natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Germany is of the opinion that the pension subsidy has not relieved Deutsche Post from a cost that it would normally have had to bear out of its own resources.
Enligt Tyskland befriades Deutsche Post genom pensionssubventionen inte från några kostnader som företaget i normala fall hade varit tvunget att stå för med egna medel.
Thus, Deutsche Post has not benefited from an advantage within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Tyskland fick därför ingen fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
According to Germany, Deutsche Post was not legally liable or economically capable to pay the pensions to the civil servants before and after 1995.
Enligt Tyskland hade Deutsche Post varken någon rättslig skyldighet eller ekonomisk möjlighet att betala sina offentliganställdas pensioner före och efter 1995.
First of all, Germany claims that, pursuant to Article 46 PostVerfG 1989, the civil servants, who were taken over by Deutsche Post in 1989, remained in the service of the federal government.
Tyskland hävdar för det första att enligt § 46 i PostVerfG 1989 fortsätter de offentliganställda som Deutsche Post övertog 1989 att vara anställda av staten.
Also after the second postal reform in 1995, pursuant to Article 2(3) PostPersRG 1994 and the newly inserted Article 143b of the Constitution, Deutsche Post's civil servants continued to stay in the federal government's service.
Även efter den andra postreformen 1995 fortsätter Deutsche Posts offentliganställda enligt § 2.3 i PostPersRG 1994 och grundlagens nya artikel 143b att vara anställda av staten.
Therefore, as the federal government has always remained the sole debtor for the civil servants' pension liabilities, Deutsche Post has never been under a legal obligation to use its own resources.
Eftersom den tyska förbundsregeringen således har fortsatt att vara den enda gäldenären beträffande de offentliganställdas pensionsanspråk har det följaktligen aldrig funnits någon rättslig skyldighet för Deutsche Post att använda sina egna medel.
Even though Deutsche Post was obliged pursuant to Article 54(2) PostVerfG 1989 to finance civil servants' pension costs, Germany maintains that the provision was only an internal arrangement to raise funds for the public budget (e.g. as the obligation to pay Ablieferungen pursuant to Article 63 PostVerfG 1989).
Även om Deutsche Post enligt § 54.2 i PostVerfG 1989 var skyldigt att finansiera sina offentliganställdas pensionskostnader vidhåller Tyskland att denna bestämmelse (i likhet med skyldigheten enligt § 63 i PostVerfG 1989 om att betala den särskilda avgiften) endast var ett ”internt” arrangemang och fungerade som alternativ inkomstkälla för den tyska statsbudgeten.
It did not establish any liability by Deutsche Post towards the civil servants.
Den utgör ingen skyldighet för Deutsche Post gentemot de offentliganställda.
After the second postal reform in 1995, pursuant to Article 2(3) PostPersRG 1994 and Articles 14 to 16 PostPersRG 1994, the federal government further remained the sole debtor towards the civil servants.
Även efter den andra postreformen 1995 var staten enligt § 2.3 i PostPersRG 1994 och §§ 14 och 16 i PostPersRG 1994 fortsatt den enda gäldenären gentemot de offentliganställda.
The obligations, which Articles 16(1) PostPersRG imposed on Deutsche Post to contribute to the Pension fund, constitute therefore, as with the obligations under Article 54(2) PostVerfG 1989, only a relief for the public budget.
Deutsche Posts skyldighet enligt § 16.1 i PostPersRG att stå för avgifterna till de offentliganställda posttjänstemännens sjukkassa har därför, i likhet med skyldigheten enligt § 54.2 i PostVerfG 1989, endast avlastat statsbudgeten.
They do not change the federal government's sole liability with respect to the civil servants' pensions.
Denna skyldighet ändrar inte det faktum att staten är ensamt ansvarig för pensionerna.
Furthermore, under private law, it would also not have been possible for the federal government to discharge its liability for the civil servants' pension rights to the newly set-up DPAG in 1995.
Den tyska regeringen hade inte heller någon civilrättslig möjlighet att överföra sin skyldighet att finansiera de offentliganställdas pensioner på DPAG när detta bolag bildades 1995.
According to general principles of private law, if existing liabilities were transferred to a legally independent subsidiary the parent company would nevertheless remain liable for those liabilities towards third parties.
Vid överföring av befintliga pensionsåtaganden till ett självständigt dotterbolag som är en separat juridisk person har moderbolaget enligt civilrättens principer fortfarande betalningsansvar för tredje parts kapitalfordringar.
Secondly, Germany claims that Deutsche Post has never had enough own resources to effectively finance the pension costs.
