natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The 2004 capital injection covered the underfunding related to the pension obligations of Oslo Sporvognsdrift AS (a company responsible for the operation of tram services in Oslo), Oslo T-banedrift AS (a company responsible for the operation of metro services in Oslo), AS Oslo Sporveier and AS Sporveisbussene.
Kapitaltillskottet 2004 täckte underfonderingen av pensionsförpliktelserna för Oslo Sporvognsdrift AS (som hade hand om spårvägstrafiken i Oslo), Oslo T-banedrift AS (som hade hand om tunnelbanetrafiken i Oslo), AS Oslo Sporveier och AS Sporveisbussene.
The “corridor solution” was based on the assumption that there will be deviations every year between the long-term assumptions and realities and that, over time, such differences will even out.
Denna redovisningsmetod innebar att bolaget periodiserade förändringar av pensionsförpliktelserna över en tioårsperiod.
Given that Norwegian national insurance would provide a basic pension between 40 % and 50 %, the employer provided the remaining part through either pension funds or life insurance companies.
Det norska socialförsäkringssystemet skulle ge en grundpension på 40–50 % och arbetsgivaren skjuta till återstoden genom antingen pensionsfonder eller livförsäkringsbolag.
The Oslo Sporveier Group organised their pension fund as a municipal pension fund (Oslo Sporveiers Pensjonskasse), in accordance with chapter 7 of the Insurance Act of 10.6.2005 No 44.
Oslo Sporveier-koncernen organiserade sin pensionsfond som en kommunal pensionsfond (Oslo Sporveiers Pensjonskasse) i enlighet med kapitel 7 i lag nr 44 om försäkringsföretag av den 10 juni 2005.
Regulation of 19.2.1993 no 117, section 28 A.
Förordning av den 19 februari 1993 nr 117, 28 A §.
Not complying with this obligation could have had several legal consequences for Oslo Sporveier Group, for instance it may have been declared bankrupt.
Underlåtenhet att uppfylla denna skyldighet kunde ha fått flera rättsliga konsekvenser för Oslo Sporveier-koncernen, t.ex. att den hade försatts i konkurs.
Of which NOK 800 million were transferred from Oslo Municipality.
Varav 800 miljoner norska kronor överfördes från Oslo kommun.
The amount paid to Oslo Sporveiers Pensjonskasse was NOK 711980000 (NOK 90519282 (14,1 % of the total amount NOK 802,5 million) was employment tax).
Det belopp som betalades in till Oslo Sporveiers Pensjonskasse uppgick till 711980000 norska kronor (90519282 norska kronor (14,1 % av det totala beloppet på 802,5 miljoner norska kronor) utgjordes av löneskatt).
Act of 10.6.1988 no 39 (repealed), Article 8c-11 in conjunction with Article 8c-10 at paragraphs 1 and 3.
Lag av den 10 juni 1988 nr 39 (upphävd), 8c-11 § tillsammans med 8c-10 § första och tredje stycket.
The Tax Act of 26.3.1999 no 14, Article 2-2.
Skattelagen av den 26 mars 1999 nr 14, 2-2 §.
Articles 10-2 to 10-4 of the Tax Act.
10-2 till 10-4 §§ i skattelagen.
According to Article 10-1 in the Tax Act, the rules governing group contributions are applicable for “aksjeselskap, allmennaksjeselskap samt likestilt selskap og sammenslutning”.
Enligt 10-1 § i skattelagen är bestämmelserna om koncernbidrag tillämpliga på ”aksjeselskap, allmennaksjeselskap samt likestilt selskap og sammenslutning”.
As provided by Act of 13.6.1997 no 44, Articles 1-3 and 1-4.
Såsom fastställs i lag av den 13 juni 1997 nr 44, 1-3 och 1-4 §§.
Article 10-4(1) of the Tax Act.
10-4.1 § i skattelagen.
The actual payment does not necessarily need to take place in the same year as the income is made, provided that it will be effected by a real transfer of wealth at a later date.
Den faktiska utbetalningen behöver inte äga rum samma år som inkomsten uppstår, under förutsättning att den verkställs genom en faktisk överföring av tillgångar vid en senare tidpunkt.
Accordingly, it is sufficient that the granting company undertakes an unconditional obligation to make the contribution.
