natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The views set out in these Guidelines are without prejudice to the interpretation of the notion of State aid by the EEA Courts [3]; the primary reference for interpreting the EEA Agreement is always the case-law of the EEA Courts.
De synpunkter som presenteras i dessa riktlinjer påverkar inte EES-domstolarnas tolkning av begreppet statligt stöd [3].
It should be stressed that the Authority is bound by this objective notion and enjoys only a limited margin of discretion in applying it, namely where the appraisals by the Authority are technical or complex in nature, in particular in situations involving complex economic assessments [4].
Den primära källan vad gäller tolkning av EES-avtalet är alltid EES-domstolarnas rättspraxis.
Article 61(1) of the EEA Agreement defines State aid as ‘any aid granted by EC Member States, EFTA States or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods […], in so far as it affects trade between Contracting Parties’.
Det bör betonas att övervakningsmyndigheten är bunden av detta objektiva begrepp och endast har ett begränsat utrymme för skönsmässig bedömning när den tillämpar det, nämligen när övervakningsmyndighetens bedömningar är av teknisk eller komplicerad art, särskilt i situationer där det krävs komplicerade ekonomiska bedömningar [4].
These Guidelines will clarify the different constituent elements of the notion of State aid: the existence of an undertaking, the imputability of the measure to the State, its financing through State resources, the granting of an advantage, the selectivity of the measure and its effect on competition and trade between EEA States.
I artikel 61.1 i EES-avtalet definieras statligt stöd som ”stöd som ges av EG-medlemsstater, Eftastater eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, […] i den utsträckning det påverkar handeln mellan de avtalsslutande parterna”.
In addition, given the need for specific guidance expressed by EEA States, these Guidelines provide specific clarification with respect to public funding of infrastructure.
I dessa riktlinjer klargörs de olika beståndsdelar som utgör begreppet statligt stöd: existensen av ett företag, att åtgärden kan tillskrivas staten, dess finansiering genom statliga medel, beviljandet av en fördel, åtgärdens selektivitet och dess eventuella inverkan på konkurrens och handel mellan EES-staterna.
NOTION OF UNDERTAKING AND ECONOMIC ACTIVITY
Dessutom innehåller dessa riktlinjer ett särskilt förtydligande vad gäller offentlig finansiering av infrastruktur med hänsyn till det behov av specifik vägledning som EES-staterna gett uttryck för.
The State aid rules only apply where the beneficiary of a measure is an ‘undertaking’.
BEGREPPEN FÖRETAG OCH EKONOMISK VERKSAMHET
The EEA Courts have consistently defined undertakings as entities engaged in an economic activity, regardless of their legal status and the way in which they are financed [5] The classification of a particular entity as an undertaking thus depends entirely on the nature of its activities.
Reglerna om statligt stöd gäller endast om stödmottagaren är ett ”företag”.
This general principle has three important consequences.
EES-domstolarna har konsekvent definierat företag som enheter som bedriver ekonomisk verksamhet, oberoende av deras rättsliga ställning och hur de finansieras [5].
First, the status of the entity under national law is not decisive.
Klassificeringen av en viss enhet som ett företag beror därför helt och hållet på vilken typ av verksamhet den bedriver.
For example, an entity that is classified as an association or a sports club under national law may nevertheless have to be regarded as an undertaking within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Denna allmänna princip har tre viktiga konsekvenser.
The same applies to an entity that is formally part of the public administration.
För det första är det inte avgörande vilken rättslig form enheten har enligt nationell lagstiftning.
The only relevant criterion is whether it carries out an economic activity.
Det kan till exempel hända att en enhet som klassificeras som en sammanslutning eller en idrottsförening enligt nationell lagstiftning ändå måste betraktas som ett företag i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet.
Second, the application of the State aid rules does not depend on whether the entity is set up to generate profits.
Detsamma gäller en enhet som formellt är en del av den offentliga förvaltningen.
Non-profit entities can also offer goods and services on a market [6].
Det enda relevanta kriteriet är om företaget bedriver en ekonomisk verksamhet.
Where this is not the case, non-profit entities remain outside the scope of State aid control.
För det andra är tillämpningen av reglerna om statligt stöd inte beroende av om enheten har upprättats i vinstsyfte.
