natgillin/translations-raw huggingface dataset:
WIK also points out that a benchmark based on the ROS is advisable if the comparator companies and the benchmarked company belong to the same branch/industry sector so as to ensure that the structure of EBIT and sales is homogeneous.
WIK påpekar vidare att en referensindikator som baseras på avkastning på försäljning också rekommenderas om de företag som används för jämförelsen eller det företag som är föremål för en jämförande undersökning tillhör samma bransch eller samma industriella sektor, då detta garanterar att strukturerna för Ebit och försäljning är likadana.
Regarding the composition of the benchmark group, WIK concludes that there is a trade-off between the comparability of companies in the sample and the size of the sample.
När det gäller referensgruppens sammansättning konstaterar WIK att man måste göra en kompromiss mellan jämförbarheten hos de företag som ingår i urvalet och storleken på detta urval.
WIK argues against including European postal incumbents in the sample because their prices have been regulated in a market which has been foreclosed to competition in most countries over the entire period under investigation.
WIK vill inte att etablerade europeiska postoperatörer ska ingå i urvalet eftersom deras priser är reglerade på en marknad som har varit stängd för konkurrens i de flesta länder under den period som granskningen omfattar.
For the same reason, the number of companies in direct competition with the postal incumbents is rather limited.
Av samma anledning är antalet företag som konkurrerar direkt med etablerade postoperatörer ganska begränsat.
Mostly, these are smaller companies.
Det handlar främst om mindre företag.
In order to obtain a balanced set of comparable companies, WIK includes both the direct competitors on national markets and big multinational players, such as large international express parcel companies (e.g. UPS, FedEx, DHL), which run a more capital-intensive and riskier business than a postal incumbent on a protected national market.
För att få en väl avvägd grupp av jämförbara företag tar WIK med både direkta konkurrenter på de nationella marknaderna och stora multinationella aktörer, som internationella budföretag (UPS, FedEx och DHL) som bedriver verksamheter med högre risk och kapitalintensitet än en etablerad postoperatör på en skyddad nationell marknad.
WIK addresses the trade-off between comparability and sample size by considering three different benchmark groups: (i) benchmark group I, or the narrow parcel sector, including companies that are primarily active as parcel service providers (10 companies, considered highly comparable with universal postal service providers); (ii) benchmark group II, or the broader parcel sector, including companies whose main activity might focus on other services, such as courier services (26 companies with a somewhat lower level of comparability); and (iii) benchmark group III, including also companies from the land transportation sector (1163 companies with lower comparability) [75].
När det gäller att göra en kompromiss mellan jämförbarhet och urvalets storlek använder WIK tre referensgrupper: i) Referensgrupp I, eller begränsad paketsektor, som omfattar företag som främst tillhandahåller pakettjänster (10 företag som bedöms vara mycket jämförbara med tillhandahållare av samhällsomfattande posttjänst), ii) referensgrupp II, eller utökad paketsektor, som omfattar företag som främst tillhandahåller andra tjänster, till exempel budtjänster (26 företag som är lite mindre jämförbara) och iii) referensgrupp III, som även omfattar företag inom landtransportsektorn (1163 företag med lägre jämförbarhet) [75].
This approach, according to WIK, reinforces the statistical validity of the final benchmark.
Enligt WIK förbättrar denna metod den statistiska tillförlitligheten i den slutliga jämförande undersökningen.
One of the selection criteria applied to all benchmark groups is the size of the company; only companies with revenues above EUR 3 million are considered [76].
Ett av de urvalskriterier som tillämpats på samtliga referensgrupper gäller företagets storlek. Endast företag med intäkter på minst 3 miljoner euro tas med [76].
As regards the time span of the data, reliable data were available only for the period 1998-2007, while backward interpolation was used for the period 1990-1997 [77].
När det gäller den period som uppgifterna omfattar, fanns det endast tillförlitliga uppgifter att tillgå för perioden 1998–2007 och retroaktiva interpolationer gjordes för perioden 1990–1997 [77].
Furthermore, WIK follows the analysis adopted in transfer pricing by relying on the concept of the interquartile range [78] to reduce the effect of outliers and to establish a level of reasonable profit.
Dessutom återger WIK den analys som använts för internpriserna och som baseras på kvartilavståndet [78] för att jämna ut effekterna av extremvärden och fastställa en rimlig vinst.
