natgillin/translations-raw huggingface dataset:
One of the loan categories of the Workers’ Housing Fund was loans for rented social housing (cf. Article 50 of Act No 97/1993, quoted above).
En av lånekategorierna i arbetarnas bostadsfond var lån till subventionerade hyresbostäder, se artikel 50 i lag nr 97/1993 som citeras ovan.
Chapter VIII of the Housing Act provides for the current rules on loans for social rental apartments, and as referred to above, they are for the greater part the same as previously applicable.
I kapitel VIII i bostadslagen finns de aktuella reglerna om lån till subventionerade hyreslägenheter, och så som nämns ovan, är det till största delen samma regler som de som gällde tidigare.
Therefore, both the State Housing Agency, through the Workers’ Housing Fund, and the HFF respectively were given the task of providing this category of loans.
Därför fick både det statliga bostadsinstitutet, via arbetarnas bostadsfond, och ILS i uppdrag att tillhandahålla denna lånekategori.
As stated above, one of the means of financing for the Workers’ Housing Fund were direct budgetary contributions (cf. Article 48 of Act No 97/1993).
Så som anges ovan var direkta budgetbidrag ett av finansieringsmedlen för arbetarnas bostadsfond, se artikel 48 i lag nr 97/1993.
Those contributions were to cover partially the operating costs of the Fund, including those related to social rental apartments.
Dessa bidrag skulle delvis täcka fondens driftskostnader, inklusive kostnaderna som hörde samman med de subventionerade hyreslägenheterna.
The interest rate for this loan category was decided upon annually by the Government (cf. Article 52 of the Act).
Räntesatsen för denna lånekategori fastställdes årligen av regeringen, se artikel 52 i lagen.
As regards the situation after the entry into force of the Housing Act, provisional Article IX of the Housing Act, as adopted in 1998, provided that, until the end of the year 2000, loans for social rental apartments would continue to be granted at the same rates as were applicable at the time.
När det gäller situationen efter att bostadslagen hade trätt i kraft, sörjde den preliminära artikeln IX i bostadslagen, som antogs 1998, för att lån för subventionerade hyreslägenheter skulle fortsätta att beviljas till de räntesatser som gällde vid denna tidpunkt fram till slutet av år 2000.
On 21 August 2001, the Minister of Social Affairs and the Minister of Finance entered into a special agreement providing for a subsidised interest rate for this loan category as regards up to 400 rental apartments every year [26].
Den 21 augusti 2001, ingick socialministern och finansministern ett särskilt avtal som föreskrev en subventionerad räntesats för denna lånekategori för 400 hyreslägenheter varje år [26].
On 26 September 2005, the Ministers entered into a new agreement, adjusting the contribution to the HFF in view of the lowering of interest rates and the increase of the maximum contribution for each apartment.
Den 26 september 2005 ingick ministrarna ett nytt avtal, där de justerade bidraget till ILS mot bakgrund av sänkningen av räntesatserna och ökningen av det maximala bidraget för varje lägenhet.
According to those agreements HFF would receive a budgetary contribution for the losses it incurred related to this loan category to the extent provided for in the agreements.
Enligt dessa avtal skulle ILS erhålla ett budgetbidrag för de förluster som uppstod för denna lånekategori i den utsträckning som anges i avtalen.
NO DIVIDEND PAYMENTS
INGA UTDELNINGSBETALNINGAR
In the opening decision, the Authority identified as a fourth potential State aid measure that HFF is not required to pay any dividends to the State.
I sitt beslut om att inleda ett förfarande identifierade myndigheten det faktum att ILS inte behöver betala några utdelningar till staten som den fjärde potentiella stödåtgärden.
This results from the general principles of Icelandic public law, which do not require State institutions, organised such as HFF, to pay dividends [27].
Detta beror på de allmänna principerna i den isländska offentliga rätten, enligt vilka statliga institutioner, som är organiserade som ILS, inte behöver betala några utdelningar [27].
As such, this principle predates the entry into force of the EEA Agreement and the legal situation for the predecessors to HFF was therefore the same.
Som sådan har denna princip funnits redan innan EES-avtalet trädde i kraft och den rättsliga situationen för ILS föregångare var därför den samma.
This general principle is, inter alia, a reflection of the fact that the objective of these institutions is not to make a profit but to provide services that Parliament has decided should be undertaken by the State.
Denna allmänna princip återspeglar bland annat det faktum att syftet med dessa institutioner inte är att vara vinstdrivande utan att tillhandahålla de tjänster som parlamentet har beslutat att staten ska utföra.
