natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Persons subject to a pending application for a residence permit may be either legally or illegally staying, depending on whether they hold a valid visa or another right to stay or not.
För att betecknas som olaglig vistelse krävs ingen minsta vistelselängd eller tredjelandsmedborgarens avsikt att stanna olagligt på medlemsstatens territorium – se domstolens dom i målet Affum, C-47/15 [8], punkt 48.Den som ansöker om förnyelse av ett uppehållstillstånd vars giltighet redan har löpt ut vistas olagligt i den berörda medlemsstaten, förutom om en nationell lag i medlemsstaten föreskriver något annat (se även avsnitt 5.7).
The situation of illegal stay does not require a minimum duration of stay or the intention of the third-country national to stay illegally on the territory of a Member State — see judgment of the ECJ in Case C-47/15, Affum [8] (paragraph 48).Applicants for renewal of an already expired permit are illegally staying, unless national law of a Member State provides otherwise (see also section 5.7).
Tredjelandsmedborgare för vilka det förfarande för återvändande som fastställs i återvändandedirektivet hade tillämpats och som vistas olagligt på en medlemsstats territorium utan att de har något giltigt skäl för att inte återvända (det scenario som avses i punkt 48 i domstolens dom i målet Achughbabian, C-329/11 [9]) vistas olagligt.
Third-country nationals to whom the return procedure established by the Return Directive had been applied and who are illegally staying in the territory of a Member State without there being any justified ground for non-return (scenario referred to in paragraph 48 of ECJ judgement in Case C-329/11, Achughbabian [9]) are illegally staying.
Den särskilda hänvisning domstolen gör i Achughbabian-domen gäller endast nationella straffrättsliga åtgärders förenlighet med återvändandedirektivet.
The special reference made by ECJ in Achughbabian relates only to the compatibility of national criminal law measures with the Return Directive.
Det sägs inget i denna dom om tillämpningsområdet/tillämpligheten för återvändandedirektivet, varför den allmänna regel som fastställs i artikel 2.1 fortfarande är tillämplig: ”Antingen A eller B”, vilket innebär att en person antingen vistas olagligt och att återvändandedirektivet gäller, eller att personen har rätt att vistas och att återvändandedirektivet inte gäller.
Nothing is said in this judgement on the scope and applicability of the Return Directive, hence the general rule set by Article 2(1) remains applicable: ‘either A or B’, meaning that a person is either staying illegally and the Return Directive applies, or the persons enjoys a right to stay and the Return Directive does not apply.
Rättslig grund: Artikel 3.3 i återvändandedirektivet.
Legal basis: Return Directive — Article 3(3)
Återvändande är en tredjelandsmedborgares återresa – oavsett om den sker frivilligt i överensstämmelse med en skyldighet att återvända eller med tvång – till
Means the process of a third-country national going back — whether in voluntary compliance with an obligation to return, or enforced — to:
ursprungslandet, eller
his or her country of origin; or
ett transitland i enlighet med återtagandeavtal med gemenskapen eller bilaterala återtagandeavtal eller andra arrangemang, eller
Such action may, however, be exceptionally possible under bilateral readmission agreements or Dublin rules; it is therefore recommended not to call it ‘return’, but rather ‘passing-back’ or ‘transfer’.
”Återtagandeavtal med gemenskapen eller bilaterala återtagandeavtal eller andra arrangemang” i andra strecksatsen gäller endast avtal med tredjeländer.
The definition also implies that Member States must only carry out return to a third country in the circumstances exhaustively listed in one of its three indents.
Bilaterala återtagandeavtal mellan medlemsstater är irrelevanta i detta sammanhang.
Therefore, for instance, it is not possible to remove a returnee to a third country, which is neither the country of origin nor the country of transit, without consent of the returnee.
Angivande av återvändandelandet vid avlägsnande: Om en tidsfrist för frivillig avresa beviljas är det den återvändandes ansvar att efterleva skyldigheten att återvända inom den angivna tidsfristen och i princip behöver inget återvändandeland anges.
‘Country of origin’ in the first indent refers to the country of nationality of the third-country national; for stateless persons, this can normally be considered to be the country of former habitual residence.
Endast om medlemsstaterna måste använda tvångsmedel (avlägsnande) måste det anges till vilket tredjeland personen ska avlägsnas (se avsnitt 1.5).
‘Country of transit’ in the second indent covers only third countries, not EU Member States.
