natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As a result, actions before national courts offer an important means of redress for competitors and other third parties affected by unlawful state aid.
Det är därför viktigt för konkurrenter och andra tredje parter som påverkas av olagligt statligt stöd att kunna väcka talan i en nationell domstol.
Remedies available before national courts include:
Bland de åtgärder som kan vidtas av nationella domstolar ingår följande:
preventing the payment of unlawful aid;
Hindra utbetalning av olagligt stöd.
recovery of unlawful aid (regardless of compatibility);
Återkrav av olagligt stöd (oavsett om det är förenligt eller inte).
recovery of illegality interest;
Återbetalning av olaglig ränta.
damages for competitors and other third parties; and
Skadestånd till konkurrenter och andra tredje parter.
interim measures against unlawful aid.
Interimistiska åtgärder mot olagligt stöd.
Each of these remedies is set out in more detail in sections 1.2.1 to 1.2.6 of this Chapter.
Var och en av dessa åtgärder beskrivs närmare i avsnitt 1.2.1–1.2.6 i detta kapitel.
Preventing the payment of unlawful aid
Hindra utbetalning av olagligt stöd
National courts are obliged to protect the rights of individuals affected by violations of the standstill obligation.
De nationella domstolarna är förpliktade att skydda rättigheterna för de enskilda som har påverkats av brott mot genomförandeförbudet.
National courts must therefore draw all appropriate legal consequences, in accordance with national law, where an infringement of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement has occurred [38].
De måste därför se till att en överträdelse av artikel 1.3 i del I av protokoll 3 till övervakningsavtalet får alla lämpliga rättsliga konsekvenser enligt den nationella lagstiftningen [38].
National courts must safeguard the rights of individuals against possible disregard of those rights [39].
De nationella domstolarna måste skydda enskildas rättigheter mot eventuella överträdelser [39].
Where unlawful aid is about to be disbursed, the national court is therefore obliged to prevent this payment from taking place.
Om olagligt stöd är på väg att utbetalas är den nationella domstolen därför skyldig att hindra utbetalningen.
The national courts’ obligation to prevent the payment of unlawful aid can arise in a variety of procedural settings, depending on the different types of actions available under national law.
De nationella domstolarnas skyldighet att hindra utbetalning av olagligt stöd kan leda till en rad olika förfaranden beroende på vilka olika typer av åtgärder som kan vidtas enligt den nationella lagstiftningen.
Very often, the claimant will seek to challenge the validity of the national act granting the unlawful state aid.
Ofta överklagar den rättssökande giltigheten hos den nationella rättsakt genom vilken det statliga stödet beviljats.
In such cases, preventing the unlawful payment will usually be the logical consequence of finding that the granting act is invalid as a result of the EFTA State’s breach of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [40]
Om rättsakten förklaras ogiltig till följd av Eftastatens brott mot artikel 1.3 i del I av protokoll 3 till övervakningsavtalet, blir den naturliga följden att hindra att det olagliga stödet betalas ut [40].
Recovery of unlawful aid
Återkrav av olagligt stöd
Where a national court is confronted with unlawfully granted aid, it must draw all legal consequences from this unlawfulness under national law.
Om en nationell domstol ställs inför olagligen beviljat stöd måste den se till att överträdelsen får alla de rättsliga konsekvenser som föreskrivs i den nationella lagstiftningen.
The national court must therefore in principle order the full recovery of unlawful state aid from the beneficiary [41].
Den nationella domstolen måste därför i princip kräva att stödmottagaren betalar tillbaka hela det olagliga statliga stödet [41].
Ordering the full recovery of unlawful aid is part of the national court’s obligation to protect the individual rights of the claimant (e.g. competitor) under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Att kräva fullständig återbetalning av olagligt stöd ingår i den nationella domstolens skyldighet att skydda den klagandes (t.ex. en konkurrent) enskilda rättigheter enligt artikel 1.3 i del I av protokoll 3 till övervakningsavtalet.
The recovery obligation of the national court is thus not dependent on the compatibility of the aid measure with Article 61(2) or (3) of the EEA Agreement.
Den nationella domstolen är således skyldig att kräva återbetalning oberoende av om stödåtgärden är förenlig med artikel 61.2 eller 61.3 i EES-avtalet.
