natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Guidance on humane treatment of animals is available in OECD Guidance Document (GD) 19 (2).
Vägledning om human behandling av djur finns i OECD:s vägledningsdokument (GD) 19 (2).
It is recommended that OECD GD 19 be consulted for all in vivo and in vitro studies described in this Test Method.
Det rekommenderas att OECD:s GD 19 konsulteras för alla in vivo- och in vitro-studier beskrivna i denna testmetod.
Pilot Studies
Pilotstudier
The use of pilot studies is recommended and encouraged for the selection of experimental parameters for the toxicokinetics studies (e.g. metabolism, mass balance, analytical procedures, dose-finding, exhalation of CO2, etc.).
Användning av pilotstudier rekommenderas och uppmuntras vid valet av försöksparametrar till toxikokinetiska studier (t.ex. metabolism, massbalans, analysförfaranden, dosfinnande, utandning av CO2, etc.).
Characterisation of some of these parameters may not necessitate the use of radiolabelled chemicals.
Karakteriseringen av vissa av dessa parametrar kräver inte användningen av radioaktivt märkta kemikalier.
Animal Selection
Val av djur
The animal species (and strain) used for TK testing should preferably be the same as that used in other toxicological studies performed with the test chemical of interest.
De djurarter (och den stam) som används för TK-testning bör helst vara densamma som användes i andra toxikologiska studier utförda med testkemikalien av intresse.
Normally, the rat should be used as it has been used extensively for toxicological studies.
Normalt bör råtta användas då den har använts i stor utsträckning för toxikologiska studier.
The use of other or additional species may be warranted if critical toxicology studies demonstrate evidence of significant toxicity in these species or if their toxicity/toxicokinetics is shown to be more relevant to humans.
Användningen av andra eller ytterligare arter kan vara befogat om viktiga toxikologiska studier visar prov på signifikant toxicitet i dessa arter eller om deras toxicitet/toxikokinetik visar sig vara mer relevant för människor.
Justification should be provided for the selection of the animal species and its strain.
Motivering bör ges för val av djurart och dess stam.
Unless mentioned otherwise, this Test Method refers to the rat as the test species.
Om inte annat anges avser denna testmetod råttan som försöksart.
Certain aspects of the method might have to be modified for the use of other test species.
Vissa aspekter för metoden kan behöva modifieras vid användningen av andra försöksarter.
Age and Strain
Ålder och stam
Young healthy adult animals (normally 6-12 weeks at the time of dosing) should be used (see also paragraphs 13 and 14).
Unga friska vuxna djur (normalt 6–12 veckor vid tidpunkten för doseringen) bör användas (se också punkterna 13 och 14).
Justification should be provided for the use of animals that are not young adults.
Motivering bör ges för användningen av djur som inte är unga vuxna.
All animals should be of similar age at the outset of the study.
Alla djur bör vara i samma ålder i början av studien.
The weight variation of individual animals should not exceed ± 20 % of the mean weight of the test group.
Viktskillnaden mellan enskilda djur bör inte överstiga ± 20 % av medelvikten för testgruppen.
Ideally, the strain used should be the same as that used in deriving the toxicological database for the test chemical.
Helst bör den stam som används vara samma som användes för härledning av den toxikologiska databasen för testkemikalien.
Number and Sex of Animals
Djurens antal och kön
A minimum of four animals of one sex should be used for each dose tested.
Minst fyra djur av samma kön bör användas för varje dos som testas.
Justification should be provided for the sex of the animals used.
Motivering bör ges för könet på de djur som används.
The use of both sexes (four males and four females) should be considered if there is evidence to support significant sex-related differences in toxicity.
Användningen av båda könen (fyra hanar och fyra honor) bör övervägas om det finns belägg för betydande könsrelaterade skillnader i toxicitet.
Animals should generally be housed individually during the testing period.
Djuren bör i regel inhysas individuellt under testperioden.
Group housing might be justified in special circumstances.
Inhysning i grupp kan vara berättigad under särskilda omständigheter.
Lighting should be artificial, the sequence being 12 h light/12 h dark.
Belysningen bör vara artificiell med omväxlande 12 timmra ljus och 12 timmar mörker.
The temperature of the experimental animal room should be 22 °C (± 3 °C) and the relative humidity 30-70 %.
Temperaturen i försöksdjurens utrymmen bör vara 22 °C (± 3 °C) och den relativa fuktigheten 30–70 %.
