natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The tax treatment of captives constitutes a general measure
Beskattningen av captiveförsäkringsbolag utgör en allmän åtgärd
The Liechtenstein authorities argued that the tax treatment of captives is not materially selective as it is an option available to all and does not require a certain economic strength.
Liechtensteins myndigheter hävdar att beskattningen av captiveförsäkringsbolag inte är materiellt selektiv eftersom det är ett alternativ som är öppet för alla och inte kräver någon särskild ekonomisk styrka.
The tax measures are not limited to certain sectors, certain types of companies, or certain parts of the Liechtenstein territory — there are also no restrictions regarding turnover, size, the number of employees or a necessity to be part of a multinational group.
Skatteåtgärderna är inte begränsade till vissa sektorer, vissa typer av företag eller vissa delar av Liechtensteins territorium – det finns inte heller några restriktioner när det gäller omsättning, storlek, antal anställda eller något krav på att ingå i en multinationell koncern.
They argue, therefore, that their tax provisions for captive insurance companies are not materially selective.
De hävdar därför att skattebestämmelserna för captiveförsäkringsbolag inte är materiellt selektiva.
The Liechtenstein authorities referred to the European Commission’s Decisions regarding the Åland Islands captive insurance tax system, the Irish Company Holding Regime, the Spanish reduced tax from intangible assets, and the Dutch reduced tax on revenue from intra-group loans (Groepsrentebox) [18], in order to support the claim that the taxation of captive insurance companies in Liechtenstein is not materially selective.
Liechtensteins myndigheter hävdar att kommissionens beslut om Ålands captiveförsäkringssystem, den irländska ordningen för holdingföretag, den spanska skattereduktionen för immateriella tillgångar, och den nederländska skattereduktionen på intäkter från koncerninterna lån (groepsrentebox) [18] visar att beskattningen av captiveförsäkringsbolag i Liechtenstein inte är materiellt selektiv. De citerar beslutet om den nederländska groepsrentebox-ordningen enligt följande:
Justification by the nature and general scheme of the system
Åtgärderna är berättigade på grund av systemets natur och logik
Even if the Authority were to consider the measures at stake to be materially selective, the Liechtenstein authorities argue that they are, in any event, justified by the nature and general scheme of the Liechtenstein tax scheme.
Även om övervakningsmyndigheten skulle komma fram till att åtgärderna är materiellt selektiva hävdar Liechtensteins myndigheter att de ändå är berättigade på grund av det liechtensteinska skattesystemets natur och logik.
In doing so, they agree with the views expressed by third parties on this point.
De delar därmed de synpunkter som tredjeman framfört i frågan.
The Liechtenstein authorities supported arguments relating to the definition and treatment of captive insurance companies under the EU Reinsurance and Solvency II Directives, claiming that captive insurance should be distinguished from classical insurance business.
Liechtensteins myndigheter stöder argumenten om definitionen och behandlingen av captiveförsäkringsbolag enligt EU:s återförsäkrings- och Solvens II-direktiv, och hävdar att man bör skilja på captiveförsäkringsbolagens verksamhet och klassisk försäkringsverksamhet.
The Liechtenstein authorities agreed that different treatment of the captives is justified given the limited area of operation of captives and their specific intra-group nature.
Liechtensteins myndigheter håller med om att det är berättigat att behandla captiveförsäkringsbolagen annorlunda med tanke på deras begränsade verksamhetsområde och strikt koncerninterna verksamhet.
No distortion of competition and no effect on trade between Contracting Parties
Ingen snedvridning av konkurrensen eller påverkan på handeln mellan avtalsslutande parter
The Liechtenstein authorities concurred with Company A RE that the services provided by captives are not tradable since there is no ‘free market solution’ available for some risks.
Liechtensteins myndigheter håller med företag A om att de tjänster som captiveförsäkringsbolagen tillhandahåller inte är omsättningsbara eftersom det för vissa risker inte finns ”någon lösning på den fria marknaden”.
Consequently, the measures in question neither distort competition nor affect trade between the Contracting Parties to the EEA Agreement.
Därmed varken snedvrider de berörda åtgärderna konkurrensen eller påverkar handeln mellan avtalsslutande parter i EES-avtalet.
