natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Thus, the Belgian authorities maintain that DPLP faces higher volume risk as it derives a higher proportion of its revenue from its mail segment and is characterised by higher cost rigidity on account of a higher-than-average proportion of fixed costs.
De belgiska myndigheterna menar alltså att DPLP utsätts för en större volymrelaterad risk eftersom företaget får en större andel av sina intäkter från sin postverksamhet och det har en mindre flexibel kostnadsstruktur eftersom företaget har en större andel fasta kostnader än genomsnittet.
Another type of risk which is considered higher for DPLP is security risk.
En annan typ av risk som anses vara högre för DPLP är säkerhetsrisken.
According to the analysis, this is because DPLP is one of the few European postal operators to deliver cash payments of pensions to households.
Enligt analysen beror detta på att DPLP är en av ett fåtal europeiska postoperatörer som betalar ut pensioner kontant i hemmen.
On the basis of the assessment of the different risks, the Belgian authorities conclude that the fourth management contract shows a high level of all three risk types, while the first, second and third contracts are characterised by medium-level risk (the only exception being sectoral risk, which is considered low for the first contract).
På grundval av bedömningen av de olika riskerna konstaterar de belgiska myndigheterna att det fjärde managementkontraktet medför en hög risknivå för dessa tre risktyper, medan det första, andra och tredje kontraktet utmärks av en genomsnittlig risknivå (utom sektorsrisken som anses vara låg för det första kontraktet).
The Belgian authorities provide further examples of how the above ranking of the different risks can be converted into a risk premium on the basis of different values for the ‘maximum risk premium’.
De belgiska myndigheterna ger andra exempel på hur klassificeringen av olika risker kan omvandlas till en riskpremie med utgångspunkt i olika värden för den högsta möjliga riskpremien.
The Deloitte study
Deloitte-undersökningen
The Deloitte study referred to in recital 257 above is consistent with the WIK study on several points:
Deloitte-undersökningen (se skäl 257) liknar WIK-undersökningen i flera delar:
both studies use the same methodology to search financial databases for comparable companies in terms of functions and risks;
Båda undersökningarna tillämpar samma metod för att hitta jämförbara företag i termer av funktion och risk på grundval av finansiella uppgifter.
both studies propose ROS as the most relevant benchmark for profit benchmarking (because of data limitations and differences in accounting treatment between different companies);
I båda undersökningarna föreslås att avkastning på försäljning ska användas som det mest relevanta måttet för att fastställa referensvinsten (på grund av brist på uppgifter och skillnader i behandlingen i redovisningen mellan olika företag).
finally, universal postal service providers are excluded from the set of comparable companies because they mainly operate on regulated markets and benefit from exclusive rights.
Slutligen utesluts leverantörer av samhällsomfattande posttjänster från gruppen av jämförbara företag eftersom de huvudsakligen är verksamma på reglerade marknader och har exklusiva rättigheter.
As regards the set of comparable companies, the main difference between the WIK and Deloitte studies is the size of the companies considered.
När det gäller gruppen av jämförbara företag ligger den största skillnaden mellan WIK-undersökningen och Deloitte-undersökningen i storleken på de företag som tas med i beräkningen.
Deloitte only includes in its sample companies with annual revenue higher than EUR 100 million [84].
Deloitte tar endast med företag med årliga intäkter på minst 100 miljoner euro i sitt urval [84].
This restriction is based on Deloitte’s analysis of the particular characteristics of the activities related to universal service provision and the associated business and market risks [85].
Denna begränsning förklaras i Deloittes analys av särdragen hos de verksamheter som hör ihop med tillhandahållandet av en samhällsomfattande tjänst och tillhörande kommersiella risker och marknadsrisker [85].
In particular, Deloitte considers that companies in the parcel and postal sector that operate large, complex collection and delivery networks can be reasonably compared to DP.
Deloitte anser framför allt att det är rimligt att jämföra Deutsche Post med företag inom post- och paketsektorn som utnyttjar stora och komplexa nät för insamling och distribution.
The economies of scale, scope and density prevalent in postal networks and the high proportion of operating costs relative to capital costs, as well as the associated risks (for example, volume risk, risk of e-substitution), mean that large multi-product businesses in the postal and parcel sector are more relevant comparators than small mail businesses.