Det räcker således att det givande företaget gör ett ovillkorligt åtagande om att ge bidraget.
Article 10-2(1) of the Tax Act.
10-2.1 § i skattelagen.
Article 10-3(1) of the Tax Act.
10-3.1 § i skattelagen.
The Norwegian authorities have explained that a parent company may grant a contribution to a subsidiary in the same year as the same subsidiary grants a group contribution to the parent.
De norska myndigheterna har förklarat att ett moderbolag får ge ett dotterbolag ett bidrag samma år som dotterbolaget ger moderbolaget ett koncernbidrag.
This would be the case if a parent company has incurred a tax loss of at least the same proportions as the taxable profits of its subsidiary.
Detta skulle vara fallet om ett moderbolag har ådragit sig en skatteförlust som är minst lika stor som dess dotterbolags beskattningsbara vinst.
The subsidiary could grant a contribution to its parent company and claim a deduction for this.
Dotterbolaget kan ge ett bidrag till sitt moderbolag och göra avdrag för detta.
The parent company could set off the contribution received against its own tax loss.
Moderbolaget kan dra av det mottagna bidraget mot sin egen skatteförlust.
Simultaneously, the parent company could grant its own separate group contribution to the subsidiary.
Moderbolaget kan samtidigt ge ett eget separat koncernbidrag till dotterbolaget.
The latter group contribution would not be taxable for the receiving subsidiary as the parent company due to its own tax losses would not be in a position to deduct it.
Det sistnämnda koncernbidraget skulle inte vara beskattningsbart för det mottagande dotterbolaget eftersom moderbolaget på grund av sin egen skatteförlust inte skulle ha rätt att dra av det.
In effect, the two group contributions would imply that the subsidiary could eliminate its tax base without eroding its net equity.
De två koncernbidragen skulle i själva verket innebära att dotterbolaget kunde eliminera det egna beskattningsunderlaget utan att urholka sitt nettokapital.
The Norwegian authorities have confirmed that no circular contributions involving AS Sporveisbussene were carried out in 2000–2004.
De norska myndigheterna har bekräftat att inga bidrag som involverade AS Sporveisbussene ägde rum under perioden 2000–2004.
“Standard cost calculation for the scheduled bus operations of AS Sporveisbussene”, report by Asplan Viak AS dated 25.5.2012, enclosed as Annex 13 to the letter from the Norwegian authorities of 4.6.2012 (Event No 636738).
”Standardkostnadsberäkning för AS Sporveisbussenes busslinjetrafikverksamhet”, rapport av Asplan Viak AS daterad den 25 maj 2012, bifogad som bilaga 13 till skrivelsen från de norska myndigheterna av den 4 juni 2012 (diarienr 636738).
It must be pointed out that despite the findings in the Asplan Viak Report, the Norwegian authorities, in their comments to the opening decision, do not argue that the compensation granted to AS Sporveisbussene meets the Altmark criteria, see the assessment below.
Det bör påpekas att de norska myndigheterna, trots slutsatserna i Asplan Viak-rapporten, i sina synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet inte hävdar att den ersättning som AS Sporveisbussene fick uppfyller Altmark-kriterierna, se bedömningen nedan.
Case SA.21654 (ex NN-69/2007 and C-6/2008) Public Commercial Property Åland Industrihus, OJ L 125 12.5.2012 p. 33.
Ärende SA.21654 (f.d. NN-69/2007 och C-6/2008), Fastighetsbolaget Ålands Industrihus, EUT L 125, 12.5.2012, s. 33.
The Decision has been challenged before the General Court (see Case T-212/12).
Beslutet har överklagats till EU-domstolen (se mål T-212/12).
The information available to the Authority at the time of the opening decision indicated that Oslo Municipality did not become the sole owner of AS Oslo Sporveier until July 2006 (see the opening decision at footnote 27).
Den information som övervakningsmyndigheten hade tillgång till vid tidpunkten för beslutet om att inleda förfarandet visade att Oslo kommun inte blev ensam ägare till AS Oslo Sporveier förrän i juli 2006 (se fotnot 27 i beslutet om att inleda förfarandet).
In their observations to the opening decision, the Norwegian authorities clarified that Oslo Municipality actually bought the holdings of the minority share holders in 2002.