Third, the classification of an entity as an undertaking is always relative to a specific activity.
Även icke-vinstdrivande enheter kan erbjuda varor och tjänster på en marknad [6].
An entity that carries out both economic and non-economic activities is to be regarded as an undertaking only with regard to the former [7].
Om så inte är fallet faller enheter utan vinstsyfte utanför kontrollen av statligt stöd.
Several separate legal entities may be considered to form one economic unit for the purposes of the application of State aid rules.
För det tredje är klassificeringen av en enhet som ett företag alltid relaterad till en viss verksamhet.
That economic unit is then considered to be the relevant undertaking.
En enhet som bedriver både ekonomisk och icke-ekonomisk verksamhet är att betrakta som ett företag endast med avseende på den ekonomiska verksamheten [7].
In this respect, the Court of Justice considers the existence of a controlling share and other functional, economic and organic links to be relevant [8].
Flera separata juridiska personer kan anses utgöra en ekonomisk enhet vid tillämpningen av reglerna för statligt stöd.
To clarify the distinction between economic and non-economic activities, the EEA Courts have consistently held that any activity consisting in offering goods and services on a market is an economic activity [9].
Den ekonomiska enheten betraktas då som det berörda företaget.
The question whether a market exists for certain services may depend on the way those services are organised in the EEA State concerned [10] and may thus vary from one EEA State to another.
I detta sammanhang anser domstolen att förekomsten av en kontrollerande andel och andra funktionella, ekonomiska eller organiska kopplingar är relevanta [8].
Moreover, due to political choice or economic developments, the classification of a given activity can change over time.
För att klargöra distinktionen mellan ekonomisk och icke-ekonomisk verksamhet har EES-domstolarna konsekvent slagit fast att all verksamhet som går ut på att erbjuda varor och tjänster på en marknad utgör ekonomisk verksamhet [9].
What is not an economic activity today may become one in the future, and vice versa.
Frågan huruvida det finns en marknad för vissa tjänster kan bero på hur dessa tjänster organiseras i den berörda EES-staten [10] och kan således variera mellan de olika EES-staterna.
The decision of a public authority not to allow third parties to provide a certain service (for example, because it wishes to provide the service in-house) does not rule out the existence of an economic activity.
På grund av politiska val eller den ekonomiska utvecklingen kan klassificeringen av en viss verksamhet dessutom komma att ändras över tiden.
In spite of such market closure, an economic activity can exist where other operators would be willing and able to provide the service in the market concerned.
Det som inte är en ekonomisk verksamhet i dag kan bli det i framtiden, och tvärtom.
More generally, the fact that a particular service is provided in-house has no relevance for the economic nature of the activity [11].
En offentlig myndighets beslut att inte tillåta tredje man att tillhandahålla en viss tjänst (till exempel därför att den vill tillhandahålla tjänsten internt) utesluter inte förekomsten av en ekonomisk verksamhet.
Paragraphs 17 to 37 instead seek to clarify the distinction with respect to a number of important areas.
En sådan förteckning skulle inte tillföra någon verklig rättssäkerhet och skulle således vara av begränsad nytta.
The simple fact that an entity holds shares, even a majority shareholding, in an undertaking providing goods or services on a market does not mean that that entity should automatically be considered an undertaking for the purposes of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Punkterna 17–37 syftar i stället till att klargöra denna distinktion med avseende på ett antal viktiga områden.
Where that shareholding only gives rise to the exercise of rights attached to the status of shareholder as well as, if appropriate, the receipt of dividends, which are merely the fruits of the ownership of an asset, that entity will not be considered an undertaking if it does not itself provide goods or services on a market [12].
Det enkla faktum att en enhet äger aktier, och till och med en majoritet av aktierna, i ett företag som tillhandahåller varor eller tjänster på en marknad innebär inte att den enheten automatiskt bör anses vara ett företag i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet.
An entity may be deemed to act by exercising public power where the activity in question forms part of the essential functions of the State or is connected with those functions by its nature, its aim and the rules to which it is subject [15].
17 Artikel 61.1 i EES-avtalet är inte tillämpligt om staten agerar ”genom myndighetsutövning” [13] eller när offentliga organ agerar ”i egenskap av offentliga myndigheter” [14].
