natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The total exposure value should then be determined by the aggregate of these exposures, but should not be larger than the exposure value of the exposure formed by the underlying asset itself.
Det totala exponeringsvärdet bör därefter bestämmas av summan av dessa exponeringar, men bör inte vara större än exponeringsvärdet för den exponering som härrör från den underliggande tillgången.
Where exposures of other investors rank pari passu with the institution’s exposure, the exposure value of the institution’s exposure to an underlying asset should reflect the pro-rata distribution of losses amongst the exposures that rank pari passu.
Om andra investerares exponeringar är likställda (rank pari passu) med institutets exponering, bör värdet av institutets exponering mot en underliggande tillgång återspegla pro rata-fördelningen av de likställda exponeringarnas förluster.
This results from the fact that if a default event has occurred for an underlying asset, losses are always distributed amongst the exposures that rank pari passu according to the pro-rata ratio of each of these exposures and the maximum loss to be suffered by the institution in case of a total loss on an underlying asset is limited to the portion according to the ratio of the institution’s exposure to the total of all the exposures that rank pari passu.
Skälet till detta är att om en fallissemangshändelse har inträffat för en underliggande tillgång fördelas förluster alltid bland dessa likställda exponeringar enligt pro rata-kvoten för var och en av exponeringarna, och institutets maximala förlust vid en total förlust på en underliggande tillgång är begränsad till andelen (enligt kvoten) för institutets exponering i förhållande till summan av alla likställda exponeringar.
A distinction should be made between transactions where all investors rank pari passu such as collective investment undertakings, and other transactions, such as securitisations, which can involve tranching where exposures can rank differently in seniority.
Det bör göras åtskillnad mellan transaktioner där alla investerare är likställda, såsom företag för kollektiva investeringar, och andra transaktioner, såsom värdepapperiseringar, vilka kan vara uppdelade på trancher med exponeringar av olika rangordning.
For the former, the resulting exposure to an underlying asset is solely dependent on the pro-rata ratio of the investor’s exposure in relation to the exposures of all investors.
I det första fallet är den resulterande exponeringen mot en underliggande tillgång enbart avhängig av pro rata-kvoten för investerarens exponering i förhållande till alla investerares exponeringar.
For the latter, losses are attributed first to certain tranches depending on their seniority and then, in case of more than one investor into the same tranche, amongst the investors on a pro rata basis.
I det senare fallet hänförs förluster först till vissa trancher beroende på rangordning och därefter, om det finns mer än en investerare i samma tranch, bland investerarna på pro rata-basis.
All tranches in a securitisation should be treated equally as, in a worst case scenario, subordinated tranches may disappear very quickly.
Alla trancher i en värdepapperisering bör behandlas lika, eftersom efterställda trancher i ett värsta fall-scenario kan försvinna mycket snabbt.
In particular, the maximum loss to be suffered by all investors in a certain tranche in case of a total loss on an underlying asset should be recognised since no mitigation should be recognised from subordinated tranches.
I synnerhet bör den maximala förlust som alla investerare i en viss tranch får kännas vid i händelse av en total förlust på en underliggande tillgång beaktas, eftersom ingen reducering från efterställda trancher bör beaktas.
The institution’s exposure to an underlying asset of a transaction should not exceed the total exposure value of this tranche (since the loss for an investor in a given tranche that stems from the default of an underlying asset can never be higher than the total exposure value of the tranche) and the exposure value of the exposure formed by the underlying asset (since the institution can never lose more than the amount of the underlying asset).
Institutets exponering mot en transaktions underliggande tillgång bör inte överskrida det totala exponeringsvärdet för tranchen i fråga (eftersom den förlust för en investerare i en viss tranch som härrör från en underliggande tillgångs fallissemang aldrig kan vara högre än det totala exponeringsvärdet för tranchen) och exponeringsvärdet för den exponering som härrör från den underliggande tillgången (eftersom institutet aldrig kan förlora mer än beloppet för den underliggande tillgången).
This limitation of maximum loss should be reflected by using the lower of the two exposure values and then applying the procedure for recognising the pro-rata distribution of losses amongst all exposures that rank pari passu in this tranche, in case of more than one investor in this tranche.