Tyskland hävdar dessutom att Deutsche Post inte vid någon tidpunkt förfogade över tillräckliga egna medel för att kunna finansiera pensionsförpliktelserna.
Pension subsidy as existing aid pursuant to Article 108(1)
Pensionssubventionerna utgör inte befintligt stöd enligt artikel 108.1 i EUF-fördraget
According to Germany, Deutsche Post has neither before nor after 1995 been legally liable or economic capable to pay the civil servants' pensions.
Enligt Tyskland har Deutsche Post varken före eller efter 1995 haft någon juridisk skyldighet eller ekonomisk möjlighet att betala de offentliganställdas pensioner.
Furthermore, Germany refers to a statement by the Commission before the General Court in Case T-266/02.
Tyskland hänvisar även till kommissionens förklaring till tribunalen i domen i mål T-266/02.
According to Germany, it becomes clear from paragraph 54 of the judgment that the Commission ‘had taken the view, for the purpose of the contested decision, that only the transfer payments made by DB-Telekom had conferred an advantage on it.’ [55]
Enligt Tyskland framgår det tydligt av punkt 54 i den domen att kommissionen ”i det angripna beslutet ansåg att det endast var överföringarna från DB-Telekom som hade gett sökandebolaget en fördel” [55].
Germany concludes from that statement that the Commission had already declared the pension subsidy as not providing any financial advantage to Deutsche Post.
Av denna förklaring drar Tyskland slutsatsen att kommissionen inte heller anser att de aktuella pensionssubventionerna utgör en ekonomisk fördel.
It therefore had effectively taken a ‘decision not to raise objections’ within the meaning of Article 4 of Regulation (EC) No 659/1999.
Enligt Tyskland har kommissionen därmed beslutat att inte göra invändningar i den mening som avses i artikel 4 i förordning (EG) nr 659/1999.
Furthermore, pursuant to Article 1(b)(ii) Regulation (EC) No 659/1999, such a positive decision would mean that the pension subsidy must subsequently be qualified as existing aid.
Enligt artikel 1 b ii i förordning (EG) nr 659/1999 betyder ett sådant positivt beslut dessutom att pensionssubventionerna ska anses utgöra befintligt stöd.
Pension subsidy as compatible compensation for legacy costs pursuant to Article 107(3) TFEU
Pensionssubventionerna utgör ersättning för nedärvda kostnader som är förenlig med den inre marknaden enligt artikel 107.3 i EUF-fördraget
In light of the Commission's reasoning in the La-Poste decision, Germany is of the opinion that the pension subsidy is compatible aid under Article 107(3)(c) TFEU:
Mot bakgrund av kommissionens argument i La Post-beslutet anser Tyskland att pensionssubventionerna är förenliga med den inre marknaden enligt artikel 107.3 c i EUF-fördraget och motiverar detta på följande sätt:
Germany points out that Deutsche Post has consistently paid a higher level of social costs than the employer's contribution to pension, health and nursing care.
Deutsche Post har betalat sociala avgifter som genomgående har legat över arbetsgivarens avgifter till pensions-, sjuk- och vårdförsäkringen.
Germany objects to the Commission's calculations of the comparative advantage insofar as it is considered that the price-regulated services cover the claimed burden #2 on excess social contributions.
Den jämförbara fördel som kommissionen har hävdat finns saknas därför, eftersom beräkningen grundas på antagandet att de prisreglerade tjänsterna täcker den påstådda merkostnaden # 2 (merkostnader för sociala avgifter).
Germany points out that La Poste — as any other postal incumbent — has also refinanced social costs through increased regulated letter prices but that the Commission did not take that fact into account in its La Poste decision.
La Poste har – i likhet med andra etablerade postföretag – även refinansierat sina sociala kostnader genom höjda brevpriser, vilket kommissionen dock inte har beaktat i La Poste-beslutet.
Although Germany agrees in principle that the price-regulated revenues should cover the claimed burdens, the Commission has neither proven that the regulator effectively approved Deutsche Post's claim to finance the excess social costs out of the regulated revenues nor that the regulated revenues were effectively sufficiently high to finance those excess social costs.
Fastän Tyskland i princip håller med om att intäkterna från de prisreglerade tjänsterna bör täcka de påstådda merkostnaderna har kommissionen varken bevisat att tillsynsmyndigheten har beviljat Deutsche Posts ansökan att finansiera merkostnaderna för sociala avgifter med hjälp av de reglerade intäkterna eller att de reglerade intäkterna verkligen var tillräckligt höga för att finansiera merkostnaderna för sociala avgifter.
