natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The existence of such risk weakens WIK’s assumption about the inherently low-risk nature of DPLP’s activities, at least for the period covered by a price cap.
Att det finns en sådan risk undergräver WIK:s antagande att DPLP:s verksamheter i sig har en låg risk, i varje fall under den period som omfattats av ett system med pristak.
Given the considerations in recitals 286 to 295, the Commission believes that, for the purpose of benchmarking DPLP’s profit, the Deloitte samples improve upon WIK’s samples in so far as they are limited to companies with a bigger minimum size (annual turnover exceeding EUR 100 million).
Mot bakgrund av de argument som redovisas i skälen 286–295 anser kommissionen att Deloittes urval är bättre än WIK:s för att bedöma DPLP:s vinst, eftersom Deloittes urval är begränsat till företag med en högre minsta storlek (årsomsättning på minst 100 miljoner euro).
At the same time, it should be noted that, in some respects, the Deloitte approach has certain potential weaknesses and its conclusions should be interpreted cautiously.
Samtidigt måste det påpekas att Deloittes metod också har vissa potentiella svagheter i flera aspekter och att deras slutsatser måste tolkas med försiktighet.
In particular, the Deloitte samples appear to comprise many firms with a capital intensity higher than that which applies to mail operators [98].
Framför allt verkar Deloittes urval omfatta flera företag med en högre kapitalintensitet än vad postoperatörer har [98].
From a methodological point of view, the use of ROS as a tool for profit benchmarking requires a comparable sample of firms with similar levels of capital intensity (defined here as the capital to sales ratio).
Ur metodsynpunkt innebär användningen av avkastning på försäljning för att bedöma vinsten att det krävs ett jämförbart urval av företag med liknande kapitalintensitetsnivå (definieras här som kvoten mellan kapital och försäljning).
The working hypothesis is that companies with the same ROS will have a return on capital employed (ROCE [99]) that is inversely proportional to their capital to sales ratio.
Arbetshypotesen är att företag med samma avkastning på försäljning bör ha en avkastning på sysselsatt kapital [99] som står i motsatt proportion till kvoten mellan kapital och försäljning.
Accordingly, the use of ROS as a benchmark indicator of profitability requires identical capital intensity for the companies in the benchmark group.
Användning av avkastning på försäljning som referensindikator på lönsamhet kräver alltså att de företag som ingår i referensgruppen har samma kapitalintensitet.
Although reliable estimates of capital intensity are difficult to obtain [100], it would appear that the mail and press distribution activities are less capital intensive than the express parcel delivery activities of big multinational companies such as UPS, TNT, FedEx and DHL [101].
Även om det är svårt att få fram tillförlitliga uppskattningar av kapitalintensiteten [100], förefaller post- och pressdistributionsverksamheten ha en lägre kapitalintensitet än budverksamheten hos stora budföretag som UPS, TNT, FedEx och DHL [101].
Consequently, the reasonable profit indicator established on the basis of the Deloitte samples may overstate the benchmark profit that would be appropriate for companies with the same capital structure as DPLP [102].
Därför är det möjligt att den indikator på rimlig vinst som definieras på grundval av Deloittes urval övervärderar den referensvinst som bör tillämpas på företag med samma kapitalstruktur som DPLP [102].
In view of the numerous uncertainties of this benchmarking exercise, the Commission deems it justifiable to establish a reasonable range of ROS on the basis of Deloitte’s estimations of the median ROS for the wider all-sectors sample (5,4 %) as well as the median ROS for the sample of companies active in the postal and parcel sector (7,4 %) [103].
Med tanke på mängden osäkra faktorer i denna utvärdering anser kommissionen att det är befogat att fastställa ett rimligt intervall för avkastning på försäljning på grundval av Deloittes uppskattningar av medianvärdet för avkastningen på försäljning hos det största urvalet med samtliga sektorer (5,4 %) samt medianvärdet för avkastningen på försäljning för urvalet av de företag som är verksamma inom post- och paketsektorn (7,4 %) [103].
The resulting range [5,4-7,4 %] would, in the Commission’s view, constitute a ‘default range’ for reasonable profit, at least for those periods in which DPLP faced a significant degree of risk, in the light of the compensation contract in force, and strong incentives to become more efficient [104].
Detta intervall [5,4 %–7,4 %] utgör enligt kommissionen ett ”standardintervall” för den rimliga vinsten, åtminstone för de perioder då DPLP var utsatt för en betydande risk med hänsyn till det gällande managementkontraktet och kraftiga stimulansåtgärder för att höja effektiviteten [104].
