natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Adler S., Basketter D., Creton S., Pelkonen O., van Benthem J., Zuang V., Andersen K.E., Angers-Loustau A., Aptula A., Bal-Price A., Benfenati E., Bernauer U., Bessems J., Bois F.Y., Boobis A., Brandon E., Bremer S., Broschard T., Casati S., Coecke S., Corvi R., Cronin M., Daston G., Dekant W., Felter S., Grignard E., Gundert-Remy U., Heinonen T., Kimber I., Kleinjans J., Komulainen H., Kreiling R., Kreysa J., Leite S.B., Loizou G., Maxwell G., Mazzatorta P., Munn S., Pfuhler S., Phrakonkham P., Piersma A., Poth A., Prieto P., Repetto G., Rogiers V., Schoeters G., Schwarz M., Serafimova R., Tähti H., Testai E., van Delft J., van Loveren H., Vinken M., Worth A., Zaldivar J.M.
Struwe, M. m.fl.
Toxicology and Applied Pharmacology 245, 281-290.
, A comparison of cell-collecting methods for the Comet assay in urinary bladders of rats, Mutation Research/Genetic Toxicology and Environmental Mutagenesis, vol.
Dinkova-Kostova A.T., Holtzclaw W.D., Kensler T.W.
742/1-2, s.
18, 1779-1791.
26–30.
Kansanen E., Kuosmanen S.M., Leinonen H., Levonen A.L.
Wang, A. m.fl.
1(1), 45-49.
, Measurement of DNA damage in rat urinary bladder transitional cells: improved selective harvest of transitional cells and detailed Comet assay protocols, Mutation Research/Genetic Toxicology and Environmental Mutagenesis, vol.
Natsch A., Bauch C., Foertsch L., Gerberick F., Normann K., Hilberer A., Inglis H., Landsiedel R., Onken S., Reuter H., Schepky A., Emter R. (2011).
634/ 1-2, s.
Natsch A., Ryan C.A., Foertsch L., Emter R., Jaworska J., Gerberick G.F., Kern P. (2013).
Fourth International Workgroup on Genotoxicity testing: results of the in vivo Comet assay workgroup, Mutation Research/Genetic Toxicology and Environmental Mutagenesis, vol.
EURL-ECVAM (2014).
31–35.
Natsch A., Emter R., Ellis G. (2009).
Jackson, P. m.fl.
107, 106-121.
, Pulmonary exposure to carbon black by inhalation or instillation in pregnant mice: effects on liver DNA strand breaks in dams and offspring, Nanotoxicology, vol.
Ball N., Cagen S., Carrillo J.C., Certa H., Eigler D., Emter R., Faulhammer F., Garcia C., Graham C., Haux C., Kolle S.N., Kreiling R., Natsch A., Mehling A. (2011).
6/5, s.
60, 389-400.
486–500.
Bauch C., Kolle S.N., Ramirez T., Eltze T., Fabian E., Mehling A., Teubner W., van Ravenzwaay B., Landsiedel R. (2012).
Sasaki, Y.F. m.fl.
Fabian E., Vogel D., Blatz V., Ramirez T., Kolle S., Eltze T., van Ravenzwaay B., Oesch F., Landsiedel R. (2013).
517/1-2, s.
87, 1683-1969.
53–74.
Thorne N., Inglese J., Auld D.S.
Speit, G, M. Vasquez, A. Hartmann (2009), The comet assay as an indicator test for germ cell genotoxicity, Mutation Research, vol.
Chemistry and Biology 17, 646-657.
681/1, s.
Gildea L.A., Ryan C.A., Foertsch L.M., Kennedy J.M., Dearman R.J., Kimber I., Gerberick G.F.
3–12.
Technical Working Group on Pesticides — (Quantitative) Structure Activity Relationship ((Q)SAR) Guidance Document.
33/2, s.
Imax
167–72.
The suggested NC chemical is calcium-containing (at a concentration of 1,0-1,8 mM), phenol red-free, HBSS (untreated, blank control).
Wolf (1996), Detection of DNA-crosslinking agents with the alkaline Comet assay, Environmental and Molecular Mutagenesis, vol.
A maximum leakage control should also be included in each run to allow for the calculation of FL20 values.
27/3, s.
(mg/ml)
196–201.
UN GHS C&L EU CLP C&L
Jones (2012), Assessment of DNA interstrand crosslinks using the modified alkaline Comet assay, Methods in Molecular Biology, vol.