I sina synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet förtydligade de norska myndigheterna att Oslo kommun i själva verket hade köpt minoritetsägarnas aktier 2002.
See the opening decision at paragraphs 103–108, in particular paragraph 105.
Se punkterna 103–108, särskilt punkt 105, i beslutet om att inleda förfarandet.
Case C-280/00 Altmark [2003] ECR I-7747.
Mål C-280/00, Altmark, REG 2003, s. I-7747.
See among others Case C-409/00 Spain v Commission [2003] ECR I-1487, paragraph 47; Case C-88/03 Portugal v Commission [2006] ECR I-7115, paragraph 54.
Se bl.a. mål C-409/00, Spanien mot kommissionen, REG 2003, s. I-1487, punkt 47, mål C-88/03, Portugal mot kommissionen, REG 2006, s. I-7115, punkt 54.
OJ L 379 28.12.2006 p. 5, incorporated in the EEA agreement at point 1ea of Annex XV.
EUT L 379 28.12.2006, s. 5, införlivad i EES-avtalet i punkt 1ea i bilaga XV.
See Commission Decision of 21.9.2005 on the implementation of an aid scheme N 192/1997 by Italy – Autonomous Province of Bolzano (OJ L 383 28.12.2006 p. 1, paragraphs 129-133); Commission Decision of 27.7.2011 concerning the State aid for financing screening of transmissible spongiform encephalopathies TSE in bovine animal implemented by Belgium (OJ L 274 19.10.2011 p. 36), part 6, Article 1, paragraph 133.
Se kommissionens beslut av den 21 september 2005 om Italiens (den autonoma provinsen Bolzano) missbruk av stödordning N 192/1997 (EUT L 383, 28.12.2006, s. 1, punkterna 129–133), kommissionens beslut av den 27 juli 2011 om det statliga stöd till finansiering av screening efter transmissibla spongiforma encefalopatier TSE hos nötkreatur som Belgien har genomfört (EUT L 274, 19.10.2011, s. 36), del 6, artikel 1.133.
In this regard, it has to be pointed out that the general de minimis Regulation in force at the time this capital injection took place was Commission Regulation (EC) No 69/2001 of 12.1.2001 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to de minimis aid.
Det måste i detta sammanhang påpekas att den allmänna förordning om stöd av mindre betydelse som var i kraft vid den tidpunkt då detta kapitaltillskott ägde rum var kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse.
This Regulation however did not apply to the transport sector.
Denna förordning var emellertid inte tillämplig på transportsektorn.
As stated in Article 5, paragraph 1, of Commission Regulation (EC) No 1998/2006 “[…] this Regulation shall apply to aid granted before its entry into force to undertakings active in the transport sector […]”.
Som fastställs i artikel 5.1 i kommissionens förordning (EG) nr 1998/2006 ska ”[denna] förordning […] gälla stöd som har beviljats innan förordningen träder i kraft och ges till företag verksamma inom transportsektorn […]”.
Case C-39/94 SFEI v La Poste [1996] ECR I-3547, at paragraph 60.
Mål C-39/94, SFEI mot La Poste, REG 1996, s. I-3547, punkt 60.
This principle is explained in the Authority’s guidelines Part VI Rules on public service compensation, state ownership of enterprises and aid to public enterprises, application of state aid provisions to public enterprises in the manufacturing sector.
Denna princip förklaras i del VI av övervakningsmyndighetens riktlinjer som innehåller regler om ersättning för utförande av allmännyttiga tjänster, statligt ägande av företag och stöd till offentliga företag, samt tillämpning av föreskrifter om statligt stöd på offentligägda företag inom tillverkningssektorn.
Cf. for example Opinion of Advocate General Jacobs, Joined Cases C-278/92, C-279/92 and C-280/92 Spain v Commission [1994] ECR I-4103, at paragraph 28.
Se till exempel generaladvokat Jacobs förslag till avgörande, förenade målen C-278/92, C-279/92 och C-280/92, Spanien mot kommissionen, REG 1994, s. I-4103, punkt 28.
See also Case 40/85 Belgium v Commission (Boch) [1986] ECR 2321, at paragraph 13; Case C-301/87 France v Commission (Boussac) [1990] ECR I-307, at paragraphs 39–40; Case C-303/88 Italy v Commission (Lanerossi) [1991] ECR I-1433, at paragraph 24.
