natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The guarantee is applicable to all State institutions, regardless of when they were established or the type of their activities.
Garantin gäller alla statliga institutioner, oberoende av när de upprättades eller deras typ av verksamhet.
As mentioned above, such guarantee follows from the State’s unlimited liability for the HFF’s debts as its owner.
Som nämnts ovan följer denna garanti av att staten som ägare av HFF har obegränsat ansvar för HFF:s skulder.
That means that the State is liable for the entirety of the HFF’s obligations, since the guarantee is neither linked to any specific financial transaction of the HFF, nor limited to any fixed maximum amount.
Detta innebär att staten är ansvarig för HFF:s samtliga skyldigheter, eftersom garantin varken är kopplad till någon av HFF:s särskilda finansiella transaktioner eller begränsad till något fastställt högsta belopp.
This is also reflected in paragraph 3 of Article 5 of the Insolvency Act No 21/1991 (lög um gjaldþrotaskipti o.fl.) which rules out the applicability of bankruptcy or other insolvency procedures to institutions such as the HFF.
Detta speglas också i artikel 5.3 i insolvenslagen nr 21/1991 (lög um gjaldþrotaskipti o.fl.) som utesluter tillämpning av konkurs eller andra insolvensförfaranden för institutioner som HFF.
In the preamble to the bill which became Act No 121/1997 on State Guarantees (lög um ríkisábyrgðir) the following was stated:
I ingressen till den proposition som blev lag nr 121/1997 om statliga garantier (lög um ríkisábyrgðir) angavs följande:
‘This is based on the unequivocal rule of Icelandic law that the State is liable for the obligations of its institutions and undertakings, unless the guarantee is limited by an explicit legal provision […] or the liability of the State in a limited liability company is limited to the share capital contribution.’ [8]
”Detta grundar sig på den otvetydiga regeln enligt isländsk lagstiftning att staten ansvarar för sina institutioners och företags skyldigheter, såvida inte garantin är begränsad genom en uttrycklig lagbestämmelse […] eller att statens ansvar i ett aktiebolag är begränsad till aktiekapitaltillskottet.” [8]
The State guarantee was also available to the predecessors of HFF: the State Housing Agency, the State Building Fund and the Workers’ Housing Fund operated by the State Housing Agency, as well as the State Housing Board (cf. Act No 97/1993 on the State Housing Agency (lög um Húsnæðisstofnun ríkisins)).
Den statliga garantin var också tillgänglig för HFF:s föregångare: Det statliga bostadsinstitutet, den statliga byggnadsfonden och arbetarnas bostadsfond som drivs av det statliga bostadsinstitutet och den statliga bostadsstyrelsen (se lag nr 97/1993 om det statliga bostadsinstitutet [lög um Húsnæðisstofnun ríkisins]).
The State guarantee premium
Den statliga garantiavgiften
At the moment of the establishment of HFF and its predecessors, the unlimited State guarantee provided in their favour and covering the entirety of their obligations was not made subject to a risk premium or a guarantee premium.
Vid tidpunkten för upprättandet av HFF och dess föregångare, var inte den obegränsade statliga garantin till deras förmån och som täcker samtliga skyldigheter föremål för en riskpremie eller en garantiavgift.
Provisional Act No 68/1987 on Fiscal Measures introduced for the first time a general obligation to pay a guarantee premium to the State for State guarantees that were not subject to the risk premium.
I den förberedande rättsakten nr 68/1987 om skatteåtgärder infördes för första gången en allmän skyldighet att betala en garantiavgift till staten för statliga garantier som inte omfattades av riskpremier.
Subsequently, Article 8 of the Act No 37/1961 on State Guarantees (lög um ríkisábyrgðir), as amended by Act No 65/1988 on State Guarantees (lög um breyting á lögum nr. 37/1961, um ríkisábyrgðir, með síðari breytingum), required banks, credit funds, financial institutions, enterprises and other such entities that, according to law, enjoy a State guarantee whether through the ownership of the State or other reasons, to pay a guarantee premium to the State as regards their commitments towards foreign entities.
Följaktligen krävdes genom artikel 8 i lag nr 37/1961 om statliga garantier (lög um ríkisábyrgðir), ändrad genom lag nr 65/1988 om statliga garantier, (lög um breyting á lögum nr 37/1961, um ríkisábyrgðir, með síðari breytingum) att banker, lånefonder, finansinstitut, företag och andra sådana enheter som, enligt lag, omfattas av en statlig garanti genom att de endera ägs av staten eller av andra skäl, ska betala en garantiavgift till staten för sina åtaganden gentemot utländska enheter.