Under Icelandic public law, a State institution requires a legal basis to charge for its services and the charge may not exceed the cost of providing them [28].
Enligt isländsk offentlig rätt behöver en statlig institution en rättslig grund för att ta betalt för sina tjänster och avgiften får inte överstiga kostnaden för att tillhandahålla dem [28].
Where a State institution is permitted by law to charge more than costs or, as for example in the case of HFF, earn a return on funds it keeps (cf. Article 11 of the Housing Act), a separate legal basis is required for the institution to pay dividends to the Icelandic StateThis understanding of Icelandic law is confirmed in the Icelandic Government’s letter of 15 April 2008 where the following is stated: In accordance with the Government Financial Reporting Act No 88/1997, the general practice is that public entities are only required to generate profit if they are obliged to do so by law.
Då en statlig institution har rätt enligt lagen att debitera mer än kostnaderna, eller som i fallet med ILS, få avkastning på sina fonder, se artikel 11 i bostadslagen, krävs en separat rättslig grund för institutionen att betala utdelning till den isländska staten.Denna tolkning av den isländska lagen bekräftas i den isländska regeringens skrivelse av den 15 april 2008 där följande konstateras: ”I enlighet med lagen om statlig finansiell rapportering nr 88/1997 (lög um fjárreiður ríkisins) är den allmänna praxisen att offentliga organ endast behöver generera vinst om de är skyldiga till detta enligt lag.
Furthermore, a legal basis is required if a public entity is required to pay dividends.
Vidare krävs en rättslig grund om ett offentligt organ är tvunget att betala utdelningar.
If a public entity generates profits it shall turn in a normal share of the profits as dividends to the Treasury, as laid down in Article 42 of Act No 88/1997.
Om ett offentligt organ genererar vinst ska det lämna en normal andel av sin vinst som utdelningar till statskassan, i enlighet med artikel 42 i lag nr 88/1997.
Public entities which pay dividends, such as Landsvirkjun, for example, have a special legal obligation to do so.
Offentliga organ som betalar utdelning, såsom Landsvirkjun, omfattas av en rättslig skyldighet att göra detta.
Reference can be made to Article 4 of Act No 42/1983 on Landsvirkjun.
Hänvisning kan göras till artikel 4 i lag nr 42/1983 om Landsvirkjun (lög um Landsvirkjun).
Therefore there is no general legal provision requesting public entities to pay dividends.
Därför finns det inte någon allmän rättslig bestämmelse enligt vilken offentliga organ måste betala utdelning.”
Neither the Housing Act nor Act No 97/1993 contained any legal provision requiring the HFF or its predecessors to pay dividends.
Varken bostadslagen eller lag nr 97/1993 innehöll någon rättslig bestämmelse enligt vilken ILS eller dess föregångare var tvungna att betala utdelning.
Hence, HFF has in this respect always been governed by the said general principle of Icelandic public law.
Därför har ILS i detta avseende alltid lytt under nämnda allmänna princip i den isländska offentliga rätten.
HFF IS NOT COVERED BY CAPITAL ADEQUACY REQUIREMENTS AND MINIMUM SOLVENCY RATIO RULES
ILS OMFATTAS INTE AV KAPITALTÄCKNINGSKRAV OCH REGLER OM MINSTA KAPITALTÄCKNINGSGRAD
The Act referred to at point 14 of Chapter II of Annex IX to the EEA Agreement (Directive 2000/12/EC of the European Parliament and of the Council of 20 March 2000 relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions, as amended, hereafter referred to as the ‘Banking Directive’) [29], sets out the requirements for capital adequacy and the rules for a minimum solvency ratio applicable to credit institutions throughout the EU and EFTA Member States.
I den lag som avses i punkt 14 i kapitel II i bilaga IX till EES-avtalet (Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG av den 20 mars 2000 om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut [29], i dess ändrade lydelse, nedan kallat bankdirektivet), fastställs de krav på kapitaltäckning och reglerna om en minsta kapitaltäckningsgrad som gäller kreditinstitut i alla medlemsstater inom EU och Efta.
Article 2(3) of the directive contains a catalogue of institutions exempted from the application of the provisions of the Banking Directive.
Artikel 2.3 i direktivet innehåller en förteckning över institutioner som är undantagna från tillämpningen av bankdirektivets bestämmelser.
In the decision of the EEA Joint Committee this list was expanded, inter alia, by adding the ‘Byggingarsjóðir ríkisins’ in Iceland (literally translated ‘the State’s Building Funds’ [30].