WIK obtains the following results for the period 1998-2007:
WIK fick följande resultat för perioden 1998–2007:
benchmark group I: 25th percentile equal to -0,42 %, 75th percentile equal to 6,72 % and median (50th percentile) equal to 3,86 %;
Referensgrupp I: 25:e percentilen = -0,42 %, 75:e percentilen = 6,72 % och medianvärdet (50:e percentilen) = 3,86 %.
benchmark group II: 25th percentile equal to 0,45 %, 75th percentile equal to 6,77 % and median (50th percentile) equal to 3,48 %;
Referensgrupp II: 25:e percentilen = 0,45 %, 75:e percentilen = 6,77 % och medianvärdet (50:e percentilen) = 3,48 %.
benchmark group III: 25th percentile equal to 0,64 %, 75th percentile equal to 5,57 % and median (50th percentile) equal to 2,59 %.
Referensgrupp III: 25:e percentilen = 0,64 %, 75:e percentilen = 5,57 % och medianvärdet (50:e percentilen) = 2,59 %.
WIK concludes that the broader parcel sector, or benchmark group II, is the best benchmark because the results obtained are relatively stable over time compared with the alternative benchmark (narrow parcel sector) and because this sector is functionally closer to letter and parcel activities than the other alternative benchmark (land transport sector).
WIK konstaterar att den utökade paketsektorn, eller referensgrupp II, är den lämpligaste referensgruppen eftersom de erhållna resultaten är relativt stabila över tid i förhållande till den ena referensgruppen (begränsad paketsektor) och denna sektor funktionsmässigt ligger närmare post- och paketverksamheterna än den andra referensgruppen (landtransportsektorn).
A further adjustment is made to obtain an upper limit for the reasonable profit for DP on the basis of the analysis of DP’s entrepreneurial risk relative to the benchmark group.
En annan justering gjordes för att få en övre gräns för en rimlig vinst för Deutsche Post baserad på en analys av företagets affärsrisk jämfört med referensgruppens.
On this basis WIK proposes the median benchmark II ROS of 3,48 % as an upper limit for a reasonable profit for DP.
Utifrån detta föreslår WIK att den övre gränsen för en rimlig vinst för Deutsche Post ska vara 3,48 %, vilket motsvarar medianvärdet för avkastning på försäljning för referensgrupp II.
WIK chooses the median instead of the 75th percentile as the upper value of reasonable profit to reflect the fact that the companies in the sample bear higher risk than postal incumbents since they do not benefit from special rights.
Genom att välja medianvärdet i stället för den 75:e percentilen som övre gräns för en rimlig vinst, vill WIK återspegla det faktum att företagen i urvalet har en större risk än de etablerade postoperatörerna, eftersom de inte gynnas av några särskilda rättigheter.
Comments by the Belgian authorities on the WIK study
Synpunkter från de belgiska myndigheterna på WIK-undersökningen
Comments on the WIK study
Synpunkter på WIK-undersökningen
The Belgian authorities considered the methodology used in the WIK report to be flawed and submitted several documents (letters, position papers and reports) on 23 April 2010, 1 March 2011, 14 June 2011, 5 August 2011, 10 August 2011, 14 December 2011 and 19 December 2011 which refute the approach of the WIK report and present their own method for estimating a reasonable profit benchmark.
De belgiska myndigheterna anser att den metod som används i WIK-rapporten är felaktig och de har lämnat in flera dokument (skrivelser, ståndpunkter och rapporter) den 23 april 2010, 1 mars 2011, 14 juni 2011, 5 augusti 2011, 10 augusti 2011, 14 december 2011 och den 19 december 2011 där de avvisar det tillvägagångssätt som används i WIK-rapporten och lägger fram en egen metod för att beräkna ett referensvärde på rimlig vinst.
In a position paper sent on 5 August 2011, the Belgian authorities essentially argued that the sample used in the WIK study is not representative in terms of activity, size, risk profile and reference period.
I en ståndpunkt av den 5 augusti 2011 hävdar de belgiska myndigheterna i princip att det urval som användes i WIK-undersökningen inte var representativt för verksamheten, storleken, riskprofilen och referensperioden.
Belgium therefore claims that the sample is very hard to legitimise in the light of the criteria set out in paragraph 18 of the SGEI Framework.
Belgien anser alltså att det är mycket svårt att legitimera urvalet på grundval av de kriterier som anges i punkt 18 i rambestämmelserna för ersättning för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse.
In the same position paper, Belgium also argues that it makes sense to differentiate between the profit margins for activities which present very different levels of risk: if press distribution and letters are activities which have a different risk profile, the Belgian authorities argue that different levels of reasonable profit should be used.
