natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the French Republic’s opinion, it can be considered, as in the La Poste decision [51], that this flat-rate contribution can be assimilated to a balance compensation that could offset the payment of the contributions associated with an adjusted rate including the contributions for non-common risks.
Republiken Frankrike anser att man, liksom i La Poste-beslutet [51], kan anse att det särskilda schablonbidraget kan jämställas med en engångsavgift som kan kompensera betalning av bidrag kopplade till en justerad nivå som inkluderar avgifter för icke gemensamma risker.
In this case, it appears that the amount of this balance compensation currently exceeds the amount resulting from the difference between the rate set by the 1996 reform and the adjusted rate indicated in Table 4 and that the amount of the balance compensation will never be used up in full by the divergence in rates.
I detta fall framgår det att engångsavgiften nu överstiger det belopp som motsvarar skillnaden mellan den nivå som fastställdes vid 1996 års reform och den justerade nivån som anges i tabell 4 och att engångsavgiften aldrig kommer att förbrukas helt av nivåskillnaden.
Under these circumstances, the doubts expressed by the Commission in its decision initiating the procedure regarding the absence of a true level playing field between France Télécom and its competitors would be resolved.
Under dessa förhållanden kan de tvivel som kommissionen uttryckt i beslutet att inleda förfarandet, gällande avsaknad av verkligt lika konkurrensvillkor mellan France Télécom och dess konkurrenter, avfärdas.
For the French Republic, the reform of the arrangements for financing the retirement pensions of civil servants working for La Poste, introduced in 2006 and inspired by that of France Télécom in 1996, is perfectly comparable with the latter, with regard to the key aspects.
Republiken Frankrike anser att reformen av finansieringen av pensioner till statstjänstemän vid La Poste, som infördes 2006 och var inspirerad av den som gällde France Télécom 1996, i allt väsentligt är jämförbar med den.
In view of this parallelism, there is no justification for the Commission to diverge from the precedent set with La Poste.
Med beaktande av likheterna finns det inget som motiverar att kommissionen skulle fatta ett annat beslut än det angående La Poste.
In particular, the Commission should accept that the exceptional flat-rate contribution imposed on France Télécom is taken into consideration in the analysis of the level playing field arising from the reform, considering it de facto as an advance on the payment of the contributions associated with the non-common risks.
I synnerhet borde kommissionen medge att det särskilda schablonbidrag som påfördes France Télécom ska beaktas vid analysen av reformens lika konkurrensvillkor, och i praktiken betrakta det som ett förskott på arbetsgivaravgifterna för icke gemensamma risker.
On the other hand, the debates at the National Assembly and the Senate referring at the time to a 10-year period of financial cover for the reform apparently arose from ad hoc statements.
I annat fall skulle debatterna i nationalförsamlingen och senaten, som vid den tiden gällde en finansiell täckning under en tioårsperiod, i stället ha handlat om exakta deklarationer.
Such reasoning is not to be found in either the explanatory memorandums to the draft laws or the acts in question or the texts adopted to implement them.
Något sådant resonemang finns varken i motiveringen till lagförslagen eller i de ifrågavarande lagarna eller i de texter som antagits för tillämpning av dem.
The legislature’s intention in 1996 was apparently to set the costs for France Télécom retirement pensions at a level equivalent to that of the competitors and not to render the reform void for a 10-year period, as would appear from the reasoning that the Commission could adopt if it relies on out-of-context declarations.
Lagstiftarens intentioner 1996 var, enligt Republiken Frankrike, att fastställa France Télécoms pensionsavgifter till en nivå som motsvarade konkurrenternas och inte att motverka reformens effekter i tio år, vilket skulle vara innebörden i det resonemang som kommissionen skulle kunna anta om den stödde sig på deklarationer utanför sammanhanget.
The parliamentary work seems to indicate unequivocally that the amount of the contribution was fixed as a flat rate, without any link to the burden that the State will in fact have to assume.
Det franska parlamentets arbete visar entydigt att bidragsbeloppet fastställts som en schablonsumma, utan koppling till de kostnader som staten i praktiken skulle få.