The Commission considers the range of [5,4-7,4 %] suitable as a default, both for DPLP’s mail delivery activities and for its press distribution activities, given that these are closely related and have very similar business characteristics.
Kommissionen anser att intervallet på [5,4 %–7,4 %] är lämpligt som standardvärde både för DPLP:s postdistributionsverksamhet och för företagets pressdistributionsverksamhet, eftersom det är fråga om verksamheter som är nära förknippade med varandra och har mycket likartade kommersiella egenskaper.
It is true that DPLP has faced little or no competition in the areas concerned (mail and press distribution).
Det är sant att DPLP:s konkurrens har varit liten eller obefintlig inom de berörda verksamhetsområdena (distribution av brev och press).
On this basis, the question arises whether it is in fact appropriate to benchmark its profit with the median profit of samples of companies actually facing competition and whether a more restrictive (i.e. lower) benchmark, e.g. the first quartile (25th percentile), would not be sufficient for a company in DPLP’s position.
Därför måste man avgöra om företagets vinst ska utvärderas på grundval av medianvinsten i urvalet av företag som verkligen varit konkurrensutsatta eller om ett mer restriktivt (det vill säga lägre) referensvärde, som den första kvartilen (25:e percentilen), skulle vara tillräckligt för ett företag i DPLP:s ställning.
However, in the Commission’s view, such an approach would not take sufficient account of the significant variation in profit levels, both across firms and over time.
Kommissionen menar dock att en sådan metod inte i tillräckligt hög grad tar hänsyn till den kraftiga variationen i vinsterna både mellan företag och över tid.
Furthermore, removing possible efficiency gains by imposing such a strict cap on the ex-post ROS achieved by the company should be avoided.
Dessutom måste man undvika att bestraffa eventuella effektivitetsvinster genom att tillämpa ett så strikt tak på den avkastning på försäljning som företag har uppnått i efterhand.
In the case at hand, the Commission also considers it inappropriate to base itself on measures that go beyond the median, such as the third quartile [105].
I detta ärende anser kommissionen också att det inte är lämpligt att utgå från mått som går utöver medianvärdet, som den tredje kvartilen [105].
As the approach chosen already establishes a range across different samples, the value added of also considering, for statistical purposes, ranges around the median within the individual samples (the interquartile range commonly used in transfer pricing) appears somewhat limited [106].
Eftersom det redan fastställs ett intervall mellan olika urval i den metod som används, verkar mervärdet med att för statistiska ändamål ta med intervall av medianvärdet för olika delar av urvalen (kvartilavståndet som vanligtvis används i internprissättningen) vara något begränsat [106].
The Commission therefore takes into account the variation in the median across the different benchmark groups, rather than the variation around the median within a particular sample [107].
Därför tar kommissionen hänsyn till medianvärdets variation i de olika referensgrupperna i stället för variationen kring medianvärdet i ett visst urval [107].
More importantly, however, given that DPLP’s mail segment is less capital intensive than that of the express parcel operators [108], it would appear that using the median of the latter sample already in itself offers some leeway for capturing the variation in profit levels around the median for less capital-intensive companies, such as DPLP, and for sufficiently rewarding efficiency gains where appropriate.
Men eftersom DPLP:s postsektor har en lägre kapitalintensitet än budföretagen [108] verkar användningen av medianvärdet för detta senare urval redan i sig ge ett visst utrymme för att avgränsa variationen i vinstnivåer kring medianvärdet för de företag som har en lägre kapitalintensitet, som DPLP, och i förekommande fall ge tillräcklig ersättning för effektivitetsvinster.
Several cross-checks for consistency can be performed by comparing the default range mentioned in recital 309 with other available estimates of reasonable profit.
Flera dubbelkontroller av konsekvens kan göras genom en jämförelse av det standardintervall som anges i skäl 309 med andra tillgängliga beräkningar av rimlig vinst.
As indicated at the start of this subsection, it is useful to perform a cross-check with the median ROS of the CRA study, which is […] % [109].
Som anges i början av detta avsnitt är det lämpligt att göra en dubbelkontroll mot det medianvärde för avkastning på försäljning som anges i CRA-undersökningen, som är […] % [109].
The median ROS calculated on the basis of the WIK benchmark II sample, restricted to companies with a turnover of more than EUR 100 million, gives an ROS of 7,1 %.