Med hänsyn till stordriftsfördelarna, postnätens omfattning och täthet och den höga andelen rörelsekostnader i förhållande till kapitalkostnader samt tillhörande risker (som volymrisk, risk för ersättning av e-post), är de stora företag som erbjuder ett flertal produkter inom post- och paketsektorn bättre lämpade för en jämförelse än små postföretag.
Freight transport and logistics companies would also be – to a more limited degree – suitable comparators because they employ similar assets.
Varutransport- och logistikföretag kan också – i mindre omfattning – bidra till jämförelsen eftersom de använder samma tillgångar.
In order to illustrate the importance of company size, Deloitte compares its sample with that of WIK benchmark group II.
För att illustrera betydelsen av företagens storlek jämför Deloitte sitt urval med WIK:s referensgrupp II.
Deloitte illustrates that the average ROS in the WIK sample differs significantly between groups of companies of different size (proxied by the number of employees) [86].
Deloitte påpekar ett den genomsnittliga avkastningen på försäljning i WIK:s urval skiljer sig märkbart mellan grupperna av företag av olika storlek (som fastställs med hjälp av antalet anställda) [86].
Deloitte argues that in its own sample (based on larger firms) there is, on the contrary, no strong relationship between scale and ROS.
Deloitte hävdar att det däremot inte finns någon nära koppling mellan skalan och avkastningen på försäljning i deras urval (baserat på större företag).
As a result of the sample selection process, Deloitte bases its analysis on seven postal and parcels companies, 18 logistics companies and 19 freight transport companies.
Efter urvalsförfarandet baserar Deloitte sin analys på 7 post- och paketföretag, 18 logistikföretag och 19 varutransportföretag.
As regards the postal and parcel sector, the small set of seven comparable companies includes big multinational express parcel operators, such as UPS, FedEx, and TNT Express, as well as a few other postal operators, mostly from the United States and the United Kingdom [87].
För post- och paketsektorn omfattar den lilla gruppen på sju jämförbara företag stora multinationella budföretag som UPS, FedEx och TNT Express samt några andra postoperatörer, främst från Förenta staterna och Förenade kungariket [87].
In principle the data set covers the period 1990-2007, however data for the early years is very limited and, therefore, Deloitte considers the results for these years less robust [88].
I princip omfattar samtliga uppgifter perioden 1990–2007, men uppgifterna för de första åren är mycket begränsade och Deloitte anser därför att resultaten för dessa år är mindre tillförlitliga [88].
Deloitte also examines the advantages and disadvantages of several alternative profitability measures.
Deloitte granskar dessutom fördelarna och nackdelarna med flera andra instrument för att mäta lönsamhet.
It dismisses the use of the IRR in the case in question because of the practical difficulties in obtaining adequate cash-flow data.
De anser inte att internränta bör användas i detta fall på grund av de praktiska svårigheterna att få fram användbara uppgifter om kassaflödena.
It also rejects the use of the ROCE or the ROE because of, for example, differences among companies in the accounting treatment of costs and in the capital structure (the latter being important for the ROE).
De anser inte heller att avkastning på sysselsatt kapital eller avkastning på eget kapital bör användas, bland annat på grund av skillnaderna mellan företagen i kostnadsredovisning och kapitalstruktur (det senare är viktigt för avkastning på sysselsatt kapital).
ROA is also deemed inappropriate because it focuses on total assets.
Avkastning på tillgångar är inte heller lämplig eftersom den baseras på de sammanlagda tillgångarna.
Thus, Deloitte proposes to use the ROS but emphasises that, as the ROS is not a direct measure of return on capital, it can be relied upon for benchmarking purposes as long as the companies compared have similar capital intensity.
Därför föreslår Deloitte att avkastning på försäljning ska väljas, men betonar att detta inte mäter avkastningen på kapital direkt och därför endast kan användas i den jämförande undersökningen när de jämförda företagen har liknande kapitalintensitet.
Deloitte nevertheless calculates the ROCE (as well as the market-value ROCE and the ROA) for a small subsample of six companies, but concludes that the range and variation of the ROCE might reflect a number of factors, which requires cautious interpretation and undermines its usefulness as a benchmark.
Deloitte beräknar ändå avkastningen på sysselsatt kapital (samt avkastningen på sysselsatt kapital till marknadsvärde och avkastningen på tillgångar) för ett litet delurval på sex företag men konstaterar att spridningen och variationen i avkastningen på sysselsatt kapital kan avspegla olika faktorer, vilket betyder att det måste göras en försiktig tolkning och att urvalets användbarhet som referensindikator minskar.