Furthermore, Germany points out that the Commission in its 2007 Opening decision on Royal Mail [56] emphasised the need to assess pension costs of former public undertakings according to consistent criteria, which should lead to consistent decisions.
Dessutom påpekar Tyskland att kommissionen i sitt beslut att inleda förfarandet i ärendet Royal Mail [56] har betonat hur viktigt det är att tidigare statliga företags pensionskostnader bedöms på ett enhetligt sätt så att en enhetlig beslutspraxis skapas.
Consequently, the Commission should take into account its La Poste decision and its preliminary assessment in Royal Mail.
Följaktligen måste kommissionen även beakta Las Poste-beslutet och sin preliminära bedömning i fallet Royal Mail.
In the latter, the Commission did not object to the compensation of pension deficits even though the Hopper-Report 2008 shows that Royal Mail's pension costs had partly been covered by increased regulated letter prices.
När det gäller Royal Mail har kommissionen inte gjort några invändningar mot att ett pensionsunderskott har kompenserats, trots att det av Hooper-rapporten från 2008 framgick att Royal Mails pensionskostnader delvis täcktes med hjälp av höjda reglerade brevpriser.
Benchmark to be based on ‘competitive’ social costs
Riktmärket bör grundas på merkostnaderna för sociala avgifter
Germany argues, based on the expert study by Professor Ehlermann of 19 July 2011 [57], that the Commission made two mistakes in the calculation of the benchmark for Deutsche Post's social costs.
Med stöd av professor Ehlermanns utlåtande av den 19 juli 2011 [57] hävdar Tyskland att kommissionen vid beräkningen av riktmärket för Deutsche Posts sociala kostnader har begått två misstag.
The employee's share should not be included in the benchmark because a private employer would not be legally liable for the payment of the employee's share.
Enligt Tyskland bör arbetsgivarens andel inte ingå i riktmärket, eftersom en arbetsgivare inom den privata sektorn inte har någon lagstadgad skyldighet att överta arbetstagarens andel.
It would only be for administrative reasons that the employer executes the payment of the total social contribution but it does not make him legally liable to carry the total burden of the social contributions.
Det är endast av administrativa skäl som en arbetsgivare betalar in samtliga sociala avgifter. Arbetsgivaren är dock inte enligt lag skyldig att göra detta.
Furthermore, the inclusion of the employee's share in the benchmark would also contradict previous decisional practice, as in the La Poste decision.
Att beakta arbetsgivarens andel vid beräkningen av riktmärket strider även mot tidigare beslutspraxis (se La Poste-beslutet).
The calculation of the benchmark social costs should be based on the ‘competitive’ wage benchmark [58] because the civil servants' wages have significantly been higher than the market average.
Riktmärket för de sociala kostnaderna bör grundas på marknadsmässiga löner [58], eftersom de offentliganställdas löner har legat klart över genomsnittet på marknaden.
Insufficient level of price-regulated revenues to cover excess social costs
Intäkterna från reglerade tjänster räcker inte för att täcka merkostnaderna för sociala avgifter
First of all, Germany emphasises that the consideration of a full coverage of burden #2 by the price regulated revenues would only be hypothetical because it would not be possible to establish whether the regulated prices were effectively increased to compensate the excess social costs.
Tyskland framhåller för det första att tanken på att helt täcka merkostnad # 2 med hjälp av de prisreglerade intäkterna är rent hypotetisk eftersom det inte går att fastställa om det reglerade priset faktiskt höjdes som kompensation för merkostnaderna för sociala avgifter.
On the one hand, it is not retrievable from the 2002 Price cap decision whether and to which extent the Postal regulator had taken the claimed burdens for excess social costs into account.
Å ena sidan framgår det inte av 2002 års pristaksbeslut om och i vilken omfattning posttillsynsmyndigheten har beaktat de påstådda merkostnaderna för sociala avgifter.
On the other hand, until 2002, the prices were kept at the approved 1997 level and it is not possible to establish whether those prices included a compensation for the non-regulated services' excess social costs.
Å andra sidan behölls priserna fram till 2002 på 1997 års nivå. Det går inte att fastställa om detta pris innehöll en kompensation för de icke prisreglerade tjänsternas merkostnader för sociala avgifter
According to Germany, it would not be sufficient to show that the non-price regulated services have benefited from lower social contributions than competitors.
Tyskland hävdar att det inte räcker att visa att de sociala avgifterna på området för icke prisreglerade tjänster var lägre än konkurrenternas avgifter.
