natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission mandated the Scientific Committee on Emerging and Newly Identified Health Risks (SCENIHR) to provide scientific input on elements to consider when developing a definition of the term ‘nanomaterial’ for regulatory purposes.
Kommissionen uppdrog åt vetenskapliga kommittén för nya och nyligen identifierade hälsorisker (SCENIHR) att ge vetenskapliga synpunkter på vilka faktorer som bör beaktas vid utformningen av en definition av termen nanomaterial för lagstiftningsändamål.
The lower limit was proposed at 1 nm.
Som undre gräns föreslogs 1 nm.
An upper limit of 100 nm is commonly used by general consensus, but there is no scientific evidence to support the appropriateness of this value.
Som en allmänt överenskommen övre gräns används ofta 100 nm, men det finns inga vetenskapliga argument för att använda just detta värde.
The use of a single upper limit value might be too limiting for the classification of nanomaterials and a differentiated approach might be more appropriate.
Användningen av ett enda övre gränsvärde kan vara alltför begränsande för klassificering av nanomaterial och det är möjligt att en flexiblare ansats kan vara att föredra.
For regulatory purposes, the number size distribution should also be considered using the mean size and the standard deviation of the size to refine the definition.
För lagstiftningsändamål bör även antalsstorleksfördelningen beaktas och definitionen preciseras med hjälp av medelstorlek och storlekens standardavvikelse.
The size distribution of a material should be presented as size distribution based on the number concentration (i.e. the number of objects within a given size range divided by the number of objects in total) and not on the mass fraction of nanoscale particles in the nanomaterial as a small mass fraction may contain the largest number of particles.
Storleksfördelningen för ett material bör anges som storleksfördelning baserad på antalskoncentration (dvs. antalet objekt inom ett givet storleksintervall dividerat med det totala antalet objekt) och inte som massfraktionen nanopartiklar i nanomaterialet, eftersom en liten massfraktion kan innehålla det största antalet partiklar.
SCENIHR identified certain specific cases where the application of the definition can be facilitated by using the volume specific surface area as proxy to determine if a material falls within the defined nano size range.
SCENIHR identifierade specifika fall där definitionens tillämpning kan underlättas genom användning av den specifika ytan per volym som substitut för att avgöra om ett material faller inom det definierade nanostorleksintervallet.
The International Organisation for Standardisation defines the term ‘nanomaterial’ as ‘material with any external dimensions in the nanoscale or having internal structure or surface structure in the nanoscale’.
Internationella standardiseringsorganisationen definierar termen nanomaterial som material som har en eller flera yttre dimensioner i nanoskala eller en inre struktur eller ytstruktur i nanoskala.
The term ‘nanoscale’ is defined as size range from approximately 1 nm to 100 nm [6].
Termen nanoskala definieras som storleksintervallet från cirka 1 nm till 100 nm [6].
The number size distribution should cover for the fact that nanomaterials most typically consist of many particles present in different sizes in a particular distribution.
Antalsstorleksfördelningen bör täcka att nanomaterial typiskt sett består av många partiklar i olika storlek med en viss fördelning.
Without specifying the number size distribution, it would be difficult to determine if a specific material complies with the definition where some particles are below 100 nm while others are not.
Om antalsstorleksfördelningen inte specificeras är det svårt att avgöra om ett visst material uppfyller definitionen när endast en del av partiklarna är mindre än 100 nm.
This approach is in line with the opinion of SCENIHR that the particle distribution of a material should be presented as the distribution based on the number concentration (i.e. the particle number).
Denna utgångspunkt är förenlig med SCENIHR:s yttrande att ett materials partikelfördelning bör presenteras som storleksfördelning baserad på antalskoncentration (dvs. partikelantal).
There is no unequivocal scientific basis to suggest a specific value for the size distribution below which materials containing particles in the size range 1 nm-100 nm are not expected to exhibit properties specific to nanomaterials.
Det finns ingen entydig vetenskaplig grund för att föreslå ett visst värde för storleksfördelningen under vilket material som innehåller partiklar i storleksintervallet 1–100 nm inte väntas uppvisa egenskaper som är specifika för nanomaterial.
The scientific advice was to use a statistical approach based on standard deviation with a threshold value of 0,15 %.
Den vetenskapliga rekommendationen var att använda en statistisk metod baserad på standardavvikelse med ett tröskelvärde på 0,15 %.
