natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the opinion of Germany it was possible to make a profit from these activities when WAK granted the loan to GfW.
Enligt Tyskland var det möjligt att utnyttja dessa möjligheter i vinstsyfte när WAK beviljade lånet till GfW.
On the one hand, GfW intended to use 40 % of the must purchases for preventive distillation in December 1999 at a distillation price considerably higher than the purchase price (EUR 0,50-0,55 per litre).
Å ena sidan hade GfW för avsikt att använda 40 % av den inköpta musten till förebyggande destillation i december 1999 till ett betydligt högre destillationspris än inköpspriset (0,50–0,55 euro per liter).
On the other, it was predicted that sparkling wine producers would pay relatively good prices (between EUR 0,36 and EUR 0,41 per litre) for large lots of uniform, guaranteed quality raw wine.
Å andra sidan sade prognoserna att producenterna av mousserande vin skulle betala relativt höga priser (mellan 0,36 och 0,41 euro per liter) för stora partier av enhetligt, garanterat kvalitetsråvin.
Germany reasons that GfW could have achieved an average sales revenue of EUR 0,44 to EUR 0,46 per litre, much above the average of EUR 0,38 per litre paid to the winegrowing enterprises and merchants.
Tyskland anser att GfW kunde ha uppnått en genomsnittlig försäljningsintäkt på 0,44 till 0,46 euro per liter, vilket är långt över det genomsnittspris på 0,38 euro per liter som betalades till vinodlarna och vinhandlarna.
The planning was based on the following assumptions of target prices:
Planeringen baserades på följande antaganden om riktpriser:
Price/litre (EUR)
Pris/liter (euro)
EU subsidy for stocking of wine/must (1 year): EUR 0,06/l and subsequent sale as raw wine for sparkling wine
EU-bidrag för lagring av vin/must (1 år): 0,06 euro/liter och efterföljande försäljning i form av råvin för framställning av mousserande vin
Sale as raw wine for sparkling wine
Försäljning av råvin för framställning av mousserande vin
Based on these assumptions an average sales price of 0,44 to 0,46 EUR /l was expected.
Baserat på dessa antaganden förväntades ett genomsnittligt försäljningspris på 0,44 till 0,46 euro/liter.
The above sales forecast results in the following profit calculation:
Ovanstående prognostiserade försäljningsresultat i följande vinstberäkning:
Purchase price and processing
Inköpspris och bearbetning
Income from sale as raw wine for sparkling wine, distillation, stocking subsidies
Inkomst från försäljning i form av råvin för framställning av mousserande vin, destillering, lagringsbidrag
Expected profit
Förväntad vinst
Based on a total volume of some 44 million litres, a total profit between some EUR 2,64 million and some EUR 3,96 million was expected.
Baserat på en total volym på omkring 44 miljoner liter, kunde en total vinst på omkring 2,64–3,96 miljoner euro förväntas.
For 2000 the spread lay between EUR 0,20 and EUR 0,41 per litre.
För 2000 låg spridningen mellan 0,20 euro och 0,41 euro per liter.
Germany also emphasises that 60 % of the must bought by GfW had an average degree of Oechsle of 81, much higher than the requirement for table wine of 44 and this was of course reflected in the price GfW paid for the must.
Tyskland betonar också att Öchsletalet för 60 % av den druvmust som köptes in av GfW låg på i genomsnitt 81 grader Öchsle, vilket är mycket högre än kravet för bordsviner (44), och detta återspeglades naturligtvis i det pris som GfW betalade för musten.
Aid element at time of subordination of claims and waiver of claims
V.2 Stödinslag vid tidpunkten för underordnande av fordringar och avstående av fordringar
According to Germany, it was established that GfW was facing insolvency after an interim statement of accounts was drawn up in November 2000.
Enligt Tyskland fastställdes det att GfW hotades av insolvens efter ett delårsbokslut i november 2000.
According to the information submitted by Germany, on 31 October 2000, WAK still had claims of some EUR 10 million towards GfW.
Enligt de tyska uppgifterna hade WAK den 31 oktober 2000 fortfarande fordringar på GfW på omkring 10 miljoner euro.
So according to Germany, in case of insolvency procedure, GfW would need to settle the payment to the winegrowing enterprises and merchants, at a value of around EUR 3,5 million, before payments to any other creditor could be made.
Enligt Tyskland skulle GfW alltså, vid eventuell insolvens, vara tvungen att reglera betalningarna till vinodlarna och vinhandlarna till ett värde på omkring 3,5 miljoner euro, innan betalning till någon annan fordringsägare kunde göras.