Det medianvärde för avkastning på försäljning som beräknas på grundval av urvalet i WIK:s referensgrupp II, som är begränsat till företag med en omsättning på minst 100 miljoner euro, ger en avkastning på försäljning på 7,1 %.
The Commission concludes that these figures fall within the range of [5,4-7,4 %], thus supporting the claim that this range can be viewed as reasonable.
Kommissionen konstaterar att dessa siffror ligger inom intervallet [5,4 %–7,4 %], vilket stöder påståendet att detta intervall kan anses vara rimligt.
Thus, overall, the Commission concludes that a default range of [5,4-7,4 %] would appear to constitute an appropriate benchmark range of profit, at least for the periods when DPLP faced a significant degree of risk and strong incentives to become more efficient.
Kommissionen drar alltså slutsatsen att en standardmarginal inom intervallet [5,4 %–7,4 %] verkar vara ett lämpligt referensvärde för vinsten, åtminstone för de perioder då DPLP var utsatt för en betydande risk och hade starka incitament för att effektivisera sin verksamhet.
A reasonable profit range in the absence of significant contract-specific risk
Rimlig vinst utan betydande risk i samband med kontraktet
In general, the Commission considers that, where the contract between the incumbent and the public authority is such that the public service is connected with a significant degree of risk, the reasonable profit allowed to the incumbent should be commensurate with the corresponding level of risk involved.
Rent generellt anser kommissionen att om kontraktet mellan den etablerade operatören och de offentliga myndigheterna är sådant att den allmännyttiga tjänsten är förknippad med en betydande risk, bör den etablerade operatörens rimliga vinst stå i proportion till risken.
By contrast, where the contract entails little risk, the level of reasonable profit should be low.
Om kontraktet däremot medför en låg risk bör den rimliga vinsten också vara låg.
In the previous section, the Commission explained its approach for establishing a default reasonable profit range of [5,4-7,4 %], which is considered appropriate for contracts involving a significant degree of risk.
I föregående avsnitt förklarade kommissionen hur den gått till väga för att fastställa ett standardintervall för rimlig vinst på [5,4 %–7,4 %], som är lämpligt för kontrakt som medför en betydande risk.
It is difficult to quantify the appropriate benchmark in terms of a range of reasonable ROS, but it is clear that such an ROS range should be on the left-hand side of the sample distribution of observed profit levels.
Det är svårt att kvantifiera ett lämpligt referensvärde för ett rimligt intervall för avkastning på försäljning när risken är låg, men det är uppenbart att ett sådant intervall för avkastning på försäljning bör ligga till vänster i fördelningen av de observerade vinsterna i urvalet.
The Commission is of the opinion that it is justified from this perspective to adopt a reasonable profit range based on the first quartile (25th percentile) instead of the median.
Kommissionen anser därför att det är befogat att använda ett intervall för rimlig vinst som baseras på den första kvartilen (25:e percentilen) i stället för på medianvärdet.
The use of the 25th percentile as a benchmark for low-risk contracts leads to a range for reasonable ROS of [3,6-4,8 %] based on the different Deloitte samples.
När den 25:e percentilen används som referensvärde för kontrakt med låg vinst får vi ett intervall för rimlig avkastning på försäljning på [3,6 %–4,8 %] på grundval av Deloittes olika urval.
As before, a comparison with the CRA results for postal incumbents may be a further useful cross-check.
Även här kan en jämförelse med CRA:s resultat för de etablerade postoperatörerna vara en lämplig dubbelkontroll.
The average annual 25th percentile calculated by the Commission is […] %.
Det årliga medelvärdet för den 25:e percentilen beräknas av kommissionen till […] %.
The Commission concludes that these figures fall within the range of [3,6-4,8 %], thus supporting the claim that this range can be viewed as reasonable.
Kommissionen konstaterar att dessa siffror ligger inom intervallet [3,6 %–4,8 %], vilket stöder påståendet att detta intervall kan anses vara rimligt.
In general, the Commission concludes that a default range of [3,6-4,8 %] would appear to constitute an appropriate benchmark profit range for the periods when DPLP faced a low level of risk.
Kommissionen drar alltså slutsatsen att en standardmarginal inom intervallet [3,6 %–4,8 %] verkar vara ett lämpligt referensvärde för vinsten, för de perioder då DPLP var utsatt för en låg risk.