U.S. EPA C&L
817, s.
UN (2009), United Nations Globally Harmonized System of Classification and Labelling of Chemicals (GHS), Third revised edition, New York & Geneva: United Nations Publications.
165–181.
EPA (1996), Label Review Manual: 2nd Edition, EPA737-B-96-001, Washington DC: U.S. Environmental Protection Agency.
Hartley (2010), Measurement of DNA interstrand crosslinking in individual cells using the Single Cell Gel Electrophoresis (Comet) assay, Methods in Molecular Biology, vol.
Scott, L. et al.
267–282.
In Vitro 24, 1-9
Jha (2006), Reliable Comet assay measurements for detecting DNA damage induced by ionizing radiation and chemicals, Mutation Research/Genetic Toxicology and Environmental Mutagenesis, vol.
EC-ECVAM (1999), INVITOX Protocol 71: Fluorescein Leakage Test, Ispra, Italy: European Centre for the Validation of Alternative Methods (ECVAM).
605(1-2), s.
Ocular corrosive (a) A chemical that causes irreversible tissue damage to the eye.
, Fourth International Workgroup on Genotoxicity Testing: result of the in vivo Comet assay workgroup, Mutation Research, vol.627/1, s.
A chemical that produces a reversible change in the eye following application to the anterior surface of the eye; (b) Chemicals that are classified as UN GHS Categories 2A, or 2B; EU CLP Category 2; or U.S.
Kumaravel, T.S. m.fl.
EPA Category I ocular irritants.
25/1, s.
A replicate containing all components of a test system and treated with a chemical known to induce a positive response.
Ersson, C., L. Möller (2011), The effects on DNA migration of altering parameters in the Comet assay protocol such as agarose density, electrophoresis conditions and durations of the enzyme or the alkaline treatments, Mutagenesis, vol.
Proficiency Chemicals A sub-set of the list of Reference Chemicals that can be used by a naïve laboratory to demonstrate proficiency with the validated reference test method.
689–695.
Relevance incorporates consideration of the accuracy (concordance) of a test method (8).
25/2, s.
Reliability
109–111.
The proportion of all negative/inactive chemicals that are correctly classified by the test.
41–45.
It is a measure of accuracy for a test method that produces categorical results and is an important consideration in assessing the relevance of a test method.
, Compilation and use of genetic toxicity historical control data, Mutation Research, vol.
Substance
723/2, s.
Used in the context of the UN GHS as chemical elements and their compounds in the natural state or obtained by any production process, including any additive necessary to preserve the stability of the product and any impurities deriving from the process used, but excluding any solvent which may be separated without affecting the stability of the substance or changing its composition.
87–90.
Tiered testing strategy
Appendix A of the European Convention for the Protection of Vertebrate Animals used for Experimental and other Scientific Purposes (ETS nr 123).
If the irritancy potential of a test chemical cannot be assigned based on the existing information, a step-wise sequential animal testing procedure is performed until an unequivocal classification can be made.
Douglas (1984), Transient DNA lesions induced by benzo[a]pyrene in Chinese hamster ovary cells, Mutation Research, vol.
Validated test method
140/2-3, s.
It is important to note that a validated test method may not have sufficient performance in terms of accuracy and reliability to be found acceptable for the proposed purpose (8).
Douglas (1990), The role of excision repair in the removal of transient benzo[a]pyrene-induced DNA lesions in Chinese hamster ovary cells, Mutation Research, vol.
Data from other tissues e.g. stomach/duodenum/jejunum, blood etc. could be collected at the same time.
236/1, s.
The laboratory needs to demonstrate proficiency with each individual tissue in each species they are planning to study, and will need to demonstrate that an acceptable positive response with a known mutagen (e.g. EMS) can be obtained in that tissue.
35–41.
Successful combination of the comet and the erythrocyte micronucleus test has been demonstrated (10) (19).
50–54.
However careful consideration should be given to the logistics involved in tissue sampling for comet analysis alongside the requirements of tissue sampling for other types of toxicological assessments.
, Recommendations for conducting the in vivo alkaline Comet assay, Mutagenesis, vol.18/1, s.45–51.
Harvest 24 hours after the last dose, which is typical of a general toxicity study, is not appropriate in most cases (see paragraph 40 on sampling time).
Lovell, D.P., G. Thomas, R. Dubow (1999), Issues related to the experimental design and subsequent statistical analysis of in vivo and in vitro Comet studies, Teratogenesis Carcinogenesis Mutagenesis, vol.