Since national courts must order the full recovery of unlawful aid regardless of its compatibility, recovery can be swifter before a national court than through a complaint with the Authority.
Eftersom de nationella domstolarna måste kräva full återbetalning av olagligt stöd oberoende av stödets förenlighet, kan behandlingen av ett återkrav gå fortare i en nationell domstol än genom ett klagomål till myndigheten.
Indeed, unlike the Authority [42], the national court can and must limit itself to determining whether the measure constitutes state aid and whether the standstill obligation applies to it.
I motsats till myndigheten [42] kan och måste den nationella domstolen begränsa prövningen till en fastställelse av om åtgärden utgör statligt stöd och om den omfattas av genomförandeförbudet.
However, the national courts’ recovery obligation is not absolute.
De nationella domstolarnas skyldighet att återkräva olagligt stöd är emellertid inte absolut.
According to the “SFEI” case [43], there can be exceptional circumstances in which the recovery of unlawful state aid would not be appropriate.
Enligt målet SFEI [43] kan det finnas särskilda omständigheter under vilka återkrav av olagligt statligt stöd inte skulle vara lämpligt.
The legal standard to be applied in this context should be similar to the one applicable under Articles 14 and 15 in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [44].
Den rättsstandard som ska tillämpas i detta sammanhang bör motsvara den som gäller enligt artiklarna 14 och 15 i del II av protokoll 3 till övervakningsavtalet [44].
In other words, circumstances which would not stand in the way of a recovery order by the Authority cannot justify a national court refraining from ordering full recovery.
Med andra ord, omständigheter som inte skulle hindra myndigheten från att kräva återbetalning kan inte ligga till grund för en nationell domstols beslut att inte kräva full återbetalning.
The standard which the EFTA Court will apply in this respect is very strict [45].
Efta-domstolen tillämpar i detta sammanhang en mycket sträng norm [45].
In line with the approach taken by the EFTA Court and the European Court of Justice, a beneficiary of unlawful aid cannot in principle plead legitimate expectations against a recovery order by the Authority [46].
I linje med Efta-domstolens och EG-domstolens tolkning i denna fråga kan en mottagare av olagligen beviljat stöd i princip inte åberopa legitima förväntningar mot ett beslut av myndigheten om återbetalning [46].
This is because a diligent businessman would have been able to verify whether the aid he received was notified or not [47].
Skälet till detta är att en omdömesgill ekonomisk aktör skulle ha kunnat kontrollera om stödet hade anmälts eller inte [47].
To justify the national court not ordering recovery with reference to Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, a specific and concrete fact must therefore have generated legitimate expectations on the beneficiary’s part [48].
För att en nationell domstol ska kunna avstå från att kräva återbetalning enligt artikel 1.3 i del I av protokoll 3 till övervakningsavtalet måste det därför finnas ett specifikt och konkret sakförhållande som har skapat legitima förväntningar hos stödmottagaren [48].
This can be the case if the Authority itself has given precise assurances that the measure in question does not constitute state aid, or that it is not covered by the standstill obligation [49].
Detta kan vara fallet om myndigheten själv bestämt har försäkrat att åtgärden i fråga inte utgör statligt stöd eller att den inte omfattas av genomförandeförbudet [49].
In line with the case law of the European Court of Justice [50], the national court’s obligation to order full recovery of unlawful state aid ceases if, by the time the national court renders its judgment, the Authority has already decided that the aid is compatible with the functioning of the EEA Agreement.
I linje med EG-domstolens rättspraxis [50] upphör den nationella domstolens skyldighet att kräva full återbetalning av olagligt statligt stöd att gälla om myndigheten vid den tidpunkt då domstolen fäller sin dom redan har beslutat att stödet är förenligt med EES-avtalet.
Since the purpose of the standstill obligation is to ensure that only compatible aid can be implemented, this purpose can no longer be frustrated where the Authority has already confirmed compatibility [51].
Eftersom syftet med genomförandeförbudet är att se till att endast förenligt stöd genomförs, kan detta syfte inte omintetgöras om myndigheten redan har funnit att stödet är förenligt [51].
Therefore, the national court’s obligation to protect individual rights under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement remains unaffected where the Authority has not yet taken a decision, regardless of whether such procedure is pending or not [52].
