natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The third-country national has a status as asylum seeker in the first Member State (on-going procedure, not yet a final decision): the Dublin Regulation applies on the basis of the underlying principle that every third-country national lodging an application for asylum in one of the Member States should have his/her needs for international protection fully assessed by one Member State.
Tredjelandsmedborgare som vistas olagligt på en medlemsstats territorium och som innehar ett giltigt uppehållstillstånd eller någon annan form av tillstånd som ger rätt till vistelse utfärdat av en annan medlemsstat, ska ofördröjligen bege sig till den medlemsstatens territorium.
A Member State cannot return that third-country national to a third country; instead, it may send him/her to the Member State responsible under Dublin Regulation in order to have his/her claim examined.
Om den tredjelandsmedborgare som berörs av detta krav inte följer detsamma eller om personens omedelbara avresa krävs med hänsyn till allmän ordning eller nationell säkerhet, ska punkt 1 tillämpas.
The third-country national has withdrawn his/her asylum application in the first Member State: if the withdrawal of the application has led to a rejection of the application (on the basis of Article 27 or 28 of the recast Asylum Procedures Directive), the rules described below under point (c) (choice between applying Dublin rules or the Return Directive) can be applied.
Denna bestämmelse ersätter en liknande regel i artikel 23.2 och 23.3 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet [30] och innebär att inget återvändandebeslut ska utfärdas till en tredjelandsmedborgare vars vistelse är olaglig men som har ett giltigt uppehållstillstånd i en annan medlemsstat.
If the withdrawal of the application has not led to a rejection of the application, the Dublin Regulation applies (as lex specialis), on the basis of the underlying principle that every third-country national lodging an application for asylum in one of the Member States should have his/her needs for international protection fully assessed by one Member State.
I sådana fall ska tredjelandsmedborgaren i första hand uppmanas att omedelbart återvända till den medlemsstat där han eller hon har rätt att vistas.
The third-country national has a final decision in the first Member State, rejecting his/her asylum application: a choice can be made between applying the Dublin Regulation or the Return Directive.
Ett återvändandebeslut ska endast antas om personen inte åtlyder uppmaningen eller om det finns risk för allmän ordning eller nationell säkerhet.Närmare klargörande:
In the Dublin Regulation, this choice is clearly stipulated in Article 24(4) and the clarification is added that from the moment in which authorities decide to make a Dublin request, the application of the Return Directive and return procedures are suspended and only Dublin rules apply (this also affects rules on detention and on legal remedies).
En lämplig tidsram bör väljas i enlighet med nationell lagstiftning, med hänsyn till enskilda omständigheter, proportionalitetsprincipen samt det faktum att termen ”ofördröjligen” används i bestämmelsen.
The third-country national had already been subject to successful return/removal (following rejection or withdrawal of an asylum application) from the first Member State to a third country: should the third-country national re-enter EU territory, the Dublin Regulation stipulates at Article 19(3) that the first Member State can no longer be responsible for the third-country national — therefore no transfer can be foreseen to this Member State.
Tiden från uppmaningen att bege sig till den andra medlemsstaten till dess att beslutet i enlighet med artikel 6.1 utfärdas får inte räknas som en del av en eventuell tidsfrist för frivillig avresa, eftersom sådan tidsfrist är en del av återvändandebeslutet och inte börjar löpa förrän ett återvändandebeslut fattas.
The Return Directive will therefore apply.
Kontroll av avresa till en annan medlemsstat: Unionslagstiftningen anger inte närmare hur efterlevnaden av skyldigheten att återvända till den andra medlemsstaten ska kontrolleras.
Practical examples:
Medlemsstaterna ska i enlighet med nationell lagstiftning se till att besluten följs upp på lämpligt sätt.
An applicant for international protection in Member State A travels without an entitlement to a neighbouring Member State B (crossing internal borders) where he/she is apprehended by the police.
Kontroll av giltigheten av uppehållstillstånd/andra former av tillstånd utfärdade av en annan medlemsstat: det finns i nuläget inget centralt system för utbyte av information mellan medlemsstaterna om detta.
As a subject to the Dublin Regulation, he/she is transferred back from Member State B to Member State A. Should Member State B in this situation issue a return decision to this person for illegal stay in the territory?
Medlemsstaterna uppmuntras att samarbeta bilateralt och utan dröjsmål tillhandahålla relevanta uppgifter till varandra, i enlighet med nationell lagstiftning och överenskommelser om bilateralt samarbete.
