natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, it is argued that the measure is not imputable to Germany, as the foreseen exemptions are merely a mandatory implementation of Article 4(2) of Directive 89/105.
De argumenterar därför för att möjligheten till beviljande av befrielser inte utgör någon selektiv fördel, utan snarare förhindrar diskriminering av mindre företag med små vinstmarginaler.
The interested parties further submit that the mandatory rebate of 16 % of the turnover forces mainly small and medium sized firms into bankruptcy, which were healthy firms before the introduction of the rebate, but whose profit margins are not big enough to be able to bear its additional costs.
I den meningen utgör åtgärden en särbestämmelse för ömmande fall som minskar prisstoppets inverkan till en rimlig nivå.
In this regard the third parties in particular point to the fact that the combination of the mandatory price freeze with the Preismoratorium prevents firms from compensating the additional costs of the former through an increase in prices.
De berörda parterna menar att prisstoppet utan en sådan särbestämmelse för ömmande fall skulle bryta mot näringsfriheten enligt artikel 16 i stadgan.
It is, therefore, argued that the possibility of granting exemptions does not lead to a selective advantage, but rather prevents discrimination of smaller undertakings with small profit margins.
Alla gynnade framhåller i detta sammanhang att de utan prisstoppen inte skulle vara företag i ekonomiska svårigheter.
In this sense, the measure must be seen as a hardship clause, reducing the impact of the price freezes to a proportionate level.
Mot bakgrund av detta omedelbara orsakssamband mellan den lagstiftning som inför prisstoppen och de gynnades finansiella svårigheter, understryker de gynnade betydelsen av en särbestämmelse för ömmande fall.
It is argued that the price freezes would be in breach of the freedom to conduct a business, as laid down in Article 16 of the Charter, without such a hardship clause.
Flera berörda parter förklarar vidare att prisstoppen infördes kort efter ikraftträdandet av strängare villkor för godkännandet av flera av deras produkter, något som innebar en avsevärd ökning av deras kostnader.
In this regard all beneficiaries point to the fact that they would not be firms in financial difficulties if it were not for the price freezes.
I den lagstiftning varmed dessa strängare villkor infördes medges att de kommer att leda till ytterligare kostnader.
In light of this direct causal link between the legislation introducing the price freezes and their financial difficulties, the beneficiaries underline the importance of a hardship clause.
På grund av prismoratoriet i kombination med den lagstadgade tillverkarrabatten kan de berörda företagen dock inte kompensera dessa ytterligare kostnader.
Several of the third parties in addition explain that the price freezes were introduced only shortly after stricter conditions concerning certification of several of their products, significantly increasing their costs, entered into force.
De berörda parterna argumenterar därför att åtgärden inte är selektiv, eftersom den gäller alla företag som utsätts för dessa dubbla bördor.
The legislation laying down these stricter conditions recognised the fact that it will lead to additional costs.
Slutligen menar de berörda parterna att konkurrensen inte snedvrids eftersom de belopp som det rör sig om är små.
Yet, due to the Preismoratorium in combination with the mandatory rebate, the affected companies were not able to compensate these additional costs.
Flera gynnade menar därutöver att åtgärden inte påverkar handeln mellan medlemsstater, eftersom de endast är verksamma i Tyskland och med produkter som är godkända där.
They, therefore, argue that the measure is not selective as it applies to all undertakings subject to this double burden.
KOMMENTARER FRÅN TYSKLAND
Lastly, due to the small amounts involved the third parties submit that there is no distortion of competition.
Tyskland höll fast vid sin ståndpunkt, enligt vilken åtgärden inte utgör ett statligt stöd.
Several beneficiaries, furthermore, submit that there is no effect on trade between the Member States, as they only operate within Germany and only with products that are certified in Germany.
Enligt Tysklands angivelser är åtgärden endast en del av ett allmänt ramverk för reglering av priserna på läkemedel.
COMMENTS FROM GERMANY
Tyskland påpekar att det finns olika prisbildningsmekanismer för specifika läkemedel resp. specifika tillverkare och att åtgärden i fråga bara är en av dessa mekanismer.
Germany maintained its position that the measure does not constitute State aid.
Tyskland framför i detta sammanhang att BAFA:s beslut att bevilja befrielse inte omedelbart och per automatik leder till en överföring av medel från sjukförsäkringsinstitutionerna till de berörda företagen, utan endast fastlägger ett bestämt pris för en viss produkt.