For each sample (per tissue per animal), at least 150 cells (excluding hedgehogs — see paragraph 56) should be analysed.
19/2, s.
Scoring 150 cells per animal in at least 5 animals per dose (less in the concurrent positive control — see paragraph 29) provides adequate statistical power according to the analysis of Smith et al., 2008 (5).
109–119.
Changes in clinical chemistry measures (e.g. AST, ALT), can also provide useful information on tissue damage and additional indicators such as caspase activation, TUNEL stain, Annexin V stain, etc. may also be considered.
Wiklund, S.J., E. Agurell (2003), Aspects of design and statistical analysis in the Comet assay, Mutagenesis, vol.
However, there are limited published data where the latter have been used for in vivo studies and some may be less reliable than others.
18/2, s.
Kirkland, D., G. Speit (2008), Evaluation of the ability of a battery of three in vitro genotoxicity tests to discriminate rodent carcinogens and non-carcinogens III.
167–175.
Appropriate follow-up testing in vivo, Mutation Research, Vol.
Bright, J. m.fl.
654/2, pp. 114-32.
, Recommendations on the statistical analysis of the Comet assay, Pharmaceutical Statistics, vol.
Brendler-Schwaab, S. et al.
10/6, s.
, The in vivo Comet assay: use and status in genotoxicity testing, Mutagenesis, Vol.
485–493.
20/4, pp. 245-54.
Lovell, D.P., T. Omori (2008), Statistical issues in the use of the Comet assay, Mutagenesis, vol.
Burlinson, B. et al.
23/3, s.
, Recommendations for design of the rat Comet assay, Mutagenesis, Vol.
114–121.
, Single cell gel/Comet assay: guidelines for in vitro and in vivo genetic toxicology testing, Environmental and Molecular Mutagenesis, Vol.
, Comparison of Comet assay dose-response for ethyl methanesulfonate using freshly prepared versus cryopreserved tissues, Environmental and Molecular Mutagenesis, vol.
35/3, pp. 206-21.
53/2, s.
Singh, N.P. et al.
101–113.
, A simple technique for quantitation of low levels of DNA damage in individual cells, Experimental Cell Research, Vol.
Tidigt 2004 lades ett utkast till protokoll (38), som utformats för att mäta bioackumuleringspotentialen hos organiska ämnen som är svårlösliga i vatten, för vilka standardmetoden för biokoncentration med exponering via vatten inte är praktiskt genomförbar, tillsammans med ett bakgrundsdokument (39) fram för en EU-PBT-arbetsgrupp.
, Collaborative study on fifteen compounds in the rat-liver Comet assay integrated into 2- and 4-week repeat-dose studies, Mutation Research, Vol., 702/1, pp. 40-69.
Man bör dock vara medveten om att i den metod som beskrivs här undviks exponering via vattenfasen noggrant, vilket innebär att ett BMF-värde från detta test inte kan jämföras direkt med ett BMF-värde från en fältstudie (där både exponering via vatten och föda kan kombineras).Det här avsnittet baseras på detta protokoll (38) och en ny metod som inte fanns med i den föregående versionen av testmetod C.13.
Olive, P.L., J.P.
Koncentrationer av referensämnet mäts endast under utsöndringsfasen, dagarna 1, 3 och vid två ytterligare provtagningspunkter som väljs så att tillförlitliga nollkoncentrationer i tiden (C0,d) och k2 kan göras för referensämnet.
Tice, R.R., G.H.
Springer T.A., Guiney P.D., Krueger H.O. och Jaber M.J.
Strauss (1995), The single cell gel electrophoresis/Comet assay: a potential tool for detecting radiation-induced DNA damage in humans, Stem Cells, Vol.
27: 2271–2280.
13/1, pp. 207-14.
Anonymous (2004), Fish, dietary bioaccumulation study – Basic protocol, document submitted to the TC-NES WG on PBT.
Collins, A.R (2004), The Comet assay for DNA damage and repair: principles, applications, and limitations, Molecular Biotechnology, Vol.
Gobas F.A.P.C., de Wolf W., Burkhard L.P., Verbruggen E. och Plotzke K. (2009), Revisiting bioaccumulation criteria for POPs and PBT assessments.
26/3, pp. 249-61.
5: 624–637.
, Improvement of in vivo genotoxicity assessment: combination of acute tests and integration into standard toxicity testing, Mutation Research/Genetic Toxicology and Environmental Mutagenesis, Vol.
