natgillin/translations-raw huggingface dataset:
emissions resulting from prescribed burning that took place on land in any year of the period from 2021 to 2025 or from 2026 to 2030;
I denna förordning fastställs medlemsstaternas åtaganden för sektorn för markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (nedan kallat LULUCF) som bidrar till att unionen kan uppnå målen i Parisavtalet och målet för minskning av växthusgasutsläppen under perioden 2021–2030.
emissions on lands that were subject to deforestation following the occurrence of natural disturbances.
Denna förordning fastställer även regler för bokföring av utsläpp och upptag inom LULUCF och för kontroll av medlemsstaternas fullgörande av dessa åtaganden.
Information requirements pursuant to Article 10(2) include the following:
Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna sina nationella bokföringsplaner för skogsbruket, inklusive en föreslagen referensnivå för skog, senast den 31 december 2018 för perioden 2021–2025 och senast den 30 juni 2023 för perioden 2026–2030.
identification of all land areas affected by natural disturbances in that particular year, including their geographical location, the period and types of natural disturbances;
Den nationella bokföringsplanen för skogsbruket ska innehålla alla de uppgifter som anges i avsnitt B i bilaga IV och ska offentliggöras, bland annat via internet.
evidence that no deforestation has occurred during the rest of the period from 2021 to 2025 or from 2026 to 2030 on lands that were affected by natural disturbances and in respect of which emissions were excluded from accounting;
Medlemsstaterna ska fastställa sin referensnivå för skog baserat på de kriterier som anges i avsnitt A i bilaga IV.
a description of verifiable methods and criteria to be used to identify deforestation on those lands in the subsequent years of the period from 2021 to 2025 or from 2026 to 2030;
För Kroatien kan referensnivån för skog, utöver de kriterier som anges i avsnitt A i bilaga IV, också ta hänsyn till ockupationen av dess territorium samt krigstids- och efterkrigsomständigheter som hade en påverkan på skogsbruket under referensperioden.
where feasible, a description of measures the Member State undertook to prevent or limit the impact of those natural disturbances;
Om det behövs på grundval av de tekniska bedömningarna och i tillämpliga fall på de tekniska rekommendationerna ska medlemsstaterna meddela kommissionen sina reviderade föreslagna referensnivåer för skog senast den 31 december 2019 för perioden 2021–2025 och senast den 30 juni 2024 för perioden 2026–2030.
where feasible, a description of measures the Member State undertook to rehabilitate the lands affected by those natural disturbances.
Kommissionen ska offentliggöra de föreslagna referensnivåer för skog som medlemsstaterna har meddelat kommissionen.
ANNEX VII
Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 3.2, 5.6, 8.8, 8.9, 9.2, 10.3 och 15.1 ska ges till kommissionen för en period på fem år från och med den 9 juli 2018.
Regulation (EU) 2018/842 of the European Parliament and of the Council
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/842
on binding annual greenhouse gas emission reductions by Member States from 2021 to 2030 contributing to climate action to meet commitments under the Paris Agreement and amending Regulation (EU) No 525/2013
om medlemsstaternas bindande årliga minskningar av växthusgasutsläpp under perioden 2021–2030 som bidrar till klimatåtgärder för att fullgöra åtagandena enligt Parisavtalet samt om ändring av förordning (EU) nr 525/2013
The European Council in its conclusions of 23-24 October 2014 on the 2030 climate and energy policy framework endorsed a binding target of at least a 40 % domestic reduction in economy-wide greenhouse gas emissions by 2030 compared to 1990 and that target was reaffirmed in the European Council conclusions of 17-18 March 2016.
I sina slutsatser av den 23–24 oktober 2014 om ramen för klimat- och energipolitiken fram till 2030 godkände Europeiska rådet ett bindande mål om att de inhemska utsläppen av växthusgaser inom hela ekonomin ska minska med minst 40 % fram till 2030 jämfört med 1990 års nivåer och detta mål bekräftades på nytt i Europeiska rådets slutsatser av den 17–18 mars 2016.
All sectors of the economy should contribute to achieving these greenhouse gas emission reductions, and all Member States should participate in this effort, balancing considerations of fairness and solidarity.
Uppnåendet av dessa minskningar av växthusgasutsläpp bör öka effektiviteten och innovationen i unionens ekonomi och främja förbättringar inom framför allt byggnader, jordbruk, avfallshantering och transporter, i den mån dessa sektorer omfattas av denna förordning.