According to the German authorities the measure merely constitutes part of a general framework regulating the price levels for pharmaceuticals.
En sådan överföring av medel sker först när en läkare förskriver ett visst läkemedel; därför är överföringen av medel inte direkt förbunden med en handling från en statlig myndighet eller ett av staten inrättat offentligt eller privat organ som utsetts att förvalta medel.
Germany points out that there are several different mechanisms regulating prices for certain medical products or certain producers, the measure at stake in the present case merely being one of them.
Enligt Tyskland innehåller den nämnda bestämmelsen en skyldighet att tillhandahålla möjligheten att ansöka om en befrielse från ett prisstopp.
In this regard Germany argues that the decision by the BAFA to grant exemptions does not directly and in itself lead to any transfer of funds from the health insurances to the eligible undertakings, but merely sets a certain price for a specific product.
Även om den exakta innebörden hos ”särskilda skäl” lämnas öppen, vore en tolkning som på förhand skulle göra det omöjligt att bevilja en befrielse inte förenlig med skyldigheten att införliva direktivet.
Even though it leaves the precise meaning of the term ‘particular reasons’ open, an interpretation that would generally and ex ante make the grant of an exemption impossible would not be in accordance with the obligation to implement the Directive.
På grundval av artikel 4.2 i direktiv 89/105/EEG är medlemsstaterna dock förpliktigade att ta ställning till ansökningar om sådana befrielser.
The BAFA carries out case-by-case assessments of applications and, amongst other possible grounds, grants exemptions from the price freeze if the applicant is in financial difficulties because of the price freeze.
Det är därför oklart om det finns några fall i vilka den befrielse som föreskrivs i artikel 4.2 i direktiv 89/105/EEG kan beviljas utan att den utgör ett statligt stöd, och ifall sådana finns, hur ett beviljande skulle kunna ske i enlighet med reglerna om statligt stöd.
Germany considers that no other interpretation of Article 4(2) of Directive 89/105 than to grant exemptions to undertakings that could not carry the financial burden of a price freeze would be appropriate, as exempting companies that can carry the burden themselves (or companies that are in difficulties even without the price freeze) is not necessary.
Vidare menar Tyskland att unionens institutioner måste undvika inkonsekvenser som uppstår vid tillämpningen av olika bestämmelser i unionsrätten; detta gäller i synnerhet i fall som detta, där reglerna om statligt stöd och direktiv 89/105/EEG har ett gemensamt syfte.
In this regard Germany additionally argues that it follows from the opening decision that the Commission came to the preliminary conclusion that any exemption from a price freeze constitutes a selective advantage and therefore State aid, irrespective of the grounds on which it is granted.
Man måste därför utgå från att EU:s lagstiftare redan har fastställt att befrielser från prisstopp inte snedvrider konkurrensen och att det därför inte finns något utrymme för en prövning av dessa på grundval av reglerna om statligt stöd.
However, Article 4(2) of Directive 89/105 forces Member States to decide upon applications for such exemptions.
Genom slutsatsen att sådana befrielser utgör statligt stöd skulle artikel 4.2 i direktiv 89/105/EEG berövas allt innehåll.
Thus, it is unclear to Germany whether the exemption foreseen in Article 4(2) of Directive 89/105 can ever be granted without constituting State aid and if so how this could be done in conformity with State aid law.
Om kommissionen skulle komma till slutsatsen att åtgärden utgör ett stöd som inte är förenligt med den inre marknaden, uttrycker Tyskland avslutningsvis ett önskemål om att det i beslutet undantagsvis inte ska krävas någon återbetalning av stödet.
Furthermore, Germany asserts that EU institutions must avoid inconsistencies that might arise in the implementation of various provisions of Union law, especially in circumstances as the present case, where the rules on State aid as well as Directive 89/105 pursue a common objective.
Enligt Tyskland är detta berättigat på grund av de särskilda omständigheterna i fallet, i synnerhet eftersom medlemsstaterna på grundval av artikel 4.2 i direktiv 89/105/EEG är skyldiga att införa en möjlighet till befrielser från prisstopp, medan det varken i direktivet eller i domstolens rättspraxis finns någon hänvisning till att dessa befrielser skulle kunna utgöra statligt stöd.