Likewise, in its Decision No 96-385 DC of 30 December 1996, the Constitutional Council pointed out that the flat-rate contribution of FRF 37,5 billion was justified by the State financing of the retirement pensions of the civil servants, without constituting compensation, whereas, on the other hand, the payments to the State budget would not be earmarked for a specific expenditure and would contribute to the general conditions for the balance of this budget, in accordance with Article 18 of the Ordinance of 2 January 1959 on the Organic Law relating to Finance Bills (ordonnance organique du 2 janvier 1959 relative aux lois de finances).
I sitt beslut nr 96–385 DC av den 30 december 1996 förklarade dessutom det konstitutionella rådet (Conseil constitutionnel) att schablonbidraget på 37,5 miljarder franc motiverades av att staten skulle stå för tjänstemannapensionerna, utan att utgöra en motprestation, eftersom utbetalningarna till statsbudgeten inte skulle öronmärkas till en viss utgift utan bidra till budgetens allmänna balans enligt artikel 18 i beslutet (ordonnance organique) av den 2 januari 1959 om finanslagarna.
For the French Republic, the precise amount of the exceptional contribution was established by the Finance Act 1997, taking account not of a 10-year period during which this contribution would be used to ‘repay’ the State, but on the contrary, depending on the effect on the balance-sheet structure of France Télécom, which was to remain tolerable.
Enligt Republiken Frankrike fastställdes det särskilda schablonbidragets exakta belopp genom 1997 års finanslag inte med beaktande av den tioårsperiod under vilken bidraget skulle ersätta statens utgifter, utan tvärtom med beaktande av den effekt det skulle få på France Télécom och dess balansräknings struktur, som måste förbli hållbar.
Its amount would not be gauged using the logic of compensation of costs to the State, but taking account of the contributive capacity of the undertaking.
Beloppet kalibrerades inte med tanke på att kompensera statens utgifter utan i stället med beaktande av företagets betalningsförmåga.
The way in which this contribution was managed dissociated from the retirement benefits actually paid since 1997 confirms its flat-rate nature.
Det sätt på vilket bidraget har förvaltats, utan koppling till de pensionsförmåner som faktiskt betalats ut sedan 1997, bekräftar att det är ett schablonbidrag.
The French Republic considers that France Télécom would have been evicted from the market without the reform, with contribution rates reaching 77 % of the gross index-related salary in 2010 and provisioning in its accounts for retirement liabilities for the civil servants working for it.
Republiken Frankrike anser att France Télécom utan denna reform hade hamnat utanför marknaden, med arbetsgivarbidrag på upp till 77 % av bruttolönen 2010 och avsättningar av egna medel för pensionsåtaganden för de tjänstemän som var knutna till företaget.
The reform was therefore a decisive stage in adapting to the liberalisation of the market, in accordance with a Union objective, adapted to this and limited to the minimum necessary.
Reformen var alltså ett avgörande steg i anpassningen till marknadsliberaliseringen, i enlighet med ett av Europeiska unionens mål, anpassat till detta och begränsat till ett nödvändigt minimum.
Without this reform, France Télécom would have left the market and could not have made the necessary investments, in particular to allow unbundled access to the local loop, without ruling out a potential risk of bankruptcy, so the reform would not have had a negative impact on competitors.
Utan reformen skulle France Télécom ha slagits ut från marknaden och inte kunnat göra de nödvändiga investeringarna, bland annat för att möjliggöra tillträde till accessnät, och risken för konkurs hade inte kunnat uteslutas, vilket innebär att reformen inte har haft negativa effekter på konkurrensen.
In addition, according to the French Republic, the reform of the arrangements for financing the retirement pensions of France Télécom and, in particular, the imposition of the payment of an exceptional contribution, did not cost the State between 1997 and 2006 but in fact generated net revenue exceeding EUR 9,1 billion for the French State, according to the estimates of the French authorities [52].
Enligt Republiken Frankrike ska dessutom reformen av finansieringen av pensioner till France Télécoms pensionärer, och särskilt skyldigheten att betala ett särskilt bidrag, inte ha medfört några kostnader för staten mellan 1997 och 2006 utan i stället faktiskt genererat ett nettotillskott på över 9,1 miljarder euro till den franska staten, enligt de franska myndigheternas beräkningar [52].