Se även mål 40/85, Belgien mot kommissionen (Boch), REG 1986, s. 2321, punkt 13, mål C-301/87, Frankrike mot kommissionen (Boussac), REG 1990, s. I-307, punkterna 39–40, mål C-303/88, Italien mot kommissionen (Lanerossi), REG 1991, s. I-1433, punkt 24.
See also the Authority’s Guidelines on the application of state aid rules on public service broadcasting, where at point 93 it is stated that: “(w)hen carrying out commercial activities, public service broadcasters shall be bound to respect market principles and, when they act through commercial subsidiaries, they shall keep arm’s length relations with these subsidiaries. EFTA States shall ensure that public service broadcasters respect the arm’s length principle, undertake their commercial investments in line with the market economy investor principle, and do not engage in anti-competitive practices with regard to their competitors, based on their public funding”.
Se även övervakningsmyndighetens riktlinjer om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på radio och TV i allmänhetens tjänst, där det i punkt 93 står: Public service-företag ska vara tvingade att respektera marknadsprinciperna i sin kommersiella verksamhet, och när de agerar via kommersiella dotterbolag ska de hålla sig på armslängds avstånd från dessa. Eftastaterna ska se till att public service-företag följer principen om armslängds avstånd, gör sina kommersiella investeringar i enlighet med principen om en privat investerare i en marknadsekonomi och inte ägnar sig åt konkurrensbegränsande metoder gentemot konkurrenterna med stöd av den offentliga finansieringen.
Paragraphs 105–108.
Punkterna 105–108.
Article 2 of Commission Directive 2006/111/EC on the transparency of financial relations between Member States and public undertakings (OJ L 318 17.11.2006 p. 17), incorporated at point 1a of Annex XV to the EEA Agreement.
Artikel 2 i kommissionens direktiv 2006/111/EG om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag samt i vissa företags ekonomiska verksamhet (EUT L 318 17.11.2006, s. 17), införlivat i punkt 1a, bilaga XV till EES-avtalet.
As regards, in particular, the quality bonus from AS Oslo Sporveier to AS Sporveisbussene of NOK 3,9 million, the Authority understands that the funds stem from state resources, or that the payment is imputable to the State.
När det gäller kvalitetsbonusen från AS Oslo Sporveier till AS Sporveisbussene på 3,9 miljoner norska kronor har övervakningsmyndigheten uppfattat det som att denna finansierades med statliga medel, eller att utbetalningen kan tillskrivas staten.
As Oslo Municipality is involved in all issues of commercial importance relating to the provision of scheduled bus transport in the Oslo region, and AS Oslo Sporveier is a publicly-owned company, the Authority concludes that the transaction must be held to be imputable to the State and thus represent state resources within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Eftersom Oslo kommun är involverad i alla frågor av kommersiell vikt som rör tillhandahållandet av busslinjetrafik i Osloregionen och AS Oslo Sporveier är ett offentligägt företag drar övervakningsmyndigheten slutsatsen att transaktionen måste anses kunna tillskrivas staten och därmed utgöra statliga medel i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet.
Case C-35/96 Commission v Italy [1998] ECR I-3851 at paragraph 36.
Mål C-35/96 Kommissionen mot Italien, REG 1998, s. I-3851, punkt 36.
See also Case T-289/03 BUPA [2008] ECR II-81.
Se även mål T-289/03, BUPA, REG 2008, s. II-81.
Case C-280/00 Altmark [2003] ECR I-7747, paragraphs 89–93.
Mål C-280/00, Altmark, REG 2003, s. I-7747, punkterna 89–93.
Case C-280/00 Altmark [2003] ECR I-7747, paragraphs 94–95.
Mål C-280/00, Altmark, REG 2003, s. I-7747, punkterna 94–95.
Case C-143/99 Adria-Wien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke ECR [2001] I-8365, paragraph 41.
Mål C-143/99, Adria-Wien Pipeline och Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, REG 2001, s. I-8365, punkt 41.
Joined Cases E-5/04, E-6/04 and E-7/04, Fesil and Finnfjord and Others v EFTA Surveillance Authority [2005] EFTA Court Report 117 at paragraph 93.
Förenade målen E-5/04, E-6/04 och E-7/04, Fesil och Finnfjord m.fl. mot Eftas övervakningsmyndighet, Eftadomstolens rapport 2005, s. 117, punkt 93.