It must also be established whether the price-regulated services have effectively been able to finance the claimed burdens of excess social costs out of their revenues.
Det måste även göras en bedömning av huruvida intäkterna från de prisreglerade tjänsterna faktiskt har kunnat finansiera merkostnaderna för sociala avgifter.
A financial advantage for Deutsche Post from the compensation of its excess social costs would only exist if the granted compensation was higher than the total excess social costs that Deutsche Post has had incurred for the civil servants.
Deutsche Post drog bara en ekonomisk fördel av ersättningen för merkostnaderna för sociala avgifter om den ersättning som betalades ut till Deutsche Post var högre än Deutsche Posts totala sociala kostnader för sina offentliganställda.
Consequently, Germany deplores the lack of a comprehensive calculation to establish whether Deutsche Post was in total over- or under-compensated for the civil servants' excess social costs.
Tyskland beklagar att det saknas en omfattande undersökning för att fastställa huruvida Deutsche Post har över- eller underkompenserats för sina merkostnader för sociala avgifter för sina offentliganställda.
It emphasises the necessity of such a calculation in order to establish a financial advantage with the meaning of Article 107(1) TFEU.
Tyskland understryker att en sådan undersökning krävs för att fastställa förekomsten av en ekonomisk fördel i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
Under-compensation of excess social costs based on expert study
Enligt expertutlåtandena har merkostnaderna för sociala avgifter underkompenserats
To remove that defect, Germany submitted the expert study by Professor Weber [59] to establish Deutsche Post's financial advantage in social cost from the employment of civil servants.
För att åtgärda denna brist överlämnade Tyskland ett utlåtande från professor Weber [59] för att visa att de sociala kostnaderna i samband med anställningen av offentliganställda innebar en ekonomisk nackdel för Deutsche Post.
First, the expert study establishes by how much Deutsche Post's incurred social costs for civil servants exceed those that a private competitor has to carry for a private employee (hereinafter referred to as excess social costs).
I utlåtandet visas dessutom hur mycket Deutsche Posts faktiska sociala kostnader för sina offentliganställda överstiger konkurrenternas sociala kostnader för deras anställda (i utlåtandet betecknat som ”DPAG:s sociala kostnader över marknadsnivån” respektive ”strukturell nackdel”).
Second, the expert study compares those excess social costs to the compensation under burden #2.
I utlåtandet jämförs dessa kostnader över marknadsnivån med merkostnad # 2.
As shown in Table 5, the expert study includes in the incurred social costs due to the employment of civil servants: Deutsche Post's contribution to the Pension fund and other social costs as Deutsche Post's contribution to the health expenses, accident insurance, further miscellaneous insurance payments.
Som framgår av tabell 5 inkluderar utlåtandet Deutsche Posts betalningar till de offentliganställdas pensionsfond och övriga sociala kostnader, t.ex. avgifter för sjukvårdskostnader och olycksfallsförsäkring och övriga försäkringar inom ramen för de ökade sociala kostnader som anställningen av offentliganställda har lett till.
The expert study defines as social costs from the employment of a private employee: the employer's share of the contribution rate for the statutory pension, unemployment, health and nursing insurance multiplied by allegedly ‘competitive’ wages (e.g. the 2007 minimum for the majority of the civil servants).the
Sociala kostnader kopplade till anställningen av privatanställda definierades på följande sätt i utlåtandet: arbetsgivarens andel av de sociala avgifterna till de obligatoriska pensions-, arbetslöshets-, sjuk- och vårdförsäkringarna multiplicerad med ”konkurrensmässig” lön (t.ex. minimilönen 2007 för merparten av de offentliganställda).
The excess social costs are the result of the excess of Deutsche Post's incurred social costs for civil servants over the defined benchmark of social costs based on the employer's share of social contributions for a private employee.
Merkostnaderna för sociala avgifter motsvarar den del av Deutsche Posts sociala kostnader för sina offentliganställda som överstiger det riktmärke för sociala kostnader som har fastställts på grundval av arbetsgivarens andel av de sociala avgifterna.