If aid is present it is existing aid
Om stöd föreligger är det befintligt stöd
The Liechtenstein authorities argued that the measures in question should be regarded as existing aid within the meaning of Article 1(1) of Part I and Article l(b)(v) of Part II of Protocol 3 if they are to be characterised as State aid at all.
Liechtensteins myndigheter hävdar att de berörda åtgärderna bör ses som befintligt stöd enligt artikel 1.1 i del I och artikel 1 b v i del II av protokoll 3 om de överhuvudtaget är att betrakta som statligt stöd.
In doing so, they again shared the opinion of third parties on that point.
De delar därmed på nytt de synpunkter som tredjeman framfört i frågan.
They argued that captives have been taxed at a reduced capital tax of 0,1 % since 1989 before any specific legislation was enacted for captive insurance companies.
Liechtensteins myndigheter hävdar att captiveförsäkringsbolagen har beskattats med en reducerad kapitalskatt på 0,1 procent sedan 1989 innan det antogs någon specifik lagstiftning för captiveförsäkringsbolag.
Further, the Liechtenstein authorities supported arguments that the tax measures became aid as a result of the evolution of the EEA Agreement.
Man stöder därmed argumenten om att skatteåtgärderna först senare ansågs utgöra stöd till följd av ändringen av EES-avtalet.
Agreeing with Company F, the Liechtenstein authorities considered that the evolution which took place at the end of the 1990s occurred after the specific measures relating to captive insurance companies were introduced by the Act of 18 December 1997.
Liechtensteins myndigheter håller med företag F om att de specifika åtgärder som infördes för captiveförsäkringsbolag genom lagen av den 18 december 1997 infördes innan ändringarna genomfördes i slutet av 1990-talet.
Recovery of aid would be incompatible with the general principles of Community law
Återbetalning av stödet vore oförenligt med gemenskapsrättens allmänna principer
Agreeing with Company A and Company F’s statements, the Liechtenstein authorities submitted that the captives could not have anticipated that the measures, when adopted in 1997, could be State aid given the similarities between their position and cases on intra-group activities.
Liechtensteins myndigheter håller med företagen A och F om att captiveförsäkringsbolagen inte hade kunnat förutse att åtgärderna, när de antogs 1997, skulle kunna utgöra statligt stöd med tanke på likheterna mellan deras situation och andra ärenden om koncernintern verksamhet.
All interested parties claim that there were no indications at the time that any of the Authority’s preliminary findings were likely, or foreseeable.
Alla berörda parter hävdar att det vid den tidpunkten inte fanns några tecken på att övervakningsmyndighetens preliminära ståndpunkt var sannolik eller förutsägbar.
In line with the statements of all interested parties, the Liechtenstein authorities also expressed their opinion that recovery would be in contravention of the principle of legal certainty.
I enlighet med alla övriga berörda parters uttalanden uttrycker Liechtensteins myndigheter också åsikten om att återkravet skulle strida mot rättssäkerhetsprincipen.
The fundamental requirement of legal certainty is to ensure that the application of European Union/EEA law is certain and foreseeable.
Det grundläggande rättssäkerhetskravet ska se till att tillämpningen av EU-/EES-lagstiftningen är säker och förutsägbar.
It is also argued that this necessity must be enforced all the more strictly where there are financial consequences.
De hävdar också att detta krav måste genomföras ännu striktare när det finns ekonomiska konsekvenser.
It is submitted that when Liechtenstein joined the EEA Agreement in 1995 the acquis communautaire (including the Commission’s State aid decision practice) did not designate the taxation of intra-group activities as State aid, and that there were no developments between 1995 and 1997 (when the measures were adopted) to suggest that this position would change.
De uppger att när Liechtenstein anslöt sig till EES-avtalet 1995 utgjorde beskattning av koncernintern verksamhet enligt gemenskapens regelverk (inklusive kommissionens beslutspraxis om statligt stöd) inte statligt stöd och att det mellan 1995 och 1997 (när åtgärderna antogs) inte inträffade någonting som tydde på att denna situation skulle förändras.
Article 61(1) of the EEA Agreement reads as follows:
Artikel 61.1 i EES-avtalet lyder på följande sätt:
The aid measures must be granted by the State or through State resources.
Stödåtgärderna måste ges av staten eller med hjälp av statliga medel.
While the capital tax rate in Liechtenstein is currently set at 0,2 %, captive insurance companies are subject to a reduced rate of 0,1 % (and 0,075 % for capital exceeding CHF 50 million and 0,05 % for capital in excess of CHF 100 million).