In order to remedy the deficit situation in time and avoid the opening of the insolvency proceedings in accordance with § 64 GmbHG a.F. i. V. m. § 19 InsO, immediate action was needed.
För att åtgärda underskottssituationen i tid och undvika inledande av insolvensförfarandet i enlighet med § 64 GmbHG jämförd med § 19 InsO, krävdes omedelbara insatser.
Germany points out that, as principle creditor with a weaker security position, WAK had a considerable interest in avoiding the impending insolvency.
Tyskland påpekar att WAK, i egenskap av huvudfordringsägare med en svagare säkerhetsställning, hade ett väsentligt intresse av att undvika den hotande konkursen.
It therefore tried to convince the winegrowing enterprises and merchants to waive part of their claims and also agreed to the following with GfW on 4 December 2000:
WAK försökte därför övertala vinodlarna och vinhandlarna att avstå en del av sina fordringar och enades den 4 december 2000 med GfW om följande:
a subordination of claims of the same amount as the deficit after the winegrowing enterprises and merchants had agreed to waive 90 % of their remaining claims,
ett underordnande av fordringar för ett belopp motsvarande underskottet efter det att vinodlarna och vinhandlarna hade gått med på att avstå 90 % av sina återstående fordringar,
to, but only if necessary, waive the amount of claim they had agreed to subordinate.
att (men endast om nödvändigt) avstå den fordring de hade gått med på att underordna.
Despite a successful start to the negotiations with a majority of the winegrowing enterprises and merchants agreeing to waive their claims, GfW eventually failed due to concerted actions by some of the winegrowing enterprises and merchants and their lawyers.
Trots en framgångsrik inledning av förhandlingarna, då en majoritet av vinodlarna och vinhandlarna samtyckte till att avstå sina fordringar, misslyckades GfW till slut på grund av samordnade åtgärder mellan vissa vinodlare och vinhandlare och deras advokater.
They were not willing to waive their claims because of their preferential security position as a result of their extended or prolonged retention of title and filled complaints.
De var inte villiga att avstå sina fordringar på grund av sin förmånliga säkerhetsställning till följd av sitt utvidgade eller förlängda åtagandeförbehåll och ingav klagomål.
These complaints were treated by the court who proposed settlement agreements.
Dessa klagomål behandlades av domstolen, som förslog förlikningsavtal.
Similar settlement agreements were proposed by other courts.
Liknande förlikningsavtal föreslogs av andra domstolar.
With this in mind, it was no longer possible for GfW to expect that the winegrowing enterprises and merchants would agree to waiving 90 % of their remaining claims.
Mot bakgrund av detta, kunde GfW inte längre vänta sig att vinodlarna och vinhandlarna skulle avstå 90 % av sina återstående fordringar.
The fact that 1700 out of 2700 winegrowing enterprises and merchants had already indicated that they would be willing to waive a share of their claims was no longer of relevance as § 305a of the German insolvency law states that an out of court settlement (außergerichtliche Einigung) to avoid insolvency proceedings fails when one single creditor decides to proceed to enforcement after the out of court settlement negotiations have started.
Det faktum att 1700 av 2700 vinodlare och vinhandlare redan hade uppgett att de skulle vara villiga att avstå en del av sina fordringar var inte längre relevant, eftersom det i § 305a i den tyska insolvenslagen anges att en förlikning utanför domstol som syftar till att uppnå skuldförlikning har misslyckats om så bara en enda fordringsägare beslutar att väcka talan efter det att förlikningsförhandlingarna utanför domstol har inletts.
On 21 February 2001 WAK therefore agreed with GfW to cover the deficit of year 2000 by waiving EUR 5005441,60 of its claims, that no interest would be charged on the remaining debt for the time period of 1 January 2001 to 31 December 2001 and that the claims of the winegrowing enterprises and merchants would be settled in full.
Den 21 februari 2001 kom WAK därför överens med GfW om att täcka GfW:s underskott för 2000 genom att avstå 5005441,60 euro av sina fordringar, att inte ta ut någon ränta på den återstående skulden för tidsperioden 1 januari 2001–31 december 2001 och att vinodlarnas och vinhandlarnas fordringar skulle regleras helt.
The security of the non-subordinated claims was guaranteed.
Säkerheten för icke underordnade fordringar garanterades.
GfW’s deficit situation was remedied, insolvency proceedings were avoided and GfW could continue trading.
GfW:s underskottssituation åtgärdades, insolvensförfarandet undveks och GfW kunde fortsätta med handeln.