Denna begränsning av den maximala förlusten bör återspeglas genom användning av det lägre av de två exponeringsvärdena och därefter tillämpning av förfarandet för beaktande av pro rata-fördelningen av förluster bland alla exponeringar som är likställda i tranchen, om det finns mer än en investerare i denna.
Although institutions are expected to identify all obligors of underlying assets of transactions in which they invest, there may be cases where this would create unjustifiable costs for institutions or where circumstances prevent institutions from identifying particular obligors As such, where an exposure to an underlying asset is sufficiently small to only immaterially contribute to the overall exposure to a certain client or group of connected clients, it should be sufficient to assign this exposure to the transaction as a separate client.
Även om instituten förväntas identifiera alla gäldenärer för underliggande tillgångar i de transaktioner som de investerar i, kan det finnas fall där detta skulle skapa oförsvarliga kostnader för instituten eller där andra omständigheter hindrar dem från att identifiera en viss gäldenär.
The total of such exposures to underlying assets of the same transaction should then still be limited by the large exposures limit for this transaction.
Om en exponering mot en underliggande tillgång är tillräckligt liten för att endast oväsentligt bidra till den sammanlagda exponeringen mot en viss kund eller grupp av kunder med inbördes anknytning, bör det därför räcka att hänföra denna exponering till transaktionen som separat kund.
Immateriality of the contribution of an underlying asset to the overall exposure should be assumed where at least 100 exposures to underlying assets of a transaction are needed to reach the limit of 25 % of the institution’s eligible capital.
Summan av sådana exponeringar mot underliggande tillgångar i samma transaktion bör i så fall fortfarande begränsas av gränsen för stora exponeringar för denna transaktion.
This would require that the exposure value does not exceed 0,25 % of the institution’s eligible capital.
Den underliggande tillgångens bidrag till den sammanlagda exponeringen bör antas vara oväsentligt om det krävs minst 100 exponeringar mot underliggande tillgångar för en transaktion för att nå gränsen på 25 % av institutets godtagbara kapital.
In order to prevent an unlimited overall exposure resulting from information deficiencies, it would be necessary to assign exposures — for which the exposure value exceeds 0,25 % of the institution’s eligible capital and for which information on the obligor is missing — to a hypothetical client (unknown client) to which the 25 % large exposures’ limit should apply.
Detta skulle kräva att exponeringsvärdet inte överstiger 0,25 % av institutets godtagbara kapital.
Where an institution is not able to distinguish between the underlying assets of a transaction in terms of their amount, there is a risk that the underlying assets of the transaction relate to the same obligor or group of connected clients.
För att förhindra att en obegränsad sammanlagd exponering blir följden av informationsbrister skulle det vara nödvändigt att hänföra exponeringar, där exponeringsvärdet överstiger 0,25 % av institutets godtagbara kapital och där det saknas information om gäldenären, till en hypotetisk kund (”okänd kund”) för vilken gränsen för stora exponeringar på 25 % bör gälla.
In this case, in order to mitigate this risk, the institution should be required to assess the materiality of the total value of its exposures to the transaction before being able to assign it to the transaction as a separate client instead of the ‘unknown client’.
Om ett institut inte kan skilja mellan de underliggande tillgångarna i en transaktion vad gäller beloppen för dessa, finns det risk att transaktionens underliggande tillgångar hänförs till samma gäldenär eller grupp av kunder med inbördes anknytning.
The structure of a transaction should not constitute an additional exposure where the circumstances of the transaction ensure that losses on an exposure to this transaction can only result from default events of underlying assets.
För att minska risken bör man i detta fall kräva att institutet bedömer väsentligheten hos det totala värdet för sina exponeringar mot transaktionen innan det kan hänföra detta till transaktionen som separat kund i stället för till den okända kunden.
An additional exposure should be recognised where the transaction involves a payment obligation of a certain person in addition to, or at least in advance of, the cash flows from the underlying assets, given that investors could suffer additional losses in the event of default of this person although no default event has occurred for an underlying asset.