All Member States should contribute to the overall Union reduction in 2030 with the targets spanning from 0 % to – 40 % compared to 2005.
Parisavtalet ingicks på unionens vägnar den 5 oktober 2016 genom rådets beslut (EU) 2016/1841.
National targets within the group of Member States with a GDP per capita above the Union average should be adjusted relatively to reflect cost-effectiveness in a fair and balanced manner.
I Parisavtalet fastställs bland annat ett långsiktigt mål som ligger i linje med målet att hålla den globala temperaturökningen långt under 2 °C över förindustriell nivå och göra ansträngningar för att begränsa den till 1,5 °C över förindustriell nivå.
Achieving these greenhouse gas emission reductions should boost efficiency and innovation in the Union economy and should, in particular, promote improvements, notably in buildings, agriculture, waste management and transport, in so far as they fall under the scope of this Regulation.
Där understryks också vikten av att öka anpassningsförmågan till skadliga effekter av klimatförändringen och göra finansiella flöden förenliga med en väg mot låga växthusgasutsläpp och en klimatmässigt motståndskraftig utveckling.
The Paris Agreement was concluded on behalf of the Union on 5 October 2016 by Council Decision (EU) 2016/1841.
I sina slutsatser av den 29–30 oktober 2009 stödde Europeiska rådet, mot bakgrund av de minskningar för de utvecklade länderna som enligt Mellanstatliga panelen för klimatförändringar (IPCC) är nödvändiga för de utvecklade länderna såsom grupp, ett mål för unionen om att minska växthusgasutsläppen med 80–95 % fram till 2050, jämfört med 1990 års nivåer.
The commitment of the Union to economy-wide greenhouse gas emission reductions was set out in the intended nationally determined contribution submitted in view of the Paris Agreement by the Union and its Member States to the Secretariat of the UNFCCC on 6 March 2015.
De nationellt fastställda bidragen från parterna i Parisavtalet är tänkta att återspegla deras högsta möjliga ambition och visa framsteg över tiden.
The Paris Agreement entered into force on 4 November 2016 and replaces the approach taken under the 1997 Kyoto Protocol which will not be continued beyond 2020.
Dessutom bör parterna i Parisavtalet sträva efter att utarbeta och meddela långsiktiga strategier för utveckling mot låga växthusgasutsläpp, uppmärksamma på Parisavtalets mål.
The Paris Agreement, inter alia, sets out a long-term goal in line with the objective to keep the global temperature increase well below 2 °C above pre-industrial levels and to pursue efforts to keep it to 1,5 °C above pre-industrial levels.
I rådets slutsatser av den 13 oktober 2017 erkändes vikten av de långsiktiga målen och femårscyklerna för översyn i samband med genomförandet av Parisavtalet och underströks vikten av långsiktiga utvecklingsstrategier för låga växthusgasutsläpp som ett politiskt verktyg för att utveckla pålitliga vägar och de långsiktiga politiska ändringar som behövs för att uppnå Parisavtalets mål.
It also stresses the importance to adapt to the adverse impacts of climate change and to make finance flows consistent with a pathway towards low greenhouse gas emissions and climate-resilient development.
Övergången till ren energi förutsätter ett ändrat investeringsbeteende och incitament inom alla politikområden.
The Paris Agreement also calls for a balance between anthropogenic emissions by sources and removals by sinks of greenhouse gases in the second half of this century, and invites Parties to take action to conserve and enhance, as appropriate, sinks and reservoirs of greenhouse gases, including forests.
Det är en av unionens centrala prioriteringar att upprätta en motståndskraftig energiunion för att kunna erbjuda sina medborgare säker, hållbar och konkurrenskraftig energi till ett överkomligt pris.
In its conclusions of 29-30 October 2009, the European Council supported a Union objective, in the context of necessary reductions according to the Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC) by developed countries as a group, to reduce greenhouse gas emissions by 80-95 % by 2050 compared to 1990 levels.
För att uppnå detta krävs fortsatta ambitiösa klimatåtgärder inom ramen för denna förordning och framsteg när det gäller andra aspekter av energiunionen som tas upp i kommissionens meddelande av den 25 februari 2015 med titeln En ramstrategi för en motståndskraftig energiunion med en framåtblickande klimatpolitik.
The nationally determined contributions of the Parties to the Paris Agreement are to reflect their highest possible ambition and represent a progression over time.
En rad unionsåtgärder ökar medlemsstaternas förmåga att fullgöra sina klimatåtaganden och är avgörande för att uppnå nödvändiga minskningar av växthusgasutsläpp i de sektorer som omfattas av denna förordning.