Among these factors Deloitte emphasises the importance of capital intensity.
Bland dessa faktorer betonar Deloitte kapitalintensitetens betydelse.
Deloitte argues that, in terms of capital intensity, DP’s universal service is more similar to that of, for instance, UPS and Fedex than to that of freight operators like Kuehne&Nagel or Wincanton.
Deloitte hävdar att när det gäller kapitalintensitet ligger Deutsche Posts samhällsomfattande tjänst närmare den tjänst som erbjuds av till exempel UPS och FedEx än den som erbjuds av varutransportföretag som Kuehne&Nagel eller Wincanton.
Deloitte further highlights the significant variation in companies’ profitability over time, as well as within and between the different sectors.
Deloitte understryker också de stora skillnaderna i lönsamhet mellan företagen över tid samt inom och mellan olika sektorer.
This variation, in Deloitte’s view, would warrant the use of ranges of reasonable profit rather than a single average figure.
Dessa skillnader är enligt Deloitte anledningen till att man har använt intervall för rimlig vinst i stället för ett enda genomsnittsvärde.
Such an approach would also be appropriate because of the need to avoid penalising above-average performance as a result of efficiency gains.
Denna metod är också lämplig med hänsyn till att resultat som är bättre än genomsnittet tack vare effektivitetshöjningar inte ska bestraffas.
The results obtained by Deloitte, by sector and for all sectors together, are summarised in Table 22 of the Deloitte study.
Deloittes resultat per sektor och för samtliga sektorer sammanfattas i tabell 22 i Deloitte-undersökningen.
Thus,
Det betyder att
for the postal and parcel sector, during the period 1998-2007, the average annual mean ROS is 8,1 %, the average annual median ROS is 7,4 %, the average annual 25th percentile is 4,8 % and the average annual 75th percentile is 12 %;
för post- och paketsektorn för perioden 1998–2007 är genomsnittet av den årliga genomsnittliga avkastningen på försäljning 8,1 %, medelvärdet för det årliga medianvärdet av avkastningen på försäljning är 7,4 %, medelvärdet av de årliga 25:e percentilerna är 4,8 % och medelvärdet av de årliga 75:e percentilerna är 12 %,
for all sectors, during the period 1990-2007, the average annual mean ROS is 6 %, the average annual median ROS is 5,4 %, the average annual 25th percentile is 3,6 % and the average annual 75th percentile is 8,1 % [89].
för samtliga sektorer för perioden 1990–2007 är genomsnittet av den årliga genomsnittliga avkastningen på försäljning 6 %, medelvärdet för det årliga medianvärdet av avkastningen på försäljning är 5,4 %, medelvärdet av de årliga 25:e percentilerna är 3,6 % och medelvärdet av de årliga 75:e percentilerna är 8,1 % [89].
As a reference benchmark Deloitte proposes a value based on the average annual mean ROS of 7,9 % [90]; to reflect the observed variation of the ROS, Deloitte further derives a range of reasonable ROS based on the interquartile annual ranges [91].
Som referensindikator föreslår Deloitte ett värde baserat på medelvärdet av den genomsnittliga årliga avkastningen på försäljning 7,9 % [90]. För att avspegla den observerade avvikelsen i avkastningarna på försäljning härleder Deloitte också ett intervall för rimlig avkastning på försäljning baserat på de årliga kvartilavstånden [91].
Assessment of benchmarking
Bedömning av den jämförande undersökningen
Reasonable profit (default range)
Rimlig vinst (standardintervall)
Choosing a good sample of comparable companies for postal incumbents is a complex task.
Att göra ett bra urval av jämförbara företag för etablerade postoperatörer är en komplicerad uppgift.
It goes without saying that care must be taken to properly select a suitable group of companies as a benchmark in terms of business activities and risk.
Det behöver inte sägas att valet av en grupp av företag som kan användas som referens för den kommersiella verksamheten och risken måste göras med största omsorg.
The WIK and Deloitte studies both focus on commercial companies with activities comparable to those of DPLP, while excluding postal incumbents from the comparator sample.
Både WIK:s och Deloittes undersökningar är inriktade på kommersiella företag med verksamheter som är jämförbara med DPLP:s, samtidigt som etablerade postoperatörer utesluts ur jämförelseurvalet.
CRA, by contrast, uses a comparator sample that consists only of other European postal incumbents.