Part II – Additional Report including comparative analysis of trout and carp results ENV/JM/MONO(2012)20.
723/2, pp. 108-20.
20–25
Kushwaha, S. et al.
(Teleostei, Centrarchidae)
, Evaluation of multi-organ DNA damage by Comet assay from 28 days repeated dose oral toxicity test in mice: A practical approach for test integration in regulatory toxicity testing, Regulatory Toxicology and Pharmacology, Vol.
(Teleostei, Salmonidae)
58/1, pp. 145–54.
13–17
, Combining the in vivo Comet and micronucleus assays: a practical approach to genotoxicity testing and data interpretation, Mutagenesis, Vol.
Provtagning av fisk
25/2, pp. 187-99.
Antal fiskar per prov [1]
Nesslany, F. (2007), In vivo Comet assay on isolated kidney cells to distinguish genotoxic carcinogens from epigenetic carcinogens or cytotoxic compounds, Mutation Research/Genetic Toxicology and Environmental Mutagenesis, Vol.
(13–18) [11]
Brendler-Schwaab, S.Y., B.A.
10–15 [10](13–18) [11]
Herbold (1997), A new method for the enrichment of single renal proximal tubular cells and their first use in the Comet assay, Mutation Research/Genetic Toxicology and Environmental Mutagenesis, Vol.
59–120
, A comparison of cell-collecting methods for the Comet assay in urinary bladders of rats, Mutation Research/Genetic Toxicology and Environmental Mutagenesis, Vol.
4,60dagar110 timmar.
742/1-2, pp. 26-30.
teSS = 6,54 · 10 – 3 · KOW + 55,31 (timmar)
Wang, A. et al.
[Ekvation A5.19]
, Measurement of DNA damage in rat urinary bladder transitional cells: improved selective harvest of transitional cells and detailed Comet assay protocols, Mutation Research/Genetic Toxicology and Environmental Mutagenesis, Vol.
Om k2 fås fram genom den föregående beräkningen är Cf koncentrationen i fisken i början av utsöndringsfasen, och Cw är den genomsnittliga koncentrationen i vattnet under upptagningsfasen [5].En visuell inspektion av lutningarna för k1 och k2 när de avsätts mot uppmätta data vid provtagningspunkterna kan användas för att bedöma anpassningsgraden.
634/ 1-2, pp. 51-9.
När k1/k2 ersätts med BCV (jfr ekvation A5.4) i ekvationerna A5.25 och A5.26, kan även standardfelet och det 95-procentiga konfidensintervallet (CI) uppskattas.
Fourth International Workgroup on Genotoxicity testing: results of the in vivo Comet assay workgroup, Mutation Research/Genetic Toxicology and Environmental Mutagenesis, Vol.
Detta är särskilt användbart vid jämförelser av uppskattningar som skiljer sig åt på grund av datatransformation.
627/1, pp. 31-5.
Den beroende variabeln (fiskkoncentration) kan anpassas med eller utan ln-transformation, vilket gör det möjligt att beräkna osäkerheten för den resulterande BCF.
Jackson, P. et al.
Eftersom ett starkt samband finns mellan de två parametrarna k1 och k2 om de beräknas samtidigt, kan det vara tillrådligt att först beräkna k2 från enbart utsöndringsdata (se ovan).
6/5, pp. 486-500.
Det rekommenderas att använda samma dataomvandling vid montering sekventiellt.
Sasaki, Y.F. et al.
En av de vanligaste komplikationerna är fiskens tillväxt under testet.
Olive (1997), Influence of oxygen on radiation-induced DNA damage in testicular cells of C3H mice, International Journal of Radiation Biology, Vol.
När det gäller korrigering av utspädning på grund av tillväxt är det i allmänhet lämpligare att använda viktdata från hela undersökningen för att härleda tillväxtkonstanten (kg), men statistiskt signifikanta skillnader mellan de tillväxtkonstanter som härletts för upptagnings- och utsöndringsfaserna kan visa att konstanten för utsöndringsfasen bör användas.
71/3, pp. 275-282.
Totala tillväxtkonstanter från vattenundersökningar för test- och kontrollgrupper kan användas för att kontrollera eventuella behandlingsrelaterade effekter.
Cordelli, E. et al.
Varianserna i linjernas lutningar beräknas och används för att utvärdera den statistiska signifikansen (p = 0,05) för skillnaden i kurvorna (tillväxtkonstanter) med Student t-test (eller ANOVA om fler än en koncentration används).