In addition, Parties to the Paris Agreement should strive to formulate and communicate long-term low greenhouse gas emission development strategies, mindful of the objectives of the Paris Agreement.
Dessa åtgärder handlar bl.a. om lagstiftning om fluorerade växthusgaser, minskade koldioxidutsläpp från vägfordon, byggnaders energiprestanda, förnybara energikällor och den cirkulära ekonomin, samt om unionens finansieringsinstrument för klimatrelaterade investeringar.
The Council conclusions of 13 October 2017 recognise the importance of the long-term goals and the five-year review cycles in the implementation of the Paris Agreement and highlight the importance of long-term low greenhouse gas emission development strategies as a policy tool for developing reliable pathways and the long-term policy changes needed to achieve the goals of the Paris Agreement.
I Europeiska rådets slutsatser av den 19–20 mars 2015 konstateras att unionen är fast besluten att bygga en energiunion med en framåtblickande klimatpolitik på grundval av kommissionens ramstrategi, vars fem dimensioner alla är inbördes nära sammanhängande och ömsesidigt förstärkande.
The transition to clean energy requires changes in investment behaviour and incentives across the entire policy spectrum.
Dämpad efterfrågan på energi är en av de fem dimensionerna i den energiunionsstrategin.
It is a key Union priority to establish a resilient Energy Union to provide secure, sustainable, competitive and affordable energy to its citizens.
Förbättrad energieffektivitet kan åstadkomma en betydande minskning av växthusgasutsläppen.
Achieving that requires continuation of ambitious climate action with this Regulation and progress on the other aspects of the Energy Union as set out in the Commission communication of 25 February 2015 entitled ‘A Framework Strategy for a Resilient Energy Union with a Forward-Looking Climate Change Policy’.
Det kan också vara till fördel för miljö och hälsa, öka energitryggheten, sänka energikostnaderna för hushåll och företag, bidra till att lindra energifattigdomen och leda till ökad sysselsättning och ekonomisk verksamhet i hela ekonomin.
A range of Union measures enhance Member States’ ability to meet their climate commitments and are crucial to achieving necessary greenhouse gas emission reductions in the sectors covered by this Regulation.
Åtgärder som bidrar till att man i högre grad använder energibesparande teknik i byggnader och inom industri och transport skulle kunna vara ett kostnadseffektivt sätt att hjälpa medlemsstaterna att uppnå sina mål inom ramen för denna förordning.
Those measures include legislation on fluorinated greenhouse gases, CO2-reductions from road vehicles, energy performance of buildings, renewables, energy efficiency and circular economy, as well as Union funding instruments for climate-related investments.
Ibruktagandet och utvecklingen av hållbara och innovativa metoder och tekniker kan stärka jordbrukssektorns roll när det gäller begränsningen av och anpassningen till klimatförändringarna, i synnerhet genom minskade växthusgasutsläpp och genom bevarade och utökade sänkor och kollager.
The conclusions of the European Council of 19-20 March 2015 noted that the Union is committed to building an Energy Union with a forward-looking climate policy on the basis of the Commission’s framework strategy, whose five dimensions are closely interrelated and mutually reinforcing.
För att jordbrukssektorn ska kunna minska sektorns koldioxidavtryck och ekologiska fotavtryck, med bibehållen produktivitet, regenereringsförmåga och livskraft, är det viktigt att stärka åtgärder för begränsning av och anpassning till klimatförändringarna samt forskningsmedlen för utveckling av och investeringar i hållbara och innovativa metoder och tekniker.
Moderation of energy demand is one of the five dimensions of that Energy Union strategy.
Jordbrukssektorn har direkt och betydande inverkan på den biologiska mångfalden och på ekosystem.
Improving energy efficiency can deliver significant reductions in greenhouse gas emissions.
Därför är det viktigt att säkerställa att målet med denna förordning stämmer överens med annan unionspolitik och andra unionsmål, t.ex. den gemensamma jordbrukspolitiken och mål som avser strategin för biologisk mångfald, skogsstrategin och strategin för en cirkulär ekonomi.
It can also benefit the environment and health, improve energy security, cut energy costs for households and companies, help alleviate energy poverty and lead to increased jobs and economy-wide economic activity.
Transportsektorn står för nästan en fjärdedel av unionens växthusgasutsläpp.
Measures which contribute to an increased uptake of energy-saving technologies in buildings, industry and transport could be a cost-effective way of helping Member States achieve their targets under this Regulation.