I samma ståndpunkt hävdar Belgien också att det vore logiskt att göra åtskillnad mellan vinstmarginaler för verksamheter med påtagligt olika risknivåer: om press- och postdistributionen är verksamheter med olika riskprofiler, anser de belgiska myndigheterna att man också bör tillämpa olika nivåer för rimlig vinst.
In addition, the Belgian authorities claim that DPLP’s operations benefit from productivity gains and that this should be considered by the Commission when establishing the rate of reasonable return, as set out in paragraph 18 of the SGEI Framework.
Vidare påpekar de belgiska myndigheterna att DPLP:s verksamheter har gjort produktivitetsökningar och att kommissionen bör ta hänsyn till detta när den fastställer den rimliga vinsten, precis som anges i punkt 18 i rambestämmelserna för ersättning för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse.
The Belgian authorities point out that DPLP has become profitable as a result of numerous reforms, after having been historically loss-making.
De belgiska myndigheterna betonar att DPLP har blivit lönsamt efter en mängd reformer och efter att ha gått med förlust under mycket lång tid.
DPLP’s costs have been cut, in particular by closing post offices.
DPLP:s kostnader har minskats, främst genom nedläggning av postkontor.
The 50 % share held by private investors since 2006 has created a new culture geared towards efficiency.
Sedan 2006 ägs en andel på 50 % av privata investerare vilket har gett upphov till en ny effektivitetsinriktad företagskultur.
According to the Belgian authorities such efficiency gains should be taken into account in determining the reasonable rate of return that can be granted to DPLP.
Enligt de belgiska myndigheterna bör dessa produktivitetsökningar beaktas när man fastställer den rimliga vinsten för DPLP.
The Charles River Associates study
Undersökningen från Charles River Associates
On 1 March 2011, the Belgian authorities sent the Commission a report prepared by Charles River Associates (CRA), which critically evaluates the WIK study and proposes an alternative method for benchmarking the reasonable profit of DPLP.
Den 1 mars 2011 översände de belgiska myndigheterna en rapport som utarbetats av Charles River Associates (CRA) till kommissionen. Rapporten är en kritisk granskning av WIK-undersökningen och där föreslås en annan metod för att bedöma DPLP:s rimliga vinst.
Regarding the sample composition, CRA argues that all three WIK samples include many small firms whose risk profiles are not comparable to the risk profile of a large postal operator.
När det gäller urvalets sammansättning hävdar CRA att WIK:s tre urvalsgrupper omfattar en mängd små företag vars riskprofil inte går att jämföra med riskprofilen för en stor postoperatör.
Thus, CRA criticises WIK’s conclusions that the provision of letter services by the incumbent postal operator in question is low risk and that the companies included in the benchmark groups are good comparators.
CRA ifrågasätter alltså WIK:s slutsats att den etablerade postoperatörens tillhandahållande av posttjänster innebär låg risk och att de företag som ingår i referensgrupperna möjliggör goda jämförelser.
In particular, CRA points to the relationship between a firm’s cost structure (in terms of the proportion of fixed and variable costs) and the business risk it faces.
CRA framhåller också sambandet mellan ett företags kostnadsstruktur (när det gäller förhållandet mellan fasta och rörliga kostnader) och dess affärsrisk.
CRA argues that a postal operator entrusted with a USO has larger fixed costs and, therefore, faces a relatively higher risk of a downturn in demand compared with a company with lower fixed costs.
CRA hävdar att en postoperatör som tar på sig en skyldighet att tillhandahålla en samhällsomfattande tjänst ställs inför högre fasta kostnader och alltså är mer sårbart för en minskad efterfrågan än ett företag med lägre fasta kostnader.
In addition, CRA points to the difference in the ROS between the small and big companies in the WIK groups [79], which suggests, in CRA’s view, the existence of systematic differences between the small parcel firms and the larger firms, such as UPS and FedEx, which might be explained by the different cost structure.
För övrigt betonar CRA skillnaden i avkastning på försäljning mellan små och stora företag i WIK:s grupper [79] som enligt CRE tyder på att det finns systematiska skillnader mellan de små paketföretagen och de största företagen, som UPS och FedEX, som kan förklaras av skillnaderna i kostnadsstruktur.
CRA also analyses in more detail the characteristics of some of the small parcel firms included in the WIK Benchmark I sample and concludes that their risk profile is not comparable to that of a large postal operator.