, Evaluation of DNA damage in different stages of mouse spermatogenesis after testicular X irradiation, Journal of Radiation Research, Vol. 160/4, pp. 443-451.
Viktdata är i allmänhet att föredra för tillväxtkorrigeringar.
Merk, O., G. Speit (1999), Detection of crosslinks with the Comet assay in relationship to genotoxicity and cytotoxicity, Environmental and Molecular Mutagenesis, Vol.
Längddata, behandlade på samma sätt, kan vara användbara för att jämföra test- och kontrollgrupperna med avseende på behandlingsrelaterade effekter.
Wu, J.H., N.J.
Den beräknade tillväxtkonstanten (kg, uttryckt som dag– 1) kan subtraheras från den totala utsöndringskonstanten (k2) för att få fram utsöndringskonstanten, k2g.
Spanswick, V.J., J.M.
[Ekvation A5.28]
Kumaravel, T.S., A.N.
Det finns en alternativ metod till den ovanstående metoden för att subtrahera tillväxtkonstanten för tillväxtkorrigering, där man undviker behovet av korrigera för tillväxt.
Jha (2006), Reliable Comet assay measurements for detecting DNA damage induced by ionizing radiation and chemicals, Mutation Research/Genetic Toxicology and Environmental Mutagenesis, Vol.
Metoden används enligt följande.
605(1-2), pp. 7-16.
Principen är att använda utsöndringsdata på massbasis per hel fisk i stället för en koncentrationsbaserad metod.
, Fourth International Workgroup on Genotoxicity Testing: result of the in vivo Comet assay workgroup, Mutation Research, Vol.627/1, pp. 31-5.
Konvertera vävnadskoncentrationer från utsöndringsfasen (testämnets massa/fiskens enhetsmassa) till testämnesmassa/fiskmassa: matcha koncentrationer och längd för enskilda fiskar i tabellform (t.ex. med användning av ett datakalkylblad) och multiplicera varje koncentration med total fiskvikt för den mätningen.
Møller, P. et al.
BCF-resultat (kinetiskt och stabilt tillstånd) från vattenexponeringstester bör också redovisas i förhållande till standardvärdet för fetthalt i fisk på 5 % (våtvikt) om det inte kan hävdas att testämnet inte primärt ackumuleras i fettet (t.ex. att vissa perfluorerade ämnen kan bindas till proteiner).
Forchhammer, L. et al.
Arnot J.A. och Gobas F.A.P.C.
Azqueta, A. et al.
För att beräkna assimileringseffektiviteten bör man först uppskatta den totala avsöndringskonstanten enligt avsnitt 4 i tillägg 5 (med den ”stegvisa” metoden, dvs. den linjära standardmetoden) med användning av genomsnittliga provkoncentrationer från utsöndringsfasen.
, Towards a more reliable comet assay: Optimising agarose concentration, unwinding time and electrophoresis conditions, Mutation Research, Vol.
Utfodringskonstanten, I, och upptagningsfasens varaktighet, t, är kända parametrar i undersökningen.
724/1-2, pp. 41-45.
Cfood, den genomsnittliga uppmätta koncentrationen av testämnet i fodret, är en uppmätt variabel i undersökningen.
723/2, pp. 87-90.
Ämnets assimileringseffektivitet (a, absorption av testämnet genom tarmen) beräknas enligt följande:
Douglas (1984), Transient DNA lesions induced by benzo[a]pyrene in Chinese hamster ovary cells, Mutation Research, Vol.
t utfodringsperiodens varaktighet (dag)
140/2-3, pp. 141-45.
Den utfodringskonstant, I, som används i beräkningen kan dock behöva justeras för tillväxt för att ge en korrekt assimileringseffektivitet, a.
34/1, pp. 50-4.
fiskvikten vid försöksstarten
Atlas of Comet Assay Images, Scientist Press Co., Ltd., Tokyo, Japan.
Eftersom utfodringskonstanten fastställdes baserat på Wf,0 kan den effektiva utfodringskonstanten för varje upptagningsdag beräknas med användning av dessa två viktvärden.
18/2, pp. 167-75.
Antalet överlevande föräldradjur i de obehandlade kontrollerna är ett giltighetskriterium och bör dokumenteras och redovisas.
Bright, J. et al.
Även alla andra skadliga effekter, t.ex. onormalt beteende och toxikologiskt signifikanta resultat, bör redovisas i den slutliga rapporten.