Germany claims that the subordination and the waiver of claims are both in accordance with the private creditor test.
Tyskland anser att underordnandet av och avståendet från fordringarna båda är förenliga med kriteriet ”privat fordringsägare”.
To support this claim, Germany refers to relevant case-law.
Som stöd för detta yttrande hänvisar Tyskland till relevant rättspraxis.
Waiving part of the claim can be required in order to increase the amount which is effectively recovered [11].
Att avstå en del av fordringarna kan krävas för att öka det belopp som faktiskt återvinns [11].
A private creditor would act so as to minimise his losses.
En privat fordringsägare skulle handla på ett sätt som minimerar förlusterna.
In case a claim was not sufficiently secured, agreement to postpone the repayment would increase the chances of repayment without losses as the debtor would have the chance to overcome the crisis and improve its situation [12].
I det fall en fordring inte omfattades av tillräcklig säkerhet, skulle ett avtal om att skjuta upp betalningen öka chanserna till återbetalning utan förluster eftersom gäldenären skulle ges möjlighet att klara krisen och förbättra sin situation [12].
In the HAMSA judgment of the CFI, the court rejects the Commissions previous practice of requiring equal share of waivers of claims for private and public creditors in relation to their share of the debt.
I domen i HAMSA-målet tillbakavisar förstainstansrätten (i dag tribunalen) kommissionens tidigare praxis att kräva lika avstående av fordringar för privata respektive offentliga fordringsägare, dvs. att avståendet står i proportion till deras andel av skulden.
Instead the court established that the private creditor test can be applied also when the waivers relationship between the different creditors is asymmetric.
Domstolen fastställer i stället att kriteriet ”privat fordringsägare” kan tillämpas även när förhållandet mellan olika fordringsägare vad gäller avståendet är asymmetriskt.
The CFI emphasises that the creditor’s status as the holder of a secured, preferential or ordinary claim, i.e. the rank of the securities of the different creditors, is decisive.
Förstainstansrätten betonar att fordringsägarens ställning i egenskap av fordringsägare med hypotek, förmånsrätt eller oprioriterade fordringar är avgörande, dvs. vilken rangordning de olika fordringsägarnas säkerheter har.
The CFI established that a public creditor acts like a private creditor when he decides to waive a share of his claims, after extensive and reasonable evaluation of how much he might be able to recover, of the risk of liquidation and of the chance of the firm being restored to viability [13].
Förstainstansrätten fastställde att en offentlig fordringsägare handlar som en privat fordringsägare när denne beslutar att avstå en del av sina fordringar efter en omfattande och rimlig utvärdering av hur stort belopp som kommer att kunna återvinnas, av risken för likvidation och av sannolikheten för att företagets lönsamhet kan återställas [13].
Lastly, Germany refers to the Commission’s decision in the Huta Cynku case, where the Commission decided that no advantage and thus no State aid exists where restructuring would yield better proceeds than liquidation [14].
Slutligen hänvisar Tyskland till kommissionens beslut i Huta Cynku-målet, där kommissionen fastställde att ingen fördel och därmed inget statligt stöd förekommer när en omstrukturering skulle leda till högre intäkter än likvidation [14].
On these grounds Germany argues that taking into consideration WAK’s position as the main creditor and its weaker security position compared to the winegrowing enterprises and merchants, both the subordination as well as the waiver of claim was in accordance with the private creditor test and do not constitute State aid.
På dessa grunder resonerar Tyskland att både underordnandet av och avståendet från fordringarna var förenligt med kriteriet ”privat investerare”, med tanke på WAK:s ställning som huvudfordringsägare och dess svagare säkerhetsställning jämfört med vinodlarna och vinhandlarna, och att de inte utgör statligt stöd.
In an insolvency procedure WAK would have lost at least the same and most probably a significantly larger amount of their remaining claim.
I ett insolvensförfarande skulle WAK ha förlorat åtminstone samma och högst sannolikt en betydligt större andel av sin återstående fordring.
Only through avoiding the insolvency of GfW and settling the winegrowing enterprises and merchants remaining claims did WAK have full security rights to the remaining stock and could secure a higher repayment on its remaining claims than what would be realised in case of insolvency.
Det var endast genom att undvika insolvens för GfW och reglera vinodlarnas och vinhandlarnas återstående fordringar som WAK kunde få fullständiga säkerhetsrättigheter med avseende på det återstående lagret och kunde säkra en högre återbetalning av sina återstående fordringar än vad som hade varit fallet vid insolvens.