Rättslig grund: Artiklarna 3.4 och 6.6 i återvändandedirektivet.
‘Community or bilateral readmission agreements or other arrangements’ in the second indent relates to agreements with third countries only.
Ett administrativt eller rättsligt beslut enligt vilket en tredjelandsmedborgares vistelse är olaglig och som ålägger eller fastställer en skyldighet att återvända.
Such voluntary choice of the destination may also happen in the preparation of a removal operation: there may be cases in which the returnee prefers to be removed to another third country rather than to the country of transit or origin.
Ett beslut om återvändande kan innehålla fler element, bland annat ett inreseförbud, en tidsfrist för frivillig avresa samt en angivelse av återvändandelandet; när återvändandelandet inte anges måste medlemsstaterna säkerställa att principen om non-refoulement respekteras i enlighet med artikel 5 i återvändandedirektivet.
Specification of the country of return in the case of removal: if a period for voluntary departure is granted, then it is the returnee's responsibility to make sure that he/she complies with the obligation to return within the set period and there is in principle no need to specify the country of return.
Medlemsstaterna har stort handlingsutrymme när det gäller i vilken form (beslut eller akt, rättsligt eller administrativt) ett beslut om återvändande kan antas.
Only if coercive measures have to be used by Member States (removal), then it is necessary to specify to which third country the person will be removed (see section 1.5).
Beslut om återvändande kan utfärdas i form av en fristående akt eller ett fristående beslut, eller tillsammans med andra beslut, såsom ett beslut om avlägsnande eller ett beslut om att avsluta en laglig vistelse (se avsnitt 12.1 nedan).
Legal basis: Return Directive — Articles 3(4) and 6(6)
Ett beslut om återvändande anger att vistelsen i den medlemsstat som utfärdar beslutet är olaglig, samtidigt som det fastställer skyldigheten att lämna EU-medlemsstaternas och de Schengenanslutna ländernas territorier.
An administrative or judicial decision or act, stating or declaring the stay of a third-country national to be illegal and imposing or stating an obligation to return.
Det måste dessutom betonas att beslut om återvändande i enlighet med artikel 11 kan åtföljas av inreseförbud med verkan i hela EU (bindande för alla stater för vilka återvändandedirektivet är bindande).
The definition of a ‘return decision’ focuses on two essential elements.
Den flexibla definitionen av ”beslut om återvändande” hindrar inte att beslutet om skyldighet att återvända fattas i form av en brottmålsdom och inom ramen för straffrättsliga förfaranden – se domstolens dom i målet Sagor, C-430/11 [10], punkt 39.1.5 Beslut om avlägsnande
A return decision must contain:
Beslut eller akt av administrativ eller rättslig karaktär som förordnar verkställighet av skyldigheten att återvända, det vill säga den faktiska transporten ut ur medlemsstaten.
a statement concerning the illegality of the stay; and
Ett beslut om avlägsnande kan antingen utfärdas tillsammans med ett beslut om återvändande (förfarande i ett steg) eller separat (förfarande i två steg).
the imposition of an obligation to return.
Om ett beslut om återvändande och ett om avlägsnande utfärdas tillsammans i ett förfarande i ett steg och en tidsfrist för frivillig avresa beviljas måste det göras klart att avlägsnandet endast äger rum om skyldigheten att återvända inom tidsfristen för frivillig avresa inte efterlevs.
A return decision may contain further elements, such as an entry ban, a voluntary departure period, designation of the country of return; when the country of return is not mentioned, Member States must ensure that the principle of non-refoulement is respected in accordance with Article 5 of the Return Directive.
Med tanke på medlemsstaternas skyldighet att alltid respektera principen om non-refoulement kan avlägsnande (fysisk transport ut ur medlemsstaten) inte ske till en ospecificerad destination utan endast till ett angivet återvändandeland.
Member States enjoy wide discretion concerning the form (decision or act, judicial or administrative) in which a return decision may be adopted.
Den återvändande måste i förväg få kännedom om destinationen för avlägsnandet så att han eller hon kan lägga fram eventuella skäl till att avlägsnande till den föreslagna destinationen skulle strida mot principen om non-refoulement och har möjlighet att utnyttja rätten att överklaga.
Return decisions can be issued in the form of a self-standing act or decision or together with other decisions, such as a removal order or a decision ending legal stay (see section 12.1 below).