If a calculation of the return on the exceptional contribution were to be made, the French Republic considers that a discount rate of 7 % should be applied.
Om man skulle göra en beräkning av det särskilda bidragets avkastning anser Republiken Frankrike att diskonteringsräntan 7 % borde användas.
On average for 1996, the rate on 15-year fungible French Treasury bonds (hereinafter ‘OATs’) stood at 6,9 %.
Under 1996 låg räntan på 15-åriga statsobligationer (obligations assimilables du trésor, nedan kallade OAT) i genomsnitt på 6,9 %.
For its part, France Télécom floated bond issues between November 1991 and November 1997 at the comparable average rate of 7 %.
France Télécom gjorde å sin sida obligationsemissioner mellan november 1991 och november 1997 till en jämförbar genomsnittlig ränta på 7 %.
Finally, the sequestration of the amounts demanded by the Commission in application of its decision on the application of business tax to France Télécom [53], then the payment of these amounts, should lead to the Commission to consider its decision to have been executed, in accordance with its 2007 Notice on the subject [54].
Slutligen bör kvarstadsbeläggandet av de belopp som kommissionen begärt enligt beslutet om tillämpning av bolagsskatt på France Télécom [53] och den därpå följande betalningen av dessa belopp föranleda kommissionen att anse att beslutet är verkställt, i enlighet med kommissionens tillkännagivande från 2007 i ämnet [54].
Consequently, there is no cause to examine the cumulated effect of these aids.
Följaktligen bör den kumulerade effekten av dessa stöd inte granskas.
Existence of aid within the meaning of Article 107(1) of the TFEU
Förekomst av stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget
Article 107(1) of the TFEU provides that: ‘Save as otherwise provided in the Treaties, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market.’
I artikel 107.1 i EUF-fördraget föreskrivs följande: ”Om inte annat föreskrivs i fördragen, är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.”
The application of the cumulative conditions of this Article to the facts of the case is examined in Sections 6.1.1 to 6.1.5.
Tillämpningen av de kumulativa villkoren i denna artikel i detta ärende granskas i punkterna 6.1.1 till 6.1.5.
Aid granted by the State through State resources
Stöd som ges av staten med hjälp av statliga medel
The 1990 Law and the 1996 Law originate from the French State.
Både 1990 års lag och 1996 års lag är stiftade av franska staten.
They provide for the measure by which France Télécom pays the Public Treasury compensation for the payment and servicing of the pensions granted to the civil servants of France Télécom made by the State.
De föreskriver den åtgärd som innebär att France Télécom till statskassan betalar in en motprestation för statens beräkning och utbetalning av pensioner till företagets pensionerade tjänstemän.
Since, pursuant to the 1996 Law, the compensation paid by France Télécom to the Public Treasury is less than in the original wording of the 1990 Law, the aid is granted to France Télécom with the resources of the French State.
Eftersom denna motprestation som betalas av France Télécom till staten med tillämpning av 1996 års lag är mindre än den ursprungligen var enligt 1990 års lag, ges detta stöd till France Télécom med hjälp av franska statens medel.
Favouring certain undertakings
Gynnar vissa företag
The provisions of the 1990 Law defined the arrangements applicable to France Télécom, a public operator with legal personality.
Bestämmelserna i 1990 års lag fastställde det system som var tillämpligt på France Télécom, i dess egenskap av statligt företag med egen juridisk person.
The 1996 Law on the national company France Télécom amends these arrangements with provisions applicable to France Télécom in accordance with the conditions it defines only for this company.
Genom 1996 års lag om det statliga bolaget France Télécom ändras systemet med bestämmelser som är tillämpliga på France Télécom i enlighet med villkor som lagen fastställer enbart för detta företag.
The object of the arrangements introduced by the 1990 Law is to determine a specific compensation for the principles and amounts of the employer’s contribution for the pensions paid by France Télécom to the French State.
Det system som inrättades genom 1990 års lag syftade till att fastställa en motprestation som är specifik i fråga om principerna för och beloppen av de arbetsgivarbidrag avseende pensioner som France Télécom betalade till franska staten.