From an ex-ante perspective, the behaviour of WAK was, according to Germany, correct, especially as they managed to secure a higher repayment by having converted their weak security position into a primary security right and avoided the impending insolvency of GfW.
Ur ett förhandsperspektiv handlade WAK, enligt Tyskland, korrekt – särskilt som de lyckades säkra en högre återbetalning genom att ha omvandlat sin svaga säkerhetsställning till en prioriterad fordring (hypotek) och undvikit den hotande konkursen för GfW.
According to Germany, any private bank would have acted in the same way in the same situation.
Enligt Tyskland skulle vilken privat bank som helst ha agerat på samma sätt i samma situation.
This is confirmed by a report from 3 February 2003, prepared by an independent auditor [15], commissioned by WAK and submitted by the German authorities.
Detta bekräftas av en rapport från den 3 februari 2003, som utarbetats av en oberoende revisionsfirma [15] och beställts av WAK och som lämnats in av de Tyskland.
The report comes to the conclusion that it made economic sense for WAK to subordinate their claims, waive part of their claims to the abovementioned amount and to waive the future interest payments.
I rapporten dras slutsatsen att WAK handlade logiskt ur ekonomisk synpunkt när man underordnade och avstod en del av sina fordringar på beloppet ovan samt avstod från framtida räntebetalningar.
The reasons for this conclusion were submitted by Germany and are as follows:
Skälen till denna slutsats har lagts fram av Tyskland och anges nedan:
If WAK had not subordinated and waived its claims and interest payments GfW would have had to apply for insolvency and GfW would have been wound up.
Om WAK inte hade underordnat och avstått från sina fordringar och från räntebetalningarna skulle GfW ha tvingats att ansöka om konkurs och skulle ha avvecklats.
WAK’s claims would have had to be met from the sale of GfW’s stocks.
WAK:s fordringar skulle ha reglerats genom försäljningen av GfW:s lager.
If the company had been wound up the value of GfW’s stocks would have fallen.
Om företaget hade avvecklats skulle värdet på GfW:s lager ha minskat.
The actual proceeds from the sale of the stocks would have been only about 50 % to 70 % of the book value.
De faktiska intäkterna från försäljningen av lagret skulle endast ha varit omkring 50 till 70 % av det bokförda värdet.
Therefore, allowing for security rights, the proceeds would have amounted to between EUR 1,84 million and EUR 2,4 million.
Med hänsyn till säkerhetsrättigheterna skulle intäkterna ha uppgått till mellan 1,84 miljoner och 2,4 miljoner euro.
Insolvency proceedings are costly.
Insolvensförfaranden är kostsamma.
The German Insolvency Law (‘InsO’) provides for a right to separation for products with retention of title; however, this is determined on the basis of the insolvency administrator’s option to choose between performance of the contract and separation of assets (paragraph 103 InsO).
Enligt den tyska insolvenslagen (InsO) föreskrivs rätt till separation för produkter som omfattas av åtagandeförbehåll; detta fastställs emellertid på grundval av konkursförvaltarens möjlighet att välja mellan avtalets genomförande eller separation av tillgångar (§ 103 InsO).
Separation of assets is possible only if the insolvency administrator refuses to perform the contract, in which case the creditor can withdraw from the contract and demand the separation of the assets, and is entitled to compensation for non-performance of the contract.
Separation av tillgångar är endast möjligt om konkursförvaltaren vägrar att genomföra avtalet, vilket innebär att fordringsägaren kan dra sig ur avtalet och begära separation av tillgångarna, och har rätt till ersättning för avbrytandet av avtalet.
Down payments may be offset.
Avbetalningar får dras av.
In return, GfW can claim recovery of the payments already made, which may be offset against the compensation for non-performance of the contract.
I gengäld kan GfW begära återvinning av redan gjorda utbetalningar, vilka får räknas av mot ersättningen för avbrytandet av avtalet.
By contrast, after WAK subordinated part of its claims, it was legally possible for GfW to avoid insolvency proceedings and after waiving part of its claims and interest payments, WAK had outstanding claims of EUR 5,15 million which it could expect to recover as a result of the fact that GfW could continue trading.
Efter det att WAK underordnat en del av sin fordran var det rättsligt möjligt för GfW att undvika insolvensförfarande, och efter att ha avstått en del av sina fordringar och av räntebetalningarna hade WAK utestående fordringar på 5,15 miljoner euro som blev återvinningsbara därför att GfW kunde fortsätta med handeln.
It is also pointed out that if insolvency proceedings had been opened the repayments on the loan of EUR 1440476,92 made by GfW to WAK in the period 1 November to 31 December 2000 could have been contested by GfW under the insolvency rules.