Test Chemical
Testkemikalie
A radiolabelled test chemical using 14C should be used for all mass balance and metabolite identification aspects of the study; however, if it can be demonstrated that:
En radioaktivt märkt testkemikalie med 14C kan användas för alla massbalans- och metabolitidentifieringsaspekter av studien, men om det kan påvisas att:
mass balance and metabolite identification can be adequately evaluated using the unlabelled test chemical,
Massbalans och metabolitidentifiering kan utvärderas tillräckligt med den omärkta testkemikalien.
the analytical specificity and sensitivity of the method used with non-radioactive test chemical is equal to or greater than that which could be obtained with the radiolabelled test chemical,
Den analytiska specificiteten och sensitiviteten för metoden som används med en icke-radioaktiv testkemikalie är lika med eller större än det som kan uppnås med den radioaktivt märkta testkemikalien.
then a radiolabelled test chemical does not need to be used.
Då behöver man inte använda en radioaktivt märkt testkemikalie.
Furthermore, other radioactive and stable isotopes may be used, particularly if the element is responsible for or is a part of the toxic portion of the test chemical.
Vidare kan andra radioaktiva och stabila isotoper användas, särskilt om ämnet svarar för eller är en del av testkemikaliens toxiska del.
If possible, the radiolabel should be located in a core portion of the molecule which is metabolically stable (it is not exchangeable, is not removed metabolically as CO2, and does not become part of the one-carbon pool of the organism).
Om möjligt bör den radioaktiva märkningen lokaliseras i en kärndel av molekylen som är metaboliskt stabil (den är inte utbytbar, avlägsnas inte metaboliskt som CO2 och blir inte del av en-kolreserven i organismen).
Labelling of multiple sites or specific regions of the molecule may be necessary to follow the metabolic fate of the test chemical.
Märkning av flera platser eller specifika områden i molekylen kan vara nödvändig för att se vad som händer med testkemikaliens metabolism.
The radiolabelled and non-radiolabelled test chemicals should be analysed using appropriate methods to establish purity and identity.
De radioaktivt märkta och omärkta testkemikalierna bör analyseras med lämpliga metoder för att upprätta renhet och identitet.
The radio-purity of the radioactive test chemical should be the highest attainable for a particular test chemical (ideally it should be greater than 95 %) and reasonable effort should be made to identify impurities present at or above 2 %.
Den radioaktiva renheten hos den radioaktiva testkemikalien bör vara den högst uppnåbara för en viss testkemikalie (helst mer än 95 %) och rimlig ansträngning bör göras för att identifiera föroreningar som förekommer i 2 % eller mer.
The purity, along with the identity and proportion of any impurities which have been identified, should be reported.
Renheten tillsammans med identiteten och andelen eventuella orenheter som har identifierats bör rapporteras.
Individual regulatory programmes may choose to provide additional guidance to assist in the definition and specifications of test chemicals composed of mixtures and methods for determination of purity.
Enskilda reglerande program kan välja att ge ytterligare vägledning som hjälp för definitionen och specifikationerna av testkemikalier som består av blandningar för bestämning av renhet.
Dose Selection
Val av dos
Pilot Study
Pilotstudie
Usually a single oral dose is sufficient for the pilot study.
Vanligtvis är en enkel oral dos tillräcklig för pilotstudien.
The dose should be non-toxic, but high enough to allow for metabolite identification in excreta (and plasma, if appropriate) as well as to meet the stated purpose of the pilot study as noted in paragraph 12 of this Test Method.
Dosen bör vara icke-toxisk, men tillräckligt hög för att medge metabolisk identifiering i exkret (och plasma om tillämpligt) samt uppfylla det fastställda syftet med pilotstudien som nämns i punkt 12 i denna testmetod.
Main Studies
Huvudstudier
For the main studies, a minimum of two doses is preferred since information gathered from at least two dose groups may aid in dose setting in other toxicity studies, and help in the dose-response assessment of already available toxicity tests.
För huvudstudierna är minst två doser att föredra eftersom samlad information från minst två dosgrupper kan vara behjälplig för dosinställning i andra toxicitetsstudier, och hjälpa till med dosrespons-bedömningen av redan tillgängliga toxicitetstester.
Where two doses are administered, both doses should be high enough to allow for metabolite identification in excreta (and plasma, if appropriate).
Om två doser administreras bör båda doserna vara tillräckligt höga för att medge metabolisk identifiering i exkrement (och plasma om tillämpligt).