Om myndigheten ännu inte har fattat ett beslut, påverkas inte den nationella domstolens skyldighet att skydda enskilda rättigheter enligt artikel 1.3 i del I av protokoll 3 till övervakningsavtalet, oberoende av om det pågår ett myndighetsförfarande eller inte [52].
While after a positive decision of the Authority, the national court no longer has an obligation under EEA law to order full recovery, such recovery obligation may still exist under national law [53].
Enligt EES-lagstiftningen är den nationella domstolen inte längre skyldig att kräva full återbetalning om myndigheten fattat ett positivt beslut, men den nationella domstolen kan fortfarande ha en sådan skyldighet enligt den nationella lagstiftningen [53].
However, where such a recovery obligation exists, this is without prejudice to the EFTA State’s right to re-implement the aid subsequently.
Om det finns en sådan skyldighet att kräva återbetalning, så påverkar detta dock inte Eftastatens rätt att genomföra stödet på nytt.
Once the national court has decided that unlawful aid has been disbursed in violation of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, it must quantify the aid in order to determine the amount to be recovered.
När den nationella domstolen har beslutat att det olagliga stödet har betalats ut i strid med artikel 1.3 i del I av protokoll 3 till övervakningsavtalet måste den beräkna stödets storlek för att kunna fastställa det belopp som ska återbetalas.
The case law of the EFTA Court and the courts of the European Community on the application of Article 61(1) of the EEA Agreement and Article 87(1) EC and the Authority’s guidance and decision making practice should assist the court in this respect.
Efta-domstolens och gemenskapsdomstolarnas rättspraxis om tillämpningen av artikel 61.1 i EES-avtalet och artikel 87.1 i EG-fördraget samt myndighetens vägledning och beslutspraxis bör fungera som stöd för den nationella domstolen i detta sammanhang. Om den nationella domstolen ställs inför svårigheter vid beräkningen av stödbeloppet kan den begära bistånd från myndigheten.
Should the national court encounter difficulties in calculating the aid amount, it may request the Authority’s support, as further set out in section 2 of this Chapter.
Detta beskrivs närmare i avsnitt 2 i detta kapitel.
Recovery of interest
Återbetalning av ränta
This is due to the fact that, had the aid been notified to the Authority, payment would (if at all) have taken place later.
Detta beror på att om stödet hade anmälts till myndigheten, så skulle stödet ha betalats ut senare, om alls.
This would have obliged the beneficiary to borrow the relevant funds on the capital markets, including interest at market rates.
Detta skulle ha tvingat stödmottagaren att låna medel på kapitalmarknaderna till marknadsränta.
This undue time advantage is the reason why, if recovery is ordered by the Authority, Article 14(2) in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement requires not only recovery of the nominal aid amount, but also recovery of interest from the day the unlawful aid was put at the disposal of the beneficiary to the day when it is effectively recovered.
Denna oberättigade tidsfördel är skälet till att artikel 14.2 i del II av protokoll 3 till övervakningsavtalet inte endast föreskriver återbetalning av det nominella stödbeloppet, när myndigheten beslutar om återkrav, utan också återbetalning av ränta. Räntan ska betalas från den dag då det olagliga stödet stod till stödmottagarens förfogande till den dag då det har återbetalats.
The interest rate to be applied in this context is defined in the Authority’s Decision No 195/04/COL of 14 July 2004 [54].
Den ränta som ska tillämpas i detta sammanhang fastställs i myndighetens beslut nr 195/04/KOL av den 14 juli 2004 [54].
In line with the case law of the European Court of Justice [55], and in view of giving effect to Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, national courts should order recovery of the financial advantage resulting from premature implementation of the aid (hereinafter referred to as “illegality interest”).
I linje med EG-domstolens rättspraxis [55], och för genomförandet av artikel 1.3 i del I av protokoll 3 till övervakningsavtalet, ska de nationella domstolarna kräva att den ekonomiska fördel som följer av ett för tidigt genomförande av stödet (nedan kallad olaglig ränta) betalas tillbaka.
This is because the premature implementation of unlawful aid will at least make competitors suffer depending on the circumstances earlier than they would have to, in competition terms, from the effects of the aid.