Therefore the compensation payable by France Télécom in accordance with the 1990 Law in its original wording, which was applied between 1991 and 1996, in the same way as the different compensation introduced by the 1996 Law, which has been applied since 1997, is a specific measure which concerns only France Télécom, thereby fulfilling the condition of selectivity, contrary France Télécom’s argument.
Även den motprestation som France Télécom skulle betala enligt 1990 års lag i dess ursprungliga lydelse, vilken tillämpades mellan 1991 och 1996, liksom den andra motprestationen som infördes genom 1996 års lag, och som tillämpas sedan 1997, är specifika åtgärder som enbart gäller France Télécom, vilket innebär att villkoret om selektivitet är uppfyllt, i motsats till vad France Télécom hävdar.
Economic advantage distorting or threatening to distort competition
Ekonomisk fördel som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen
It should be determined whether the measures establishing the amount of compensation in question favour France Télécom.
Det bör avgöras om de åtgärder som fastställer det ifrågavarande kompensationsbeloppet gynnar France Télécom.
The question of whether the amendments introduced in Article 30 of the 1990 Law by the 1996 Law constitute aid because they confer an economic advantage on France Télécom must be seen in the light of the nature and the overall structure of the pensions arrangements in question and the effects this has had on France Télécom, and not the causes or objectives of the amendments.
Frågan huruvida de ändringar som infördes i artikel 30 i 1990 års lag genom 1996 års lag utgör ett stöd, i det att de innebär en ekonomisk fördel för France Télécom, bör bedömas mot bakgrund av det aktuella pensionssystemets art och struktur och de effekter detta har lett till för France Télécom, och inte mot bakgrund av skälen för eller syftet med ändringarna.
The objective pursued by amending the 1990 Law is not therefore relevant, in principle, for assessing its effects, contrary to the French Republic’s argument.
Syftet med att ändra 1990 års lag är alltså i princip inte viktigt för att bedöma dess effekter, i motsats till vad Republiken Frankrike hävdar.
The logic of the pension arrangements applicable
Logiken i det tillämpliga pensionssystemet
The funding by the State of the payment and servicing of the pensions granted to the civil servants of France Télécom results from the application of the Civilian and Military Retirement Pensions Code, which alone applies to the former civil servants in question.
Att staten ombesörjer beräkning och utbetalning av pensionerna till France Télécoms tjänstemän är en följd av tillämpningen av civil- och militärpensionslagen, som är den enda som är tillämplig på de före detta tjänstemännen.
Neither the 1990 Law nor the 1996 Law changed the status of these civil servants or the principle of the State funding the payment of their pension.
Varken 1990 års lag eller 1996 år lag ändrade föreskrifterna för dessa tjänstemän eller principen att staten ska ombesörja betalningen av deras pensioner.
This funding seems to arise from the principle whereby employees with civil servant status serve the common good independently and in the public interest.
Ombesörjandet verkar härröra från principen att tjänstemännen med denna status på ett självständigt sätt tjänat samhället i det allmännas intresse.
This is not the case where these civil servants work for an undertaking providing a paid-for service, with the aim of serving the interests and benefit of this undertaking, in competition with other undertakings which provide the same services.
Så är inte fallet när tjänstemännen arbetar för ett företag som levererar tjänster med vinstintresse med syftet att tjäna företagets intressen och vinst, i konkurrens med andra företag som erbjuder samma tjänster.
In this perspective, the payment of compensation to the State, provided for by the 1990 Law, both in its original wording and after the amendments introduced by the 1996 Law, constitutes an exception to the principle of funding by the French State.
Ur den synvinkeln utgör den motprestation till staten som föreskrivs i 1990 års lag – såväl i dess ursprungliga lydelse som efter ändringarna genom 1996 års lag – ett undantag från principen att den franska staten ska stå för pensionerna.
This exception is justified by the nature and overall structure of the arrangements applicable to the pensions of the civil servants employed by France Télécom.
Undantaget motiveras av arten och strukturen i det system som är tillämpligt på pensionerna till tjänstemän anställda vid France Télécom.