Given the widespread occurrence of materials that would be covered by such a threshold and the need to tailor the scope of the definition for use in a regulatory context, the threshold should be higher.
Mot bakgrund av den stora förekomsten av material som skulle omfattas av ett sådant tröskelvärde, och behovet att skräddarsy definitionens tillämpningsområde för användning i lagstiftning, bör emellertid tröskelvärdet sättas högre.
A nanomaterial as defined in this recommendation should consist for 50 % or more of particles having a size between 1 nm-100 nm.
Ett nanomaterial såsom det definieras i denna rekommendation bör till minst 50 % bestå av partiklar med en storlek mellan 1 nm och 100 nm.
In accordance with SCENIHR’s advice, even a small number of particles in the range between 1 nm-100 nm may in certain cases justify a targeted assessment.
Enligt SCENIHR:s rekommendation kan även ett litet antal partiklar i intervallet 1–100 nm i vissa fall motivera en särskild bedömning.
However, it would be misleading to categorise such materials as nanomaterials.
Det skulle dock vara missvisande att kategorisera sådana material som nanomaterial.
Nevertheless there may be specific legislative cases where concerns for the environment, health, safety or competitiveness warrant the application of a threshold below 50 %.
Trots det kan det finnas specifika fall i lagstiftningen där det av hänsyn till miljö, hälsa, säkerhet eller konkurrenskraft är motiverat att använda ett tröskelvärde under 50 %.
Agglomerated or aggregated particles may exhibit the same properties as the unbound particles.
Agglomererade eller aggregerade partiklar kan uppvisa samma egenskaper som fria partiklar.
Moreover, there can be cases during the life-cycle of a nanomaterial where the particles are released from the agglomerates or aggregates.
Det kan också finnas fall där partiklar frigörs från agglomerat eller aggregat under ett nanomaterials livscykel.
The definition in this Recommendation should therefore also include particles in agglomerates or aggregates whenever the constituent particles are in the size range 1 nm-100 nm.
Definitionen i denna rekommendation bör därför inkludera partiklar i agglomerat eller aggregat när de ingående partiklarna är i storleksintervallet 1–100 nm.
At present it is possible to measure the specific surface area by volume for dry solid materials or powders with the nitrogen adsorption method (‘BET-method’).
Det är för närvarande möjligt att mäta den specifika ytan för torra fasta material eller pulver med kväveadsorptionsmetoden (BET-metoden).
In those cases the specific surface area can be used as a proxy to identify a potential nanomaterial.
I dessa fall kan den specifika ytan användas som substitut för att identifiera potentiella nanomaterial.
New scientific knowledge may expand the possibility to use this and other methods to other types of materials in the future.
Ny vetenskaplig kunskap kan göra det möjligt att använda denna och andra metoder på andra typer av material i framtiden.
There can be a discrepancy between the measurement of the specific surface area and the number size distribution from one material to another.
Det kan finnas brister i överensstämmelsen mellan mätningar av specifik yta och antalsstorleksfördelning för olika material.
Therefore it should be specified that results for number size distribution should prevail and it should not be possible to use the specific surface area to demonstrate that a material is not a nanomaterial.
Därför bör det anges att resultat avseende antalsstorleksfördelning bör användas i första hand och att specifik yta inte kan användas för att visa att ett material inte är ett nanomaterial.
Technological development and scientific progress continue with great speed.
Den tekniska och vetenskapliga utvecklingen går i snabb takt.
The definition including descriptors should therefore be subject to a review by December 2014 to ensure that it corresponds to the needs.
Definitionen inklusive deskriptorer bör därför ses över senast i december 2014 för att säkerställa att den motsvarar behoven.
In particular, the review should assess whether the number size distribution threshold of 50 % should be increased or decreased and whether to include materials with internal structure or surface structure in the nanoscale such as complex nano-component nanomaterials including nano-porous and nano-composite materials that are used in some sectors.
Vid översynen bör särskilt bedömas om antalsstorleksfördelningens tröskelvärde på 50 % bör höjas eller sänkas och om det är lämpligt att inkludera material med inre struktur eller ytstruktur i nanoskala såsom komplexa nanomaterial för nanokomponenter, däribland nanoporösa material och nanokompositmaterial som används i vissa sektorer.