Detta beror på att när olagligt stöd genomförs för tidigt, så leder det allra minst till att konkurrenterna beroende på omständigheterna skadas tidigare av stödet än de skulle behöva, sett ur konkurrenssynpunkt.
The beneficiary has therefore obtained an undue advantage [56].
Stödmottagaren har därför fått en otillbörlig fördel [56].
The national court’s obligation to order the recovery of illegality interest can arise in two different settings:
Den nationella domstolen kan behöva uppfylla sin skyldighet att kräva återbetalning av olaglig ränta i två olika situationer:
The national court must normally order full recovery of unlawful aid under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Den nationella domstolen måste kräva full återbetalning av olagligt stöd enligt artikel 1.3 i del I av protokoll 3 till övervakningsavtalet.
Where this is the case, illegality interest needs to be added to the original aid amount when determining the total recovery amount.
Om detta är fallet, så måste den olagliga räntan läggas till det ursprungliga stödbeloppet när det sammanlagda återbetalningsbeloppet fastställs.
However, the national court must also order the recovery of illegality interest in circumstances in which, exceptionally, there is no obligation to order full recovery.
Den nationella domstolen måste dock besluta om återbetalning av olaglig ränta även i fall där det, som ett undantag, inte finns någon skyldighet att besluta om full återbetalning.
The national court’s obligation to order recovery of illegality interest therefore remains in place even after a positive Authority decision [57].
Den nationella domstolens skyldighet att kräva återbetalning av olaglig ränta återstår därför även efter ett positivt beslut av myndigheten [57].
This can be of central importance to potential claimants, since it offers a successful remedy also in cases where the Authority has already declared the aid compatible with the functioning of the EEA Agreement.
Detta kan vara mycket betydelsefullt för eventuella rättssökande, eftersom det erbjuder en effektiv åtgärd även i fall där myndigheten redan har förklarat stödet förenligt med EES-avtalets funktion.
In order to comply with their recovery obligation as regards illegality interest, national courts need to determine the interest amount to be recovered.
För att kunna uppfylla sin skyldighet att återkräva olaglig ränta måste de nationella domstolarna fastställa det räntebelopp som ska återkrävas.
The following principles apply in this respect:
Följande principer gäller i detta sammanhang:
When determining the applicable interest rate and calculation method, national courts should take account of the fact that recovery of illegality interest by a national court serves the same purpose as the Authority’s interest recovery under Article 14 in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
När de nationella domstolarna fastställer tillämplig ränta och beräkningsmetod bör de komma ihåg att en nationell domstols återkrav av olaglig ränta har samma syfte som myndighetens återkrav av ränta enligt artikel 14 i del II av protokoll 3 till övervakningsavtalet.
In addition, claims for the recovery of illegality interest are EEA law claims based on Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [59].
Dessutom har krav på återbetalning av olaglig ränta sin grund i gemenskapsrätten, närmare bestämt artikel 1.3 i del I av protokoll 3 till övervakningsavtalet [59].
The principles of equivalence and effectiveness described under section 1.4.1 of this Chapter therefore apply to these claims.
Sådana krav omfattas därför av likvärdighetsprincipen och effektivitetsprincipen som beskrivs i avsnitt 1.4.1 i detta kapitel.
In order to ensure consistency with Article 14 in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement and to comply with the effectiveness requirement, the Authority considers that the method of interest calculation used by the national court may not be less strict than that foreseen in the Authority’s Decision No 195/04/COL of 14 July 2004 [60].
Myndigheten anser att den nationella domstolens ränteberäkningsmetod inte får vara mindre sträng än vad som anges i myndighetens beslut nr 195/04/KOL av den 14 juli 2004 för att garantera förenlighet med artikel 14 i del II av protokoll 3 till övervakningsavtalet och för att uppfylla kravet på effektivitet [60].
Consequently, illegality interest must be calculated on a compound basis and the applicable interest rate may not be lower than the reference rate [61].
Därför ska den olagliga räntan beräknas som sammansatt ränta och den tillämpliga räntan får inte vara lägre än referensräntan [61].