It must, thus, be presumed that the European legislature has already assessed that exemptions from price freezes do not distort competition and that there is, therefore, no room for a subsequent assessment under the State aid rules.
Tyskland pekar i detta sammanhang även på att kommissionen före beslutet om att inleda förfarandet aldrig har argumenterat för att befrielser på grundval av artikel 4.2 i direktiv 89/105/EEG utgör statligt stöd, och att den under den pågående översynen av direktiv 89/105/EEG inte har gett uttryck för några betänkligheter rörande denna bestämmelses eventuella oförenlighet med reglerna om statligt stöd.
To conclude that such exemptions constitute State aid would deprive Article 4(2) of Directive 89/105 of any content.
BEDÖMNING
Finally, in case the Commission comes to the conclusion that the measure constitutes incompatible aid, Germany asks that the decision should exceptionally not order recovery of the aid.
Förekomst av statligt stöd
It argues that this would be justified by the particular circumstances of the case, in particular since Article 4(2) of Directive 89/105 requires Member States to foresee exemptions from prices freezes while there is neither any indication in the Directive nor jurisprudence of the Court that such exemptions could constitute State aid.
Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
In this regard Germany also points to the fact that the Commission has never argued before the opening decision that exemptions based on Article 4(2) of Directive 89/105 constitute State aid and also did not raise any concerns relating to a possible conflict of that Article with the rules on State aid in the ongoing revision of Directive 89/105.
En åtgärd betraktas därför som statligt stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget om följande fyra kriterier är uppfyllda:
ASSESSMENT
förekomst av statliga medel;
Existence of aid
åtgärden kan tillskrivas staten;
According to Article 107(1) TFEU any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market.
selektiv fördel för ett företag och (potentiell) snedvridande inverkan på konkurrens och handel inom unionen.
It follows that, for a State measure to be qualified as State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU, the following cumulative criteria have to be fulfilled:
Förekomst av statliga medel
involvement of State resources;
Fördelar betraktas bara som stöd enligt artikel 107 i EUF-fördraget om de direkt eller indirekt ges från statliga medel.
imputability to the State;
Distinktionen mellan ”stöd som ges av en medlemsstat” och stöd som ges ”med hjälp av statliga medel” betyder inte att alla fördelar som en stat beviljar utgör stöd, oavsett om de finansieras med hjälp av statliga medel eller ej, utan innebär att detta begrepp inte bara ska omfatta de fördelar som beviljas direkt av en medlemsstat, utan också de fördelar som beviljas genom offentliga eller privata organ som har utsetts eller inrättats av staten.
selective advantage to an undertaking; and (potential) distortive effects on competition and intra-Union trade.
[9]
Involvement of State resources
Omständigheten att en åtgärd inom vars ram en fördel ges inte finansieras direkt av staten, utan av ett offentligt eller privat organ som inrättats eller utsetts av staten för att administrera stödet, utesluter inte att åtgärden finansieras genom statliga medel.
For advantages to be capable of being categorised as aid within the meaning of Article 107 TFEU, they must be granted directly or indirectly through State resources.
[10]
The distinction made between ‘aid granted by a Member State’ and aid granted ‘through State resources’ does not mean that all advantages granted by a State, whether financed through State resources or not, constitute aid, but is merely intended to bring within the definition of State aid both, advantages which are granted directly by the State and those granted by a public or private body designated or established by the State to administer the advantages [9].
I det aktuella ärendet fastställer den tillämpliga tyska lagstiftningen (om prismoratoriet och den obligatoriska tillverkarrabatten) det pris som sjukförsäkringsinstitutionerna måste betala för läkemedel.
The fact that a measure granting an advantage is not financed directly by the State, but by a public or private body established or appointed by the State to administer the aid does not exclude that that measure is financed through State resources [10].
Genom att bevilja befrielserna i fråga säkerställer BAFA (en statlig myndighet) att sjukförsäkringsinstitutionerna betalar ett högre pris för läkemedlen i fråga, dvs. för läkemedlen från företag med finansiella svårigheter som anses vara så stora att en befrielse från det allmänt gällande fasta priset är rättfärdigad.
In the case at hand the relevant German legislation (through the price moratorium and the manufacturer's rebate) lays down the price that the insurance funds have to pay for pharmaceutical products.