En transaktions struktur bör inte utgöra en ytterligare exponering ifall omständigheterna för transaktionen säkerställer att förluster på en exponering mot transaktionen endast kan följa av fallissemangshändelser för underliggande tillgångar.
An additional exposure should also be recognised where the circumstances of the transaction enable cash flows to be redirected to a person who is not entitled to receive them as investors could suffer additional losses, although no default event for an underlying asset has occurred.
Det bör betraktas som en ytterligare exponering då transaktionen för med sig en betalningsförpliktelse för en viss person utöver, eller åtminstone före, kassaflödena från de underliggande tillgångarna eftersom investerare kan drabbas av ytterligare förluster vid fallissemang för denna person även om det inte har inträffat någon fallissemangshändelse för en underliggande tillgång.
No additional exposure should be recognised for undertakings for collective investment in transferable securities (UCITS) as referred to in Directive 2009/65/EC of the European Parliament and of the Council [2], given that cash flows cannot be redirected to a person who is not entitled under the transaction to receive these cash flows.
Det bör också betraktas som ytterligare exponering när omständigheterna för transaktionen möjliggör omdirigering av kassaflöden till en person som inte är berättigad till att ta emot dem eftersom investerare kan drabbas av ytterligare förluster även om det inte har inträffat någon fallissemangshändelse för en underliggande tillgång.
This should also be assumed for entities that are subject to equivalent requirements pursuant to Union legislative acts or to legislation of a third country.
Ytterligare exponering bör inte erkännas för företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EU [2] eftersom kassaflöden inte kan dirigeras om till en person som enligt transaktionens villkor inte är berättigad till att ta emot dem.
The existence and value of exposures to a client or group of connected clients resulting from exposures to transactions do not depend on whether the exposures to transactions are assigned to the trading book or the non-trading book.
Detta bör också antas för enheter som på grundval av unionsrättsakter eller lagstiftning i ett tredjeland är underkastade likvärdiga krav.
Therefore, the conditions and methodologies to be used for identifying exposures to transactions with underlying assets should be the same, irrespective of whether these exposures are assigned to the trading book or the non-trading book of the institution.
Förekomsten av och värdet för exponeringar mot en kund eller grupp av kunder med inbördes anknytning som följer av exponeringar mot transaktioner är inte avhängiga av huruvida exponeringarna mot transaktionerna tas upp i handelslagret eller utanför handelslagret.
This Regulation is based on the draft regulatory technical standards submitted by the European Banking Authority (EBA) to the Commission.
De villkor och metoder som används för att bestämma exponeringarna mot transaktioner med underliggande tillgångar bör därför vara desamma oberoende av om exponeringarna tas upp i institutets handelslager eller utanför dess handelslager.
The EBA has conducted open public consultations on the draft regulatory technical standards on which this Regulation is based, analysed the potential related costs and benefits and requested the opinion of the Banking Stakeholder Group established in accordance with Article 37 of Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council [3],
Denna förordning baseras på det förslag till tekniska tillsynsstandarder som Europeiska bankmyndigheten (EBA) har överlämnat till Europeiska kommissionen.
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
EBA har genomfört ett öppet offentligt samråd om de förslag till tekniska tillsynstandarder som denna förordning grundar sig på, analyserat de möjliga kostnaderna och fördelarna och begärt ett yttrande från den bankintressentgrupp som inrättats i enlighet med artikel 37 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 [3].
This Regulation specifies the conditions and methodologies used to determine the overall exposure of an institution to a client or a group of connected clients in respect of exposures through transactions with underlying assets and the conditions under which the structure of transactions with underlying assets does not constitute an additional exposure.
Syfte
Article 2
I denna förordning specificeras de villkor och metoder som ska användas för att bestämma ett instituts sammanlagda exponering mot en kund eller en grupp av kunder med inbördes anknytning med avseende på exponeringar genom transaktioner med underliggande tillgångar och de villkor enligt vilka strukturen för transaktioner med underliggande tillgångar inte utgör en ytterligare exponering.