Calculation of net result following Germany's expert study
Beräkning av nettoresultat enligt det expertutlåtande som Tyskland har överlämnat
Contribution to Pension fund
Betalningar till pensionsfonden
other social costs
Andra sociala kostnader
‘Competitive’ social cost benchmark (based on employer's share of social contribution rate and ‘competitive’ wage (e.g. 2007 minimum wage))
”konkurrensmässiga” sociala kostnader (grundat på arbetsgivarens andel av de sociala avgifterna och ”konkurrensmässig” lön (t.ex. minimilönen 2007))
Compensation from regulated revenues (burden #2 on excess social contributions)
Ersättning från de reglerade intäkterna (merkostnad # 2 – merkostnader för sociala avgifter)
Net result (under- or over-compensation)
Nettoresultat (under- eller överkompensation)
For the period 1995-2007, the calculations arrive at the conclusion that burden #2 was insufficient to cover the excess social costs.
För perioden 1995–2007 framgår det av beräkningen att merkostnad # 2 inte räckte för att täcka merkostnaderna för sociala avgifter.
2009 regulatory accounts confirm insufficiency of price-regulated revenues to cover excess social costs
Enligt 2009 års föreskrivna intäkts- och kostnadsredovisning var intäkterna från det prisreglerade området inte tillräckligt stora för att täcka merkostnaderna för sociala avgifter.
Germany argues that in any case, as long as the price-regulated services incur losses that are higher than the excess social costs, it cannot be established that the regulated revenues effectively compensated the excess social costs.
Tyskland hävdar att så länge de prisreglerade tjänsterna ger en förlust som inte överstiger merkostnaderna för sociala avgifter kan det inte fastställas att de reglerade intäkterna faktiskt utgör kompensation för merkostnaderna för sociala avgifter.
In that context, Germany submitted an expert study by CTcon based on the 2009 regulatory accounts [60] to show that the losses of the price-regulated services have consistently been higher than the excess social costs.
Därför överlämnade Tyskland ett expertutlåtande som grundade sig på 2009 års föreskrivna intäkts- och kostnadsredovisning [60] för att visa att den förlust som de prisreglerade tjänsterna gav upphov till genomgående var högre än merkostnaderna för sociala avgifter.
The calculations are based on the 2009 regulatory accounts and assume that the price-regulated services should earn a reasonable profit of ROS of 7 % (based on the Deloitte-II study that is discussed in more detail in Section VI.3.2).
Beräkningarna grundades på 2009 års föreskrivna intäkts- och kostnadsredovisning och antog (med beaktande av Deloitte II-rapporten, som beskrivs närmare i avsnitt VI.3.2) en avkastning på försäljning på 7 % som rimlig vinst för de prisreglerade tjänsterna.
Comments on universal service compensation
2 Synpunkter på ersättning för tillhandahållandet av samhällsomfattande tjänster
Germany argues that the public transfers have not provided any economic advantage to Deutsche Post because the public transfers of EUR 5666 million only compensated for the Ablieferungen of EUR 5838 million that Deutsche Post had to pay until 1995.
Tyskland har hävdat att de offentliga överföringarna inte har inneburit någon ekonomisk fördel för Deutsche Post, eftersom överföringarna på 5,666 miljarder euro uteslutande avsåg kompensation för de särskilda avgifter till staten på 5,838 miljarder euro som Deutsche Post hade varit tvunget att betala fram till 1995.
As explained in the 2007 Extension decision, the Ablieferungen had their origins with the former postal administration that was obliged to transfer about 10 % of the annual operating revenue to the public budget.
Som framgår av 2007 års beslut att utvidga förfarandet har dessa särskilda avgifter sitt ursprung i den tidigare postförvaltningen som varje år var tvungen att överföra cirka 10 % av sina inkomster till staten.
Article 63(4) PostVerfG 1989 provided that any dividends paid were to be subtracted from the Ablieferungen.
Enligt § 63.4 i PostVerfG ska utdelningar dras av från den särskilda avgiften till staten.
Based on that provision and the exemption from any direct or indirect taxes, the Commission contended in the 2007 Extension decision that the Ablieferungen were to be considered as a substitute for indirect and direct taxes as well as to provide a remuneration to the State as shareholder for the provided capital.
Mot bakgrund av denna bestämmelse och befrielsen från direkta och indirekta skatter har kommissionen i 2007 års beslut att utvidga förfarandet konstaterat att de särskilda avgifterna ska betraktas som ersättning för befrielsen från indirekta och direkta skatter och som kompensation till staten för att denna som andelsägare har beviljat finansiering.
In response to that contention, Germany submitted the KPMG study that comes to the conclusion that the Ablieferungen could neither be considered as a substitute for taxes nor for dividends for a number of reasons.
Som svar på detta konstaterande överlämnade Tyskland KPMG-rapporten. Enligt denna rapport finns det flera skäl till varför den särskilda avgiften till staten inte kan betraktas som ersättning för skatter eller utdelningar.