In fact, the French State is obliged to effect the payment and servicing of the pensions granted, under the Civilian and Military Retirement Pensions Code, to the civil servants of France Télécom, who are covered by the general status of civil servants of the French State and not by the ordinary law on social security benefits.
Den franska staten ska nämligen i enlighet med civil- och militärpensionslagen beräkna och betala ut de beviljade pensionerna till France Télécoms tjänstemän som omfattas av de generella föreskrifterna för franska statstjänstemän och inte av civilrättsliga bestämmelser om socialförsäkring.
Even in the absence of the payment of compensation by France Télécom, the French State would still be bound to honour its pension commitments to the civil servant staff concerned, unless it amended these commitments unilaterally.
Även utan motprestation från France Télécom skulle franska staten vara skyldig att hålla sitt livslånga åtagande till tjänstemän med denna status, om den inte ensidigt ändrar dessa åtaganden.
On the contrary, making available State-trained civil servants to France Télécom with no compensation for pensions paid or to be paid would confer a clear advantage on the latter.
I annat fall skulle det faktum att France Télécom övertog utbildade statstjänstemän från staten, utan att ersätta staten för de pensioner som utbetalats och kommer att utbetalas, ge företaget en uppenbar fördel.
Since France Télécom’s competitors do not employ staff with civil servant status for whom the French State would be under a similar financial obligation, the logic of the arrangements for funding pensions and the payment of compensation for France Télécom introduced by the law is not transferable to them.
Eftersom de företag som konkurrerar med France Télécom inte har anställda tjänstemän som staten skulle ha motsvarade ekonomiska skyldigheter för, kan man inte överföra logiken i det lagstadgade systemet för finansiering av pensioner och motprestationer från France Télécom på konkurrenterna.
This is shown by the fact that, since the status of the staff employed by the competitors differs with regard to the risks of non-payment of wages covered by the ordinary law on social security benefits, the French authorities appear to consider that the payment of social security contributions to cover the risk is justified in their case.
Detta styrks ytterligare av det faktum att eftersom konkurrenternas personal har en annan status i fråga om riskerna för utebliven löneutbetalning som täcktes av de civilrättsliga bestämmelserna om socialförsäkring, verkar de franska myndigheterna anse att det i deras fall är motiverat med betalning av sociala avgifter för att täcka den risken.
However, it is precisely this status that the French Republic is using to consider that the inclusion of the risks not common to the civil servants and the ordinary employees in the calculation of the compensation paid by France Télécom to the State pursuant to the 1996 Law is not justified.
Men det är just denna status som Republiken Frankrike åberopar som skäl för att det skulle vara omotiverat att inkludera de risker som inte är gemensamma för tjänstemän och privatanställda i beräkningen av den motprestation som ska betalas av France Télécom till staten i enlighet med 1996 års lag.
Therefore, as regards the costs paid on account of the employment of their ordinary staff, these undertakings are not in a comparable situation in fact or in law to that of France Télécom as regards its civil servant staff, contrary to the arguments of the French Republic and France Télécom presented in their comments.
Det innebär att i fråga om de avgifter som betalats in på grundval av anställningen av privatanställd personal befinner sig dessa företag varken rättsligt eller i praktiken i en situation som kan jämföras med France Télécoms situation med avseende på dess tjänstemän, i motsats till vad Republiken Frankrike och France Télécom hävdar i sina synpunkter.
Likewise, the compensation arrangements applied to France Télécom cannot be compared with the arrangements defined for other public bodies with employees with civil servant status, such as the Paris Mint or the National Forestry Office, which can be categorised as undertakings for some of their activities within the meaning of Article 107(1) of the TFEU, or other public industrial and commercial undertakings, such as EDF or GDF in the past.
Det finns heller ingen anledning att jämföra systemet med motprestation som tillämpas på France Télécom med det system som används för andra statliga organ med anställda tjänstemän, som Monnaie de Paris eller Office National des Forêts, vilka för vissa av sina verksamheter kan kvalificeras som företag enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget, eller andra statliga organisationer med industriell eller kommersiell karaktär, som tidigare EDF eller GDF.
EDF or GDF had specific retirement pension schemes, which were not aligned with the civil service scheme.
EDF och GDF hade specifika pensionssystem som inte var anpassade till de statliga.