Guidance and standardised measurement methods as well as knowledge about typical concentrations of nanoparticles in representative sets of materials should be developed where feasible and reliable to facilitate the application of the definition in a specific legislative context.
Om det är möjligt och tillförlitligt bör riktlinjer och standardiserade mätmetoder samt kunskap om typiska koncentrationer av nanopartiklar i representativa uppsättningar material tas fram för att underlätta definitionens tillämpning i specifika lagstiftningssammanhang.
The definition set out in this Recommendation should not prejudge nor reflect the scope of application of any piece of Union legislation or of any provisions potentially establishing additional requirements for those materials, including those relating to risk management.
Den definition som anges i denna rekommendation bör inte påverka eller avspegla tillämpningsområdet för någon enskild unionsrättsakt eller för andra bestämmelser som kan fastställa ytterligare krav för dessa material, inklusive riskhanteringskrav.
It may in some cases be necessary to exclude certain materials from the scope of application of specific legislation or legislative provisions even if they fall within the definition.
Det kan i vissa fall vara nödvändigt att utesluta vissa material från tillämpningsområdet för viss lagstiftning eller vissa lagbestämmelser även om de faller inom definitionen.
It may likewise be necessary to include additional materials, such as some materials with a size smaller than 1 nm or greater than 100 nm in the scope of application of specific legislation or legislative provisions suited for a nanomaterial.
Det kan likaså vara nödvändigt att inkludera ytterligare material, exempelvis vissa material med en storlek under 1 nm eller över 100 nm i tillämpningsområdet för viss lagstiftning eller vissa lagbestämmelser som är avsedda för nanomaterial.
Given the special circumstances prevailing in the pharmaceutical sector and the specialised nano-structured systems already in use, the definition in this Recommendation should not prejudice the use of the term ‘nano’ when defining certain pharmaceuticals and medical devices,
Mot bakgrund av de särskilda omständigheter som råder inom läkemedelssektorn och de specialiserade nanostrukturerade system som redan används, bör definitionen i denna rekommendation inte påverka användningen av uttrycket nano vid definitionen av vissa läkemedel och medicintekniska produkter.
HAS ADOPTED THIS RECOMMENDATION
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.
Member States, the Union agencies and economic operators are invited to use the following definition of the term ‘nanomaterial’ in the adoption and implementation of legislation and policy and research programmes concerning products of nanotechnologies.
Medlemsstater, unionsorgan och ekonomiska aktörer uppmanas att använda följande definition av termen nanomaterial vid antagande och genomförande av lagstiftning samt strategi- och forskningsprogram som rör nanotekniska produkter.
‘Nanomaterial’ means a natural, incidental or manufactured material containing particles, in an unbound state or as an aggregate or as an agglomerate and where, for 50 % or more of the particles in the number size distribution, one or more external dimensions is in the size range 1 nm-100 nm.
Nanomaterial är ett naturligt, oavsiktligt framställt eller avsiktligt tillverkat material som innehåller partiklar i fritt tillstånd eller i form av aggregat eller agglomerat och där minst 50 % av partiklarna i antalsstorleksfördelningen har en eller flera yttre dimensioner i storleksintervallet 1–100 nm.
In specific cases and where warranted by concerns for the environment, health, safety or competitiveness the number size distribution threshold of 50 % may be replaced by a threshold between 1 and 50 %.
I särskilda fall, och om det är motiverat av hänsyn till miljö, hälsa, säkerhet eller konkurrenskraft, får antalsstorleksfördelningens tröskelvärde på 50 % ersättas med ett tröskelvärde mellan 1 och 50 %.
By derogation from point 2, fullerenes, graphene flakes and single wall carbon nanotubes with one or more external dimensions below 1 nm should be considered as nanomaterials.
Med avvikelse från punkt 2 bör fullerener, grafenflagor och kolnanorör med enkel vägg med en eller flera yttre dimensioner under 1 nm betraktas som nanomaterial.
For the purposes of point 2, ‘particle’, ‘agglomerate’ and ‘aggregate’ are defined as follows:
Vid tillämpning av punkt 2 gäller följande definitioner för partikel, agglomerat och aggregat: a)
‘particle’ means a minute piece of matter with defined physical boundaries;
partikel ett mycket litet stycke materia med definierade fysikaliska gränser. b)
‘agglomerate’ means a collection of weakly bound particles or aggregates where the resulting external surface area is similar to the sum of the surface areas of the individual components;
agglomerat en samling svagt sammanhållna partiklar eller aggregat där den yttre ytarean är ungefär lika med summan av de enskilda komponenternas ytarea. c)
‘aggregate’ means a particle comprising of strongly bound or fused particles.
aggregat en partikel bestående av starkt sammanhållna eller förenade partiklar.
