natgillin/translations-raw huggingface dataset:
After the first transfer of the debt in June 2002 to AVAS, over the period June 2002 to December 2006 the Ministry of Finance continued to make payments on account of the state guarantees which had been triggered in November 1999.
Efter den första överlåtelsen av skulden till AVAS i juni 2002 fortsatte finansministeriet under perioden juni 2002 till december 2006 göra utbetalningar till följd av de statliga garantier som utlösts i november 1999.
Over the period 2003-2006, while the 2003 debt conversion was still in place, the total sum of extra payments made by the Ministry of Finance on account of the triggered guarantees amounted to RON 191 million.
Under perioden 2003–2006, medan 2003 års skuldkonvertering fortfarande gällde, betalade finansministeriet ut sammanlagt 191 miljoner lei i extra utbetalningar till följd av utlösta garantier.
The Romanian authorities argue that after the reversal of the 2003 debt conversion in 2006 they tried again to privatise the company with the debt, in 2006 and 2008 respectively.
De rumänska myndigheterna anför att de efter 2006 års upphävande av 2003 års skuldkonvertering gjorde ytterligare två försök att privatisera företaget med skulden, 2006 respektive 2008.
According to the Romanian authorities, no investor was interested in buying on such terms.
Enligt de rumänska myndigheterna var det inga investerare som visade intresse för en affär på sådana villkor.
In its comments on the opening decision, dated 26 January 2010, Vestolit expressed concerns about the state support package notified in July 2009 by Romania.
I sina synpunkter av den 26 januari 2010 på beslutet om att inleda förfarandet uttryckte Vestolit farhågor om det statliga stödpaket som Rumänien anmält i juli 2009.
Vestolit considers itself a competitor of Oltchim, as both parties are active in the production of PVC.
Vestolit anser sig vara konkurrent till Oltchim, då båda parter är aktiva inom tillverkningen av PVC.
More specifically, by letter dated 21 October 2011 addressed to Vice-President Joaquín Almunia, Romanian Prime Minister Emil Boc declared that Romania was committed to privatising Oltchim fully (including the stake subject to the debt conversion) by May 2012.
I skrivelsen förklarade den rumänske premiärministern Emil Boc att Rumänien förband sig att genomföra en fullständig privatisering av Oltchim (inklusive den andel som ingick i skuldkonverteringen) senast i maj 2012.
Following the appointment of a new government in Romania on 9 February 2012, the new Prime Minister, Mihai Răzvan Ungureanu, re-confirmed this commitment by letter dated 16 February 2012.
Efter utnämningen av den nya rumänska regeringen den 9 februari 2012 bekräftade den nytillträdde premiärministern, Mihai Răzvan Ungureanu detta åtagande i en skrivelse av den 16 februari 2012.
As indicated in Section II.2 above, the payments made on account of the triggered guarantees lasted until 2006.
Som anges i avsnitt II.2 ovan fortsatte utbetalningarna till följd av de utlösta garantierna fram till 2006.
No further payments were made on this account as of the accession date onwards, as Oltchim was able to service the still-outstanding part of the loans.
Efter anslutningsdagen har inga ytterligare betalningar skett eftersom Oltchim hade möjlighet att återbetala den utestående delen av lånen.
In that regard, the Commission notes that Romania had pursued the strategy of a debt-to-equity conversion with a view to continuing Oltchim's activities since the first (failed) attempt to do so in 2003.
I detta avseende konstaterar kommissionen att Rumänien ända sedan det första (misslyckade) försöket 2003 hade drivit strategin om en konvertering av skulder till eget kapital i syfte att fortsätta Oltchims verksamhet.
The behaviour of the Romanian authorities in that regard was therefore consistent with their prior behaviour.
De rumänska myndigheternas agerande låg i det avseendet helt i linje med deras tidigare hållning.