CRA gör också en mer ingående analys av egenskaperna hos vissa små paketföretag som ingår i WIK:s referensgrupp I och konstaterar att deras riskprofil inte går att jämföra med riskprofilen för en stor postoperatör.
CRA also considers that increasing the size of this already barely comparable sample by adding even less comparable companies is not appropriate.
CRA menar också att det inte är lämpligt att utöka storleken på ett urval som det redan är svårt att göra jämförelser med genom att lägga till företag som är ännu mindre jämförbara.
CRA dismisses WIK’s argument that European postal incumbents should not be included in the sample because their profits have been constrained by price regulation, rather than by competition, leading to the risk that price regulation has allowed these incumbents to earn excessive profits.
CRA avvisar WIK:s argument att europeiska etablerade postoperatörer inte bör ingå i urvalet eftersom deras vinster inte avgörs genom konkurrens utan genom prisreglering, vilket skulle innebära en risk för att dessa etablerade postoperatörer har kunnat ta ut övervinster tack vare denna prisreglering.
CRA argues that in dismissing other postal incumbents as good comparators, WIK relies on the theoretical possibility that these incumbents might have been allowed to charge excessive prices without, however, supporting its argument with empirical evidence.
CRA hävdar att WIK genom att inte använda andra etablerade postoperatörer i jämförelsen utgår från hypotesen att dessa etablerade operatörer har kunnat ta ut överpriser, men inte lägger fram några empiriska belägg för detta.
In this regard, CRA points out that the type of price regulation mechanisms applied in a number of Member States, such as price caps [80], would suggest that the high profits observed are the result of productivity gains rather than high prices.
I detta avseende understryker CRA att när det gäller de prisregleringsmekanismer som tillämpats i flera medlemsstater, som pristaken [80], beror de stora vinster som observerats snarare på produktivitetsökningar än på höga priser.
CRA argues that the natural method for calculating a reasonable profit margin for DPLP from its public service obligations would be based on the available data on profit margins for the letter operations of other western European postal operators.
CRA hävdar att den naturliga metoden för att beräkna en rimlig vinstnivå för DPLP för företagets skyldighet att tillhandahålla offentliga tjänster vore att utgå från tillgängliga uppgifter om vinsterna i andra västeuropeiska postoperatörers postverksamhet.
This method is all the more natural because the public services at issue are primarily letter services and the data on profit margins from the letter-related operations of other western European postal operators are readily available and do not suggest too lenient price regulation.
Det är ännu mer naturligt eftersom dessa offentliga tjänster först och främst gäller brevtjänster och uppgifterna om vinsterna i andra västeuropeiska postoperatörers operationer i samband med brevförsändelser är direkt tillgängliga och inte gäller en alltför förmånlig prisreglering.
Specifically, CRA argues that the analysis should be based on the EBIT margins (ROS) realised on letter operations by western European postal operators that report segment data showing EBIT margins for their letter operations or (if segment data on EBIT margins are not reported) the company-wide EBIT margins of western European postal operators that derive more than 75 % of their revenue from letter services.
CRA hävdar framför allt att analysen bör utgå från Ebit-marginaler (avkastning på försäljning) för postverksamheten hos västeuropeiska postoperatörer som lämnar sektorsbaserad information om sina Ebit-marginaler för sina postverksamheter eller (om sektorsbaserad information om Ebit-marginalerna inte lämnas) på de totala Ebit-marginalerna för västeuropeiska postoperatörer vars intäkter till mer än 75 % kommer från posttjänster.
CRA excludes from its sample eastern European operators on the basis of their relative inefficiency compared with postal operators in western Europe.
CRA utesluter östeuropeiska operatörer från sitt urval eftersom de är förhållandevis ineffektiva jämfört med de västeuropeiska postoperatörerna.
As a result, CRA bases its analysis on a sample of 11 western European postal operators during the period 2002-2009 (73 observations in total).
Därför bygger CRA:s analys på ett urval av 11 västeuropeiska postoperatörer för perioden 2002–2009 (sammanlagt 73 observationer).
The mean ROS in this sample is […] %, the median is […] % and the 75th percentile is […] % [81].
Den genomsnittliga avkastningen på försäljning i detta urval är […] %, medianvärdet är […] % och den 75:e percentilen är […] % [81].
CRA also calculates the trimmed mean ([…] %) and the Winsorised mean ([…] %), which, like the median, are not affected by extreme values [82].