Kapitalskatten i Liechtenstein är för närvarande 0,2 procent, medan captiveförsäkringsbolagen endast behöver betala 0,1 procent (och 0,075 procent för belopp över 50 miljoner CHF och 0,05 procent för belopp över 100 miljoner CHF).
Captive insurance companies are also fully exempted from payment of income tax and the coupon tax.
Captiveförsäkringsbolagen är också helt befriade från betalning av inkomstskatt och kupongskatt.
The granting of a full or partial tax exemption involves a loss of tax revenues for the State which is equivalent to consumption of State resources in the form of fiscal (tax) expenditure [19].
Hel eller delvis skattebefrielse innebär förlorade skatteintäkter för staten, vilket motsvarar förbrukning av statliga medel i form av skatteutgifter [19].
Favouring certain undertakings or the production of certain goods
Gynnande av vissa företag eller produktionen av vissa varor
State aid can only be granted to undertakings that are engaged in economic activity.
Statligt stöd kan endast ges till företag som bedriver ekonomisk verksamhet.
According to the European Court of Justice, the notion of an undertaking within the meaning of Article 87 EC (now Article 107 of the Treaty on the Functioning of the European Union), which corresponds to Article 61(1) of the EEA Agreement, encompasses ‘every entity engaged in an economic activity, regardless of the legal status of the entity and the way in which it is financed’ [20].
Enligt EG-domstolen omfattar begreppet företag enligt artikel 87 i EG-fördraget (numera artikel 107 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt), som motsvarar artikel 61.1 i EES-avtalet, ”varje enhet som bedriver ekonomisk verksamhet, oavsett enhetens rättsliga form och sättet för dess finansiering” [20].
The Court has further ‘consistently held that any activity consisting in offering goods or services on a given market is an economic activity’ [21].Providing insurance is a service, which in principle is an economic activity [22].
Det följer även av ”fast rättspraxis att all verksamhet som går ut på att erbjuda varor eller tjänster på en viss marknad utgör ekonomisk verksamhet” [21]. Att tillhandahålla försäkringar är en tjänst som i princip utgör ekonomisk verksamhet [22].
Captive insurance companies offer insurance services for a premium on a given market.
Captiveförsäkringsbolag erbjuder försäkringstjänster mot en premie på en viss marknad.
The fact that their clients are restricted only to undertakings of the same group to which they belong does not affect this conclusion.
Det faktum att deras kunder endast utgörs av företag i samma koncern som de själva tillhör påverkar inte denna slutsats.
The undertakings of the group to which the captive belongs have chosen to purchase insurance from another company within its group which provides such services instead of purchasing from a third party insurance company.
Företagen i den koncern som captiveförsäkringsbolaget tillhör har valt att teckna försäkring hos ett annat företag inom koncernen som tillhandahåller sådana tjänster i stället för att teckna försäkring hos ett externt försäkringsbolag.
As referred to below, the Authority is of the view, therefore, that the services provided by captive insurers are an alternative to purchasing insurance from a third party.
Som framgår nedan anser övervakningsmyndigheten därför att de tjänster som captiveförsäkringsbolagen tillhandahåller utgör ett alternativ till att teckna försäkring hos tredjeman.
The fact that captive insurance companies supply demand for insurance from certain undertakings is sufficient to conclude that they offer their services on the market.
Det faktum att captiveförsäkringsbolagen tillgodoser vissa företags behov av försäkringar är tillräckligt för att konstatera att de tillhandahåller sina tjänster på marknaden.
By establishing a captive, the insurance of these risks is ‘captive’ to one company of the group, which means that none of the other insurance companies active in the market will be able to compete for the insurance of the risks of the group.
Genom att bilda ett captiveförsäkringsbolag är försäkringen av dessa risker knutna till ett företag i koncernen, vilket innebär att inget av de andra försäkringsbolagen på marknaden kommer att kunna konkurrera om att försäkra riskerna i koncernen.
The insurance of these risks would normally be undertaken by choosing another commercial provider but here the service is provided by the captive insurance company formed by the group instead.
Dessa risker skulle normalt försäkras hos en annan kommersiell leverantör men här tillhandahålls tjänsten i stället av det captiveförsäkringsbolag som koncernen bildat.