I den gemensamma EES-kommitténs beslut utökades denna förteckning bland annat genom ett tillägg av ”Byggingarsjóður ríkisins” på Island (ordagrant översatt till ”statens byggnadsfonder” [30].
This term covered the State Building Fund and the Workers’ Housing Fund, which, as described above, were merged and taken over by the HFF (cf. Article 53 of the Housing Act).
Denna term omfattade den statliga byggnadsfonden och arbetarnas bostadsfond vilka, så som beskrivs ovan, slogs samman och togs över av ILS, se artikel 53 i bostadslagen.
Accordingly, Article 116 of Act No 161/2002, on Financial Institutions (lög um fjármálafyrirtæki) exempts the HFF from the application of the Act, which is among the measures implementing the directive into Icelandic law.
Således undantas ILS enligt artikel 116 i lag nr 161/2002 om finansiella institutioner (lög um fjármálafyrirtæki) från tillämpningen av lagen, som är en av åtgärderna för att genomföra direktivet i den isländska lagstiftningen.
In its letters of 20 November 2006 and 15 April 2008, the Icelandic Government maintained that the HFF system was to be regarded as existing aid.
I sina skrivelser av den 20 november 2006 och 15 april 2008 hävdade den isländska regeringen att ILS-systemet skulle betraktas som ett befintligt stöd.
First, the principal features of the system pre-dated the entry into force of the EEA Agreement and were not changed by the adoption of the Housing Act.
För det första gällde systemets centrala delar redan innan EES-avtalet trädde i kraft och ändrades inte genom antagandet av bostadslagen.
The changes made to the housing system, at that time, were exclusively aimed at the social housing system and were not substantive.
De ändringar av bostadssystemet som gjordes vid denna tidpunkt, var uteslutande inriktade på systemet för subventionerade bostäder och påverkade inte innehållet.
Second, the State aid elements identified in the opening decision of the Authority were general measures that remained unaltered by the enactment of the Housing Act.
För det andra var de inslag av statligt stöd, som identifierades av myndigheten i beslutet om att inleda ett förfarande, allmänna åtgärder som förblev oförändrade under antagandet av bostadslagen.
Hence, for example the implicit state guarantee has been the same both before and after the entry into force of the EEA Agreement.
Exempelvis har den underförstådda statliga garantin varit densamma både före och efter EES-avtalets ikraftträdande.
In this respect, the Icelandic Government argued that it follows from the judgment of the European Court of Justice in Namur that only substantive legislative changes were capable of altering the classification of the aid [31].
I detta avseende hävdade den isländska regeringen att den följde EG-domstolens dom i målet Namur-Les Assurances du Credit om att endast innehållsmässiga förändringar i lagstiftningen kunde ändra klassificeringen av stödet [31].
Third, there was no change made in 1999 with the introduction of the Housing Act that was likely to alter the appreciation of the compatibility of the system with the State aid rules.
För det tredje gjordes inga ändringar 1999 vid införandet av bostadslagen som skulle ändra uppskattningen av systemets förenlighet med reglerna om statligt stöd.
Fourth, and alternatively, the changes made to the social housing system relating to, for example, the so-called additional loans are severable from the general lending system.5.
För det fjärde, och alternativt, kan de förändringar som gäller systemet för subventionerade bostäder som exempelvis hänför sig till de så kallade tilläggslånen separeras från det allmänna utlåningssystemet.
The SFF has claimed that the changes made by the Housing Act cause the system to be classified as new aid as the these changes implied that the housing system did not remain in place more or less unchanged until today.
SFF har hävdat att de ändringar som infördes genom bostadslagen innebär att systemet ska klassificeras som nytt stöd, eftersom dessa ändringar antyder att bostadssystemet inte har fortsatt att vara mer eller mindre oförändrat fram till idag.
In its letter of 31 January 2007 the SFF referred, inter alia, to:
I sin skrivelse av den 31 januari 2007 hänvisar SFF bland annat till följande:
the existence of a new Act, i.e. that the Housing Act had replaced the State Housing Agency Act,
Förekomsten av en ny lag, dvs. att bostadslagen hade ersatt lagen om det statliga bostadsinstitutet.
the creation of a new legal entity, the Housing Financing Fund which replaced the State Housing Board/State Housing Agency and took over the assets and obligations of the State Building Fund and the Workers’ Housing Fund,
Grundandet av en ny juridisk enhet, bostadsfinansieringsfonden, som ersatte den statliga bostadsstyrelsen/det statliga bostadsinstitutet och tog över den statliga byggnadsfondens och arbetarnas bostadsfonds tillgångar och skyldigheter.