Som anges i skäl 16 är 85–90 % av Tysklands befolkning medlemmar i en offentlig sjukförsäkringskassa, medan bara en liten del av befolkningen väljer en privat sjukförsäkring.
By granting the exemptions under assessment, the BAFA (a federal authority) ensures that these funds pay a higher price for the products in question, namely products of companies deemed to be in sufficient financial difficulty to justify an exception to the generally applicable fixed price.
Det innebär att i synnerhet de offentliga sjukförsäkringskassorna måste betala högre priser på grund av befrielserna.
As indicated above (recital 16), 85-90 % of the population in Germany is covered by public sickness funds, while just a residual part of the population opt for private health insurance.
Åtgärden i fråga är således förbunden med högre kostnader för de offentliga sjukförsäkringskassorna och innebär därmed en förlust av statliga medel.
This means that it is mainly public sickness funds that have to pay higher prices due to the exemptions in questions.
[11]
The present measure therefore creates additional costs for public sickness funds, thereby involving a loss of State resources [11].
Därmed skiljer sig denna situation från den i fallet PreussenElektra [12], där domstolen endast prövade om ”skyldigheten för privata elförsörjningsföretag att köpa el från förnybara energikällor till fastställda minimipriser [medför] att det direkt eller indirekt överförs statliga medel till de företag som producerar denna el” [13].
Thus, the present case is different from the situation in PreussenElektra [12], where the Court only examined whether an ‘obligation imposed on private electricity supply undertakings to purchase electricity produced from renewable energy sources at fixed minimum prices’ involved ‘any direct or indirect transfer of State resources to undertakings which produce that type of electricity’ [13].
På grundval av redogörelsen ovan kommer kommissionen till slutsatsen att åtgärden innefattar statliga medel.
In the light of the above, the Commission concludes that the measure involves state resources.
Huruvida åtgärden kan tillskrivas staten
Imputability to the State
En åtgärd omfattas bara av definitionen av statligt stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget om den kan tillskrivas medlemsstaten i fråga.
While Germany admits that the term ‘particular reasons’ is rather broad, it asserts that the reason for this broad formulation is to make it possible for Member States to react to changing market conditions.
Enligt Tyskland förändrar detta dock inte det faktum att artikel 4.2 i direktiv 89/105/EEG föreskriver en skyldighet att bevilja befrielser av särskilda skäl, och därigenom inte ger medlemsstaterna något utrymme för skönsmässig bedömning avseende beviljandet av befrielser.
However, according to Germany, this does not change the fact that Article 4(2) of Directive 89/105 lays down an obligation to grant exemptions on the basis of particular reasons and as such does not give Member States discretion on whether to grant exemptions or not.
Kommissionen konstaterar att om medlemsstaterna i sin nationella lagstiftning införlivar en tydlig och exakt skyldighet som ålagts dem genom unionsrätten, så uppfyller de endast sin i EUF-fördraget förankrade skyldighet att införliva unionsrätt i nationell lagstiftning; detta införlivande ska därför inte tillskrivas medlemsstaten.
The Commission notes that in situations in which Member States merely transpose a clear and precise obligation put on them by a provision of Union legislation into national law, they are indeed only fulfilling their obligation under the Treaty to implement EU law into national law and that such implementation is, therefore, not imputable to them.
I detta sammanhang har domstolen i sin dom Deutsche Bahn mot kommissionen till exempel fastställt att Tysklands införlivande av en tydlig och exakt skyldighet att inte underkasta bränsle för användning i kommersiell luftfart den harmoniserade punktskatten enligt rådets direktiv 92/81/EEG [15], är ett införlivande av denna förpliktelse i nationell lagstiftning som därför inte ska tillskrivas Tyskland utan kan återföras på en rättsakt från EU:s lagstiftare.
In this regard, the General Court held, for example, in Deutsche Bahn v Commission that the implementation by Germany of a clear and precise obligation not to levy the harmonised excise duty on fuel used for the purpose of commercial air navigation laid down in Directive 92/81 [15] was, as an implementation of this obligation into national law, not imputable to Germany but in fact stemmed from an act of the Union legislature [16].
[16]
However, as regards the present case, recital 6 of the preamble of Directive 89/105 clarifies that requirements under that Directive neither affect Member States' policies for determining prices for medicinal products nor national policies on price setting or the determination of social security schemes, except in so far as it is necessary to attain transparency for the purposes of the Directive.