CRA använder däremot ett jämförelseurval som uteslutande består av andra europeiska etablerade postoperatörer.
The Commission shares the views of both WIK and Deloitte that the profits of postal incumbents (which CRA uses for its benchmarking) are not determined under normal market conditions, but largely result from the regulatory choices of other Member States.
Kommissionen håller med WIK och Deloitte om att andra etablerade postoperatörers vinst (som CRA använder i sin jämförande undersökning) inte har gjorts på normala marknadsvillkor utan till stor del är ett resultat av andra medlemsstaters regleringsval.
As such, they may not adequately reflect a proper return benchmark.
De är alltså inte lämpliga för att återspegla referensvinsten.
At the same time, given that the CRA sample focuses on postal incumbents in other European countries, it appears to constitute the sample of companies most similar to DPLP.
Men eftersom CRA:s urval består av andra europeiska länders etablerade postoperatörer verkar det vara det urval av företag som liknar DPLP mest.
For this reason, the Commission believes it is appropriate to take the CRA sample fully into account, in particular in order to cross-check the benchmark reasonable profit levels (ROS) established on the basis of the WIK and Deloitte studies.
Därför anser kommissionen att CRA:s urval bör beaktas i sin helhet, särskilt för att dubbelkontrollera de referensnivåer för rimlig vinst (avkastning på försäljning) som fastställts på grundval av WIK:s och Deloittes undersökningar.
The WIK and Deloitte studies both acknowledge the need to have a sufficiently large sample to draw relevant conclusions for the purpose of benchmarking.
I både WIK:s och Deloittes undersökningar medges att urvalet måste vara tillräckligt stort om det ska gå att dra giltiga slutsatser för den jämförande undersökningen.
For this purpose, they consider both a (relatively) narrow sample of companies in the postal and parcels sector and wider samples including companies in the logistics and freight transport sectors.
Därför utgår de från ett (relativt) begränsat urval av företag inom post- och paketsektorn och från större urval som omfattar företag inom logistik- och varutransportsektorn.
The Commission recognises that a sufficient sample size is important for statistical purposes.
Kommissionen förstår att det är viktigt att ha ett tillräckligt stort urval för statistikens skull.
In relation to CRA’s position in this regard, which questions the usefulness of increasing the sample size by adding less comparable companies, the Commission takes the view that the wider samples identified by WIK and, in particular, Deloitte on the basis of the adopted sample selection methodologies are sufficiently comparable to serve as meaningful benchmark groups for benchmarking DPLP’s profit.
CRA ifrågasätter nyttan med att öka urvalets storlek genom att lägga till mindre jämförbara företag, men kommissionen anser att de större urval som WIK och i synnerhet Deloitte har gjort med de urvalsmetoder de har använt är tillräckligt jämförbara för att fungera som relevanta referensgrupper vid bedömningen av DPLP:s vinst.
The WIK study attempts to establish a benchmark ROS on the basis of three different comparator groups.
I WIK-undersökningen försöker man definiera en referensavkastning på försäljning på grundval av tre jämförelsegrupper.
The Commission is also of the opinion, however, that the WIK study can be criticised on two distinct, yet related, issues [92]: (i) WIK’s use of samples that also include a large number of smaller companies [93] which are clearly not comparable to incumbent postal operators such as DPLP; and (ii) WIK’s assumptions regarding the level of risk faced by the postal operator under investigation.
Kommissionen håller dock med om att WIK-undersökningen kan ifrågasättas ur två separata, men sammanhängande synvinklar [92]: i) WIK:s användning av urval som också omfattar ett stort antal mindre företag [93] som uppenbart inte är jämförbara med etablerade postoperatörer som DPLP, och ii) WIK:s antaganden om den risknivå som den undersökta postoperatören är utsatt för.
The Commission considers that the scale of operations, as well as the cost structure of postal incumbents such as DPLP (in conjunction with the type of regulatory mechanism in place), are essential for assessing the benchmarking of profit levels.
Kommissionen anser att urvalet av verksamheter och kostnadsstrukturen hos etablerade postoperatörer som DPLP (tillsammans med vilken typ av regleringsmekanism som används) är avgörande för bedömningen av den jämförande undersökningen av vinstnivåerna.
First, in the presence of significant fixed costs (related, for example, to capital costs or other fixed costs linked to the network), the largest companies benefit more from economies of scale and density than small ones.