The premium was set at 0,0625 % per quarter on the principal of foreign commitments based on their average for each period (cf. paragraph 2 of Article 8 of Act No 37/1961) [10].
Avgiften fastställdes till 0,0625 % per kvartal för kapitalbeloppet på de utländska åtagandena, vars genomsnitt användes som underlag för varje period (se artikel 8.2 i lag nr 37/1961) [10].
Originally, no similar premium was imposed on domestic commitments.
Ursprungligen infördes inga liknande avgifter för inhemska åtaganden.
However, Act No 121/1997 on State Guarantees [11] introduced an obligation to pay a premium amounting to 0,0375 % in respect of domestic commitments.
Men genom lag nr 121/1997 om statliga garantier [11] infördes en skyldighet att betala en avgift på 0,0375 % för inhemska åtaganden.
This rate was later raised to 0,0625 % by means of Act No 180/2000 [12].
Denna avgift höjdes senare till 0,0625 % genom lag nr 180/2000 [12].
Act No 121/1997 also provided for an exemption from payment of any premium for State guarantee in respect of housing bonds issued by the Housing Bond Division of the State Housing Agency.
I lag nr 121/1997 anges också ett undantag från betalning av en eventuell avgift för statliga garantier för bostadsobligationer som utfärdats av det statliga bostadsinstitutets bostadsobligationsenhet.
As regards other HFF’s obligations, the Supplementary Budget Act for the year 2001 retroactively cancelled HFF’s debts relating to unpaid premiums that HFF has accrued under Act No 121/1997.
När det gäller HFF:s andra skyldigheter annullerades HFF:s upplupna obetalda skulder som kan hänföras till obetalda avgifter, genom den kompletterande budgetlagen för år 2001, med retroaktiv verkan enligt lag nr 121/1997.
Finally, a general exemption of HFF from payment of a State guarantee premium in respect of all commitments was stipulated in Act No 70/2000 which entered into force on 26 May 2000.
Slutligen fastställdes genom lag nr 70/2000, som trädde i kraft den 26 maj 2000, att HFF omfattades av en allmän befrielse från betalning av den statliga garantiavgiften för samtliga åtaganden.
For a more detailed description of the legislation on State guarantees and subsequent changes to the generally applicable premium rates and the special provisions on HFF, reference is made to the Authority’s Decision No 406/08/COL.
För en utförligare beskrivning av lagstiftningen om statliga garantier och senare ändringar av de allmänt tillämpliga avgiftssatserna och de särskilda bestämmelserna om HFF hänvisas till myndighetens beslut nr 406/08/COL.
In Decision No 406/08/COL, the Authority explained that the State guarantee in favour of HFF, that existed before the EEA Agreement entered into force on 1 January 1994, as such was not being dealt with under the procedure on the guarantee premium concerning new aid but under a separate procedure for existing aid (Case No 64865, now Case No 70382).
I beslut nr 406/08/COL förklarade myndigheten att den statliga garantin till förmån för HFF, som fanns innan EES-avtalet trädde i kraft den 1 januari 1994, inte behandlades enligt förfarandet om garantiavgiften avseende nytt stöd, utan enligt ett separat förfarande för befintligt stöd (ärende nr 64865, numera ärende nr 70382).
The Decision No 406/08/COL dealt with the fact that HFF is exempted from paying a guarantee premium which other undertakings organised in a similar way as HFF are obliged to pay.
Beslut nr 406/08/COL behandlade det faktum att HFF är befriad från den garantiavgift som andra företag som är organiserade på ett liknande sätt som HFF är skyldiga att betala.
In this context, in the Authority’s preliminary view, it was not relevant for the assessment of the classification of the aid as new or existing whether or not the Act on State Guarantees, as a matter of fact, changed the situation of HFF as regards the payment of guarantee premium.
Det är enligt myndighetens åsikt inte relevant att vid bedömningen av klassificeringen av stödet som nytt eller befintligt avgöra om lagen rent faktiskt ändrade HFF:s situation vad gäller betalningen av garantiavgiften.
What was considered decisive was that the new Act No 121/1997 on State Guarantees introduced a new system where, for the first time, HFF was being treated more favourably than provided for under the general rule for undertakings benefiting from the implicit State guarantee.
Vad som ansågs avgörande var att ett nytt system infördes genom den nya lagen nr 121/1997 om statliga garantier där HFF för första gången gavs mer förmånlig behandling än den som föreskrivs i de allmänna bestämmelserna för företag som omfattas av den underförstådda statliga garantin.