Generally speaking, unless the EEA State concerned has decided to introduce market mechanisms, activities that intrinsically form part of the prerogatives of official authority and are performed by the State do not constitute economic activities.
En enhet kan anses agera genom myndighetsutövning när verksamheten i fråga utgör en del av statens väsentliga funktioner eller anknyter till dessa funktioner genom sin art, sitt syfte och de regler den omfattas av [15].
Examples of such activities are the following:
Om inte den berörda EES-staten har beslutat att införa marknadsmekanismer är verksamheter som i sig utgör en del av befogenheterna att utöva offentlig makt och utförs av staten generellt sett inte ekonomisk verksamhet.
maritime traffic control and safety [18];
Sjötrafiksäkerhet och sjötrafikkontroll [18].
anti-pollution surveillance [19];
Föroreningsbegränsande övervakning [19].
the organisation, financing and enforcement of prison sentences [20];
Organisation, finansiering och verkställighet av fängelsedomar [20].
the development and revitalization of public land by public authorities [21]; and
Offentliga myndigheters utveckling och förnyelse av offentlig mark [21].
the collection of data to be used for public purposes on the basis of a statutory obligation imposed on the undertakings concerned to disclose such data [22].
Insamling av uppgifter som ska användas för offentliga ändamål på grundval av en lagstadgad skyldighet för de berörda företagen att lämna ut sådana uppgifter [22].
In so far as a public entity exercises an economic activity which can be separated from the exercise of public powers that entity acts as an undertaking in relation to that activity.
Om ett offentligt organ bedriver en ekonomisk verksamhet som kan särskiljas från myndighetsutövningen, agerar det organet i egenskap av ett företag med avseende på den verksamheten.
In contrast, if that economic activity cannot be separated from the exercise of public powers, the activities exercised by that entity as a whole remain connected with the exercise of those public powers and therefore fall outside the notion of undertaking [23].
Om denna ekonomiska verksamhet däremot inte kan särskiljas från myndighetsutövningen, förblir alla de verksamheter som det offentliga organet utövar knutna till myndighetsutövningen och faller därför utanför begreppet företag [23].
In essence, the case-law distinguishes between schemes based on the principle of solidarity and economic schemes.
I allt väsentligt görs det i rättspraxis en distinktion mellan system baserade på solidaritetsprincipen och ekonomiska system.
Solidarity-based social security schemes that do not involve an economic activity typically have the following characteristics:
Solidaritetsbaserade sociala trygghetssystem som inte omfattar en ekonomisk verksamhet har typiskt sett följande särdrag:
affiliation with the scheme is compulsory [24];
Medlemskap i systemet är obligatoriskt [24].
the scheme pursues an exclusively social purpose [25];
Stödordningen har ett rent socialt syfte [25].
the scheme is non-profit [26];
Systemet drivs utan vinstsyfte [26].
the benefits are independent of the contributions made [27];
Förmånerna är oberoende av hur stora inbetalningar som gjorts [27].
the benefits paid are not necessarily proportionate to the earnings of the person insured [28]; and
De förmåner som utbetalas står inte nödvändigtvis i proportion till den försäkrades inkomster [28].
the scheme is supervised by the State [29].
Systemet står under tillsyn av staten [29].
Such solidarity-based schemes must be distinguished from schemes that involve an economic activity [30].
Sådana solidaritetsbaserade system måste särskiljas från system som omfattar en ekonomisk verksamhet [30].
The latter are regularly characterised by:
De senare kännetecknas i regel av följande:
optional membership [31];
Frivilligt medlemskap [31].
the principle of capitalisation (dependency of entitlements on the contributions paid and the financial results of the scheme) [32];
Kapitaliseringsprincipen (förmånerna är beroende av hur stora inbetalningar som gjorts och systemets ekonomiska resultat) [32].
their profit-making nature [33]; and
Vinstsyfte [33].
the provision of entitlements which are supplementary to those under a basic scheme [34].
Förmåner som kompletterar dem som tillhandahålls i det grundläggande systemet [34].
In such cases, the classification of the scheme depends on an analysis of different elements and their respective importance [35].
I sådana fall görs klassificeringen utifrån en analys av systemets olika beståndsdelar och deras respektive vikt [35].