the introduction of new lending instruments, with cash loans instead of housing bonds and less social assistance in housing matters, change of maximum level of funding of the purchase, lifting of restrictions on sale of owner-occupied social housing, abolition of priority right and changes with regard to the nature of the entities eligible for loans,
Införandet av nya låneinstrument, med kontantlån i stället för bostadsobligationer och mindre socialhjälp vid bostadsproblem, ändringen av den maximala finansieringsnivån vid inköp, upphävandet av begränsningar vid försäljning av subventionerade bostäder som bebos av ägaren själv, avskaffandet av prioriteringsrättigheter och ändringarna i fråga om egenskaperna hos de enheter som är berättigade till lån.
the change in the sources of financing: Under the Housing Act the Housing Financing Fund, unlike its predecessors, does not receive any direct state contributions.
Ändring av finansieringskällorna: Enligt bostadslagen får bostadsfinansieringsfonden, till skillnad från sina föregångare, inte några direkta statliga bidrag.
In its letter of 28 March 2008, the SFF has argued that the relevant legal test should consist of a comprehensive assessment of the HFF system rather than an individual analysis of the identified possible aid measures.
I sin skrivelse av den 28 mars 2008 hävdar SFF att den relevanta rättsliga prövningen bör bestå av en omfattande bedömning av ILS-systemet snarare än en individuell analys av de identifierade möjliga stödåtgärderna.
In the opinion of SFF, the individual components of the system are so closely interwoven that it would amount to an unjustified artificial division to split them up in the assessment of whether the measures have the character of new or existing measures.
Enligt SFF är de individuella komponenterna i systemet så nära förbundna med varandra att det skulle innebära en omotiverad konstgjord uppdelning att separera dem i bedömningen om huruvida åtgärderna kan betraktas som nya eller befintliga åtgärder.
Such an approach would, in the opinion of SFF, not be in line with the practice of the European Commission in similar cases.
Ett sådant synsätt skulle, enligt SFF, inte ligga i linje med Europeiska kommissionens praxis i liknande fall.
Finally, the SFF invites the Authority to take account of the factual development with regard to the amount of loans granted by the HFF and its market share compared to that of the private banks.
Slutligen uppmanar SFF myndigheten att ta hänsyn till den faktiska utvecklingen när det gäller antalet lån som beviljas av ILS och dess marknadsandel jämfört med de privata bankernas.
THE HFF NOT BEING SUBJECT TO CAPITAL ADEQUACY REQUIREMENTS AND MINIMUM SOLVENCY RATIO RULES, IS NOT STATE AID
DET FAKTUM ATT ILS INTE OMFATTAS AV KAPITALTÄCKNINGSKRAV OCH REGLER OM MINSTA KAPITALTÄCKNINGSGRAD UTGÖR INTE NÅGOT STATLIGT STÖD
The Authority has found it useful to start its assessment with the question of whether the fact that the HFF is not subject to capital adequacy requirements and minimum solvency ratio rules constitutes State aid.
Myndigheten har ansett det praktiskt att börja sin bedömning med frågan om huruvida det faktum att ILS inte omfattas av kapitaltäckningskrav och regler om minsta kapitaltäckningsgrad kan betraktas som statligt stöd.
As already indicated, the Banking Directive sets out the requirements for capital adequacy and the rules for a minimum solvency ratio applicable to credit institutions throughout the EEA.
Så som redan har påpekats innehåller bankdirektivet krav på kapitaltäckning och regler om minsta kapitaltäckningsgrad som ska tillämpas på kreditinstitut inom hela EES.
In the opening decision, the Authority took the preliminary view that the exemption of HFF from the Banking Directive did not constitute State aid.
I sitt beslut om att inleda ett förfarande intog myndigheten den preliminära ståndpunkten att undantaget från bankdirektivet som gällde ILS inte utgjorde något statligt stöd.
However, it found that the question raised such doubts that it was useful to assess the question under the formal investigation procedure.
Myndigheten konstaterade dock att frågan gav upphov till sådana tvivel att det var lämpligt att bedöma frågan under det formellt granskningsförfarandet.
This assessment has led the Authority to confirm its preliminary opinion for the following reasons:
Denna bedömning har lett till att myndigheten kunde bekräfta sin preliminära ståndpunkt av följande skäl:
First, as also indicated in the opening decision, HFF does not constitute a credit institution covered by the Banking Directive as it is not permitted to receive any deposits or other repayable funds from the public.
För det första, vilket också anges i beslutet om att inleda ett förfarande, utgör inte ILS ett kreditinstitut som omfattas av bankdirektivet eftersom det inte får ta emot några inlåningsmedel eller andra återbetalningsbara medel från allmänheten.