For the purposes of this Regulation the following definitions shall apply:
Definitioner
‘transactions’ mean, transactions referred to in points (m) and (o) of Article 112 of Regulation (EU) No 575/2013 and other transactions where there is an exposure to underlying assets;
I denna förordning gäller följande definitioner:
‘unknown client’ means a single hypothetical client to which the institution assigns all exposures for which it has not identified the obligor, provided that Article 6(2)(a) and (b) and Article 6(3)(a) of this Regulation are not applicable.
transaktioner sådana transaktioner som avses i artikel 112 m och o i förordning (EU) nr 575/2013 och andra transaktioner där det föreligger en exponering mot underliggande tillgångar.
Article 3
okänd kund en enda, hypotetisk kund till vilken ett institut, ifall artikel 6.2 a och b och artikel 6.3 a inte är tillämpliga, hänför alla exponeringar för vilka det inte har identifierat gäldenären.
Identification of exposures resulting from transactions
Artikel 3
An institution shall determine the contribution to the overall exposure to a certain client or group of connected clients that results from a certain transaction in accordance with the methodology set out in Articles 4, 5 and 6.
Bestämning av exponeringar som är resultatet av transaktioner
The institution shall determine separately for each of the underlying assets its exposure to this underlying asset in accordance with Article 5.
Ett institut ska bestämma det bidrag till den sammanlagda exponeringen mot en viss kund eller grupp av kunder med inbördes anknytning som är resultatet av en viss transaktion i enlighet med metoderna i artiklarna 4, 5 och 6.
An institution shall assess whether a certain transaction constitutes an additional exposure in accordance with Article 7.
Institutet ska separat för var och en av de underliggande tillgångarna bestämma sin exponering mot den underliggande tillgången i enlighet med artikel 5.
Article 4
Ett institut ska bedöma huruvida en viss transaktion utgör en ytterligare exponering i enlighet med artikel 7.
Underlying exposures to transactions which themselves have underlying assets
Artikel 4
When assessing the underlying exposures of a transaction (transaction A) which itself has an underlying exposure to another transaction (transaction B) for the purpose of Articles 5 and 6, an institution shall treat the exposure to transaction B as replaced with the exposures underlying transaction B.
Underliggande exponeringar mot transaktioner som själva har underliggande tillgångar
Paragraph 1 shall apply as long as the underlying exposures are exposures to transactions with underlying assets.
Vid bedömning för tillämpningen av artiklarna 5 och 6 av de underliggande exponeringarna i en transaktion (transaktion A) som själv har en underliggande exponering mot en annan transaktion (transaktion B) ska ett institut behandla exponeringen mot transaktion B såsom ersatt med de exponeringar som underligger transaktion B.
Article 5
Punkt 1 ska tillämpas så länge de underliggande exponeringarna är exponeringar mot transaktioner med underliggande tillgångar.
Calculation of the exposure value
Artikel 5
The exposure of an institution to an underlying asset of a transaction is the lower of the following:
Beräkning av exponeringsvärdet
the exposure value of the exposure arising from the underlying asset;
Ett instituts exponering mot en underliggande tillgång i en transaktion ska vara det lägsta av följande värden:
the total exposure value of the institution’s exposures to the underlying asset resulting from all exposures of the institution to the transaction.
Exponeringsvärdet för den exponering som härrör från den underliggande tillgången.
For each exposure of an institution to a transaction, the exposure value of the resulting exposure to an underlying asset shall be determined as follows:
Det totala exponeringsvärde för institutets exponeringar mot den underliggande tillgången som är resultatet av institutets samtliga exponeringar mot transaktionen.
if the exposures of all investors in this transaction rank pari passu, the exposure value of the resulting exposure to an underlying asset shall be the pro rata ratio for the institution’s exposure to the transaction multiplied by the exposure value of the exposure formed by the underlying asset;
För varje exponering som ett institut har mot en transaktion ska exponeringsvärdet för den resulterande exponeringen mot en underliggande tillgång bestämmas enligt följande:
in cases other than those referred to point (a) the exposure value of the resulting exposure to an underlying asset shall be the pro rata ratio for the institution’s exposure to the transaction multiplied by the lower of:
Om exponeringarna för alla investerare i transaktionen är likställda, ska exponeringsvärdet för den resulterande exponeringen mot en underliggande tillgång vara pro rata-kvoten för institutets exponering mot transaktionen multiplicerad med exponeringsvärdet för den exponering som härrör från den underliggande tillgången.