Moreover, the Court of Justice observed in the Altmark judgment that since 1995 several EU Member States had voluntarily opened up certain urban, suburban or regional transport markets to competition from undertakings established in other EU Member States.
I Altmarkdomen påpekade EU-domstolen dessutom att flera EU-medlemsstater sedan 1995 frivilligt har öppnat upp vissa transportmarknader i städer, förorter eller regioner för konkurrens från företag som är etablerade i andra EU-medlemsstater.
The risk to inter-Member State trade was thus not hypothetical but real, as the market was open to competition (paragraphs 69 and 79).
Risken för handeln mellan medlemsstaterna var således inte hypotetisk utan reell, eftersom marknaden var konkurrensutsatt (punkterna 69 och 79).
Paragraphs 77 and 82 of the Altmark judgment.
Punkterna 77 och 82 i Altmarkdomen.
See also Case 102/87 France v Commission [1988] ECR 4067, paragraph 19; Case C-305/89 Italy v Commission [1991] ECR I-1603, paragraph 26.
Se även mål C-102/87, Frankrike mot kommissionen, REG 1988, s. 4067, punkt 19, mål C-305/89, Italien mot kommissionen, REG 1991, s. I-1603, punkt 26.
Paragraphs 50 and 53.
Punkterna 50 och 53.
Cf. Article 1.1 of Part I of Protocol 3.
Se artikel 1.1 i del I i protokoll 3.
Council Regulation 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty (OJ L 83 27.3.1999 p. 1).
Rådets förordning nr 659/1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (EGT L 83 27.3.1999, s.1).
See the Authority’s Decision No 405/08/COL HFF (OJ L 79 25.3.2010 p. 40 and the EEA Supplement No. 14, 25.3.2010, p. 20), Chapter II.2.3.1, p. 23: “The State guarantee on all State institutions for all their obligations follows from general unwritten rules of Icelandic public law predating the entry into force of the EEA Agreement. The guarantee is applicable to all State institutions, regardless of when they are established, or of their activities, or changes in those activities. This possible aid measure must be regarded as a scheme falling within the definition in Article 1 (d) in part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.”
Se övervakningsmyndighetens beslut nr 405/08/KOL HFF (EUT L 79 25.3.2010, s. 40 och EES-supplement nr 14, 25.3.2010, s. 20), kapitel II.2.3.1, s. 23: ”Den statliga garantin som omfattar alla statliga institutioner för alla deras skyldigheter är ett resultat av den allmänna praxisen för den isländska offentliga rätten som redan gällde innan EES-avtalet trädde i kraft. Garantin gäller alla statliga institutioner, oberoende av när de grundades eller deras verksamhet, eller förändringar av verksamheten. Denna eventuella stödåtgärd måste betraktas som en ordning som inte omfattas av definitionen i artikel 1 d i del II av protokoll 3 till övervakningsavtalet.”
See Commission Decision in Case E-45/2000 (Netherlands) Fiscal exemption in favour of Schiphol Group (OJ C 37 11.2.2004 p. 13).
Se kommissionens beslut i ärende E-45/2000 (Nederländerna) Skattebefrielse för Schiphol Group (EUT C 37, 11.2.2004, s. 13).
See Commission Decision in Case E-10/2000 (Germany) State guarantees for public banks in Germany (OJ C 150 22.6. 2002 p. 6).
Se kommissionens beslut i ärende E-10/2000 (Tyskland), Statliga garantier för offentligrättsliga kreditinstitut i Tyskland (EGT C 150, 22.6. 2002, s.6).
Article 1(d) of Part II of Protocol 3.
Artikel 1 d i del II i protokoll 3.
See Commission Decision in Case E 4/2007 (France) Charges aéroportuaires, paragraph 56 (OJ C 83 7.4.2009 p. 16).
Se kommissionens beslut i ärende E 4/2007 (Frankrike), Flygplatsavgifter, punkt 56 (EUT C 83, 7.4.2009, s. 16).