, Recommendations on the statistical analysis of the Comet assay, Pharmaceutical Statistics, Vol.
ECx-värden, inklusive deras sammanhörande lägre och övre konfidensgränser, beräknas med hjälp av lämpliga statistiska metoder (t.ex. logistiska funktioner eller Weibull-funktioner, den modifierade Spearman-Kärbermetoden eller enkel interpolering).
Doncaster, C.P.
Baird, D.J., m.fl.
Mead, R. (1990) The Design of Experiments.
Protoplasma, 154, 25–33.
Wu, C.F.J & Hamada, M.S.
I: Proceedings of the 1st European Conference on Ecotoxicology.
55/2, pp. 114-21.
Eds.) s. 144–148.
, Validation of use of frozen tissues in high-throughput comet assay with fully-automatic scoring, Mutagenesis, Vol.
Cowgill, U.M. och Milazzo, D.P.
28/6, pp. 699-707.
Sims, I.R., S. Watson. och D. Holmes (1993) Toward a standard Daphnia juvenile production test.
53/2, pp. 101-13.
OBS:
Tabulated test substance concentration data in fish (Cf, linked to individual fish) and water (Cw) (with mean values for test group and control, standard deviation and range, if appropriate) for all sampling times (Cf expressed in mg/kg wet weight of whole body or specified tissues thereof, e.g. lipid, and Cw in mg/l).
Adolfsson-Erici, m.fl.
For this reason, dietary exposure tests are referred to in some published chemicals regulations [43].
(2005), A quick reference guide to the normal development of Oryzias latipes (Teleostei, Adrinichthydae) Journal of Applied Ichthyology, 20:1–14.
It should be realised however, that in the method described here exposure via the aqueous phase is carefully avoided and thus a BMF value from this test method cannot directly be compared to a BMF value from a field study (in which both water and dietary exposure may be combined).
Belanger och A.J.
This alternative test allows the dietary exposure pathway to be directly investigated under controlled laboratory conditions.
Rand, G.M. och S.R.
In addition, if it is estimated that steady-state was reached in the uptake phase an indicative steady-state BMF can be calculated.
%-effekten vid LOEC är liten, försök
Approaches are available that make it feasible to estimate a kinetic bioconcentration factor (BCFK) from data generated in the dietary study (e.g. (44) (45) (46) (47) (48).
Nej
The test was designed primarily for poorly soluble non-polar organic substances that follow approximately first order uptake and depuration kinetics in fish.
Rao J.N.K. och Scott A.J.
Organisation for Economic Co-operation and Development (OECD), Paris, France.
Collett, D. (2003), Modelling Survival Data in Medical Research, andra upplagan, Chapman and Hall, London.
4: 139-155.
Environmental Health Perspectives, 103 Suppl 7:173–178 Review.
Verbruggen E.M.J., Beek M., Pijnenburg J. and Traas T.P.
Aquatic Toxicology, 68:3, 277–291.
27: 2436-2448.
Aquatic Toxicology, 76:3–4, 343–352.
Schlechtriem C., Fliedner A. and Schäfers C. (2012), Determination of lipid content in fish samples from bioaccumulation studies: Contributions to the revision of OECD Test Guideline 305.
Toxicological Sciences, 67(1):121–130.
OECD (2000), OECD Environmental Health and Safety Publications Series on Testing and Assessment No. 23: Guidance Document on Aquatic Toxicity Testing of Difficult Substances and Mixtures ENV/JM/MONO(2000)6.
Seki M., m.fl.
US-EPA (1994), Great Lake water quality initiative technical support document for the procedure to determine bioaccumulation factors 822-R-94-002.
Fish full life-cycle testing for androgen methyltestosterone on medaka (Oryzias latipes).
US-FDA (1999), Pesticide analytical manual (PAM).
Ljusperiod (övergångar mellan gryning och skymning är frivilliga, men anses inte vara nödvändiga)
US-EPA (1974), Section 5, A (1) Analysis of Human or Animal Adipose Tissue, in Analysis of Pesticide Residues in Human and Environmental Samples, Thompson, J.F., Editor.
16 timmar ljus, 8 timmar mörker
Bligh E.G. and Dyer W.J.
Aquatic Toxicology 81, 90–98.
OECD (2006), OECD Environmental Health and Safety Publications Series on Testing and Assessment No. 54: Current approaches in the statistical analysis of ecotoxicity data: a guidance to application.
Tamhane-Dunnetts test