Where technically feasible and requested in specific legislation, compliance with the definition in point 2 may be determined on the basis of the specific surface area by volume.
Om det är tekniskt möjligt och krävs i särskild lagstiftning får överensstämmelse med definitionen i punkt 2 fastställas på grundval av specifik yta.
A material should be considered as falling under the definition in point 2 where the specific surface area by volume of the material is greater than 60 m2/cm3.
Ett material bör anses falla inom definitionen i punkt 2 om materialets specifika yta är större än 60 m2/cm3.
However, a material which, based on its number size distribution, is a nanomaterial should be considered as complying with the definition in point 2 even if the material has a specific surface area lower than 60 m2/cm3.
Ett material som på grundval av sin antalsstorleksfördelning är ett nanomaterial bör dock anses motsvara definitionen i punkt två även om materialets specifika yta är mindre än 60 m2/cm3.
By December 2014, the definition set out in points 1 to 5 will be reviewed in the light of experience and of scientific and technological developments.
Senast i december 2014 ska definitionen i punkterna 1–5 ses över mot bakgrund av erfarenheten och den vetenskapliga och tekniska utvecklingen.
The review should particularly focus on whether the number size distribution threshold of 50 % should be increased or decreased.
Översynen bör särskilt inriktas på om antalsstorleksfördelningens tröskelvärde på 50 % bör höjas eller sänkas.
This Recommendation is addressed to the Member States, Union agencies and economic operators.
Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna, unionsorgan och ekonomiska aktörer.
Done at Brussels, 18 October 2011.
Utfärdad i Bryssel den 18 oktober 2011.
COM(2005) 243 final.
KOM(2005) 243 slutlig.
COM(2008) 366 final.
KOM(2008) 366 slutlig.
The opinion ‘Scientific basis for the definition of the term “Nanomaterial” ’ was subject to a public consultation in 2010.
Yttrandet Scientific Basis for the Definition of the Term ”Nanomaterial” var föremål för ett offentligt samråd 2010.
In its opinion of 8 December 2010 [5], SCENIHR concluded that size is universally applicable to nanomaterials and the most suitable measurand.
I sitt yttrande av den 8 december 2010 [5] drog SCENIHR slutsatsen att storlek är universellt tillämplig på nanomaterial och den mest lämpliga mätstorheten.
A defined size range would facilitate a uniform interpretation.
Ett definierat storleksintervall skulle underlätta en enhetlig tolkning.
on the digitisation and online accessibility of cultural material and digital preservation
om digitalisering av och tillgång via internet till kulturellt material och digitalt bevarande
The Digital Agenda for Europe seeks to optimise the benefits of information technologies for economic growth, job creation and the quality of life of European citizens, as part of the Europe 2020 strategy.
Den digitala agendan för Europa syftar till att, som en del av strategin Europa 2020, optimera de fördelar som informationstekniken har för ekonomisk tillväxt, skapande av arbetstillfällen och livskvalitet för europeiska medborgare.
The digitisation and preservation of Europe’s cultural memory which includes print (books, journals and newspapers), photographs, museum objects, archival documents, sound and audiovisual material, monuments and archaeological sites (hereinafter ‘cultural material’) is one of the key areas tackled by the Digital Agenda.
Digitaliseringen och bevarandet av Europas kulturarv vilket inkluderar tryckta medier (böcker, tidskrifter, tidningar), fotografier, museiföremål, arkiverade dokument, ljud och audiovisuellt material, monument och arkeologiska platser (nedan kallat kulturellt material) är ett av de nyckelområden som ska behandlas i den digitala agendan.
The EU’s strategy for digitisation and preservation builds on the work done over the last few years in the digital libraries initiative.
EU:s strategi för digitalisering och bevarande bygger på det arbete som under de senaste åren gjorts i initiativet om digitala bibliotek.
On 28 August 2006, the Commission issued a Recommendation to the Member States with a view to optimising, by means of the Internet, the economic and cultural potential of Europe’s cultural heritage.