Kommissionen rekommenderar att återvändandelandet anges i det separata avlägsnandebeslutet (förfarande i två steg) eller att det land till vilket personen kommer att avlägsnas om skyldigheten att återvända inte efterlevs anges i det kombinerade beslutet om återvändande och avlägsnande (förfarande i ett steg), eller att tredjelandsmedborgaren informeras genom ett annat beslut eller en annan akt.
A return decision states the illegality of stay in the Member State which issues the decision, while stating the obligation to leave the territories of the EU Member States and Schengen Associated countries.
Rättslig grund: Artikel 3.7, skäl 6 i återvändandedirektivet.
Moreover, it needs to be highlighted that in accordance with Article 11, return decisions may be accompanied by entry bans having an EU-wide effect (binding on all States bound by the Return Directive).
Skäl i det enskilda fallet och på grundval av objektiva kriterier fastställda genom lag att anta att en tredjelandsmedborgare som är föremål för förfaranden för återvändande kan komma att avvika.
Legal basis: Return Directive — Articles 3(5) and 8(3)
Medlemsstaterna måste grunda sin bedömning av om det finns risk för avvikande på objektiva kriterier som fastställs i den nationella lagstiftningen.
Administrative or judicial decision or act ordering the enforcement of the obligation to return, namely the physical transportation out of the Member State.
Domstolens dom i målet Al Chodor, C-528/15 [11], relaterad till definitionen av ”risk för avvikande” i artikel 2 n [12] i Dublinförordningen som har en text som är i huvudsak identisk med definitionen i artikel 3.7 i återvändandedirektivet, bekräftar detta indirekt.
A removal order can either be issued together with a return decision (one-step procedure) or separately (two-step procedure).
I domen konstaterar domstolen att sådana objektiva kriterier tydligt måste fastställas i bindande och generellt gällande bestämmelser och att etablerad nationell rättspraxis som bekräftar en överensstämmande administrativ praxis inte är tillräckligt.
In those cases in which return decision and removal order are issued together in a one-step procedure, it must be made clear — in those cases in which a period for voluntary departure is granted — that removal will only take place if the obligation to return within the period for voluntary departure has not been complied with.
Domstolen drar också slutsatsen att förvar ska anses vara rättsstridigt i avsaknad av sådana kriterier i bindande och generellt gällande bestämmelser.
In view of the obligation of Member States to always respect the principle of non-refoulement, removal (physical transportation out of the Member State) cannot happen to an unspecified destination, but only to a specified country of return.
Även om medlemsstaterna har stor frihet att besluta om sådana kriterier bör de beakta följande exempel som en indikation på att en tredjelandsmedborgare som vistas olagligt kan komma att avvika:
The returnee must be made aware of the destination of the removal operation in advance so that he or she can express any reasons for believing that removal to the proposed destination would be in breach of the principle of non-refoulement and is able to make use of the right to an appeal.
Avsaknad av handlingar.
The Commission recommends to mention the country of return in the separate removal decision (two-step procedure), or to mention the country to which the person will be removed in the case of non-compliance with the obligation to return in the combined return and removal decision (one-step procedure), or to inform the third-country national through another decision or act.
Avsaknad av bostad, stadigvarande hemvist eller tillförlitlig adress.
Legal basis: Return Directive — Article 3(7), recital 6
Underlåtenhet att anmäla sig till behöriga myndigheter.
The existence of reasons in an individual case which are based on objective criteria defined by law to believe that a third-country national who is the subject of return procedures may abscond.
En uttrycklig utsaga om att inte vilja följa återvändanderelaterade åtgärder (till exempel beslut om återvändande, åtgärder för att förhindra avvikande).
The existence (or absence) of a ‘risk of absconding’ is a decisive element for determining whether a period for voluntary departure shall be granted or not, as well as for deciding on the need of detention.
Personen är dömd för brott, inbegripet för allvarligt brott i en annan medlemsstat [13].Pågående brottsutredning och rättegång.
Member States must base their assessment on whether there is a risk of absconding on objective criteria fixed in national legislation.
Underlåtenhet att efterleva ett återvändandebeslut, inbegripet skyldigheten att återvända inom tidsfristen för frivillig avresa.
The ECJ judgment in Case C-528/15, Al Chodor [11], related to the definition of ‘risk of absconding’ in Article 2(n) [12] of the Dublin Regulation, which text is in essence identical to the definition of Article 3(7) of the Return Directive, indirectly confirms this.