In the EEA, health care systems differ significantly between EEA States.
I EES skiljer sig de olika hälso- och sjukvårdssystemen betydligt från varandra i de olika EES-staterna.
Whether and to what degree different health care providers compete with each other depends on these national specificities.
Dessa nationella särdrag är avgörande för huruvida och i vilken utsträckning olika vårdgivare konkurrerar med varandra.
In some EEA States, public hospitals are an integral part of a national health service and are almost entirely based on the principle of solidarity [36].
I vissa EES-stater är de allmänna sjukhusen en integrerad del av det nationella hälso- och sjukvårdssystemet och nästan helt och hållet baserade på solidaritetsprincipen [36].
Such hospitals are directly funded from social security contributions and other State resources and provide their services free of charge on the basis of universal coverage [37].
Sådana sjukhus finansieras direkt med sociala avgifter och andra statliga medel och deras tjänster är gratis på grundval av principen om ett heltäckande skydd [37].
The EEA Courts have confirmed that, where such a structure exists, the relevant organisations do not act as undertakings [38].
EES-domstolarna har bekräftat att om en sådan struktur finns agerar de berörda organisationerna inte i egenskap av företag [38].
An organisation that purchases goods – even in large quantities – for the purpose of offering a non-economic service does not act as an undertaking simply because it is a purchaser in a given market [39].
En organisation som köper varor – även i stora kvantiteter – för att kunna erbjuda en icke-ekonomisk tjänst kan inte anses som ett företag bara därför att den är en köpare på en viss marknad [39].
In many other EEA States, hospitals and other health care providers offer their services for remuneration, be it directly from patients or from their insurance [40].
I många andra EES-stater erbjuder sjukhus och andra vårdgivare sina tjänster mot ersättning, antingen direkt från patienterna eller via deras försäkring [40].
The EEA Courts have also clarified that health care services which independent doctors and other private practitioners provide for remuneration at their own risk are to be regarded as an economic activity [41].
EES-domstolarna har också klargjort att vårdtjänster som oberoende läkare och andra privatpraktiserande vårdgivare tillhandahåller mot ersättning på egen risk ska betraktas som ekonomisk verksamhet [41].
The same principles apply to pharmacies.
Samma principer gäller för apotek.
Public education organised within the national educational system funded and supervised by the State may be considered as a non-economic activity.
Allmän utbildning som anordnas inom ett nationellt utbildningssystem som finansieras och står under tillsyn av staten kan betraktas som en icke-ekonomisk verksamhet.
The Court of Justice held that the State: ‘by establishing and maintaining such a system of public education and financed entirely or mainly by public funds and not by pupils or their parents […] does not intend to become involved in activities for remuneration, but carries out its task towards its population in the social, cultural and educational areas’ [42].
Domstolen har slagit fast att staten, ”genom att upprätta och upprätthålla ett sådant system för offentlig undervisning som i regel finansieras med medel ur den offentliga budgeten och inte av eleverna eller deras föräldrar, inte avser att bedriva verksamhet i vinstsyfte utan endast att uppfylla sina sociala, kulturella och utbildningspolitiska uppgifter gentemot sina medborgare” [42].
The non-economic nature of public education is in principle not affected by the fact that pupils or their parents sometimes have to pay tuition or enrolment fees which contribute to the operating expenses of the system.
Den offentliga utbildningens icke-ekonomiska art påverkas i princip inte av att elever eller deras föräldrar ibland måste betala undervisnings- eller inskrivningsavgifter som bidrar till att finansiera kostnaderna för att driva systemet.
They therefore do not alter the non-economic nature of a general education service predominantly funded by the public purse [43].
Därför ändrar de inte det faktum att en offentlig utbildningstjänst som främst finansieras med offentliga medel är av icke-ekonomisk art [43].
These principles can cover public educational services such as vocational training [44], private and public primary schools [45] and kindergartens [46], secondary teaching activities in universities [47] and the provision of education in universities [48].
Dessa principer kan gälla för offentliga undervisningstjänster såsom yrkesutbildning [44], privata och offentliga grundskolor [45] och förskolor [46], sekundär undervisning vid universitet [47] samt universitetsutbildning [48].
Such public education services must be distinguished from services financed predominantly by parents or pupils or commercial revenues.