CRA beräknar även det trunkerade medelvärdet ([…] %) och medelvärdet enligt Winsormetoden ([…] %) som i likhet med medianvärdet inte påverkas av extremvärdena [82].
As regards establishing a benchmark for the reasonable profit margin, CRA argues that there are methodological problems with relying on average values.
När det gäller definitionen av ett referensvärde för en rimlig vinst anser CRA att användningen av medelvärden medför metodologiska problem.
CRA explains that because of variations in observed profit margins in the sample, the critical threshold for establishing excessive profitability should be higher than the mean or any other measure of central tendency and could, for example, equal the 75th percentile.
CRA förklarar att den kritiska tröskeln för övervinst måste vara högre än medelvärdet eller varje annat mått på centraltendens och till exempel kunde vara lika med den 75:e percentilen, på grund av de observerade variationerna i vinsterna i urvalet.
Such an approach, according to CRA, would be consistent with the practice in transfer pricing investigations of relying on a range (for example, an interquartile range or other percentiles).
Enligt CRA skulle en sådan metod vara förenlig med den metod som används i undersökningar av internpriser och som baseras på ett intervall (till exempel ett kvartilavstånd eller andra centiler).
Document presented by the Belgian authorities on 14 Dec 2011 — Demonstration of DPLP’s entitlement to a risk premium on reasonable profit for the period 1992-2010
Dokument inlämnat av de belgiska myndigheterna den 14 december 2011 – Demonstration av DPLP:s rätt att ta ut en riskpremie på en rimlig vinst för perioden 1992–2010
On 14 Dec 2011, the Belgian authorities presented to the Commission a document summarising DPLP’s views on the risks faced by postal operators and proposing a methodology with a view to developing a tool to measure the risk premium which, together with the risk-free return on sales, would provide a reasonable ROS rate.
Den 14 december 2011 lämnade de belgiska myndigheterna in ett dokument till kommissionen om DPLP:s ställning i fråga om de risker som postoperatörer exponeras för. Dokumentet innehöll ett förslag till metod för att mäta riskpremien som tillsammans med avkastningen på försäljning utan risk skulle ge en rimlig nivå på avkastningen på försäljning.
The document does not explain how the risk-free return on sales (expressed in terms of ROS) could be determined in the present case and does not provide a clear view of what precisely the reasonable ROS should be on the basis of the proposed methodology.
I dokumentet förklaras inte hur avkastning på försäljning utan risk (uttryckt som avkastning på försäljning) skulle kunna fastställas i detta fall och det anges inte klart vad en rimlig avkastning på försäljning skulle vara, baserat på den föreslagna metoden.
Instead, the analysis focuses on the assessment of the various risks and the calculation of a risk premium that reflects all types of risks.
I analysen krävs framför allt att olika risker ska bedömas och att en riskpremie ska beräknas som återspeglar alla typer av risk.
In particular, the Belgian authorities focus on three broad risk categories – sectoral risk, service-related risk and contractual risk – and on the typical types of risks in each category to which postal operators are exposed.
De belgiska myndigheterna prioriterar framför allt tre stora riskkategorier – sektorsrisk, risk i samband med tillhandahållande av tjänster och avtalsrisk – och de vanliga risktyperna för varje kategori, som postoperatörer är exponerade för.
The methodology for the assessment of the risk premium provides for: (i) the definition of a ‘maximum risk premium’ [83]; (ii) the splitting of the relevant period into contract periods to capture the risks related to each contract; (iii) the use of a simple scale to grade each individual risk for each contract period (as low, medium or high); (iv) the conversion of the individual risk scores into an overall score for each of the three broad risk categories; and (v) the conversion of the overall scores into risk premiums, the sum of which gives the total risk premium.
Metoden för att bedöma riskpremien omfattar följande: i) definition av en ”högsta möjliga riskpremie” [83], ii) uppdelning av den berörda perioden i kontraktsperioder för att avgränsa riskerna i samband med varje kontrakt, iii) användning av ett enkelt urval för att värdera varje risk för varje kontraktsperiod (låg, genomsnittlig eller hög), iv) omvandling av de betyg som tilldelats varje risk till ett övergripande betyg för var och en av de tre stora riskkategorierna, och v) omvandling av de övergripande betygen till riskpremier vars summa blir den totala riskpremien.
Moreover, examples are provided to illustrate that DPLP faces above-average risks.
Dessutom ges exempel för att visa att DPLP har högre risker än genomsnittet.