Vad gäller det aktuella fallet anges det dock i skäl 6 i direktiv 89/105/EEG att kraven i detta direktiv inte får påverka medlemsstaternas politik för prissättning av läkemedel och utformningen av socialförsäkringssystemen, utom i den mån det är nödvändigt för att möjliggöra insyn i den mening som avses i direktivet.
In this regard the Court clarified that, while Article 4(2) of Directive 89/105 requires Member States to provide for the possibility to apply for an exemption from a price freeze, this ‘possibility is without prejudice to the ascertainment, by the competent authorities of the Member States, that it is an exceptional case and that there are particular reasons, within the meaning of that provision.’ [18]
Detta innebär att det är upp till medlemsstaterna att bestämma i vilka fall särskilda skäl föreligger, och att de därför har ett betydande utrymme för skönsmässig bedömning vid bestämmande av de villkor under vilka befrielser beviljas.
It follows that it is for the Member States to establish when particular reasons are given and that they, therefore, have considerable discretion in defining under what conditions to grant exemptions.
Begreppet ”särskilda skäl” i artikel 4.2 i riktlinje 89/105/EEG är inte tillräckligt tydligt och exakt för att samma slutsats som i målet Deutsche Bahn ska kunna dras, dvs. att medlemsstatens åtgärd bara är ett införlivande i nationell lagstiftning av en skyldighet som föreskrivs av EU:s lagstiftare.
Thus, the term ‘particular reasons’ laid down in Article 4(2) of Directive 89/105 is not sufficiently clear and precise enough to be able to reach the same conclusion as in Deutsche Bahn, i.e. that the national measure does nothing more than to give form in the national legal order to an obligation imposed by the Union legislature.
I fallet Deutsche Bahn föreskrev den motsvarande bestämmelsen i unionsrätten, nämligen artikel 8.1 b i direktiv 92/81/EEG, en tydlig och exakt förpliktelse att inte låta bränsle som används för kommersiell luftfart omfattas av den harmoniserade punktskatten.
In Deutsche Bahn the relevant provision of Union law, namely Article 8(1)(b) of Directive 92/81, laid down a clear and precise obligation not to levy the harmonised excise duty on fuel used for the purpose of commercial air navigation.
Denna artikel gav medlemsstaterna bara ett visst utrymme för skönsmässig bedömning gällande hur villkoren för att genomföra denna befrielse skulle formuleras, [19] eftersom befrielsen från punktskatt måste ges av medlemsstaterna ”på villkor som de skall fastställa i syfte att säkerställa en riktig och okomplicerad tillämpning av dessa undantag samt förebygga skattefusk, skatteundandragande eller missbruk”.
Thus, while in Deutsche Bahn the relevant Directive clearly identified when exemptions are to be granted, namely with regard to fuel used for commercial air navigation, in the present case Article 4(2) of Directive 89/105 leaves the decision when to grant exemptions to the Member States.
Selektiv fördel för ett företag
It follows that under Article 4(2) of Directive 89/105 Member States enjoy discretion as to the substance of the scope of exemptions.
Inledningsvis påpekar kommissionen att de som kan beviljas befrielse är läkemedelsföretag som otvetydigt utövar näringsverksamhet.
As stated above, this makes it impossible to draw the same conclusions as in Deutsche Bahn.
Som sådana är de gynnade att betrakta som företag enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget.
The Commission, therefore, concludes that the measure is imputable to Germany.
Vidare fastställer kommissionen att beviljandet av en befrielse från ett prisstopp leder till högre omsättning och större intäkter för de gynnade företagen.
Selective advantage to an undertaking
Genom befrielsen beviljas därför de gynnade företagen en fördel gentemot sina konkurrenter.
At the outset the Commission observes that the eligible beneficiaries are pharmaceutical undertakings that are clearly engaged in an economic activity.
Rörande åtgärdens selektivitet är det uppenbart att efter ansökningsförfarandet, prövningen av det enskilda beslutet och ett beslut från BAFA, bara ett begränsat antal företag som är verksamma inom en viss näringsgren (läkemedel) och uppfyller specifika kriterier (de befinner sig i finansiella svårigheter) gynnas av åtgärden.