Moreover, in the Authority’s view, it follows from the principle of equivalence that, where the interest rate calculation under national law is stricter than that laid down in the Authority’s Decision No 195/04/COL of 14 July 2004, the national court will have to apply the stricter national rules also to claims based on Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Myndigheten anser också att principen om likvärdighet medför att om den nationella ränteberäkningsmetoden är strängare än den metod som anges i myndighetens beslut nr 195/04/KOL av den 14 juli 2004, så måste den nationella domstolen tillämpa de strängare nationella bestämmelserna även på krav som grundas på artikel 1.3 i del I av protokoll 3 till övervakningsavtalet.
The start date for the interest calculation will always be the day on which the unlawful aid was put at the disposal of the beneficiary.
Räntan ska alltid beräknas från och med den dag då det olagliga stödet ställdes till stödmottagarens förfogande.
The end date depends on the situation at the time of the national judgment.
Den sista dag som ska ingå i beräkningen beror på situationen vid den tidpunkt då den nationella domen utfärdas.
If the Authority has already approved the aid, the end date is the date of the Authority’s decision.
Om myndigheten redan har godkänt stödet, är sista dagen den dag då myndigheten antog sitt beslut.
Otherwise, illegality interest accumulates for the whole period of unlawfulness until the date of actual repayment of the aid by the beneficiary.
Annars ackumuleras olaglig ränta under hela perioden från och med den dag då stödmottagaren fick tillgång till stödet till och med den dag då stödmottagaren faktiskt betalar tillbaka stödet.
In line with the case law of the European Court of Justice, illegality interest also needs to be applied for the period between the adoption of a positive Authority decision and the subsequent annulment of this decision by the EFTA Court [62].
I linje med EG-domstolens rättspraxis är det fråga om olaglig ränta även under perioden från det att myndigheten antar ett positivt beslut och tills det att Efta-domstolen upphäver myndighetens beslut [62].
In case of doubt, the national court may ask the Authority for support under section 2 of this Chapter.
Om det råder osäkerhet kan den nationella domstolen begära bistånd från myndigheten enligt avsnitt 2 i detta kapitel.
Damages claims
Skadeståndsanspråk
National courts may be required to uphold claims for compensation for damage caused to competitors of the beneficiary and to other third parties by the unlawful state aid [63].
De nationella domstolarna kan också pröva anspråk på ersättning för skada som stödmottagarens konkurrenter och andra tredje parter har orsakats på grund av det olagliga statliga stödet [63].
Such damages actions are usually directed at the state aid granting authority.
En sådan skadeståndstalan riktas i regel mot den myndighet som beviljar statligt stöd.
They can be particularly important for the claimant, since, contrary to actions aimed at mere recovery, a successful damages action provides the claimant with direct financial compensation for suffered loss.
Talan kan vara särskilt viktig för den rättssökande, eftersom en framgångsrik skadeståndstalan, till skillnad från en talan vars enda mål är återbetalning, ger den rättssökande direkt ekonomisk ersättning för de förluster han eller hon har lidit.
Such challenges are obviously dependent on national legal rules.
En sådan talan är naturligtvis beroende av nationella rättsregler.
In this respect, the Authority emphasises that national courts should use all appropriate devices and remedies and apply all relevant provisions of national law to give effect to the national law implementing the last sentence of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement and protect rights which that law confers on individuals and economic operators.
Myndigheten betonar i detta avseende att en nationell domstol ska vidta alla lämpliga åtgärder, använda sig av samtliga juridiska möjligheter samt tillämpa alla relevanta bestämmelser i den nationella lagstiftningen för att ge verkan åt den nationella författning varigenom sista meningen i artikel 1.3 i del I av protokoll nr 3 till övervakningsavtalet införlivas, och skydda de rättigheter som den lagen ger enskilda.
Irrespective of the possibility to claim damages under national law, breaches of the standstill obligation can in principle give rise to damages claims based on the case law of the EFTA Court [64].
Oberoende av möjligheten att yrka skadestånd enligt nationell lagstiftning kan brott mot genomförandeförbudet i regel vara skadeståndsgrundande i enlighet med Efta-domstolens rättspraxis [64].
EFTA States are required to compensate for loss and damage caused to individuals as a result of breaches of obligations under both secondary acts of the EEA legislation and the main part of the EEA Agreement [65].
Eftastaterna ska ersätta individer för skador och förluster som de drabbats av på grund av överträdelser av skyldigheter enligt såväl sekundärlagstiftning grundad på EES-lagstiftningen som på själva EES-avtalet [65].