Det påpekas också att om insolvensförfarandet hade inletts kunde de återbetalningar av lånet på 1440476,92 euro som GfW gjort till WAK under perioden 1 november–31 december 2000 ha bestridits av GfW med stöd av insolvensreglerna.
This would have led to WAK being obliged to repay these funds.
WAK skulle då ha varit tvungen att återbetala dessa medel.
Germany emphasises that an ex-post evaluation shows that the subordination and waiver of claims option made more economic sense as the repayments received by avoiding the insolvency of GfW was EUR 4670517,65, making it superior to the maximum EUR 2,4 million which could have been secured under the insolvency proceedings.
Tyskland betonar att en efterhandsutvärdering visar att valet att underordna och avstå fordringar var mer logiskt i ekonomiskt hänseende, eftersom de återbetalningar som mottogs genom undvikande av insolvens för GfW uppgick till 4670517,65 euro, vilket är mer än de maximala 2,4 miljoner euro som hade kunnat säkras genom insolvensförfarandet.
Germany concludes that as the subordination and waiver of claims was in accordance with the private creditor test, there was no aid to the winegrowing enterprises and merchants at the time of subordination and waiver of claims by WAK.
Tyskland drar slutsatsen att eftersom underordnandet av och avståendet från fordringar var förenligt med kriteriet ”privat fordringsägare”, förekom inget stöd till vinodlarna och vinhandlarna vid tidpunkten för WAK:s underordnande av och avstående från fordringar.
Common market organisation
1 Gemensam organisation av marknaden
Until the entry into force of Council Regulation (EC) No 479/2008 of 29 April 2008 on the common organisation of the market in wine [16], winegrowing and wine processing were covered by Regulation (EC) No 1493/1999.
Fram till dess att rådets förordning (EG) nr 479/2008 av den 29 april 2008 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin [16] trädde i kraft reglerades odling och bearbetning av vin av förordning (EG) nr 1493/1999.
Article 71 of Regulation (EC) No 1493/1999 states that Articles 87, 88 and 89 of the Treaty (now Articles 107, 108 and 109 of the TFEU) shall apply to the production of and trade in the products covered by it.
Enligt artikel 71 i förordning (EG) nr 1493/1999 ska artiklarna 87, 88 och 89 i fördraget (nu artiklarna 107, 108 och 109 i EUF-fördraget) tillämpas på produktion av och handel med de produkter som omfattas av den förordningen.
Before 31 July 2000, winegrowing and wine processing were covered by Regulation (EEC) No 822/87.
Före den 31 juli 2000 reglerades odling och bearbetning av vin genom förordning (EEG) nr 822/87.
Article 76 of Regulation (EEC) No 822/87 states that Articles 92, 93 and 94 of the Treaty (now Articles 107, 108 and 109 of the TFEU) shall apply to the production of and trade in the products listed in Article 1 of the Regulation.
Enligt artikel 76 i förordning (EEG) nr 822/87 ska artiklarna 92, 93 och 94 i fördraget (nu artiklarna 107, 108 och 109 i EUF-fördraget) tillämpas på produktion av och handel med de produkter som förtecknas i artikel 1 förordningen.
Therefore, the measures at hand have to be examined in the light of State aid rules.
De berörda åtgärderna måste därför granskas mot bakgrund av reglerna om statligt stöd.
Existence of State aid within the meaning of Article 107(1) of the TFEU
2 Förekomst av statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget
Pursuant to Article 107(1) of the TFEU, any aid granted by a Member State or through state resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is prohibited, insofar as it affects trade between Member States.
Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är statligt stöd sådant stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, otillåtet i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
WAK is a public-law corporation and is financed partly from funds of the federal state of Rhineland-Palatinate and partly from parafiscal charges.
WAK är ett offentligrättsligt företag och finansieras dels med medel från förbundsstaten Rheinland-Pfalz och dels med hjälp av skatteliknande avgifter.
The measure is therefore financed from state resources.
Stödet finansieras därför med statliga medel.
Aid to an undertaking appears to affect trade between Member States where that undertaking operates in a market open to intra-Union trade [17].
Stöd till ett företag förefaller påverka handeln mellan medlemsstater om företaget är verksamt på en marknad som är öppen för handel inom EU [17].
There is a substantial intra-Union trade in agricultural products.
Handeln med jordbruksprodukter inom unionen är omfattande.
Therefore, the present aid is liable to affect trade between Member States [18].
Det föreliggande stödet riskerar således att påverka handeln mellan medlemsstaterna [18].