För det första: Om de fasta kostnaderna är höga (och till exempel gäller kapitalkostnader eller andra kostnader i samband med nätet), har de större företagen större stordrifts- och täthetsfördelar än de små.
By comparing the average ROS for large and small companies in WIK’s sample, the Deloitte II study shows convincingly that the average ROS increases with the size of the companies (measured by the number of employees) [94].
Genom att jämföra den genomsnittliga avkastningen på försäljning hos de stora och små företag som ingår i WIK:s urval, kan man i Deloitte-II-undersökningen visa att den genomsnittliga avkastningen på försäljning ökar i takt med företagets storlek (mätt i antal anställda) [94].
Indeed, the average first quartile value (Q1) is very low in the three WIK samples (e.g. only 0,75 % for the WIK sample II over the period 1998-2007) [95], so that it would appear that there is a certain over-representation of the (smallest) firms that are loss making and struggling to stay in the market.
Medelvärdet i första kvartilen (Q1) är i själva verket mycket lågt i WIK:s tre urval (till exempel endast 0,75 % för WIK II-gruppen för perioden 1998–2007) [95], vilket kan avspegla en viss överrepresentation av (mindre) företag som går med förlust och som kämpar för att stanna kvar på marknaden.
By including so many small firms in its samples (including in its main WIK II sample), WIK may have underestimated the benchmark ROS that would be more relevant for larger and better-established firms such as DP and DPLP.
Genom att ta med så många små företag i dessa urval (även i den viktigaste referensgruppen, urval II), kan WIK ha underskattat den referensavkastning på försäljning som bör tillämpas på större och mer etablerade företag som Deutsche Post eller DPLP.
Second, while WIK correctly refers to the operator’s low risk profile on account of the monopoly character of its operations, it does not appear to have paid sufficient attention to the significant fixed costs (relative to variable costs) arising from the USO, nor to changes in the risk profile that may have resulted from changes in the regulatory regime faced by the operator over time, particularly between the different regulatory periods (e.g. the different management contracts, in the case of DPLP).
För det andra: Även om WIK med rätta nämner den låga riskprofilen för operatören till följd av att verksamheterna bedrivs med monopol, verkar WIK inte ha tagit tillräcklig hänsyn till de höga fasta kostnaderna (i förhållande till de rörliga kostnaderna) i samband med skyldigheten att tillhandahålla den samhällsomfattande tjänsten, eller till hur operatörens riskprofil kan ha utvecklats på grund av ändringar i regleringsordningen, särskilt mellan olika regleringsperioder (till exempel de olika managementkontrakten i DPLP:s fall).
The proportion of fixed costs may be high not only because a firm is very capital intensive (a common reason why fixed costs may be high), but also because it cannot adapt its overall costs in view of the obligation to maintain a large distribution network (related to the USO) and because it is unable to reduce labour costs in view of existing labour contracts.
Andelen rörliga kostnader kan öka, inte bara på grund av ett företags höga kapitalintensitet (en vanlig förklaring till de höga fasta kostnaderna) utan också för att företaget inte kan anpassa sina totala kostnader på grund av skyldigheten (knuten till skyldigheten att tillhandahålla den samhällsomfattande tjänsten) att upprätthålla ett mycket omfattande distributionsnät och för att man inte kan minska arbetskostnaderna på grund av befintliga anställningskontrakt.
The high proportion of fixed costs [96] further calls into question the inclusion of small companies whose cost structure (ratio of fixed to variable costs) appears to differ significantly [97].
Den stora andelen fasta kostnader [96] är ytterligare en anledning att ifrågasätta att små företag tas med i urvalet, eftersom deras kostnadsstruktur (kvoten mellan fasta och rörliga kostnader) verkar variera betydligt [97].
As set out in the introduction, the Commission is also of the opinion that the extent to which a postal incumbent is exposed to risk depends to a large extent on the characteristics of the regulatory mechanism established by the public authority to finance the USO.
Som anges i inledningen anser kommissionen också att den grad av risk som en etablerad postoperatör utsätts för till stor del beror på egenskaperna i den regleringsmekanism som tillämpas av de offentliga myndigheterna för att finansiera skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster.
In particular, the transition to a longer-term price cap for stamp prices (as experienced by DPLP in 2006) entails a significant increase in the size of the volume risk.
Övergången till ett mer långsiktigt system med pristak för porto (vilket skedde för DPLP 2006) innebär framför allt en avsevärt större volymrisk.