Sådana offentliga utbildningstjänster måste särskiljas från tjänster som finansieras främst av föräldrar och elever eller kommersiella intäkter.
For example, higher education financed entirely by students clearly fall within the latter category.
Till exempel omfattas högre utbildning som finansieras helt och hållet av studenter helt klart av den senare kategorin.
In certain EEA States public entities can also offer educational services which, due to their nature, financing structure and the existence of competing private organisations, are to be regarded as economic.
I vissa EES-stater kan offentliga institutioner även erbjuda utbildningstjänster som, på grund av sin art, finansieringsstruktur och förekomsten av konkurrerande privata organisationer, ska betraktas som ekonomiska.
In the light of the principles set out in paragraphs 28, 29 and 30, the Authority considers that certain activities of universities and research organisations fall outside the scope of the State aid rules.
Mot bakgrund av de principer som anges i punkterna 28, 29 och 30 anser övervakningsmyndigheten att vissa verksamheter som bedrivs av universitet och forskningsorganisationer faller utanför tillämpningsområdet för reglerna om statligt stöd.
This concerns their primary activities, namely:
Detta gäller deras huvudsakliga verksamhet, nämligen följande:
the conduct of independent research and development for more knowledge and better understanding, including collaborative research and development;
Oberoende forskning och utveckling för ökad kunskap och förståelse, även forsknings- och utvecklingssamarbete.
the dissemination of research results.
Spridning av forskningsresultat.
The Authority considers that knowledge transfer activities (licensing, creation of spin-off, or other forms of management of knowledge created by the research organisation or infrastructure) are non-economic where they are conducted either by the research organisation or research infrastructure (including their departments or subsidiaries) or jointly with, or on behalf of other such entities, and all income from those activities is reinvested in the primary activities of the research organisations or infrastructures concerned [49].
Övervakningsmyndigheten anser att kunskapsöverföring (licensiering, skapande av spin-off-effekter eller andra former av förvaltning av kunskap som forskningsorganisationen eller forskningsinfrastrukturen har genererat) är icke-ekonomisk verksamhet om den utförs antingen av en forskningsorganisation eller en forskningsinfrastruktur (inklusive avdelningar inom eller dotterbolag till dessa) eller tillsammans med eller för andra sådana enheter, och all inkomst från denna verksamhet återinvesteras i de berörda forskningsorganisationernas eller forskningsinfrastrukturernas huvudsakliga verksamhet [49].
Culture is a vehicle of identities, values and meanings that mirror and shape the EEA's societies.
Kultur är ett instrument för skapande av identitet, värderingar och åsikter som återspeglar och formar samhällena i EES.
The area of culture and heritage conservation covers a vast array of purposes and activities, inter alia, museums, archives, libraries, artistic and cultural centres or spaces, theatres, opera houses, concert halls, archaeological sites, monuments, historical sites and buildings, traditional customs and crafts, festivals and exhibitions, as well as cultural and artistic education activities.
Kultur och bevarande av kulturarvet omfattar ett brett spektrum av syften och verksamheter, bland annat museer, arkiv, bibliotek, konstnärliga och kulturella centrum eller utrymmen, teatrar, operahus, konserthus, arkeologiska fyndplatser, monument, historiska platser och byggnader, traditionella seder och konsthantverk, festivaler, utställningar samt kulturell och konstnärlig utbildning.
Europe's rich natural heritage, including conservation of biodiversity, habitats and species further provides valuable benefits for societies in the EEA.
Europas rika naturarv, inbegripet bevarande av biologisk mångfald, livsmiljöer och arter, medför värdefulla fördelar för samhällen inom EES.
Moreover, many cultural or heritage conservation activities are objectively non-substitutable (for example, keeping public archives holding unique documents) and thus exclude the existence of a genuine market.
I fall där en offentlig myndighet beviljar en fördel till en stödmottagare kan åtgärden per definition tillskrivas staten, även om myndigheten i fråga är rättsligt oberoende i förhållande till andra offentliga myndigheter.
In the Authority's view, such activities would also qualify as non-economic in nature.
Detsamma gäller om en offentlig myndighet utser ett privat eller offentligt organ till att förvalta en åtgärd som medför en fördel.