A captive insurance company is established as a separate legal entity in Liechtenstein and set up like any other company.
Ett captiveförsäkringsbolag bildas som en separat juridisk person i Liechtenstein och är uppbyggt som vilket annat företag som helst.
The services it provides are paid for, risk is transferred to it on an arm’s length basis, it keeps separate accounts and is liable to tax under national law.
Försäkringstagarna betalar för de tjänster som bolaget tillhandahåller, riskerna överförs till bolaget på normala marknadsmässiga villkor, bolaget för separat bokföring och det är skattskyldigt enligt nationell lagstiftning.
Captive insurance companies are indeed subject to taxation in Liechtenstein in the first place as they are undertakings that are engaged in economic activity within the jurisdiction.
Captiveförsäkringsbolag är i första hand skattskyldiga i Liechtenstein eftersom de är företag som bedriver ekonomisk verksamhet inom Liechtensteins jurisdiktion.
Forming a separate company is a deliberate choice on the part of companies which decide to form captives, and it is common practice to locate the captive in a low tax jurisdiction in order to benefit from lower rates of taxation.
De företag som beslutar sig för att bilda ett captiveförsäkringsbolag gör detta avsiktligt i form av ett separat bolag och det är praxis att förlägga detta i lågskatteländer för att få en lägre skatt.
If a new, separate company was not created, and the risks were self-insured within the existing company structure, generally speaking, the cost benefit from deciding not to pay commercial insurers would merely be reflected in lower costs — and therefore higher profits, paid at the normal rate within the company’s home tax jurisdiction.
Om de inte bildade ett nytt, separat bolag utan själva försäkrade riskerna inom den befintliga företagsstrukturen skulle den vinst som företagen gör genom att bestämma sig för att inte teckna försäkring hos kommersiella försäkringsbolag, generellt sett, endast återspeglas i lägre kostnader – och därmed högre vinst, som beskattas till den normala skattesatsen inom företagets inhemska skatteområde.
Creating a company and locating it offshore means that the insurance services can be provided outside the company’s home tax jurisdiction(s), enabling the group to benefit (among other ways [23]) from lower taxation on the profits made from the decision to self-insure [24].During the formal investigation some of the parties involved argued that captives are not undertakings, firstly, because they only provide insurance services ‘in-house’, and, secondly, because the services provided are not offered by the open market mainly as they concern common high frequency risks commonly retained by companies, or complex, high value risks that cannot be insured on the market or can only be insured at prohibitive cost.
Om företaget bildar ett bolag och förlägger det utomlands innebär det att försäkringstjänsterna kan tillhandahållas utanför företagets inhemska skatteområde, vilket innebär att koncernen (bland annat [23] kan dra nytta av lägre skatt på den vinst som företagen gör genom att bestämma sig för att själva finansiera risken [24].Under det formella granskningsförfarandet hävdade vissa av parterna att captiveförsäkringsbolag inte är att betrakta som företag, för det första eftersom de endast tillhandahåller försäkringstjänster inom koncernen, och för det andra eftersom de tjänster som de tillhandahåller inte finns att tillgå på den öppna marknaden, framförallt eftersom det rör sig om vanliga ofta förekommande risker som företagen vanligtvis står för själva, eller komplexa, högt värderade risker som inte kan försäkras på den öppna marknaden eller endast kan försäkras till en oöverkomligt hög kostnad.
‘In-house’ provisions
Bestämmelser inom koncernen
As stated above, specific references were made during the investigation to the Authority’s decision concerning the Norwegian Road Administration Møre and Romsdal District Office.
Som förklarades ovan gjordes under granskningsförfarandet flera hänvisningar till övervakningsmyndighetens beslut om norska vägverket, lokalkontoret i Møre och Romsdal.
The Norwegian Road Administration was reorganised in 1995 and split into district offices, each with a production department responsible for construction and maintenance of roads, tunnels and bridges, and an administrative department in charge of ordering works and administering public tenders.
Norska vägverket omorganiserades 1995 och delades då upp i distriktskontor med var sin produktionsavdelning med ansvar för anläggning och underhåll av vägar, tunnlar och broar, och en administrativ avdelning med ansvar för uppdragsbeställningar och administration av offentliga upphandlingar.
The production departments carried out tasks falling within the responsibilities of the Road Administration according to applicable quality standards and framework conditions, but was not engaged in any work falling outside the responsibilities of the Road Administration, for example on the open market.