Under Romanian law, companies in which the State holds a stake of at least 50 % + 1 are liquidated under the so-called 'special voluntary liquidation procedure' established by Government Emergency Order 88/1997, Government Decision 577/2002 and Law 137/2002.
Enligt rumänsk lag likvideras bolag i vilka staten har en andel av minst 50 % +1 enligt det så kallade ”särskilda frivilliga likvidationsförfarande” som fastställs i regeringens undantagsförordning 88/1997, regeringsbeslut 577/2002 samt i lag 137/2002.
Under that special voluntary liquidation procedure, the amount obtained by the liquidator from the sale of the company's assets is to be used for covering the company's outstanding debts following the same order of preference as established by Law 85/2006 (the Romanian insolvency law).
I enlighet med detta särskilda frivilliga likvidationsförfarande används det belopp som likvidatorn erhåller vid försäljningen av bolagets tillgångar till att täcka företagets utestående skulder enligt samma prioritetsordning som fastställs i lag 85/2006 (den rumänska konkurslagen).
The sum to be obtained by AVAS was subsequently discounted [33] to its present value on 30 June 2011.
Den summa som AVAS skulle få tillbaka diskonterades därmed [33] till nuvärdet per den 30 juni 2011.
As a result, AVAS would collect EUR [10]-[40] million in the event of the liquidation of the company.
Som en följd av detta skulle AVAS få tillbaka [10]–[40] miljoner euro vid en likvidation av företaget.
More precisely, whereas the 44 months weighted average is RON 0,53 per share, the share price even reached RON 2,05 in July 2011 [37].
För att vara mer exakt uppgår det vägda genomsnittet för de 44 månaderna till 0,53 lei per aktie. I juli 2011 nådde aktiekursen dock så högt som till 2,05 rumänska lei [37].
Thus, the data used for establishing the market value can be considered to be conservative.
De uppgifter som har använts för att fastställa marknadsvärdet kan således anses lågt hållna.
By letter dated 22 June 2011, the Romanian authorities withdrew their notification of 17 July 2009 with regard to the state guarantee for the loan of EUR 424 million.
I en skrivelse av den 22 juni 2011 återkallade de rumänska myndigheterna sin anmälan av den 17 juli 2009 om den statliga garantin för lånet på 424 miljoner euro.
They also informed the Commission that they maintained their notification with regard to the debt-to-equity conversion.
De informerade även kommissionen om att de vidhöll sin anmälan vad gällde konverteringen av skulder till eget kapital.
In May 2011, the Council adopted a decision [21] to make available to Romania precautionary medium-term financial assistance of up to EUR 1,4 billion.
I maj 2011 antog rådet ett beslut [21] om att tillhandahålla ett förebyggande medelfristigt finansiellt EU-stöd till Rumänien på upp till 1,4 miljarder euro.
In March 2011, the IMF approved a new Precautionary Stand-By Arrangement [22] for Romania.
I mars 2011 godkände IMF ett förebyggande stand-by-avtal [22] för Rumänien.
Ian.
Jan.
On 31 December 2010, Oltchim's financial accounts showed an operating profit of EUR 56 million, a net profit of EUR 32 million (RON 220 million) and accumulated losses of EUR 383 million.
Den 31 december 2010 visade Oltchims ekonomiska redovisning ett rörelseresultat på 56 miljoner euro, nettovinst på 32 miljoner euro (220 miljoner lei) samt ackumulerade förluster på 383 miljoner euro.
The positive operating and net result was due to the fact that the Arpechim assets purchased for EUR [0]-[10] were revalued at EUR [80]-[100] million, and the difference was entered in the books as ‘gain from a bargain purchase’.
Det positiva rörelse- och nettoresultatet berodde på att Arpechims tillgångar som förvärvats för [0]–[10] euro skrevs upp till [80]–[100] miljoner euro och skillnaden togs upp i bokföringen som ”vinst vid förvärv till lågt pris”.
In May 2011 PCC bought on the stock exchange a further 3,6 % stake for EUR 2,6 million.