Dublin rules prevail.
Även befintliga nationella kontaktpunkter (till exempel de som listas i bilaga 2 till Schengenhandboken [31]) kan användas för detta ändamål.Lydelsen ”uppehållstillstånd eller någon annan form av tillstånd som ger rätt till vistelse” [32] är mycket bred och täcker varje status som beviljas eller tillstånd som utfärdas av en medlemsstat som erbjuder rätt till laglig vistelse, och inte bara att ett tillfälligt uppskjutande av återvändande/avlägsnade godtas.
No return decision can be issued by Member State B.
Lydelsen omfattar följande:
Is Member State A (in the scenario described above) allowed to issue a return decision itself (together with an entry ban that will be postponed until the completion of the asylum procedure)?
Långtidsvisum (det erbjuder uppenbart rätt till vistelse).
No.
Tillfälligt uppehållstillstånd av humanitära skäl (så länge ett sådant tillstånd ger rätt att vistas och inte bara utgör ett uppskjutande av återvändande).
As long as the person enjoys the right to stay as an asylum seeker in Member State A, his/her stay is not illegal in that Member State within the meaning of the Return and no return decision can be issued by Member State A.
Ett uppehållstillstånd vars giltighet har löpt ut som bygger på en internationell skyddsstatus som fortfarande är giltig (den internationella skyddsstatusen är inte beroende av det papper som visar att den gäller).
A third-country national granted international protection by Member State A is illegally staying in Member State B (for example overstaying 90 days).
Giltigt visum i en ogiltig (utgången) resehandling – enligt relevant unionslagstiftning är det inte tillåtet att utfärda ett visum med en giltighetstid som är längre än passets giltighetstid.
This implies that Member State B will have to ask the person to go back to Member State A and — if the person does not comply voluntarily — Member State B has to consider issuing a return decision, taking into account all safeguards provided by the Return Directive, including in particular the principle of non-refoulement.
Förfalskade pass eller uppehållstillstånd.
In certain circumstances, when return/removal to a third country is not possible and ‘passing back’ the person to another Member State can be qualified as a more favourable measure (see section 3), Member State B may enforce the ‘passing-back’ of the person to Member State A; the procedures related to the ‘passing-back’ of illegally staying third-country nationals to another Member State are governed by national law.
Dokument som styrker tillfälligt uppskjutande av avlägsnande.
A third-country national who had been fingerprinted following irregular entry into Member State A and who has not requested asylum in Member State A is subsequently apprehended in Member State B. Can Member State B transfer the person back to Member State A in accordance with Dublin rules?
Tillfälligt uppehållstillstånd av synnerliga skäl (så länge detta inte innebär en laglig rätt till vistelse).
No.
Som en allmän regel inget avlägsnande till andra medlemsstater: om en tredjelandsmedborgare inte samtycker till att frivilligt i enlighet med artikel 6.2 återvända till den medlemsstat i vilken han eller hon har uppehållstillstånd blir artikel 6.1 tillämplig och ett återvändandebeslut om direkt återvändande till ett tredjeland ska antas.
Since there is not any link to an asylum procedure, the Dublin Regulation does not apply.
Det går inte att skicka tillbaka personen ofrivilligt till den andra medlemsstaten annat än om det finns ett avtal mellanmedlemsstaterna som redan var i kraft den 13 januari 2009 (se avsnitt 5.5) och som uttryckligen föreskriver möjligheten under vissa omständigheter när återvändande/avlägsnande till ett tredjeland inte är möjligt och den medlemsstat som utfärdade tillståndet går med på att ta tillbaka personen i fråga.
Legal basis: Return Directive — Article 6(2)
Inget utfärdande av inreseförbud till EU med tillämpning av artikel 6.2: när en tredjelandsmedborgare vars vistelse är olaglig skickas tillbaka till en annan medlemsstat enligt artikel 6.2 kan inget inreseförbud till EU utfärdas enligt artikel 11 eftersom den artikeln enbart gäller i samband med utfärdande av ett beslut om återvändande och inte gäller i fall när personen ”skickas tillbaka” till en annan medlemsstat.
Third-country nationals staying illegally on the territory of a Member State and holding a valid residence permit or other authorisation offering a right to stay issued by another Member State shall be required to go to the territory of that other Member State immediately.