Information from available toxicity data should be considered for dose selection.
Information från tillgängliga toxicitetsdata bör beaktas vid valet av dos.
If information is not available (e.g. from acute oral toxicity studies recording clinical signs of toxicity, or from repeated dose toxicity studies) a value for the higher dose that is below the LD50 (oral and dermal routes) or LC50 (inhalation route) estimate or below the lower value of the acute toxicity range estimate may be considered.
Om informationen inte är tillgänglig (t.ex. från akuta orala toxicitetsstudier med registrerade tecken på toxicitet eller från toxicitetsstudier med upprepad dosering) kan ett värde för den högre dosen som ligger under LD50- (oralt och via huden) eller LC50-uppskattningen (inhalation), eller under det lägre värdet för akut toxicitetsintervall beaktas.
The lower dose should be some fraction of the higher dose.
Den lägre dosen bör vara en del av den högre dosen.
If only one dose level is investigated, ideally the dose should be high enough to allow for metabolite identification in excreta (and plasma, if appropriate), while not producing apparent toxicity.
Om endast en dosnivå undersöks bör helst dosen vara tillräckligt hög för att medge metabolitidentifiering i exkrement (och plasma om tillämpligt), utan att framkalla uppenbar toxicitet.
A rationale should be provided as to why no second dose level has been included.
En motivering bör ges till varför inte en andra dosnivå har inkluderats.
If the effect of dose on kinetic processes needs to be established, two doses may not be sufficient and at least one dose should be high enough so as to saturate these processes.
Om doseffekten på de kinetiska processerna behöver upprättas kanske två doser inte räcker och minst en dos behöver vara tillräckligt hög för att mätta dessa processer.
If the area under the plasma concentration-time curve (AUC) is not linear between two dose levels used in the main study, this is a strong indication that saturation of one or more of the kinetic processes is occurring somewhere between the two dose levels.
Om arean under plasmakoncentration-tidkurvan (AYC) inte är linjär mellan två dosnivåer som används i huvudstudien, är detta ett tydligt tecken på att mättnad av en eller flera kinetiska processer sker någonstans mellan de två dosnivåerna.
For test chemicals of low toxicity, a maximum dose of 1000 mg/kg body weight (oral and dermal routes) should be used (if administration is by the inhalation route, refer to Chapter B.2 of this Annex for guidance; typically this dose would not exceed 2 mg/l).
För testkemikalier med låg toxicitet bör en maximal dos på 1000 mg/kg kroppsvikt (oralt och via huden) användas (om administreringen sker via inhalation, se kapitel B.2 i denna bilaga för vägledning; vanligtvis överskrider inte denna dos 2 mg/l).
Chemical-specific considerations may necessitate a higher dose depending on regulatory needs.
Kemisk-specifika överväganden kan kräva en högre dos beroende på regleringsbehoven.
Dose selection should always be justified.
Valet av dos ska alltid motiveras.
Single dose toxicokinetic and tissue distribution data may be adequate to determine the potential for accumulation and/or persistence.
Engångsdostoxikokinetiska data och vävnadsdistributionsdata kan vara lämpliga för att fastställa potentialen för ackumulering och/eller persistens.
However in some circumstances repeated dose administration may be needed (i) to address more fully the potential for accumulation and/or persistence or changes in TK (i.e. for instance, enzyme induction and inhibition), or (ii) as required by the applicable regulatory system.
I vissa fall kan dock administrering med upprepad dos behövas i) för att mer fullständigt hantera potentialen för ackumulering och/eller persistens eller förändringar i TK (t.ex. enzyminduktion och inhibition), eller ii) vad som krävs enligt tillämpliga regelsystem.
In studies involving repeated dosing, while repeated low dose administration is usually sufficient, under certain circumstances repeated high dose administration may also be necessary (see also paragraph 57).
I studier med upprepad dosering där administrering med upprepade låga doser vanligtvis räcker, kan under vissa omständigheter också vara nödvändiga (se även punkt 57).
Administration of Test Chemical
Administrering av testkemikalie
The test chemical should be dissolved or suspended homogeneously in the same vehicle employed for the other oral gavage toxicity studies performed with the test chemical, if such vehicle information is available.
Testkemikalien ska upplösas eller suspenderas homogent i samma vehikel som används i andra toxicitetsstudier med oral sondmatning som utförs med testkemikalien, om sådan vehikelinformation finns tillgänglig.
Rationale for the choice of vehicle should be provided.