I maj 2011 köpte PCC en ytterligare andel om 3,6 % för 2,6 miljoner euro på börsen.
In June 2011, PCC SE concluded an alliance with the UK investment fund Carlson Ventures Ltd, which had also acquired Oltchim shares on the stock exchange.
I juni 2011 ingick PCC SE en allians med den brittiska investeringsfonden Carlson Ventures Ltd som också hade förvärvat Oltchim-aktier på börsen.
On 17 July 2009 Romania notified two support measures (hereinafter: ‘the notification’) in favour of Oltchim SA Râmnicu Vâlcea (hereinafter: ‘Oltchim’ or ‘the company’): (i) the conversion of debt towards the public authorities amounting to RON 538 million (approximately EUR 128 million [3]) into equity and (ii) a state guarantee covering 80 % of a commercial loan amounting to EUR 424 million.
Den 17 juli 2009 anmälde Rumänien två stödåtgärder (nedan kallat anmälan) till förmån för Oltchim SA Râmnicu Vâlcea (nedan kallat Oltchim eller företaget): i) konvertering av en skuld till myndigheterna på 538 miljoner rumänska lei (cirka 128 miljoner euro [3]) till eget kapital och ii) en statlig garanti som täcker 80 % av ett kommersiellt lån på 424 miljoner euro.
Romania notified these state support measures for reasons of legal certainty, arguing that they did not involve state aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Rumänien anmälde dessa statliga stödåtgärder av rättssäkerhetsskäl och anförde att dessa inte omfattar statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
In December 2009 Oltchim purchased the assets (ethylene installation) of its previous supplier Arpechim for EUR [0]-[10] [16] and paid for its stocks/inventories EUR [10]-[20] million.
I december 2009 förvärvade Oltchim tillgångarna (etenanläggningen) från sin tidigare leverantör Arpechim för [0]–[10] miljoner euro [16] och varulagret för [10]–[20] miljoner euro.
According to the Romanian authorities, the acquisition was financed from customer advance payments.
Enligt rumänska myndigheter finansierades förvärvet med förskottsbetalningar från kunder.
Before the planned debt conversion, Oltchim's market capitalisation in the observed period (January 2008-August 2011) was on weighted average [38] EUR 45 million and in the last three months of the observed period (June-August 2011) it was constantly over EUR 100 million.
Före den planerade skuldkonverteringen uppgick Oltchims börsvärde under den observerade perioden (januari 2008–augusti 2011) till 45 miljoner euro i vägt genomsnitt [38] och under de sista tre månaderna i denna period (juni–augusti 2011) låg det konstant över 100 miljoner euro.
The market capitalisation therefore clearly exceeds the liquidation value of Oltchim (EUR [10]-[40] million), which provides a first indication that selling the State's stake in a privatisation would be preferable to liquidating the company.
Börsvärdet överstiger därmed klart Oltchims likvidationsvärde ([10]–[40] miljoner euro), vilket ger en första indikation på att en försäljning av statens andel vid en privatisering skulle vara att föredra framför att likvidera företaget.
on State aid SA.24123 (2012/C) (ex 2011/NN) implemented by the Netherlands Alleged sale of land below market price by the Municipality of Leidschendam-Voorburg
om det statliga stöd SA.24123 (2012/C) (f.d. 2011/NN) som Nederländerna har genomfört Påstådd försäljning av mark under marknadspris av Leidschendam-Voorburgs kommun
(notified under document C(2013) 87)
[delgivet med nr C(2013) 87]
By letter of 10 September 2007, the Stichting Behoud Damplein Leidschendam (hereinafter “the Stichting”), a foundation set up in 2006 to defend the interests of residents located in the vicinity of the Damplein in Leidschendam-Voorburg (the Netherlands), submitted a complaint to the Commission concerning the alleged grant of State aid in the context of a real estate project initiated by the municipality of Leidschendam-Voorburg in co-operation with a number of private parties.
Genom en skrivelse av den 10 september 2007 ingav Stichting Behoud Damplein Leidschendam (nedan kallad Stichting), en stiftelse som bildades 2006 för att tillvarata intressena hos invånarna i närheten av Damplein i Leidschendam-Voorburg (Nederländerna), ett klagomål till kommissionen om påstått statligt stöd inom ramen för ett fastighetsprojekt som Leidschendam-Voorburgs kommun tagit initiativ till i samarbete med ett antal privata aktörer.
By letter of 12 October 2007, the Commission forwarded the complaint to the Dutch authorities for their consideration, along with a request to reply to a number of questions.
Genom en skrivelse av den 12 oktober 2007 vidarebefordrade kommissionen klagomålet till de nederländska myndigheterna för övervägande, tillsammans med en uppmaning att besvara ett antal frågor.
By letter of 26 January 2012, the Commission informed the Netherlands that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 108(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union [2] (hereinafter: “TFEU”) in respect of a specific measure taken in the context of the real estate project.
Genom en skrivelse av den 26 januari 2012 underrättade kommissionen Nederländerna om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt [2] (nedan kallat EUF-fördraget) avseende en specifik åtgärd som vidtagits i samband med fastighetsprojektet.
The Commission’s decision to initiate the procedure (hereinafter “the opening decision”) was published in the Official Journal of the European Union [3].
Kommissionens beslut om att inleda förfarandet (nedan kallat beslutet om att inleda förfarandet) har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning [3].
By way of this decision, the Commission invited interested parties to submit comments on its preliminary assessment of the measure.
Genom detta beslut uppmanade kommissionen berörda parter att inkomma med sina synpunkter på dess preliminära bedömning av åtgärden.
By letter of 18 April 2012, the Dutch authorities submitted their observations on the opening decision, after having received two extensions of the deadline to comment and after a meeting with the Commission services on 12 March 2012 in the presence of the beneficiary of the measure.
Genom en skrivelse av den 18 april 2012 lämnade de nederländska myndigheterna synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet, efter att ha beviljats två förlängningar av tidsfristen för att lämna synpunkter och efter ett möte med kommissionens avdelningar den 12 mars 2012 i närvaro av stödmottagaren.
By letter of 16 April 2012, the Stichting submitted its comments to the Commission on the opening decision.
Genom en skrivelse av den 16 april 2012 lämnade Stichting synpunkter till kommissionen på beslutet om att inleda förfarandet.
The beneficiaries and the parties involved
2.1 Stödmottagare och berörda parter
The beneficiary of the measures is the partnership Schouten-de Jong Bouwfonds (hereinafter “SJB”).
Stödmottagare är partnerskapet Schouten-de Jong Bouwfonds (nedan kallat SJB).
This partnership was set up by Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV (hereinafter "Schouten de Jong") and Bouwfonds Ontwikkeling BV (hereinafter "Bouwfonds") for the purposes of the contested real estate project and does not have legal personality under Dutch law.
Partnerskapet bildades av Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV (nedan kallat Schouten de Jong) och Bouwfonds Ontwikkeling BV (nedan kallat Bouwfonds) särskilt för det omtvistade fastighetsprojektet och är inte juridisk person enligt nederländsk lagstiftning.
As members of the SJB partnership, Schouten de Jong and Bouwfonds should also be considered beneficiaries of the measures [4].
Schouten de Jong och Bouwfonds bör alltså som medlemmar i partnerskapet SJB också betraktas som stödmottagare [4].
Schouten de Jong, established in Voorburg, the Netherlands, is active in real estate project development in the Netherlands, in particular in the Leidschendam area.
Schouten de Jong, som har sitt säte i Voorburg i Nederländerna, är verksamt inom utveckling av fastighetsprojekt i Nederländerna, främst i Leidschendamområdet.
Its turnover amounted to EUR 60 million in 2011.
Dess omsättning uppgick till 60 miljoner euro 2011.
Bouwfonds, established in Delft, the Netherlands, and a subsidiary of Rabo Vastgoed, is the largest real estate developer in the Netherlands and among the top three largest players on the European real estate market.
Bouwfonds, som har sitt säte i Delft i Nederländerna och är ett dotterbolag till Rabo Vastgoed, är Nederländernas största fastighetsutvecklare och en av de tre största aktörerna på den europeiska fastighetsmarknaden.
Bouwfonds is active, in particular, in the Netherlands, Germany and France.
Bouwfonds är verksamt framför allt i Nederländerna, Tyskland och Frankrike.
It had a turnover of EUR 1,6 billion in 2011.
Det hade en omsättning på 1,6 miljarder euro 2011.
The municipality of Leidschendam-Voorburg (hereinafter: “the Municipality”) is located in the province of South Holland, close to The Hague, in the Netherlands.
Leidschendam-Voorburgs kommun (nedan kallad kommunen) ligger i provinsen Zuid-Holland, nära Haag, i Nederländerna.
A public-private partnership in the form of a vennootschap onder firma (hereinafter: the “PPP”) was set-up by the Municipality and SJB to undertake the ground exploitation phase of the contested real estate project.
Ett offentlig-privat partnerskap i form av ett vennootschap onder firma (nedan kallat det offentlig-privata partnerskapet) bildades av kommunen och SJB för att genomföra det omtvistade fastighetsprojektets markexploateringsfas.
Each party to the PPP was to bear 50 % of the costs and the risks associated with the ground exploitation phase of the project.
Varje part i det offentlig-privata partnerskapet skulle stå för 50 % av kostnaderna och riskerna i samband med projektets markexploateringsfas.
The decision-making of the PPP was to be by unanimity.
Det offentlig-privata partnerskapet skulle fatta beslut enhälligt.
According to the information provided by the Dutch authorities, Schouten de Jong and Bouwfonds are each jointly and severally liable ("hoofdelijk aansprakelijk") for the fulfilment by SJB of its obligations under the PPP agreement [5].
Enligt de uppgifter som lämnats av de nederländska myndigheterna är Schouten de Jong och Bouwfonds solidariskt ansvariga (hoofdelijk aansprakelijk) för SJB:s fullgörande av sina åtaganden enligt avtalet om det offentlig-privata partnerskapet [5].
The real estate project
2.2 Fastighetsprojektet
On 6 April 2004, the Council of the Municipality adopted a Concept Ground Exploitation Masterplan Damcentrum and a Concept Masterplan Damcentrum laying down a framework agreement aimed at revitalising Leidschendam's city centre (hereinafter: the “Leidschendam Centrum Project”) [6].
Den 6 april 2004 antog kommunfullmäktige en översiktsplan för markexploateringen i Damcentrum och en översiktsplan för Damcentrum som innefattade ett ramavtal med syftet att rusta upp Leidschendams stadskärna (nedan kallat Leidschendam Centrum-projektet) [6].
The Leidschendam Centrum Project concerns an area of approximately 20.7 hectares and consists of demolishing approximately 280 mainly social housing units, renewing public spaces and utilities (sewerage, paving, lightning, etc.) and constructing approximately 600 new housing units – both social housing and free sector housing – as well as approximately 3000 square metres of commercial (shopping) space, a two-level underground parking garage, and the relocation and rebuilding of a school.
Leidschendam Centrum-projektet gäller en yta på omkring 20,7 hektar och handlar om att riva omkring 280 främst subventionerade bostäder, renovera allmänna ytor och allmännyttiga tjänster (avlopp, gatubeläggning, belysning osv.) och bygga omkring 600 nya bostäder – både subventionerade bostäder och bostäder för den fria marknaden – samt omkring 3000 kvadratmeter kommersiella ytor (butiker) och ett underjordiskt parkeringshus i två plan samt flytta och återuppföra en skola.
The Leidschendam Centrum Project was divided into various sub-projects, one of which is the real estate project concerning the Damplein (hereinafter: the “Damplein Project”).
Leidschendam Centrum-projektet delades in i olika delprojekt, varav ett är det fastighetsprojekt som gäller Damplein (nedan kallat Dampleinprojektet).
The construction phase
2.2.1 Byggfasen
On the basis of the Leidschendam Centrum Project, the Municipality concluded a co-operation agreement with a number of private project developers, including with SJB, on 9 September 2004 (hereinafter: the “2004 Co-operation Agreement”).
På grundval av Leidschendam Centrum-projektet ingick kommunen ett samarbetsavtal med ett antal privata projektutvecklare, bland annat SJB, den 9 september 2004 (nedan kallat 2004 års samarbetsavtal).
The 2004 Co-operation Agreement stipulates that the private project developers would, for each of the specific sub-parts of the Leidschendam Centrum Project assigned to them, construct and sell, for their own risk and expense, the envisaged real estate.
Enligt 2004 års samarbetsavtal skulle de privata projektutvecklarna, för var och en av de specifika delar av Leidschendam Centrum-projektet som de tilldelats, bygga och sälja de planerade fastigheterna på egen risk och bekostnad.
According to the 2004 Co-operation Agreement, the construction works would begin once the land had been made ready for construction (see recital (22) below) and the necessary building permits had been obtained.
Enligt 2004 års samarbetsavtal skulle byggnadsarbetet inledas så snart marken förberetts för bebyggelse (se skäl (22)) och de nödvändiga byggloven erhållits.
However, as regards the construction of the free sector housing units, the private developers were allowed to postpone construction until 70 % of these units, whether or not in combination with social housing units, in the sub-project area concerned had been pre-sold (Article 7.5 of the 2004 Co-operation Agreement, hereinafter: the “70 % clause”).
När det gäller uppförandet av bostäderna för den fria marknaden hade de privata byggföretagen dock rätt att skjuta upp byggandet till dess att 70 % av dessa bostäder, eventuellt kombinerade med subventionerade bostäder, inom den beröra projektdelen hade förhandssålts (artikel 7.5 i 2004 års samarbetsavtal, nedan kallad 70 %-klausulen).
This 70 % clause is commonly found in construction contracts in the Netherlands and seeks to limit the risks for project developers of constructing real estate which might not be sold.
Denna 70 %-klausul förekommer ofta i entreprenadkontrakt i Nederländerna och syftar till att begränsa riskerna för projektutvecklare för att fastigheter som byggts inte blir sålda.
The agreement did not, however, provide for any possibility to postpone construction as regards the commercial premises and the underground parking garage.
Avtalet gav dock ingen möjlighet att skjuta upp byggandet av de kommersiella lokalerna och det underjordiska parkeringshuset.
According to both the 2004 Co-operation Agreement and a further project agreement concluded on 22 November 2004 (hereinafter: the “SJB Project Agreement”), SJB would build a total of 242 housing units, of which 74 were initially planned to be built on the Damplein [7].
Enligt både 2004 års samarbetsavtal och ett annat projektavtal som ingicks den 22 november 2004 (nedan kallat SJB:s projektavtal) skulle SJB bygga sammanlagt 242 bostäder, varav 74 enligt den ursprungliga planen skulle byggas på Damplein [7].
SJB would also build approximately 2400 square meters of commercial space on the Damplein and construct the underground parking garage, which apart from a private section (75 parking spaces) also included a public section (225 parking spaces).
SJB skulle dessutom bygga omkring 2400 kvadratmeter kommersiella ytor på Damplein samt det underjordiska parkeringshuset, som utöver en privat del (med 75 parkeringsplatser) även innehöll en allmän del (med 225 parkeringsplatser).
The commercial premises and the housing units would both be built on top of the underground parking garage.
Både de kommersiella lokalerna och bostäderna skulle byggas ovanpå det underjordiska parkeringshuset.