Produktionsavdelningarna utförde uppgifter inom vägverkets ansvarsområde enligt tillämpliga kvalitetsstandarder och ramvillkor men utförde inga uppgifter utanför vägverkets ansvarsområde, till exempel på den öppna marknaden.
Since the Production Department of the Møre and Romsdal District Office carried out its activities confined to the State ‘in-house’, the Authority concluded that those activities did not compete on a market with other market players.
Eftersom produktionsavdelningen i lokalkontoret i Møre och Romsdal endast utförde interna uppdrag åt staten konstaterade övervakningsmyndigheten att denna verksamhet inte konkurrerade med andra marknadsaktörer på en marknad.
Accordingly, the Department was not considered to be an undertaking, and its funding, therefore, was not State aid.
Avdelningen ansågs därför inte vara ett företag och dess finansiering utgjorde därför inte statligt stöd.
Interested parties have argued that the same reasoning should apply to captive insurance companies.
Berörda parter har hävdat att samma resonemang bör gälla captiveförsäkringsbolag.
The Authority does not concur with such a position.
Övervakningsmyndigheten delar inte denna uppfattning.
Consistent with case-law [25], the principles referred to in the Norwegian Road Administration decision are applicable in the case of public authorities exercising their right to undertake public services themselves without offering a contract to tender on the open market.
I enlighet med rättspraxis [25] är de principer som avses i norska vägförvaltningens beslut tillämpliga på offentliga myndigheter som utövar sin rätt att själva tillhandahålla offentliga tjänster utan att utlysa en offentlig upphandling på den öppna marknaden.
As referred to by the Court of Justice in the Stadt Halle judgment [26]: ‘A public authority which is a contracting authority has the possibility of performing the tasks conferred on it in the public interest by using its own administrative, technical and other resources, without being obliged to call on outside entities not forming part of its own departments.’ Referring to the difference between such a scenario and one involving a private undertaking, the Court went on to say that ‘it must be observed … that the relationship between a public authority which is a contracting authority and its own departments is governed by considerations and requirements proper to the pursuit of objectives in the public interest. Any private capital investment in an undertaking, on the other hand, follows considerations proper to private interests and pursues objectives of a different kind.’
Domstolen förklarar följande i sin dom i målet Stadt Halle [26]: ”En offentlig myndighet som är en upphandlande myndighet har möjlighet att utföra de uppgifter av allmänintresse som åligger denna med egna medel – administrativa, tekniska och andra – utan att behöva vända sig till externa enheter utanför sin organisation.” Domstolen hänvisar till skillnaden mellan det aktuella scenariot och ett med ett privat företag och påpekar vidare att det ”skall […] anmärkas att sambandet mellan en offentlig myndighet, som är en upphandlande myndighet, och dess egen verksamhet styrs av överväganden och krav som är specifika för ett sammanhang där mål av allmänintresse eftersträvas. Privata investeringar i företag styrs däremot alltid av överväganden som är specifika för privata intressen och som har andra syften”.
The Authority, in line with such reasoning, considers the legal and factual position of captive insurance companies to be very different from that of public authorities providing services in the public need.
Övervakningsmyndigheten anser i enlighet med detta resonemang att captiveförsäkringsbolagen i faktiskt och rättsligt hänseende befinner sig i en helt annan situation än offentliga myndigheter som tillhandahåller tjänster för att tillgodose allmänhetens behov.
Captive insurance companies provide commercial services to private undertakings and are not in a comparable position — and any assistance provided to them by the State through tax exemptions must be considered within that context.
Captiveförsäkringsbolag tillhandahåller kommersiella tjänster till privata företag och befinner sig inte i en jämförbar situation – och det eventuella stöd de får av staten i form av skattelättnader måste ses mot denna bakgrund.
Captives providing services that are not available from commercial insurance providers
Captiveförsäkringsbolag tillhandahåller tjänster som inte tillhandahålls av kommersiella försäkringsbolag
The European Commission recently completed a sectoral investigation into the European insurance industry.
Europeiska kommissionen avslutade nyligen en granskning av den europeiska försäkringsbranschen.
according to the line(s) of insurance they write,
vilken typ av försäkring de tecknar,
according to whether they are direct (primary) insurers or reinsurers,
om de är direktförsäkringsbolag eller återförsäkringsbolag,