Grunden för valet av vehikel ska ges.
The choice of the vehicle and the volume of dosing should be considered in the design of the study.
Valet av vehikel och doseringsvolymen ska beaktas vid studiens utformning.
The customary method of administration is by gavage; however, administration by gelatine capsule or as a dietary mixture may be advantageous in specific situations (in both cases, justification should be given).
Det sedvanliga administreringssättet är genom sondmatning, dock kan administrering via gelatinkapsel eller foderblandning vara fördelaktig i specifika situationer (i båda fallen bör detta motiveras).
Verification of the actual dose administered to each animal should be provided.
Verifiering av den faktiska dos som administreras till varje djur bör ges.
The maximum volume of liquid to be administered by oral gavage at one time depends on the size of the test animals, the type of dose vehicle, and whether or not feed is withheld prior to administration of the test chemical.
Den maximala volymen vätska som ska administreras genom sondmatning vid ett tillfälle beror på försöksdjurens storlek, typen av dosvehikel, och huruvida fodret undanhålls eller ej före administreringen av testkemikalien.
The rationale for administering or restricting food prior to dosing should be provided.
Motivering för administrering eller undanhållande av foder före dosering ska ges.
Normally the volume should be kept as low as practical for either aqueous or non-aqueous vehicles.
I regel bör volymen hållas så låg som möjligt för antingen vattenbaserade eller icke-vattenbaserade vehiklar.
Dose volumes should not normally exceed 10 ml/kg body weight for rodents.
Dosvolymer bör normalt inte överskrida 10 ml/kg kroppsvikt för gnagare.
Volumes of vehicles used for more lipophilic test chemicals might start at 4 ml/kg body weight.
Vehikelvolymer som används för mer lipofila testkemikalier kan börja med 4 ml/kg kroppsvikt.
For repeated dosing, when daily fasting would be contraindicated, lower dose volumes (e.g. 2-4 ml/kg body weight) should be considered.
Vid upprepad dosering, när dagligt fastandet kontraindiceras, bör lägre dosnivåer (t.ex. 2–4 ml/kg kroppsvikt) övervägas.
Where possible, consideration may be given to the use of a dose volume consistent with that administered in other oral gavage studies for a test chemical.
Där så är möjligt kan man överväga att använda en dosvolym som överensstämmer med den som administrerats i andra sondmatningsstudier av en testkemikale.
Intravenous (IV) administration of the test chemical and measurement of the test chemical in blood and/or excreta may be used to establish bioavailability or relative oral absorption.
Intravenös (IV) administrering av testkemikalien och mätning av testkemikalien i blod och/eller exkrement kan användas för att fastställa biotillgänglighet eller relativ oral absorption.
For the IV study, a single dose (usually equivalent to but not to exceed the lower oral dose – see dose selection) of test chemical is administered using an appropriate vehicle.
För IV-studien administreras en engångsdos (vanligtvis lika med men inte överskridande den lägre orala dosen – se val av dos) av testkemikalien med en lämplig vehikel.
This material should be administered in a suitable volume (e.g. 1 ml/kg bw) at the chosen site of administration to at least four animals of the appropriate sex (both sexes might be used, if warranted, see paragraph 16).
Detta ämne bör administreras i lämplig volym (t.ex. 1 ml/kg kroppsvikt) på den valda platsen för administreringen till minst fyra djur av lämpligt kön (båda könen kan användas om det är befogat, se punkt 16).
A fully dissolved or suspended dose preparation is necessary for IV administration of the test chemical.
En fullt upplöst eller suspenderad dosberedning är nödvändig för IV-administrering av testkemikalien.
The vehicle for IV administration should not interfere with blood integrity or blood flow.
Vehikeln för IV-administrering ska inte störa blodintegriteten eller blodflödet.
If the test chemical is infused, the infusion rate should be reported and standardised between animals, provided an infusion pump is used.
Om testkemikalien infunderas bör infusionshastigheten rapporteras och standardiseras mellan djuren, förutsatt att en infusionspump används.
Anaesthesia should be used if one cannulates the jugular vein (for administration of test chemical and/or collection of blood) or if one uses the femoral artery for administration.
Narkos bör användas om man för in en kanyl i halsvenen (för administrering av testkemikalie och/eller insamling av blod) eller om man använder den femorala artären för administreringen.
Due consideration should be given to the type of anaesthesia as it may have effects on toxicokinetics.
Hänsyn bör tas till den typ av bedövning som kan påverka toxikokinetiken.