Den 28 augusti 2006 utfärdade kommissionen en rekommendation till medlemsstaterna i syfte att, med hjälp av internet, optimera den ekonomiska och kulturella potential som Europas kulturarv har.
The Member States’ reports on the implementation of the Recommendation of 2008 and 2010 show that progress has been made.
Medlemsstaternas rapporter om genomförandet av rekommendationen från 2008 och 2010 visar att framsteg har gjorts.
However, progress is not consistent across the Member States and is uneven for the different points of the Recommendation.
Framstegen är emellertid inte enhetliga i de olika medlemsstaterna och de är inte heller jämnt fördelade mellan de olika punkterna i rekommendationen.
Moreover the context for digitisation efforts and for collaboration at European level has changed considerably over the last few years.
Situationen för digitaliseringsinsatserna och för samarbetet på europeisk nivå har dessutom avsevärt förändrats under de senaste åren.
New elements include the launch of Europeana in November 2008, the publication of the report ‘The New Renaissance’ by the ‘Comité des Sages on bringing Europe’s cultural heritage online’ of 10 January 2011 and the Commission’s proposal for an Orphan Works Directive of 24 May 2011.
Bland nya faktorer kan nämnas lanseringen av Europeana i november 2008, offentliggörandet av visemannakommitténs rapport ”Den nya renässansen” av den 10 januari 2011 som handlar om att göra Europas kulturarv tillgängligt på nätet samt kommissionens förslag till ett direktiv om verk av okända upphovsmän av den 24 maj 2011.
Therefore, an updated set of measures for digitising and bringing cultural heritage online and for digital preservation should be recommended to the Member States.
Medlemsstaterna bör få en rekommendation om ett antal uppdaterade åtgärder för att digitalisera kulturarvet och göra det tillgängligt på nätet samt om digitalt bevarande.
In that context, the development of digitised material from libraries, archives and museums should be further encouraged in order to ensure that Europe maintains its place as a leading international player in the field of culture and creative content and uses its wealth of cultural material in the best possible way.
Inom ramen för detta bör utvecklingen av digitaliserat material från bibliotek, arkiv och museer ytterligare uppmuntras för att säkerställa att Europa även i fortsättningen kan behålla sin plats som ledande internationell aktör inom området kultur och kreativt innehåll och använder sin kulturrikedom på bästa möjliga sätt.
As underlined by the ‘Comité des Sages on bringing Europe’s cultural heritage online’, Europe needs to act now to reap the benefits of digitisation and digital preservation.
Europa måste nu agera för att dra nytta av fördelarna med digitalisering och digitalt bevarande vilket även betonades i visemannakommitténs rapport om att göra Europas kulturarv tillgängligt på nätet.
If Member States do not step up their investments in this area, there is a risk that the cultural and economic benefits of the digital shift will materialise in other continents and not in Europe.
Om inte medlemsstaterna ökar sina investeringar inom detta område finns det en risk för att den digitala övergångens kulturella och ekonomiska fördelar förverkligas i andra världsdelar i stället för i Europa.
The online accessibility of cultural material will make it possible for citizens throughout Europe to access and use it for leisure, studies or work.
Att detta kulturella material blir tillgängligt på nätet innebär att det blir möjligt för medborgare i hela Europa att få tillgång till och använda det för förströelse, utbildning och arbete.
It will give Europe’s diverse and multilingual heritage a clear profile on the Internet, and the digitisation of their assets will help Europe’s cultural institutions to continue carrying out their mission of giving access to and preserving our heritage in the digital environment.
Europas flerspråkiga kulturarv i hela dess mångfald kommer att lyftas fram på internet och digitaliseringen av kontinentens tillgångar gör det möjligt för Europas kulturinstitutioner att fortsätta med sitt uppdrag att ge tillgång till och bevara vårt kulturarv i den digitala miljön.
Moreover, the digitised material can be reused – for both commercial and non-commercial purposes – for uses such as developing learning and educational content, documentaries, tourism applications, games, animations and design tools, provided that this is done with full respect for copyright and related rights.
Det digitaliserade materialet kan dessutom återanvändas – både för kommersiella och icke-kommersiella syften – för användningar som att utveckla undervisningsinnehåll, dokumentärer, turismtillämpningar, spel, animeringar och konstruktionsverktyg, under förutsättning att detta görs med full respekt för upphovsmannarättigheter och liknande rättigheter.