It was therefore the Authority’s preliminary opinion that any advantage to HFF following from the exemption granted to the Housing Bond Division introduced by Article 7 of Act No 121/1997 would constitute new aid.
Myndighetens preliminära åsikt var därför att alla eventuella fördelar för HFF till följd av den befrielse som beviljats bostadsobligationsenheten genom artikel 7 i lag nr 121/1997 utgjorde nytt stöd.
The same would apply to the exemption/relief from paying the premium relating to other operations of HFF, cf. Act No 70/2000 amending Act No 121/1997 and Supplementary Budget Act 2001.
Det samma bör tillämpas på undantaget/befrielsen från att betala avgiften för HFF:s andra transaktioner, se lag nr 70/2000 om ändring av lag nr 121/1997 och den kompletterande budgetlagen från 2001.
In the preliminary view of the Authority, the exemption of HFF from paying a guarantee premium amounted to State aid in the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Enligt myndighetens preliminära uppfattning var HFF:s befrielse från att betala en garantiavgift liktydig med statligt stöd i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet.
The following State aid elements were identified in the decision to initiate a formal investigation procedure:
Följande inslag av statligt stöd konstaterades i beslutet om att inleda ett formellt granskningsförfarande:
exemption (either originally or ex post facto) from payment of State guarantee premium amounting to 0,0625 % per quarter of the value of foreign commitments relating both to housing bonds and other commitments in the period from 1 January 1998 to date;
Befrielse (endera ursprungligen eller i efterhand) från betalning av en statlig garantiavgift på 0,0625 % per kvartal av värdet på de utländska åtaganden som avser både bostadsobligationer och andra åtaganden under perioden från den 1 januari 1998 till dagens datum.
exemption (either originally or ex post facto) from payment of State guarantee premium amounting to 0,0375 % per quarter of the value of domestic commitments relating both to housing bonds and other commitments in the period from 1 January 1998 to 10 January 2001;
Befrielse (endera ursprungligen eller i efterhand) från betalning av en statlig garantiavgift på 0,0375 % per kvartal av värdet på de utländska åtaganden som avser både bostadsobligationer och andra åtaganden under perioden från den 1 januari 1998 till den 10 januari 2001.
exemption from payment of State guarantee premium amounting to 0,0625 % per quarter of the value of all HFF’s domestic commitments in the period from 11 January 2001 to date.
Befrielse från betalning av en statlig garantiavgift på 0,0625 % per kvartal av värdet på HFF:s samtliga inhemska åtaganden under perioden från den 11 januari 2001 till dagens datum.
Moreover, the Authority doubted that the above State aid elements can be considered compatible with the EEA Agreement.
Myndigheten betvivlade dessutom att ovanstående inslag av statligt stöd kan anses vara förenligt med EES-avtalet.
The Authority explained that, while certain lending for house financing may be defined to be a service of general economic interest in the meaning of Article 59(2) of the EEA Agreement and therefore possibly eligible for aid, the Authority’s preliminary view was that the general loans system of the HFF is too broadly set up to comply with the conditions of Article 59(2).
Myndigheten förklarade att även om en viss del av utlåningen till bostadsfinansiering kan definieras som en tjänst av allmänt ekonomisk intresse i den mening som avses i artikel 59.2 i EES-avtalet och som därmed eventuellt kan vara stödberättigad, var myndighetens preliminära bedömning att bostadsfinansieringsfondens låneprogram var för brett utformat för att kunna anses uppfylla villkoren i artikel 59.2.
The Authority had not been presented with any information that would give it reason to believe that the market would not be able to provide for housing finance on manageable terms in general.
Myndigheten har inte fått någon information som ger den skäl att anta att marknaden inte skulle kunna tillhandahålla bostadsfinansiering på rimliga villkor.
Under the general loans scheme of HFF, loans are available to anyone irrespective of income and assets and irrespective of cost and size limitations of the dwelling to be financed.
Bostadsfinansieringsfondens låneprogram är öppet för alla, oavsett inkomst och tillgångar, och det finns heller inga begränsningar när det gäller finansieringsobjektets kostnad och storlek.
Moreover, loans may also be granted anywhere irrespective of whether local housing finance may be readily available or not.
Lån kan dessutom beviljas var som helst, oavsett om det finns god tillgång på bostadsfinansiering på lokal nivå eller ej.
The comments of the Icelandic Government are focused on the fact that any aid element involved derives directly from the implicit State guarantee in favour of HFF, which has already been established to constitute existing aid.