Vidare är det i praktisk mening meningslöst att utfärda ett inreseförbud till EU i en situation då personen kommer att fortsätta att vistas lagligt i en annan medlemsstat.
In the event of non-compliance by the third-country national concerned with this requirement, or where the third-country national's immediate departure is required for reasons of public policy or national security, paragraph 1 shall apply.
Omedelbar avresa krävs av skäl relaterade till den allmänna ordningen eller nationell säkerhet: om de exceptionella omständigheter som tas upp i andra meningen i artikel 6.2 (andra fallet) ska personen ofördröjligen bli föremål för ett återvändandebeslut och avlägsnas till ett tredjeland.
It is recommended to issue decisions in writing and with reasons.
Rättslig grund: Artikel 6.3 i återvändandedirektivet.
In order to avoid confusion, the decision should not be labelled ‘return decision’.
En vägledande lista över befintliga bilaterala återtagandeavtal mellan medlemsstaterna finns här: http://rsc.eui.eu/RDP/research/analyses/ra/
Period for going back to other Member State: no general indication can be given regarding the time which should elapse between the request to go to the territory of another Member State until the moment at which a return decision in accordance with Article 6(1) is issued.
Medlemsstaterna får avstå från att utfärda ett beslut om återvändande till en tredjelandsmedborgare som vistas olagligt på deras territorium om den berörda tredjelandsmedborgaren återtas av en annan medlemsstat enligt bilaterala avtal eller arrangemang som gäller den dag då detta direktiv träder i kraft. (dvs. den 13 januari 2009).
An appropriate time frame should be chosen in accordance with national law, taking into account the individual circumstances, the principle of proportionality and the fact that the term ‘immediately’ is used in the legal provision.
Den medlemsstat som har återtagit den berörda tredjelandsmedborgaren ska i så fall tillämpa punkt 1.
The time between the request to go to the other Member State and the issuing of a return decision under Article 6(1) must not be counted as part of an eventual period for voluntary departure, since such period is an element of the return decision and will start running only with the issuing of a return decision.
I denna bestämmelse anges – som ett undantag och i form av en ”frysningsklausul” – att medlemsstaterna kan skicka tillbaka irreguljära migranter till andra medlemsstater i enlighet med bilaterala avtal eller överenskommelser som var i kraft den 13 januari 2009.
Control of departure to another Member State: Union law does not specify how compliance with the obligation to go back to the other Member State has to be controlled.
Historisk påminnelse/förklaring: denna bestämmelse togs med i direktivet först i ett sent skede av förhandlingarna på enträgen begäran från vissa medlemsstater som var starka motståndare till att återvändandedirektivet skulle göra dem skyldiga att ändra väl etablerad praxis för att i enlighet med bilaterala överenskommelser återta/skicka tillbaka tredjelandsmedborgare vars vistelse är olaglig till andra medlemsstater.
Member States should make sure, in accordance with national law, that appropriate follow-up is given to their decisions.
Den bärande principen för återvändandedirektivet är direkt återvändande för tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i EU till tredjeländer.
Verification of validity of permits/authorisations issued by another Member State: there is currently no central system for exchanging information between Member States on this issue.
I artikel 6.3 i direktivet fastställs därför ett undantag som endast avser skyldigheten för de medlemsstater på vars territorium tredjelandsmedborgaren befinner sig att utfärda ett återvändandebeslut, den skyldigheten faller då på den medlemsstat som återtar honom eller henne.
Member States are encouraged to cooperate bilaterally and provide without delay relevant information to each other, in accordance with national law and bilateral cooperation arrangement.
Artikeln fastställer inte något undantag för återvändandedirektivets tillämpningsområde utöver dem i artikel 2.2 – se domstolens dom i målet Affum, C-47/15, punkterna 82–85.
Existing national contact points (for instance those listed in annex 2 of the Schengen Handbook [31]) might also be used for this purpose.The term ‘residence permit or other authorisation offering a right to stay’ [32] is very broad and covers any status granted or permit issued by a Member State which offers a right to legal stay, and not just an acceptance of temporary postponement of return/removal.
Efterföljande användning av bilaterala överenskommelser mellan medlemsstaterna A–B och B–C: exempelvis artikel 6.3 i återvändandedirektivet innehåller inget uttryckligt förbud mot ”dominoåtertagande” enligt befintliga bilaterala överenskommelser.