See to that effect, the judgment of the EFTA Court in Case E-14/10 Konkurrenten, at paragraphs 74-75, where the EFTA Court states as follows:“In the case at hand, the City of Oslo was entitled, under the provisions of the 1976 Transport Act and the implementing regulations, to provide financial support in order to enable the operation of non-profitable scheduled bus services. The fact that the level of the compensation was “negotiated” does not, as such, entail that the payments did not cover actual losses incurred in the operation of those services and were per se not covered by the scheme. The Court considers that in so far as the compensation payments were indeed used to finance the operation of non-profitable scheduled bus services, the defendant may correctly have classified those payments as existing aid. The argument that the aid must be considered as new aid because it was granted on an annual and discretionary basis under the city budget must (…) be rejected.”
Se i detta sammanhang Eftadomstolens dom i mål E-14/10, Konkurrenten, punkterna 74–75, där Eftadomstolen slår fast följande:”I föreliggande mål hade Oslo stad rätt enligt bestämmelserna i 1976 års transportlag och genomförandebestämmelserna, att ge ekonomiskt stöd till trafikering av olönsamma busslinjer. Det faktum att nivån på ersättningen ”förhandlades fram” innebär inte i sig att betalningarna inte täckte faktiska förluster som uppstått i samband med denna trafik och som inte omfattades av ordningen. Domstolen anser att i den mån utbetalningen av ersättning faktiskt användes för att finansiera trafikeringen av olönsamma busslinjer kan svaranden med rätta ha klassificerat denna utbetalning som befintligt stöd. Argumentet att stödet måste betraktas som nytt stöd därför att det beviljades på årlig och diskretionär basis inom ramen för stadens budget måste […] förkastas.”
Cf. Case SA.21654 (ex NN-69/2007 and C-6/2008) Public Commercial Property Åland Industrihus (OJ L 125 12.5.2012 p. 33) paragraphs 107–109 in particular.
Se ärende SA.21654 (f.d. NN-69/2007 och C-6/2008), Fastighetsbolaget Ålands Industrihus (EUT L 125, 12.5.2012, s. 33), särskilt punkterna 107–109.
Case C-44/93 Namur-Les Assurances du Crédit [1994] ECR I-3829, paragraph 28.
Mål C-44/93, Namur-Les Assurances du Crédit, REG 1994, s. I-3829, punkt 28.
Opinion of Advocate- General Trabucchi in Case 51/74 Van der Hulst [1975] ECR 79.
Generaladvokat Trabucchis förslag till förhandsavgörande i mål 51/74, Van der Hulst, REG 1975, s. 79.
See also the opinion of Advocate General Lenz in Namur.
Se även generaladvokat C.O. Lenz förslag till avgörande i Namurmålet.
State aid NN 73/2008 (ex N 240/08) – Hungary – Sharing of loans between MÁV Zrt. and MÁV-TRAKCIÓ Zrt.
Statligt stöd NN 73/2008 (f.d. N 240/08) – Ungern – Delning av lån mellan MÁV Zrt. och MÁV-TRAKCIÓ Zrt.
(OJ C 109 13.5.2009 p. 5) at paragraphs 59-60.
(EUT C 109, 13.5.2009, s. 5), punkterna 59–60.
Case E 14/2005 (Portugal) Compensation payments to public service broadcaster RTP, at paragraph 79 (unofficial translation).
Ärende E 14/2005 (Portugal), Utbetalning av ersättning till det portugisiska radio- och TV-företaget som verkar i allmänhetens tjänst, RTP, punkt 79 (inofficiell översättning).
Paragraphs 73, 74 and 76.
Punkterna 73, 74 och 76.
The same logic applies for schemes that have been approved by the Authority or the European Commission.
Samma resonemang gäller ordningar som har godkänts av övervakningsmyndigheten eller Europeiska kommissionen.
See for example Case C-47/91 Italy v Commission [1994] ECR-4635, paragraphs 25–26.
Se till exempel mål C-47/91, Italien mot kommissionen, REG 1994, s. 4635, punkterna 25–26.
Paragraph 87 of the judgment of the EFTA Court in Case E-14/10 Konkurrenten.
Punkt 87 i Eftadomstolens dom i mål E-14/10, Konkurrenten.
For clarity, the Authority notes that, the commercial activities capital injection was not granted on the basis of the existing aid scheme.
Övervakningsmyndigheten vill för tydlighets skull påpeka att kapitaltillskottet avseende den kommersiella verksamheten inte beviljades inom ramen för den befintliga stödordningen.