Det är därför angeläget att minska växthusgasutsläppen och risker när det gäller beroende av fossila bränslen inom transportsektorn genom en vittomfattande strategi för främjande av minskningar av växthusgasutsläpp och energieffektivitet inom transport, för eldrivna transporter, för en transportslagsväxling i de fall där detta är mer hållbart och för hållbara, förnybara energikällor inom transport även efter 2020.
The deployment and development of sustainable and innovative practices and technologies can enhance the role of the agricultural sector in relation to climate mitigation and adaptation, in particular by reducing greenhouse gas emissions and by maintaining and enhancing sinks and carbon stocks.
Övergången i riktning mot utsläppssnål rörlighet inom ramen för en mer omfattande övergång till en säker och hållbar ekonomi med låga koldioxidutsläpp kan underlättas genom skapandet av gynnsamma förutsättningar, genom införandet av kraftfulla incitament och genom långsiktiga strategier som kan stärka investeringar.
To reduce the carbon and ecological footprint of the agricultural sector, whilst maintaining its productivity, regeneration capacity and vitality, it is important to enhance action on climate mitigation and adaption as well as research funding for the development of and investments in sustainable and innovative practices and technologies.
Det bör, i linje med övervaknings- och rapporteringsskyldigheterna enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 525/2013, göras en bedömning av effekterna av politiska strategier och åtgärder på unionsnivå och nationell nivå som genomför den här förordningen.
The agricultural sector has direct and significant impact on biodiversity and ecosystems.
Kommissionen bör utarbeta en rapport om effekterna av unionsfinansiering som skett via unionsbudgeten eller på annat sätt i enlighet med unionsrätten i fråga om växthusgasutsläpp inom de sektorer som omfattas av denna förordning eller av direktiv 2003/87/EG.
For that reason, it is important to ensure the coherence between the objective of this Regulation and other Union policies and objectives, such as the common agricultural policy and objectives related to the biodiversity strategy, the forestry strategy and circular economy strategy.
Denna förordning bör omfatta växthusgasutsläpp från IPCC:s kategorier energi, industriprocesser och industriell produktanvändning, jordbruk och avfall i enlighet med förordning (EU) nr 525/2013, med undantag för växthusgasutsläpp från de verksamheter som förtecknas i bilaga I till direktiv 2003/87/EG.
The transport sector represents almost a quarter of the Union’s greenhouse gas emissions.
De uppgifter som för närvarande rapporteras i de nationella växthusgasinventeringarna, de nationella registren och unionsregistren är inte tillräckliga för att det på medlemsstatsnivå ska gå att fastställa vilka koldioxidutsläpp från civil luftfart på nationell nivå som inte omfattas av direktiv 2003/87/EG.
The shift towards low-emission mobility as part of the broader shift to a safe and sustainable low-carbon economy can be facilitated through the introduction of enabling conditions and strong incentives, as well as long-term strategies that can enhance investments.
Koldioxidutsläpp från flygningar som inte omfattas av direktiv 2003/87/EG utgör endast en mycket liten del av de totala växthusgasutsläppen, och inrättandet av ett rapporteringssystem för dessa utsläpp skulle vara orimligt betungande mot bakgrund av befintliga krav på sektorn som helhet enligt direktiv 2003/87/EG.
The impact of Union and national policies and measures implementing this Regulation should be assessed in line with the monitoring and reporting obligations under Regulation (EU) No 525/2013 of the European Parliament and of the Council.
Koldioxidutsläpp inom IPCC:s källkategori ”1.A.3.A civil luftfart” bör vid tillämpningen av denna förordning därför betraktas som nollutsläpp.
Without prejudice to the powers of the budgetary authority, the mainstreaming methodology implemented during the 2014-2020 Multiannual Financial Framework should, where appropriate, be continued and improved with a view to responding to the challenges and investment needs related to climate action as of 2021 onwards.
För att säkerställa lämpliga bidrag till unionens mål om minskning av växthusgasutsläpp för perioden 2021–2030 bör inledningsdatumet för förloppet för de enskilda medlemsstaterna fastställas utifrån vilket av dessa datum som ger den lägsta tilldelningen.
Union funding should be coherent with the objectives of the Union’s 2030 climate and energy policy framework and the long-term objectives expressed in the Paris Agreement, so as to ensure the effectiveness of public spending.