Tidigare uppträdande (dvs. rymningar).
In this judgment, the ECJ established that such objective criteria must be clearly set in binding provisions of general application and that settled national case-law confirming a consistent administrative practice cannot suffice.
Bristande ekonomiska resurser.
The ECJ also concluded that, in the absence of such criteria in legally binding provisions of general application, detention must be declared unlawful.
Personen är föremål för ett beslut om återvändande som utfärdats av en annan medlemsstat.
While Member States enjoy a wide discretion in determining such criteria, they should take into due account the following ones as an indication that an illegally staying third-country national may abscond:
Underlåtenhet att efterleva kravet på att resa till en annan medlemsstat, som har utfärdat ett giltigt uppehållstillstånd eller annat tillstånd för vistelse.
lack of documentation,
Olaglig inresa in på medlemsstaternas och de Schengenanslutna ländernas territorium.
lack of residence, fixed abode or reliable address,
Andra objektiva kriterier för att bedöma risken för avvikande får fastställas i nationell lagstiftning.
failing to report to relevant authorities,
I enlighet med EU-lagstiftningens allmänna principer, särskilt proportionalitetsprincipen, måste alla beslut som fattas enligt återvändandedirektivet antas på grundval av en individuell bedömning av varje fall.
explicit expression of intent of non-compliance with return-related measures (for instance return decision, measures for preventing absconding),
Hänsyn bör tas till ovanstående kriterier vid varje steg i återvändandeförfarandet som en del i den allmänna bedömningen av den enskilda situationen, men ett uppfyllt kriterium räcker inte för att man automatiskt ska kunna utgå från att det föreligger en risk för avvikande eftersom det ofta är det en kombination av flera av dessa kriterier som ger grundval för att dra slutsatsen att det finns en sådan risk.
existence of conviction for a criminal offence, including for a serious criminal offence in another Member State [13],ongoing criminal investigations and proceedings,
Alla automatiska slutsatser, såsom att olaglig inresa eller saknade handlingar innebär att det finns risk för avvikande, ska undvikas.
non-compliance with a return decision, including with an obligation to return within the period for voluntary departure,
I individuella bedömningar måste hänsyn tas till alla relevanta faktorer, inbegripet den berörda personens ålder och hälsotillstånd, som direkt kan påverka risken för att tredjelandsmedborgaren avviker; i vissa fall kan bedömningen leda till slutsatsen att ingen risk för avvikande föreligger, även om ett eller flera av de kriterier som fastställs i nationell lag är uppfyllda.
prior conduct (i.e. escaping),
Förutom de kriterier som nämns ovan som kan tyda på att det finns en risk för avvikande, och utan att detta påverkar berörda tredjelandsmedborgares rätt att bli hörda och få tillgång till effektiva rättsmedel, kan nationell lagstiftning också godkänna vissa objektiva förhållanden som utgör ett antagande som kan motbevisas när det gäller risken för avvikande (dvs. tredjelandsmedborgaren bör bevisa att sådan risk inte finns, trots förekomsten av förhållandena nedan), t.ex. att
lack of financial resources,
personen motsätter sig återvändandet på ett våldsamt eller bedrägligt sätt,
being subject of a return decision issued by another Member State,
personen inte respekterar ett befintligt inreseförbud,
non-compliance with the requirement to go to the territory of another Member State that granted a valid residence permit or other authorisation offering a right to stay,
Kommissionen rekommenderar att sådana antaganden som kan motbevisas införs i nationell lagstiftning.
illegal entry into the territory of the EU Member States and of the Schengen Associated countries.
Frivillig avresa Rättslig grund: Artikel 3.8 i återvändandedirektivet.
National legislation may establish other objective criteria to determine the existence of a risk of absconding.
Fullgörande av skyldigheten att återvända inom den tidsram som fastställts i beslutet om återvändande.
According to general principles of Union law, in particular the principle of proportionality, all decisions taken under the Return Directive must be adopted on the basis of an individual assessment of each case.
När det gäller unionens lagstiftning om återvändande innebär frivillig avresa frivillig efterlevnad av en skyldighet att återvända till ett tredjeland.
The above list of criteria should be taken into account at any stage during the return procedure as an element in the overall assessment of each individual situation, but it cannot be the sole basis for assuming automatically a risk of absconding, as frequently it will be a combination of several of the above-listed criteria that will provide a basis for concluding the existence of such a risk.