the exposure value of the exposure formed by the underlying asset;
I andra fall än de som avses i led a ska exponeringsvärdet för den resulterande exponeringen mot en underliggande tillgång vara pro rata-kvoten för institutets exponering mot transaktionen multiplicerad med det lägsta av följande värden:
the total exposure value of the institution’s exposure to the transaction together with all other exposures to this transaction that rank pari passu with the institution’s exposure.
Exponeringsvärdet för den exponering som härrör från den underliggande tillgången.
The pro rata ratio for an institution’s exposure to a transaction shall be the exposure value of the institution’s exposure divided by the total exposure value of the institution’s exposure together with all other exposures to this transaction that rank pari passu with the institution’s exposure.
Det totala exponeringsvärdet för institutets exponering mot transaktionen tillsammans med alla andra exponeringar mot transaktionen som är likställda med institutets exponering.
Article 6
Pro rata-kvoten för ett instituts exponering mot en transaktion ska vara exponeringsvärdet för institutets exponering dividerat med det totala exponeringsvärdet för institutets exponering tillsammans med alla andra exponeringar mot transaktionen som är likställda med institutets exponering.
Procedure for determining the contribution of underlying exposures to overall exposures
Artikel 6
For each credit risk exposure for which the obligor is identified, an institution shall include the exposure value of its exposure to the relevant underlying asset when calculating the overall exposure to this obligor as an individual client or to the group of connected clients to which this obligor belongs.
Förfarande för bestämning av underliggande exponeringars bidrag till sammanlagda exponeringar
If an institution has not identified the obligor of an underlying credit risk exposure, or where an institution is unable to confirm that an underlying exposure is not a credit risk exposure, the institution shall assign this exposure as follows:
För varje kreditriskexponering för vilken gäldenären har identifierats ska ett institut ta med exponeringsvärdet för sin exponering mot den relevanta underliggande tillgången i sin beräkning av den sammanlagda exponeringen mot gäldenären som enskild kund eller mot den grupp av kunder med inbördes anknytning som gäldenären tillhör.
where the exposure value does not exceed 0,25 % of the institution’s eligible capital, it shall assign this exposure to the transaction as a separate client;
Om ett institut inte har identifierat gäldenären i en underliggande kreditriskexponering eller om det inte kan bekräfta att en underliggande exponering inte är en kreditriskexponering, ska det hänföra exponeringen enligt följande:
where the exposure value is equal to or exceeds 0,25 % of the institution’s eligible capital and the institution can ensure, by means of the transaction’s mandate, that the underlying exposures of the transaction are not connected with any other exposures in its portfolio, including underlying exposures from other transactions, it shall assign this exposure to the transaction as a separate client;
Om exponeringsvärdet inte överstiger 0,25 % av institutets godtagbara kapital, ska institutet hänföra exponeringen till transaktionen som separat kund.
in cases other than those referred to in points (a) and (b), it shall assign this exposure to the unknown client.
Om exponeringsvärdet uppgår till eller överstiger 0,25 % av institutets godtagbara kapital och institutet genom transaktionens mandat kan säkerställa att de underliggande exponeringarna i transaktionen inte är knutna till några andra exponeringar i dess portfölj, inbegripet underliggande exponeringar från andra transaktioner, ska det hänföra exponeringen till transaktionen som separat kund.
If an institution is not able to distinguish the underlying exposures of a transaction, the institution shall assign the total exposure value of its exposures to the transaction as follows:
I andra fall än de som avses i leden a och b ska institutet hänföra exponeringen till den okända kunden.
where this total exposure value does not exceed 0,25 % of the institution’s eligible capital, it shall assign this total exposure value to the transaction as a separate client;
Om ett institut inte kan urskilja de underliggande exponeringarna i en transaktion, ska det hänföra det totala exponeringsvärdet för sina exponeringar mot transaktionen enligt följande: