natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In order to minimise that risk in countries where the effects of segregation are not recognised by insolvency law, the depositary should take further steps.
För att minimera risken i länder där åtskillnadens effekter inte erkänns i insolvenslagstiftningen, bör förvaringsinstitutet vidta ytterligare steg.
The depositary could make a disclosure to the AIF and the AIFM acting on behalf of the AIF so that such aspects of the custody risk are properly taken into account in the investment decision or take such measures as are possible in the local jurisdictions to make the assets as insolvency-proof as possible according to local law.
Förvaringsinstitutet kan informera AIF-fonden och AIF-förvaltaren som agerar för dess räkning, så att sådana aspekter på depåförvaringsrisken beaktas ordentligt vid investeringsbeslutet eller vidta sådana åtgärder som är möjliga i den lokala lagstiftningen, för att i enlighet med denna göra tillgångar så säkra mot insolvens som möjligt. Vidare kan förvaringsinstitutet förbjuda tillfälliga underskott i kundtillgångar, använda buffertar eller införa arrangemang som förhindrar att en kunds debetsaldo används till att uppväga en annan kunds kreditsaldo.
Furthermore, the depositary could prohibit temporary deficits in client assets, use buffers or put in place arrangements prohibiting the use of a debit balance for one client to offset a credit balance for another.
Sådana åtgärder kan visserligen minska den depåförvaringsrisk som förvaringsinstitutet löper när de delegerar förvaringsuppgifter, men de ändrar inte skyldigheten att återlämna de finansiella instrumenten eller betala motsvarande belopp, om instrumenten skulle gå förlorade.
While such measures may reduce the custody risk faced by a depositary when delegating custody functions, they do not alter the obligation to return the financial instruments or pay the corresponding amount where these are lost, which depends on whether or not the requirements of Directive 2011/61/EU are fulfilled.
Vilket alternativ som gäller, beror på om kraven i direktiv 2011/61/EU är uppfyllda eller inte.
The depositary’s liability under Article 21(12) second subparagraph of Directive 2011/61/EU is triggered in the event of the loss of a financial instrument held in custody by the depositary itself or by a third party to whom the custody has been delegated, provided that the depositary does not demonstrate that the loss results from an external event beyond reasonable control, the consequences of which would have been unavoidable despite all reasonable efforts to the contrary.
Förvaringsinstitutets ansvar enligt artikel 21.12 andra stycket i direktiv 2011/61/EU inträder vid förlust av ett finansiellt instrument som depåförvaras av förvaringsinstitutet självt eller av en tredje part som depåförvaringen har delegerats till, om inte institutet kan bevisa att förlusten är följden av en extern händelse utanför dess rimliga kontroll och vars konsekvenser hade varit oundvikliga trots alla rimliga ansträngningar.
That loss should be distinguished from an investment loss for investors resulting from a decrease in the value of assets as a consequence of an investment decision.
Den förlusten bör särskiljas från en investeringsförlust för investerarna som beror på att tillgångarnas värde minskat till följd av ett investeringsbeslut.
To be ascertained as such, it is important that the loss is definitive, and there is no prospect of recovering the financial asset.
För att konstatera en förlust måste den vara definitiv, och det får inte finns några utsikter att återvinna den finansiella tillgången.
where the financial instrument no longer exists or never did exist;
Däremot finns det tre typer av situationer då förlusten bör betraktas som definitiv:
A financial instrument is deemed no longer to exist for instance when it has disappeared following an accounting error that cannot be corrected, or if it never existed, when the AIF’s ownership was registered on the basis of falsified documents.
Ett finansiellt instrument anses inte längre existera, om det till exempel har försvunnit till följd av ett redovisningsfel som inte kan korrigeras, eller om det aldrig har funnits, i det fall AIF-fondens äganderätt registrerats på grundval av förfalskade dokument.
Situations where the loss of financial instruments is caused by fraudulent conduct should be deemed a loss.
Situationer då förlusten av finansiella instrument orsakas av bedrägeri bör klassificeras som förlust.
No loss can be ascertained when the financial instrument has been substituted by or converted into another financial instrument, for example in situations where shares are cancelled and replaced by the issue of new shares in a company reorganisation.
Ingen förlust bör konstateras, om det finansiella instrumentet har ersatts av eller konverterats till ett annat finansiellt instrument, t.ex. i situationer då aktier annulleras och ersätts genom emittering av nya aktier i en företagsrekonstruktion.
An AIF should not be considered as permanently deprived of its right of ownership over the financial instrument if the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF has legitimately transferred ownership to a third party.
En AIF-fond bör inte anses som permanent berövad äganderätten till det finansiella instrumentet, om AIF-fonden eller den AIF-förvaltare som agerar för dess räkning lagligen har överlåtit äganderätten till en tredje part.
Where there is a distinction between the legal ownership and the beneficial ownership of the assets, the definition of loss should refer to loss of the beneficial ownership right.
Om en åtskillnad görs mellan legal äganderätt till tillgångar och verklig förmånstagare, bör definitionen av förlusten avse förlusten av förmånsrätten.
Only in the case of an external event beyond the reasonable control of the depositary, the consequences of which are unavoidable despite all reasonable efforts to the contrary, could the depositary avoid to be held liable under Article 21(12) of Directive 2011/61/EU.
Endast vid en extern händelse utanför förvaringsinstitutets rimliga kontroll och vars konsekvenser hade varit oundvikliga trots alla rimliga ansträngningar kan förvaringsinstitutet undvika att hållas ansvarigt enligt artikel 21.12 i direktiv 2011/61/EU.
The cumulative fulfilment of these conditions should be proven by the depositary in order for it to be discharged of liability.
Förvaringsinstitutet måste bevisa att dessa kumulativa villkor är uppfyllda för att undgå sin ansvarsskyldighet.
It should first be determined whether the event which led to the loss was external.
Det bör först fastställas om den händelse som ledde till förlusten var intern.
The depositary’s liability should not be affected by delegation and therefore an event should be deemed external if it does not occur as a result of any act or omission of the depositary or the third party to whom the custody of financial instruments held in custody has been delegated.
Förvaringsinstitutets ansvar bör inte påverkas av delegering och därför bör en händelse betraktas som extern, om den inte inträffar till följd av en handling eller försummelse från förvaringsinstitutets sida eller från den tredje part till vilken depåförvaringen av de förvarade tillgångarna har delegerats.
Then, it should be assessed whether the event is beyond the reasonable control, by verifying that there was nothing a prudent depositary could reasonably have done to prevent the occurrence of the event.
Därefter bör man bedöma om händelsen är utanför förvaringsinstitutets rimliga kontroll, genom att kontrollera om det inte fanns något som ett försiktigt förvaringsinstitut rimligen hade kunnat göra för att förhindra händelsen.
Under these steps both natural events and acts of a public authority may be considered as external events beyond reasonable control.
Enligt dessa steg kan både naturkatastrofer och myndighetsåtgärder anses vara externa händelser utanför rimlig kontroll.
Thus, in the context of the insolvency of a third party to whom custody was delegated, the law of the country where the instruments are held in custody, which does not recognise the effects of an appropriately implemented segregation, is deemed to be an external event beyond reasonable control.
Om en tredje part till vilken depåförvaring har delegerats hamnar på obestånd, anses detta vara en extern händelse utanför rimlig kontroll, om lagstiftningen i det land där instrumentet depåförvaras inte erkänner effekterna av en korrekt genomförd åtskillnad.
In contrast, a loss caused by failure to apply the segregation requirements laid down in Article 21(11)(d) (iii) of Directive 2011/61/EU or the loss of assets because of disruption in the third party’s activity in relation to its insolvency cannot be seen as being external events beyond reasonable control.
Däremot kan en förlust som orsakas av underlåtenhet att tillämpa åtskillnadskravet i artikel 21.11 d iii i direktiv 2011/61/EU eller förlust av tillgångar på grund av avbrott i den tredje partens verksamhet i samband med dess obestånd inte anses vara externa händelser utanför rimlig kontroll.
Finally, the depositary should prove that the loss could not have been avoided despite all reasonable efforts to the contrary.
Slutligen bör förvaringsinstitutet bevisa att förlusten inte hade kunnat undvikas trots alla rimliga ansträngningar.
In this context, the depositary should inform the AIFM and take appropriate action depending on the circumstances.
I denna situation bör förvaringsinstitutet informera AIF-förvaltaren och vidta lämpliga åtgärder allt efter omständigheterna.
For instance, in a situation where the depositary believes the only appropriate action is to dispose of the financial instruments, the depositary should duly inform the AIFM, which must in turn instruct the depositary in writing whether to continue holding the financial instruments or to dispose of them.
I en situation där förvaringsinstitutet exempelvis anser att den enda lämpliga åtgärden är att avyttra de finansiella instrumenten, bör det i vederbörlig ordning informera AIF-förvaltaren, som i sin tur skriftligen ska instruera förvaringsinstitutet att det ska behålla de finansiella instrumenten eller avyttra dem.
Any instruction to the depositary to continue holding the assets should be reported to the AIF’s investors without undue delay.
AIF-fondens investerare bör utan onödigt dröjsmål informeras om alla instruktioner till förvaringsinstitutet om att behålla tillgångarna.
The AIFM or the AIF should give due consideration to the depositary’s recommendations.
AIF-förvaltaren eller AIF-fonden bör ta vederbörlig hänsyn till förvaringsinstitutets rekommendationer.
Depending on the circumstances, if the depositary remains concerned that the standard of protection of the financial instrument is not sufficient, despite repeated warnings, it should consider further possible action, such as termination of the contract provided the AIF is given a period of time to find another depositary in accordance with national law.
Om förvaringsinstitutet fortfarande är bekymrat över att standarden på det finansiella instrumentets skydd inte är tillräcklig trots upprepade varningar, bör det allt efter omständigheterna överväga ytterligare tänkbara åtgärder, t.ex. att säga upp kontraktet, förutsatt att AIF-fonden får en tidsfrist för att hitta ett annat förvaringsinstitut i enlighet med nationell lagstiftning.
To ensure the same standard of investor protection, the same considerations should also apply to the delegate to whom a depositary has contractually transferred its liability.
För att säkerställa samma standard på investerarskyddet, bör samma överväganden också tillämpas på den som ett förvaringsinstitut avtalsvägen har delegerat sitt ansvar till.
Therefore, in order to be discharged of liability under Article 21(12) of Directive 2011/61/EU the delegate should prove that it fulfils cumulatively the same conditions.
För att undgå ansvar enligt artikel 21.12 i direktiv 2011/61/EU bör den som uppgifter delegerats till styrka att den uppfyller samma kumulativa villkor.
A depositary is allowed under certain circumstances to discharge itself of liability for the loss of financial instruments held in custody by a third party to which custody was delegated.
Ett förvaringsinstitut får under vissa omständigheter befria sig från ansvaret för förlusten av finansiella instrument som depåförvaras av en tredje part som depåförvaringen delegerats till.
For such liability discharge to be permitted there must be an objective reason for contracting such discharge that is accepted by both the depositary and the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF.
För att sådan ansvarsbefrielse ska tillåtas, bör det finnas ett objektivt skäl till den avtalade ansvarsbefrielsen som är godtagbart för både förvaringsinstitutet och AIF-fonden, eller AIF-förvaltaren som agerar för AIF-fondens räkning.
An objective reason should be established for each discharge of liability taking into account the concrete circumstances in which custody has been delegated.
Ett objektivt skäl bör fastställas för varje ansvarsbefrielse, med beaktande av de konkreta omständigheterna för varje delegering av depåförvaringen.
When considering an objective reason, the right balance should be established to ensure that the contractual discharge can be effectively relied upon if needed and that sufficient safeguards are put in place to avoid any misuse of the contractual discharge of liability by the depositary.
Vid bedömningent av objektivt skäl bör rätt balans upprättas för att säkerställa att den avtalade ansvarsbefrielsen vid behov verkligen kan åberopas och att tillräckliga säkerhetsåtgärder har införts för att undvika att förvaringsinstitutet missbrukar den avtalade ansvarsbefrielsen.
The contractual discharge of liability should under no circumstances be used to circumvent the depositary’s liability requirements under Directive 2011/61/EU.
Den avtalade ansvarsbefrielsen får under inga omständigheter användas till att kringgå kraven på förvaringsinstitutets ansvar enligt direktiv 2011/61/EU.
The depositary should demonstrate that it was forced by the specific circumstances to delegate custody to a third party.
Förvaringsinstitutet ska visa att det på grund av särskilda omständigheter varit tvunget att delegera depåförvaringen till en tredje part.
Contracting a discharge should be always in the best interest of the AIF or its investors, and the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF should make it explicit that they act in such best interest.
Avtalad ansvarsbefrielse bör alltid bäst gagna AIF-fonden eller dess investerare, och vidare bör AIF-fonden eller den AIF-förvaltare som agerar för AIF-fondens räkning göra klart att de verkar för detta.
Examples of scenarios should indicate the situations where a depositary may be considered as not having other options but to delegate custody to third parties.
Med olika scenarier bör sådana situationer exemplifieras, då det kan anses att ett förvaringsinstitut inte har några andra alternativ än att delegera depåförvaringen till tredje parter.
It is important for competent authorities to obtain appropriate and sufficient information in order to supervise activities of AIFMs and the risks related to them appropriately and consistently.
För att kunna utöva tillsyn över AIF-förvaltare och anknutna risker är det viktigt att de behöriga myndigheterna får tillbörlig och tillräcklig information.
Also, since the activities of AIFMs could have effects across borders and on the financial markets, competent authorities should monitor AIFMs and AIFs closely in order to take appropriate action to avoid the build-up of systemic risks.
Eftersom AIF-förvaltarnas aktiviteter kan ha gränsöverskridande verkan och påverka finansmarknaderna, bör behöriga myndigheter också övervaka AIF-förvaltarna och AIF-fonderna noga för att kunna vidta lämpliga åtgärder för att förhindra att systemrisker ackumuleras.
The increased transparency and consistency through provisions on reporting and disclosing relevant information as outlined in the implementing measures should make it possible for competent authorities to detect and respond to risks in the financial markets.
Den ökade öppenheten och konsekvensen genom bestämmelser om rapportering och lämnande av relevant information som beskrivs i genomförandeåtgärderna bör göra det möjligt för behöriga myndigheter att upptäcka och reagera på risker på finansmarknaderna.
It is essential for investors to obtain the minimum information necessary with respect to particular AIFMs and AIFs and their structure in order to be able to take the right investment decision tailored to their needs and risk appetite.
Investerare behöver åtminstone få den information om olika AIF-förvaltare och AIF-fonder och deras struktur som krävs för att de ska kunna fatta rätt investeringsbeslut som passar deras behov och riskbenägenhet.
That information should be clear, reliable, readily understandable and clearly presented, whereas the usefulness of the information is enhanced when it is comparable from AIFM to AIFM and AIF to AIF and from one period to the next.
Den informationen ska vara tydlig, tillförlitlig, lättbegriplig och klart presenterad. Nyttan av informationen ökar om den är jämförbar, så att olika AIF-förvaltare kan jämföras med varandra, olika AIF-fonder med varandra samt med andra perioder.
An AIFM should not engage in activities which might be detrimental to the objective understanding and practical use of the information to investors prior to its disclosure such as window dressing.
Innan information lämnas till investerare, bör en AIF-förvaltare inte ägna sig åt aktiviteter som kan vara till men för den objektiva förståelsen och praktiska användningen av informationen, exempelvis friserade resultat.
It is necessary to set out a framework which provides for minimum standards with respect to annual reporting requirements, including key elements and a non-exhaustive list of items.
Det bör fastställas ett regelverk med minimistandarder för vad som ska krävas för årsrapporten, bland annat de viktigaste elementen och en ej uttömmande innehållsförteckning.
Material changes in the information as referred to in Article 22(2)(d) of Directive 2011/61/EU should be disclosed in the annual report within the financial statements.
Väsentliga ändringar av informationen enligt artikel 22.2 d i direktiv 2011/61/EU bör lämnas som kommentarer i årsrapporten.
In addition to the non-exhaustive list of underlying line items additional line items, headings and sub totals may be included where the presentation of these items is relevant for the understanding of an AIF’s overall financial position or performance.
Förutom den ej uttömmande förteckningen över underliggande radposter, kan ytterligare poster, rubriker och delsummor tas med, om det är av betydelse för förståelsen av en AIF-fonds generella finansiella ställning eller resultat.
Items of a dissimilar nature or function could be aggregated provided such items are individually not materially relevant.
Poster av olika art eller med olika funktion kan aggregeras, om de inte är av betydelse var för sig.
Those items could be aggregated under ‘other category’ such as ‘other assets’ or ‘other liabilities’.
De kan aggregeras under rubriker som ”Annan kategori”, t.ex. ”Andra tillgångar” eller ”Andra skulder”.
Where line items do not apply to a particular AIF at all, they do not need to be presented.
Poster som inte alls är tillämpliga på en viss AIF-fond behöver inte redovisas.
Regardless of the accounting standards followed in accordance with Directive 2011/61/EU, all assets should be valued at least once a year.
Oberoende av vilken redovisningsstandard som följs enligt direktiv 2011/61/EU, bör alla tillgångar värderas en gång per år.
The balance sheet or the statement of assets and liabilities under Directive 2011/61/EU should include, inter alia, cash and cash equivalents.
Bokslutet eller balansräkningen enligt direktiv 2011/61/EU bör bland annat innehålla likvida medel och tillgångar.
Thus, cash equivalents should be considered highly liquid investments for the purpose of calculating the exposure of an AIF.
Likvida tillgångar bör således betraktas som mycket likvida tillgångar vid beräkning av en AIF-fonds exponering.
With respect to the content and format of the report on activities for the financial year which has to be part of the annual report under Directive 2011/61/EU, the report should include a fair and balanced review of the activities of the AIF with a description of the principal risks and investments or economic uncertainties that it faces.
När det gäller innehåll i och format på den verksamhetsberättelse för räkenskapsåret som ska ingå i årsrapporten enligt direktiv 2011/61/EU bör den innehålla en rättvis och saklig genomgång av AIF-fondens aktiviteter, med en beskrivning av de viktigaste riskerna och investeringarna eller de ekonomiska osäkerheter fonden står inför.
That disclosure should not result in the publication of proprietary information of the AIF which would be to the detriment of the AIF and its investors.
Denna redovisning bör inte leda till att konfidentiell information som tillhör AIF-fonden offentliggörs till nackdel för fonden och dess investerare.
Therefore, if the publication of particular proprietary information would have such effect, it could be aggregated to a level that would avoid the detrimental effect and would not need to capture, for example, the performance or statistics of an individual portfolio company or investment that could lead to the disclosure of proprietary information of the AIF.
Om offentliggörandet av viss konfidentiell information skulle få sådan verkan, kan den aggregeras till en nivå där den inte har några skadliga effekter. Resultat eller statistik för exempelvis ett enskilt portföljföretag eller investering behöver inte tas med om det kan leda till att AIF-fondens konfidentiella information offentliggörs.
This information should form part of the management report in so far as this is usually presented alongside the financial statements.
Den här informationen bör bara ingå i förvaltningsrapporten om den brukar presenteras tillsammans med årsredovisningen.
With respect to the content and format of the disclosure of remuneration where information is presented at the level of the AIFM, further information should be provided by disclosing an allocation or breakdown of the total remuneration as it relates to the relevant AIF.
När det gäller innehåll i och format på sådan information om ersättningar som lämnas på AIF-förvaltarens nivå bör ytterligare information lämnas genom upplysningar om fördelningen eller uppdelningen av den sammanlagda ersättningen på den berörda AIF-fondens nivå.
This could be achieved through disclosure of the total AIFM remuneration data split into fixed and variable components, a statement that these data relate to the entire AIFM, and not to the AIF, the number of AIFs and UCITS funds managed by the AIFM and the total assets under management of such AIFs and UCITS with an overview of the remuneration policy and a reference to where the full remuneration policy of the AIFM is available at the request of investors.
Detta kan ske genom information om AIF-förvaltarens sammanlagda ersättning uppdelad på fasta och rörliga delar, en kommentar om att uppgifterna avser hela AIF-förvaltaren och inte AIF-fonden, antalet AIF-fonder och fondföretagsfonder som AIF-förvaltaren hanterar samt de totala tillgångar som dessa AIF- och fondföretagsfonder förvaltar, med en översikt över ersättningspolitiken och en hänvisning till AIF-förvaltarens fullständiga ersättningspolitik, som investerarna på begäran kan få tillgång till.
Further details may be provided by disclosure of the total variable remuneration funded by the AIF through payment by it of performance fees or carried interest, as the case may be.
Ytterligare detaljer kan lämnas genom upplysningar om den totala rörliga ersättningen som AIF-fonden betalar i form av prestationsbaserade avgifts- eller vinstandelar (s.k. carried interest).