Synpunkterna från Islands regering fokuseras på det faktum att alla eventuella stödinslag härrör direkt från en underförstådd statlig garanti till förmån för HFF, som redan har konstaterats utgöra befintligt stöd.
In view of the Icelandic authorities, any fee payment is an integral part of the State guarantee as such.
Enligt de isländska myndigheternas åsikt utgör varje betalning av avgifter en integrerad del av den statliga garantin.
Therefore, in view of lack of severable and substantive changes to the State guarantee and the payment of the fee, there is no new aid present and the issue should be dealt within the existing aid case.
Mot bakgrund av bristande särskiljbara och väsentliga ändringar av den statliga garantin och betalningen av avgiften, föreligger inte något nytt stöd och frågan bör behandlas i det befintliga stödärendet.
The Icelandic Government also expressed its view that in the case any new aid was considered to exist it was compatible aid, due to the social character of HFF and the fact that the aid granted to HFF fulfilled the conditions established in Altmark case-law [13].
Den isländska regeringen uttryckte också sin uppfattning att om nytt stöd ansågs föreligga var det förenligt stöd, på grund av bostadsfinansieringsfondens sociala karaktär och det faktum att det stöd som beviljats HFF uppfyllde de villkor som fastställs i Altmarkmålet [13].
As regards the fact of introducing an obligation to pay a premium on State guarantees for foreign commitments of certain financial institutions by Act No 68/1987, the Icelandic authorities argue that HFF has in fact never paid any premium, as it did not have any foreign commitments.
När det gäller införandet av skyldigheten att betala en avgift för statliga garantier för vissa finansinstituts utländska åtaganden genom lag nr 68/1987, hävdar de isländska myndigheterna att HFF i själva verket aldrig har betalat någon avgift, eftersom det inte har några utländska åtaganden.
Furthermore, in view of the Icelandic authorities, liability to pay premium on other domestic commitments than housing bonds, based on Act 121/1997, was ‘based on questionable legal basis’, as it was never intended that the predecessors of the HFF pay a guarantee premium.
Vidare ansåg de isländska myndigheterna att skyldigheten att betala avgifter för andra inhemska åtaganden än bostadsobligationer, på grundval av lag nr 121/1997, baserades på en ”tveksam rättslig grund”, eftersom avsikten aldrig var att HFF:s föregångare skulle betala en garantiavgift.
Icelandic authorities also point to the fact that HFF’s debts relating to any unpaid guarantee premium were retroactively cancelled in the 2001 Supplementary Budget Act, as an indication of the legislator’s intention that HFF should have been exempted from paying a guarantee premium at all times.
De isländska myndigheterna pekar också på det faktum att HFF:s skulder till följd av obetalda garantiavgifter annullerades med retroaktiv verkan i den kompletterande budgetlagen från 2001, som en indikation på lagstiftarens avsikt att HFF vid varje tidpunkt borde ha befriats från att betala garantiavgiften.
And finally, the exemption from the State guarantee premium for HFF was due to the fact that HFF collected an interest margin of 0,0375 % of mortgage instruments guaranteeing commitments relating to housing bonds [14].
Och slutligen berodde HFF:s befrielse från den statliga garantiavgiften på att fonden tog ut en räntemarginal på 0,0375 % på de inteckningshandlingar som garanterar åtaganden relaterade till bostadsobligationer [14].
The Icelandic authorities call it a ‘special State guarantee fee’.
De isländska myndigheterna kallar det en ”särskild statlig garantiavgift”.
It is collected into a special reserve fund.
Den samlas in i en särskild reservfond.
This implies that for measures to be classified as State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement, they must involve a grant by the State or through State resources, confer an advantage on the recipient undertaking, be selective, distort competition and be liable to affect trade between the Contracting Parties.
Det innebär att för att en åtgärd ska klassificeras som statligt stöd i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet, måste den innefatta ett bidrag från staten eller genom statliga medel, ge det stödmottagande företaget en fördel, vara selektiv, snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan de avtalsslutande parterna.
The Authority’s State aid guidelines on State guarantees [15] stipulate that guarantees given directly by the State, namely by central, regional or local authorities may constitute State aid.
I myndighetens riktlinjer om statligt stöd för statliga garantier [15] anges att garantier som ges direkt av staten, dvs. av centrala, regionala eller lokala myndigheter kan utgöra statligt stöd.