Återvändandedirektivet täcker därför bara scenarierna 2 och 3 nedan:
Any automatic conclusion, such as that illegal entry or lack of documents mean the existence of a risk of absconding, must be avoided.
2 + 3 = ”Återvändande” (i den mening som avses i artikel 3.3 i återvändandedirektivet)
Such individual assessment must take into account all relevant factors, including the age and the health and social conditions of the persons concerned that may be directly affecting the risk that the third-country national may abscond, and may in certain cases lead to the conclusion that there is no risk of absconding even though one or more of the criteria fixed in national law are fulfilled.
AVLÄGSNANDE: påtvingad efterlevnad av en skyldighet att återvända för tredjelandsmedborgare vars vistelse är olaglig
opposing violently or fraudulently the return operation;
Att förflytta sig från en medlemsstats nationella territorium till en annan medlemsstat i enlighet med artikel 6.2 (se avsnitt 5.4 nedan) kan inte betraktas som frivillig avresa.
engaging in unauthorised secondary movement to another Member State.
Rättslig grund: Artikel 3.9 i återvändandedirektivet.
Legal basis: Return Directive — Article 3(8)
Till skillnad från definitionen av utsatta personer som används i asylregelverket (se till exempel artikel 21 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/33/EU [14] [nedan kallat direktivet om normer för mottagande] eller artikel 20.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/95/EU [15] [nedan kallat skyddsdirektivet]) är definitionen i återvändandedirektivet en uttömmande förteckning.
Compliance with the obligation to return within the time-limit fixed for that purpose in the return decision.
Behovet att ta särskild hänsyn till utsatta personers situation och deras särskilda behov när det gäller återvändande är dock inte begränsat till de kategorier av utsatta personer som uttryckligen räknas upp i artikel 3.9.
Voluntary departure in the context of the Union return acquis refers to the voluntary compliance with an obligation to return to a third country.
Kommissionen rekommenderar medlemsstaterna att även uppmärksamma andra särskilt utsatta personers situation, som till exempel de som nämns i asylregelverket – personer som är offer för människohandel, kvinnor som utsatts för könsstympning, personer som lider av allvarliga sjukdomar och personer med psykiska störningar.
The term ‘voluntary departure’ does not cover cases in which legally staying third-country nationals decide to go back to their home country based on their own decision.
Behovet att ta särskild hänsyn till utsatta personers situation bör inte begränsas till de situationer som uttryckligen tas upp i återvändandedirektivet (under tidsfristen för frivillig avresa, under uppskov med verkställighet av beslut om återvändande och under hållande i förvar).
These persons are already under an ‘abstract’ obligation to return under the Return Directive and may receive a return decision as well as an entry ban once the authorities obtain knowledge of their illegal stay (at the latest upon exit check — see sections 5.1 and 11.3).
Återvändandedirektivet har ett brett tillämpningsområde och omfattar alla tredjelandsmedborgare som vistas olagligt på en medlemsstats territorium.
The Return Directive therefore covers only scenarios 2 and 3 below:
Följande medlemsstater är i dagsläget bundna av återvändandedirektivet:
2 + 3 = ‘Return’ (within the meaning of Article 3(3) Return Directive)
Alla EU-medlemsstater förutom Förenade kungariket och Irland.
REMOVAL: enforced compliance with an obligation to return of illegally staying third-country nationals
Schweiz, Norge, Island och Liechtenstein.
VOLUNTARY DEPARTURE: voluntary compliance with an obligation to return of illegally staying third-country nationals
Medlemsstaterna får besluta att inte tillämpa direktivet på vissa kategorier av tredjelandsmedborgare, nämligen:
VOLUNTARY RETURN: voluntary return of legally staying third-country nationals
”Gränsfall” i enlighet med artikel 2.2 a i återvändandedirektivet (se avsnitt 2.1).
Going from the national territory of one Member State to the territory of another Member State in accordance with Article 6(2) (see below section 5.4) cannot be considered as voluntary departure.
”Straffrättsliga fall” i enlighet med artikel 2.2 b (se avsnitt 2.2).
The definition of voluntary departure always requires departure to a third country.
En medlemsstats beslut att göra undantag och inte tillämpa direktivet för tredjelandsmedborgare som nekats inresa vid en gräns eller ådömts att återvända som en straffrättslig påföljd måste klargöras i förväg i den nationella genomförandelagstiftningen [16], i annat fall kan beslutet inte ha några rättsverkningar.