Animals should be allowed to recover adequately before administration of the test chemical plus the vehicle.
Djuren bör få tillfälle att återhämta sig före administreringen av testkemikalien plus vehikeln.
Other routes of administration, such as dermal and inhalation, (see paragraphs 74-78) may be applicable for certain test chemicals, considering their physico-chemical properties and the expected human use or exposure.
Andra administreringssätt, såsom hud och inhalation (se punkterna 74–78), kan vara tillämpliga för vissa testkemikalier med tanke på deras fysikalisk-kemiska egenskaper och den förväntade mänskliga användningen eller exponeringen.
Mass Balance
Massbalans
Mass balance is determined by summation of the percent of the administered (radioactive) dose excreted in urine, faeces, and expired air, and the percent present in tissues, residual carcass, and cage wash (see paragraph 46).
Massbalans bestäms genom summering av procenten för den administrerade (radioaktiva) dosen som utsöndrats i urin, avföring och utandningsluft, och procentandelen som finns i vävnader, resterna av kroppen och burtvätt (se punkt 46).
Generally, total recoveries of administered test chemical (radioactivity) in the order of > 90 % are considered to be adequate.
Generellt anses en total återvinning av den administrerade testkemikalien (radioaktivitet) i storleksordningen > 90 % vara tillräcklig.
An initial estimation of absorption can be achieved by excluding the percentage of dose in the gastro-intestinal (GI) tract and/or faeces from the mass balance determination.
En initial uppskattning av absorption kan uppnås genom att utesluta den procentuella dosen i det gastrointestinala (GI) området och/eller avföringen från massbalansbestämningen.
For the calculation of percent absorption, see paragraph 33.
För procentberäkningen av absorption, se punkt 33.
For investigation of excreta, see paragraphs 44-49.
För undersökning av avföring, se punkterna 44–49.
If the exact extent of absorption following oral dosing cannot be established from mass balance studies (e.g. where greater than 20 % of the administered dose is present in faeces), further investigations might be necessary.
Om den exakta omfattningen av absorption efter oral dosering inte kan fastställas genom massbalansstudier (t.ex. där mer än 20 % av den administrerade dosen finns i avföringen) kan ytterligare undersökningar vara nödvändiga.
These studies could comprise either 1) oral administration of test chemical and measurement of test chemical in bile or 2) oral and IV administration of test chemical and measurement of net test chemical present in urine plus expired air plus carcass by each of the two routes.
Dessa studier kan antingen omfatta 1) oral administrering av testkemikalie och mätning av testkemikalie i galla eller 2) oral och intravenös administrering av testkemikalien och mätning av nettotestkemikalie i urin plus utandningsluft plus kadaver för var och en av de båda sätten.
In either study design, measurement of radioactivity is conducted as a surrogate method for chemical-specific analysis of test chemical plus metabolites.
I båda studieutformningarna genomförs mätning av radioaktivitet som en surrogatmetod för kemikaliespecifik analys av testkemikalien plus metaboliter.
If a biliary excretion study is undertaken, the oral route of administration is typically used.
Om en gallutsöndringsstudie genomförs används vanligtvis oral administrering.
In this study, the bile ducts of at least four animals of the appropriate sex (or of both sexes, if warranted) should be cannulated and a single dose of the test chemical should be administered.
I denna studie bör kanyler föras in i gallgångarna hos minst fyra djur av lämpligt kön (eller av båda könen om det är befogat) och en engångsdos av testkemikalien ska administreras.
amount administered
administrerad mängd
With some classes of test chemical, direct secretion of the absorbed dose can occur across intestinal membranes.
I några klasser av testkemikalien kan direkt utsöndring av den absorberade dosen uppträda i de intestinala membranen.
In such cases the measurement of % dose in faeces following an oral dose in the bile duct cannulated rat is not considered to be representative of the unabsorbed dose.
I sådana fall anses inte mätningen av %-dosen i avföringen efter en oral dos i gallgången representativt för den icke-absorberade dosen.
It is recommended that where intestinal secretion is thought to occur then the % dose absorbed be based on the absorption calculated from a comparison of the excretion following the oral versus IV route (intact or bile duct cannulated rat) (see paragraph 35).
Det rekommenderas att då tarmsekretion tros ske baseras den absorberade %-dosen på absorptionen beräknad på utsöndringen efter den orala jämfört med den intravenösa (hel eller gallgång) (se punkt 35).