Assessment of the riskiness of DPLP’s contracts
Bedömning av inneboende risker i DPLP:s kontrakt
As explained in the introduction to this section, the risk borne by DPLP depends on the compensation mechanism applied by Belgium.
Som förklaras i inledningen till detta avsnitt beror DPLP:s risk på den kompensationsmekanism som Belgien tillämpar.
This mechanism is reflected in the different management contracts concluded between DPLP and the Belgian State, and varies over time.
Denna mekanism fastställs i de olika managementkontrakt som slutits mellan DPLP och den belgiska staten och varierar över tid.
Therefore, it is reasonable to consider different ranges for the ‘reasonable ROS’ depending on the compensation mechanism in place, which determines the degree of risk faced by DPLP, but also the extent to which DPLP is incentivised to improve productivity.
Det är alltså rimligt att använda olika intervall för rimlig avkastning på försäljning beroende på vilken kompensationsmekanism som tillämpas och som avgör vilken risk DPLP är utsatt för, men också vilka slags incitament DPLP har för att öka sin produktivitet.
In this context, the Commission wishes to underline that the risk characterisation of the contracts is not only dependent on the mere existence of risk in DPLP’s management contracts, or even the absolute level of risk, but above all on the extent to which the risk is greater or smaller than that faced by the companies in the same sample groups.
I detta sammanhang vill kommissionen understryka att bedömningen av risk i kontrakten inte enbart baseras på förekomsten av risk i DPLP:s managementkontrakt, eller den absoluta risknivån, utan också på i vilken rad risken är högre eller lägre än vad företag i samma urvalsgrupper ställs inför.
The same applies to the extent to which DPLP is incentivised to achieve efficiency gains.
Detsamma gäller intensiteten i de åtgärder som ska stimulera DPLP att effektivisera sin verksamhet.
Given that these sample groups are composed of firms operating in a competitive environment, they normally face significant risk and strong incentives to become more efficient.
Eftersom dessa urvalsgrupper består av företag som bedriver konkurrensutsatt verksamhet är de normalt exponerade för stor risk och har kraftiga incitament för att bli mer effektiva.
The Commission is of the opinion that the fourth management contract (2006-2010) clearly provides for mechanisms involving long-term price and funding commitments based on ex-ante parameters.
Kommissionen anser att det fjärde managementkontraktet (2006–2010) innehåller tydliga föreskrifter om mekanismer som omfattar långsiktiga åtaganden i fråga priser och finansiering som baseras på i förväg fastställda parametrar.
This applies both to DPLP’s mail delivery and press distribution activities.
Detta gäller DPLP:s verksamheter i samband med distributionen av både post och press.
Specifically, as regards press distribution, Article 9 of the fourth management contract specifies that, over the contract period (standard five years), the weighted average of tariffs for the provision of services belonging to the ‘small users package’ will not increase more quickly than allowed by a price cap mechanism based on the ‘health index’ (a specific consumer price index) and a quality bonus reflecting the percentage of mail items delivered on time.
När det närmare bestämt gäller pressdistributionen anges i artikel 9 i det fjärde managementkontraktet att det viktade genomsnittet för priserna för tjänster inom ”korgen för små användare” under kontraktets giltighetstid (standardperiod på 5 år) inte får öka snabbare än vad som ryms inom en pristaksmekanism som baseras på det s.k. hälsoindexet (ett särskilt index i konsumentprisindex) och en kvalitetsbonus som återspeglar procentandelen utdelade enskilda brev under den tiden.
In the Commission’s view, fixing the tariffs over the entire contract period in this way reflects all the characteristics of an incentive contract, exposing the company to a significant degree of risk.
Kommissionen menar att ett kontrakt där priserna fastställs för hela kontraktsperioden på detta sätt har alla egenskaper som krävs för ett incitamentskontrakt, vilket exponerar företaget för en betydande risk.
As regards press distribution, Article 2 of the fourth management contract specifies that, over the contract period, tariffs for press distribution will not increase more quickly than the ‘health index’.
När det gäller pressdistributionen anges i artikel 2 i det fjärde managementkontraktet att priserna för pressdistributionen under kontraktsperioden inte får höjas snabbare än hälsoindex.
In order to cover the net costs of press distribution, taking into account projected efficiencies, Article 13(2) fixes the annual compensation to which DPLP is entitled at EUR 290613000 (adjusted for inflation) [110].