The term covers the following:
Det är dock viktigt att slutresultatet blir ett fullständigt förfarande för återvändande i enlighet med direktivet som utförs av en medlemsstat.
long-term visa (it clearly offers a right to stay),
Eftersom denna typ av efterföljande förfaranden är kostnadsintensiva för förvaltningarna och inbegriper ytterligare obehag för den återvändande uppmuntras medlemsstaterna att avstå från denna praxis.
temporary humanitarian permit (in so far as such permit offers a right to stay and not just a mere postponement of return),
Inga inreseförbud till EU med tillämpning av artikel 6.3: när en tredjelandsmedborgare vars vistelse är olaglig skickas tillbaka till en annan medlemsstat enligt artikel 6.3 kan inget inreseförbud till EU utfärdas enligt artikel 11 eftersom den artikeln enbart gäller i samband med utfärdande av ett beslut om återvändande och inte gäller i fall där personen enbart ”skickas tillbaka” till en annan medlemsstat.
an expired residence permit based on a still valid international protection status (the status of international protection is not dependent on validity of the paper demonstrating it),
Vidare är det i praktisk mening meningslöst att utfärda ett inreseförbud till EU i en situation där personen ännu inte lämnat EU.
a valid visa in an invalid (expired) travel document — according to relevant Union legislation, it is not allowed to issue a visa with a validity going beyond the validity of the passport.
När det gäller möjligheten att i undantagsfall utfärda rent nationella inreseförbud enligt artikel 25.2 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet, se avsnitt 11.8 nedan.
The case of a valid visa in an expired passport should therefore never appear in practice.
Beslut att överföra tredjelandsmedborgaren till en annan medlemsstat: ett sådant beslut utgör en av de åtgärder återvändandedirektivet ger möjlighet till för att avsluta den olagliga vistelsen och är ett förberedande steg inför avlägsnande från unionens territorium.
If this case nevertheless arises, the third-country national concerned should not be unduly penalised.
Medlemsstaterna ska därför anta ett sådant beslut skyndsamt och utan dröjsmål så att överföringen äger rum så fort som möjligt till den medlemsstat som har ansvar för förfarandet för återvändande – se domstolens dom i målet Affum, C-47/15, punkt 87.
For detailed guidance on the relevant Visa rules see the updated Visa Handbook — part II, Point 4.1.1 and 4.1.2 [33].The term does not cover the following cases:
Eftersom begreppet ”återvändande” enligt återvändandedirektivet alltid innebär återvändande till ett tredjeland rekommenderas det att denna typ av nationella beslut kallas ”beslut om överföring” eller ”beslut om att skicka tillbaka” och inte ”beslut om återvändande”.
an expired residence permit based on an expired residence status,
Frysningsklausul: artikel 6.3 är en ”frysningsklausul” för snabb åtgärd.
counterfeit, false and forged passports or residence permits,
Om den omförhandlade/förnyade överenskommelsen är något annat (ett helt nytt avtal med ett annat innehåll) skulle den inte längre omfattas av artikel 6.3.
paper certifying temporary postponement of removal,
Återtagandeavtal mellan Schengenmedlemsstater och Förenade kungariket: vid tolkningen av artikel 6.3 ska Förenade kungariket betraktas som en medlemsstat.
toleration (in so far as toleration does not imply a legal right to stay).
Rättslig grund: Artikel 6.4 i återvändandedirektivet.
As a general rule no removal to other Member States: if a third-country national does not agree to go back voluntarily in accordance with Article 6(2) to the Member State of which he/she holds a permit, Article 6(1) becomes applicable and a return decision, providing for direct return to a third country shall be adopted.
Medlemsstaterna får när som helst, av ömmande skäl eller av humanitära eller andra skäl, bevilja ett självständigt uppehållstillstånd eller någon annan form av tillstånd som ger rätt att stanna i landet till en tredjelandsmedborgare som vistas olagligt på deras territorium.
It is not possible to pass back the person to the other Member State with force, unless an existing bilateral agreementbetween Member States which was already in force on 13 January 2009 (see section 5.5) provides expressly for this possibility or in certain circumstances when return/removal to a third country is not possible and the Member State that issued the permit agrees to take the person back.
I sådana fall ska inget beslut om återvändande utfärdas.
No issuing of EU entry bans when using Article 6(2): when passing back an illegally staying third-country national to another Member State under Article 6(2), no EU entry ban can be issued under Article 11, because Article 11 applies only in connection with the issuing of a return decision and does not apply in cases in case of a ‘passing-back’ to another Member State.