Second, Article 2(3) of the Banking Directive contains a catalogue of institutions exempted from the application of the provisions of the directive.
För det andra innehåller artikel 2.3 i direktivet en förteckning över institutioner som är undantagna från tillämpningen av bankdirektivets bestämmelser.
The decision of the EEA Joint Committee included the ‘Byggingarsjóðir ríkisins’, in that list.
Enligt den gemensamma EES-kommitténs beslut ingick Byggingarsjóður ríkisins i denna förteckning.
That term was traditionally used for the funds which have now been taken over by the HFF.
Denna term användes tidigare för fonder som numera har tagits över av ILS.
Hence, regardless of whether that provision is constitutive or merely restates what already follows from the normal rules of the directive, it is the Banking Directive as adapted to the EEA itself that exempts HFF from its ambit and the capital adequacy requirements and minimum solvency ratio laid down therein.
Oberoende av om bestämmelsen är konstituerande eller enbart upprepar det som redan följer av de normala reglerna i direktivet, är det själva bankdirektivet, så som det är anpassat till EES, som undantar ILS från sitt tillämpningsområde och de kapitaltäckningskrav och minsta kapitaltäckningsgrad som fastställs däri.
Even when assuming that an exemption from the directive entailed that the HFF would be granted an advantage, the measure would not be imputable to the Icelandic State, but to the EEA Joint Committee, and would accordingly not constitute State aid [32].Third, even if HFF had been covered by the Banking Directive, any exemption would not have entailed a transfer of State resources, as the State would not forego any revenue in such a situation.
Även om man antar att ett undantag från direktivet innebär en fördel för ILS skulle åtgärden inte kunna tillskrivas den isländska staten utan i stället den gemensamma EES-kommittén, och skulle följaktligen inte utgöra något statligt stöd [32]. För det tredje, även om ILS hade omfattats av bankdirektivet skulle ett undantag inte ha inneburit någon överföring av statliga resurser eftersom staten inte skulle avstå från någon vinst i en sådan situation.
JOINT CONSIDERATIONS PERTAINING TO THE STATE GUARANTEE, THE INTEREST SUPPORT, THE EXEMPTION FROM INCOME AND PROPERTY TAX AND THE LACK OF DIVIDEND PAYMENTS
GEMENSAMMA ÖVERVÄGANDEN BETRÄFFANDE DEN STATLIGA GARANTIN, RÄNTESUBVENTIONEN, UNDANTAGET FRÅN INKOMST- OCH FÖRMÖGENHETSSKATT OCH AVSAKNADEN AV UTDELNINGSBETALNINGAR
THE DIFFERENT PROCEDURES FOR NEW AND EXISTING AID
DE OLIKA FÖRFARANDENA FÖR NYA OCH BEFINTLIGA STÖD
The procedure for new aid is laid down in Article 1(3) in Part I of Protocol 3 SCA (corresponding to Article 88(3) EC).
Förfarandet för nya stöd fastställs i artikel 1.3 i del I av protokoll 3 till övervakningsavtalet (motsvarande artikel 88.3 i EG-fördraget).
If the Authority is in doubt about the compatibility of such an aid measure, it shall open the formal investigation procedure provided for in Article 1(2) in Part I of Protocol 3 SCA (corresponding to Article 88(2) EC) and in Article 4(4) of Section II in Part II of Protocol 3 SCA.
Om myndigheten tvivlar på förenligheten för en sådan stödåtgärd ska den inleda det formella granskningsförfarande som anges i artikel 1.2 i del I av protokoll 3 till övervakningsavtalet (motsvarande artikel 88.2 i EG-fördraget) och i artikel 4.4 i del I av protokoll 3 till övervakningsavtalet.
The procedure for existing aid is different from that pertaining to new aid and is laid down in Article 1(1) in Part I of Protocol 3 SCA.
Förfarandet för ett befintligt stöd skiljer sig från det som gäller nya stöd och fastställs i artikel 1.1 i del I av protokoll 3 till övervakningsavtalet.
Pursuant to that provision, the Authority shall, in cooperation with the EFTA States, keep under constant review all systems of aid existing in those States.
Enligt denna bestämmelse ska myndigheten, i samarbete med Eftas stater, kontinuerligt granska alla stödsystem som finns i dessa stater.
It shall propose to the latter any appropriate measures required by the progressive development or by the functioning of the EEA Agreement.
Den ska till de senare lämna förslag på åtgärder som krävs enligt EES-avtalets successiva utveckling eller funktion.
According to the European Court of Justice:
Enligt EG-domstolen