I artikel 13.2 fastställs att DPLP har rätt till en årlig kompensation på 290613000 euro för att täcka nettokostnaderna för pressdistributionen, med hänsyn till planerad effektivisering (beloppet justerat för att ta hänsyn till inflationen) [110].
Article 13(5) sets out that, in case the scope or conditions of the SGEI change, or if there is a significant development of the costs DPLP cannot control, the contracting parties will investigate whether the compensation amount should be adjusted so that it remains in line with costs.
Enligt artikel 13.5 ska parterna undersöka om kompensationen bör justeras för att ta hänsyn till kostnadsutvecklingen om innehållet i eller villkoren för tjänsterna av allmänt ekonomiskt intresse ändras eller om det sker en betydande förändring i kostnaderna som DPLP inte kan hantera.
Any such adjustment requires a decision by the Council of Minsters.
En sådan anpassning ska godkännas av ministerrådet.
In general, the Commission considers that the arrangements for DPLP’s press distribution activities imply a long-term commitment as regards the level of compensation.
Rent generellt anser kommissionen att bestämmelserna för DPLP:s verksamheter i samband med pressdistributionen förutsätter ett långsiktigt åtagande om kompensationsnivån.
Consequently, in the Commission’s view, the fourth management contract (2006-2010) cannot be characterised as involving low risk, but should rather be deemed as involving a significant degree of risk.
Därför anser kommissionen att det fjärde managementkontraktet (2006–2010) inte kan anses medföra en låg risk utan snarare innebär en betydande risk.
Overall, the default range of [5,4-7,4 %] would appear appropriate for both types of activities provided for under the fourth management contract.
Rent generellt verkar standardintervallet på [5,4 %–7,4 %] passa för de båda verksamhetstyper som föreskrivs i det fjärde managementkontraktet.
By contrast, the earlier management contracts (up to 2005) seem to have been largely based on price and compensation mechanisms involving a low degree of risk for DPLP.
Däremot verkar de föregående managementkontrakten (fram till 2005) till stor del bygga på pris- och kompensationsmekanismer som innebär låg risk för DPLP.
As regards the setting of postage stamp prices, the Commission observes that the first three management contracts do not use a price cap mechanism of the type used in the fourth management contract (involving a long-term price commitment).
När det gäller fastställandet av portot noterar kommissionen att de tre första managementkontrakten inte innehåller något pristak av den typ som används i det fjärde managementkontraktet (där det föreskrivs ett långsiktigt prisåtagande).
Instead, these contracts refer, in rather general terms, to tariffs based on real costs, established on the basis of adequate accounting principles [111].
I dessa kontrakt hänvisas snarare i ganska generella ordalag till taxor som baseras på verkliga kostnader fastställda på grundval av lämpliga redovisningsprinciper [111].
Likewise, as regards press distribution, the Commission observes that, unlike the fourth management contract, the first three management contracts do not involve lump-sum budgets covering the contract period [112].
På samma sätt noterar kommissionen i fråga om pressdistributionen att det inte föreskrivs någon schablonbudget för kontraktsperioden i de tre första managementkontrakten, vilket finns i det fjärde managementkontraktet [112].
Rather, they refer to compensation on the basis of real costs [113].
I stället hänvisas till kompensation på grundval av verkliga kostnader [113].
The Commission notes that the second contract also specified a global cap on compensation, but the actual compensation amounts observed in the period seem to call into question whether the cap was really binding [114].
Kommissionen konstaterar vidare att det fastställs ett övergripande tak för kompensationen i det andra managementkontraktet, men att de faktiska kompensationsbelopp som observeras under perioden väcker tvivel på om taket verkligen är begränsande [114].
The first management contract also specified an annual compensation amount, but the Commission notes that, at the same time, the contract did not specify a long-term cap on the tariffs for press distribution.
I det första managementkontraktet fastställs också ett årligt anslag (kompensation) men kommissionen noterar att det inte fastställs något långsiktigt tak för priserna för pressdistribution.
As a result, the Commission is of the opinion that the range of [3,6-4,8 %], which was deemed reasonable in the absence of significant contract-specific risk, should be applied to both press distribution and mail delivery for the period covered by the first three management contracts.
Kommissionen anser därför att det intervall på [3,6 %–4,8 %], som bedömts som rimligt när det inte finns någon betydande risk förknippad med kontraktet, bör tillämpas för både pressdistributionen och postdistributionen för den period som motsvara de tre första managementkontrakten.