En justering av den årliga utsläppstilldelningen 2021 bör medges för medlemsstater som både har en positiv nivå enligt beslut nr 406/2009/EG och ökande årliga utsläppstilldelningar mellan 2017 och 2020 enligt kommissionens beslut 2013/162/EU och kommissionens genomförandebeslut 2013/634/EU för att ta hänsyn till deras möjligheter att öka växthusgasutsläppen under dessa år.
The Commission should prepare a report on the impact of Union funding granted from the Union budget or otherwise pursuant to Union law on the greenhouse gas emissions in the sectors covered by this Regulation or Directive 2003/87/EC.
Ytterligare en justering bör medges för vissa medlemsstater för att beakta deras exceptionella situation med både en positiv nivå enligt beslut nr 406/2009/EG och antingen de lägsta växthusgasutsläppen per capita enligt det beslutet eller den lägsta andelen växthusgasutsläpp från sektorer som inte omfattas av det beslutet i förhållande till deras totala växthusgasutsläpp.
This Regulation should cover greenhouse gas emissions from the IPCC categories of energy, industrial processes and product use, agriculture and waste as determined pursuant to Regulation (EU) No 525/2013 excluding greenhouse gas emissions from the activities listed in Annex I to Directive 2003/87/EC.
Den justeringen bör endast omfatta delar av de minskningar av växthusgasutsläpp som behöver göras under perioden 2021–2029, för att bibehålla incitamenten för ytterligare minskningar av växthusgasutsläpp och för att inte påverka uppnåendet av målet för år 2030, med beaktande av utnyttjandet av andra justeringar och flexibiliteter som anges i denna förordning.
emissions from flights that are not covered by Directive 2003/87/EC represent only a very minor part of the total greenhouse gas emissions, and establishing a reporting system for these emissions would be unduly burdensome in the light of existing requirements for the wider sector pursuant to Directive 2003/87/EC.
De bör också kunna överlåta en del av sin årliga utsläppstilldelning till andra medlemsstater.
Therefore, CO2 emissions from IPCC source category ‘1.A.3.A civil aviation’ should be treated as being equal to zero for the purposes of this Regulation.
Det bör säkerställas att sådana överlåtelser sker öppet och de bör utföras på ett för båda parter praktiskt sätt, t.ex. genom auktioner, mellanhänder på marknaden som agerar som ombud eller genom bilaterala överenskommelser.
The greenhouse gas emissions reduction of each Member State for 2030 should be determined in relation to the level of its 2005 reviewed greenhouse gas emissions covered by this Regulation, excluding verified greenhouse gas emissions from installations that operated in 2005 and which were only included in the EU ETS after 2005.
Varje sådan överlåtelse skulle kunna vara resultatet av ett projekt eller program för begränsning av växthusgaser som genomförts i den säljande medlemsstaten och finansierats av den mottagande medlemsstaten.
Annual emission allocations from 2021 to 2030 should be determined on the basis of data submitted by the Member States and reviewed by the Commission.
Medlemsstaterna bör dessutom ha möjlighet att uppmuntra inrättandet av offentlig-privata partnerskap för projekt inom ramen för artikel 24a.1 i direktiv 2003/87/EG.
The approach of annually binding national limits taken in Decision No 406/2009/EC should be continued from 2021 to 2030.
En flexibilitet av engångskaraktär bör införas för att göra det lättare för medlemsstater vars nationella minskningsmål ligger betydligt över både unionsgenomsnittet och sin potential för kostnadseffektiv minskning av utsläppen, och för medlemsstater som inte tilldelade industrianläggningar kostnadsfria utsläppsrätter från EU ETS 2013 att uppnå målen.
The rules for setting out the annual emission allocations for each Member State as laid down in this Regulation should follow the same methodology as for Member States with negative limits under that Decision, but with the start of the trajectory calculation at five-twelfths of the distance from 2019 to 2020 or in 2020 on the average of the greenhouse gas emissions during 2016 to 2018 and the end of the trajectory being the 2030 limit for each Member State.
För att inte undergräva syftet med den reserv för marknadsstabilitet som upprättats genom Europaparlamentets och rådets beslut (EU) 2015/1814, vilket är att rätta till strukturell obalans mellan tillgång och efterfrågan inom unionens utsläppshandelssystem, bör de utsläppsrätter från EU ETS som beaktats inom ramen för flexibiliteten av engångskaraktär vid fastställandet av det totala antalet utsläppsrätter från EU ETS i omlopp varje år betraktas som utsläppsrätter från EU ETS i omlopp.