Om ett sådant beslut redan har utfärdats ska det återkallas eller tillfälligt upphävas under giltighetstiden för uppehållstillståndet eller någon annan beviljad rätt att stanna.
Moreover, it is pointless from a practical point of view to issue an EU entry ban in a situation where the person will continue to legally stay in another Member State.
Medlemsstaterna är fria att när som helst bevilja uppehållstillstånd eller annat tillstånd som ger tredjelandsmedborgare vars vistelse är olaglig rätt att stanna i landet.
Immediate departure required for reasons of public policy or national security: in the exceptional circumstances addressed by Article 6(2)(second phrase) (second case), the person shall be immediately made subject of a return decision and removed to a third country.
I så fall ska eventuella pågående förfaranden för återvändande avslutas och ett redan utfärdat beslut om återvändande eller om avlägsnande måste återkallas eller upphävas, beroende på vilken form av tillstånd det rör sig om.
The Member State where the person enjoys the right to stay should be informed about this fact.
Detsamma gäller i fall då medlemsstaterna måste bevilja rätt att stanna, till exempel efter inlämning av en asylansökan.
Practical example:
Medlemsstaterna bestämmer själva vilket tillvägagångssätt (återkallande eller upphävande av återvändandebeslutet) de ska tillämpa, med hänsyn till formen av och den sannolika varaktigheten för det uppehållstillstånd eller den rätt att stanna i landet som beviljades och behovet att säkerställa effektiva förfaranden för återvändande.
What provisions of the Return Directive should be applied with regard to third-country nationals detected in Member State A, who possess a valid residence permit issued by Member State B and at the same time are subject of an SIS alert (entry ban) initiated by Member State C?
Rättslig grund: Artikel 6.5 i återvändandedirektivet.
Member State A should apply Article 6(2) of the Directive and ask the person to go back to Member State B. As regards the co-existence of an entry ban issued by Member State C and a residence permit issued by Member State B, this must be clarified bilaterally between the Member State issuing the alert (C) and the Member State which had issued the permit (B) in accordance with Article 25(2) Schengen Implementing Convention.
Om en tredjelandsmedborgare som vistas olagligt på en medlemsstats territorium är föremål för ett förfarande för förnyelse av hans eller hennes uppehållstillstånd eller något annat tillstånd som ger rätt att stanna i landet, ska den berörda medlemsstaten överväga att avstå från att utfärda ett beslut om återvändande till dess att förfarandet har avslutats, utan att detta påverkar tillämpningen av punkt 6.
Legal basis: Return Directive — Article 6(3)
Medlemsstaterna är fria att avstå från att utfärda ett återvändandebeslut för tredjelandsmedborgare vars vistelse är olaglig och som väntar på ett beslut om förnyelse av sitt uppehållstillstånd.
An indicative list of existing bilateral readmission agreements between Member States can be found at: http://rsc.eui.eu/RDP/research/analyses/ra/
Syftet med bestämmelsen är att förhindra att tredjelandsmedborgare som vistats lagligt i en medlemsstat under en viss tid och som på grund av fördröjningar av förfarandet för förnyelse av deras uppehållstillstånd hamnar i situationen att de vistas olagligt.
Member States may refrain from issuing a return decision to a third-country national staying illegally on their territory if the third-country national concerned is taken back by another Member State under bilateral agreements or arrangements existing on the date of entry into force of this Directive (i.e. 13 January 2009).
Detta skydd hänför sig tillett pågående förfarande för förnyelse av ett uppehållstillstånd endast i den medlemsstat där en person grips (den medlemsstaten).
In such a case the Member State which has taken back the third-country national concerned shall apply paragraph 1.
Medlemsstaterna uppmuntras att utnyttja denna bestämmelse även i fall där det är sannolikt att ansökan om förnyelse beviljas och att ge den berörda personen åtminstone samma behandling som återvändare får under en tidsfrist för frivillig avresa eller under uppskjutet återvändande.
This provision foresees — as an exception and in the form of a ‘standstill clause’ — the possibility for Member States to pass back irregular migrants to other Member States under bilateral agreements or arrangements existing on 13 January 2009.
Denna bestämmelse täcker inte pågående förfaranden för förnyelse av ett uppehållstillstånd i en annan medlemsstat.