary neighbours are: Algeria, Armenia, Azerbaijan, Belarus, Georgia, Israel, Jordan, Lebanon, Libya, Moldova, Morocco, occupied Palestinian territories, Syria, Tunisia and Ukraine. 
2 De andra stödmottagande grannarna i den europeiska grannskapspolitiken är Algeriet, Armenien, Azerbajdzjan, Vitryssland, Georgien, Israel, Jordanien, Libanon, Libyen, Moldavien, Marocko, de ockuperade palestinska territorierna, Syrien, Tunisien och Ukraina.
Enhanced political dialogue, economic and social development and reform; 2. 
Stärkt politisk dialog, ekonomiskt och socialt samarbete och reformer. 2.
Trade-related issues, market and regulatory reform; 3. 
Handelsrelaterade frågor, marknads-och lagstiftningsreform. 3.
Transport, energy and environment; 4. 
Transport, energi och miljö. 4.
Migration, social integration, justice and security; 5. 
Migration, social integration, rättvisa och säkerhet. 5.
Science and technology, research and development, information society and audiovisual cooperation; 6. 
Vetenskap och teknik, forskning och utveckling, informationssamhället och audiovisuellt samarbete. 6.
People-to-people contacts. 
Direkta kontakter mellan människor.
Up until the end of 2010 the European Commission was responsible for developing the ENP approach and then programming and implementing the assistance and the overall ENP cooperation framework. 
Fram till slutet av 2010 ansvarade Europeiska kommissionen för att utveckla den europeiska grannskapspolitikens arbetssätt och sedan för att planera och genomföra stödet och den övergripande samarbetsramen för den europeiska grannskapspolitiken.
Following the establishment of the EEAS in December 2010, the EEAS became responsible for policy development and the overall cooperation framework and the EEAS and Commission shared responsiblities for programming assistance. 
Efter det att Europeiska utrikestjänsten inrättades i december 2010 blev den ansvarig för policyutvecklingen och den övergripande samarbetsramen, och Europeiska utrikestjänsten och kommissionen delar på ansvaret för att planera stödet.
Implementation of assistance remains the responsibility of the Commission. EU FINANCIAL ASSISTANCE 15. 
Kommissionen ansvarar fortfarande för genomförandet av stödet. eU:s FinanSiella Stöd 15.
The ENPI4 was launched in 2007 to provide financial assistance to help partner countries implement the action plan. 
Det europeiska grannskaps-och partnerskapsinstrumentet (EGPI)4 inrättades 2007 och ska ge finansiellt stöd för att hjälpa partnerländer att genomföra handlingsplanen.
The ENPI replaced the previous EU ‘MEDA’ financial assistance programme, which had just covered southern and eastern Mediterranean countries5. 
EGPI ersatte det tidigare EU-programmet för finansiellt stöd Meda, som bara hade omfattat länderna i södra och östra Medelhavsområdet5.
ENPI assistance is conditional on the respect of democracy and human rights (Article 28). 
Stödet från EGPI ges på villkor att demokrati och mänskliga rättigheter respekteras (artikel 28).