Moreover, more favourable funding terms obtained by enterprises whose legal form rules out bankruptcy or other insolvency procedures or which benefit from an explicit State guarantee or coverage of any losses by the State provide for a benefit from an open-ended exposure of the State which is referred to as an unlimited State guarantee [16].
Vidare kan mer förmånliga finansieringsvillkor beviljas företag vars rättsliga form utesluter konkurs eller andra insolvensförfaranden eller som omfattas av en uttrycklig statlig garanti eller där staten täcker eventuella förluster, vilka kan gynnas av en från staten icke tidsbegränsad exponering som kallas en obegränsad statlig garanti [16].
Furthermore,
Dessutom gäller att
‘[t]he benefit of a State guarantee is that the risk associated with the guarantee is carried by the State. Such risk-carrying by the State should normally be remunerated by an appropriate premium. Where the State forgoes all or part of such a premium, there is both a benefit for the undertaking and a drain on the resources of the State.’ [17]
”fördelen med en statlig garanti är den att staten bär den risk som garantin är förknippad med. Den risk som staten bär ersätts vanligtvis med en lämplig avgift. Om staten helt eller delvis avstår från en sådan avgift gynnar det företaget samtidigt som statens medel tas i anspråk.” [17]
In Decision No 247/11/COL, the Authority concluded that the implicit and unlimited State guarantee in favour of HFF constitutes State aid in the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement as it represents a drain on State resources of the Icelandic State and gives HFF an economic advantage.
I beslut nr 247/11/COL drog myndigheten slutsatsen att den underförstådda och obegränsade statliga garantin till förmån för HFF utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet, eftersom den innebär en förlust av statliga medel för den isländska staten och ger HFF en ekonomisk fördel.
The Authority referred to the fact that, in line with the Authority’s Guidelines on State guarantees, enterprises whose legal form rules out bankruptcy or other insolvency procedures or which benefit from an explicit State guarantee or coverage of any losses by the State, can be regarded as beneficiaries of aid.
Myndigheten hänvisade till det faktum att företag vars rättsliga form utesluter konkurs eller andra insolvensförfaranden eller som omfattas av en uttrycklig statlig garanti eller där staten täcker eventuella förluster, i enlighet med myndighetens riktlinjer om statliga garantier, kan betraktas som stödmottagare.
Moreover, it is not necessary that the State makes any payments under the guarantee in question.
Det är inte heller nödvändigt att staten gör utbetalningar genom garantin i fråga.
The aid is granted continuously from the moment when the guarantee is given and not just at the moment at which the guarantee is invoked or the moment at which payments are made under the terms of guarantee [18].
Stödet beviljas från den tidpunkt då garantin beviljas, inte då garantin åberopas eller då medel betalas ut enligt villkoren i garantin [18].
In view of the direct link between the presence of State aid elements in a measure consisting of a State guarantee and the necessity to establish (and pay) a (market) premium for such State intervention, the crucial question is whether the relief from the payment of a guarantee fee can be identified as a separate State aid element as compared to the advantage deriving from the guarantee as such.
Med tanke på den direkta kopplingen mellan förekomsten av inslag av statligt stöd i en åtgärd som består av en statlig garanti och behovet att införa (och betala) en (marknads-) premie för ett sådant statligt ingripande är den avgörande frågan huruvida befrielsen från att betala en garantiavgift kan identifieras som ett separat inslag av statligt stöd jämfört med den fördel som garantin ger.
An appropriate premium can neutralise at least part of the advantage granted to the beneficiary of the aid.
En lämplig premie kan neutralisera åtminstone en del av den fördel som stödmottagaren ges.
Had it been possible to establish a market premium for the guarantee at hand, corresponding to the risk for the State associated with the guarantee and had such premium been paid by HFF, the criteria of Article 61(1) of the EEA Agreement concerning the presence of State resources and of an economic advantage for HFF had not been met.
Om det hade varit möjligt att upprätta en marknadspremie för garantin, som motsvarar risken för staten i samband med garantin och om HFF hade betalat denna premie, hade inte kriteriet i artikel 61.1 i EES-avtalet avseende förekomsten av statliga medel och en ekonomisk fördel för HFF varit uppfyllt.
Therefore, the premium constitutes an integral element of the calculation of the amount of State aid granted in the form of a guarantee.
Premien utgör därför en integrerad del vid beräkningen av det statliga stödbelopp som beviljats i form av en garanti.
Such conclusion also follows from the Guidelines on State guarantees, as referred to above.
Denna slutsats kan också dras till följd av riktlinjerna om statliga garantier, som det hänvisas till ovan.