natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The recent judgment of the Court of Justice in the Essent [47] case provides definitive guidance on this point.
Domstolens nyligen utfärdade dom i målet Essent [47] ger slutlig vägledning i detta hänseende.
The Court came to the conclusion that the proceeds of the surcharge constituted State resources, because the surcharge on the price of electricity was imposed by national law, and therefore constituted a charge, and SEP was not entitled to use the proceeds from the charge for purposes other than those provided by the law, so that the monies remained under public control and were thus available to the national authorities.
Domstolen slöt sig till att intäkterna från den extra avgiften utgjorde statliga medel, eftersom tillägget på elpriset fastslagits i nationell lag och därför utgjorde en skatteliknade avgift och eftersom SEP inte hade rätt att använda intäkterna från avgiften för andra ändamål än de lagstadgade, dvs. medlen stod under fortsatt offentlig kontroll och var därmed tillgängliga för de nationella myndigheterna.
The surcharge on the electricity price used to finance the tariffs at issue here is imposed, as in Essent, by law.
Den extra avgift på elpriset som används för att finansiera de aktuella tarifferna är lagstadgad på samma sätt som i Essent-ärendets.
The State is in a position to control and orient the use of the resources: the Equalisation Fund discharges its accounting functions on precise instructions from the AEEG, which acts within its statutory regulatory powers and/or in implementation of national legislation.
Staten kan kontrollera och styra användningen av de berörda medlen: kompensationsfonden fullgör sina redovisningsåtaganden enligt exakta instruktioner från AEEG, som agerar inom sina lagstadgade reglerande befogenheter och/eller genom att genomföra nationell lagstiftning.
Thus the resources handled by the Equalisation Fund remain under public control at all times.
Detta betyder att de medel som hanteras av kompensationsfonden hela tiden är under offentlig kontroll.
This analysis is consistent with the Commission’s decision in the Italian stranded costs case, in which it classified as State resources the monies administered by the Equalisation Fund in the A6 account [48].
Denna analys överensstämmer med kommissionens beslut i ärendet rörande icke-återvinningsbara kostnader i Italien, där kommissionen ansåg att de medel som kompensationsfonden förvaltade på A6-kontot utgjorde statliga medel [48].
The classification as State resources of the monies administered by the Equalisation Fund was borne out in the judgment of the Court of First Instance in the Iride case [49].
Förstainstansrätten fastställde i en nyligen utfärdad dom i målet Iride att medel som förvaltas av kompensationsfonden helt uppenbart är statliga medel [49].
Italy’s Supreme Court of Cassation had already ruled that the legal personality of the Equalisation Fund was not separate from that of the Italian State, and that the monies transferred to the Equalisation Fund should be considered State property, even if they derived from private entities and were intended for private undertakings (judgment No 11632/03 of 3 April 2003).
Högsta domstolen i Italien hade redan fastställt (dom nr 11632/03 av den 3 april 2003) att kompensationsfonden som juridisk person inte är skild från den italienska staten och att medel som överförs till kompensationsfonden ska betraktas som statens egendom även om de härrör från privata instanser och är avsedda för privata företag.
In the Iride case, the applicants, Iride SpA and Iride Energia SpA, brought an action in the Court of First Instance challenging a decision whereby the Commission had categorised as State resources the sums administered by the Equalisation Fund in the A6 account.
I ärendet Iride väckte de sökande Iride SpA och Iride Energia SpA talan inför förstainstansrätten mot ett beslut där kommissionen hade fastställt att medel som kompensationsfonden förvaltar på A6-kontot utgör statliga medel.
The arguments put forward by the applicants were very similar.
De sökandes argument var till huvuddelen desamma.
They disputed the substance of the Court of Cassation’s ruling, contending that the role of the Equalisation Fund was merely that of an accounting intermediary between private citizens subject to a financial obligation and the beneficiaries of the sums concerned, a role which did not allow the Equalisation Fund to make use of the monies deposited even for a short period of time.
De sökande bestred motiveringarna i högsta domstolens utslag och hävdade att kompensationsfondens roll endast och enbart är att fungera som en mellanhand mellan privata medborgare som omfattas av en ekonomisk skyldighet och mottagarna av de berörda medlen, och att kompensationsfonden i denna roll inte har någon möjlighet att använda de deponerade medlen ens för en kort tid.
The applicants also claimed that the case-law developed in PreussenElektra was applicable.
De sökande hävdade även att rättspraxis enligt domen PreussenElektra är tillämplig.
The Court of First Instance, after pointing out that it had no jurisdiction to review the interpretation of Italian legislation by the Court of Cassation, confirmed that the monies held in the Equalisation Fund’s A6 account were to be classified as State resources, because, in addition to being State property, they were under constant State control [50].
Efter det att förstainstansrätten betonat att det inte ligger inom dess jurisdiktion att bestrida den italienska högsta domstolens tolkning av italiensk lag bekräftade förstainstansrätten att medlen på kompensationsfondens A6-konto ska betraktas som statliga medel eftersom de inte bara är statens egendom utan även står under statens ständiga kontroll [50].
It can, however, logically be extended to the A4 component, which finances the disputed tariffs.
Slutsatsen kan dock logiskt sett utvidgas till A4-komponenten genom vilken de omtvistade tarifferna finansieras.
There is no difference between the A6 account and the A4 component other than the purpose to which the resources are put (covering stranded costs in the case of the A6 account, and financing preferential tariffs in the case of the A4 component).
Den enda skillnaden mellan A6-kontot och A4-komponenten är syftet med de medel som samlas in (att täcka icke-återvinningsbara kostnader i fråga om A6-kontot och finansiering av förmånliga tariffer i fråga om A4-komponenten).
The sums transferred to the Sardinian beneficiaries from the A4 component must therefore also be categorised as State resources.
De belopp som överförs till de sardinska stödmottagarna från A4- komponenten måste därför betraktas som statliga medel.
In addition to being financed by State resources, the disputed tariffs are imputable to the State, since the legal basis for the measures is laid down in national legislation and decrees and in the decisions taken by the AEEG, which is a public body, in the exercise of its public authority functions [51].
Utöver att de omtvistade tarifferna finansieras med statliga medel kan de också tillskrivas staten eftersom åtgärden har sin rättsliga grund i nationell lagstiftning och dekret och i besluten från AEEG som är ett offentligt organ som utövar sina uppgifter som offentlig myndighet [51].
As regards the effect of the measures on trade between Member States and the ensuing distortion of competition, it is undisputed that the markets concerned (lead, zinc, silver, aluminium and chlorine/soda) are fully open to competition.
När det gäller åtgärdernas inverkan på handeln mellan medlemsstaterna och den snedvridning av konkurrensen som följer råder det inget tvivel om att de berörda marknaderna (bly, zink, silver, aluminium och klor/natriumhydroxid) är helt öppna för konkurrens.
This by itself is enough to establish that the tariffs have an effect on intra-Union trade.
Detta är i sig tillräckligt för att dra slutsatsen att tarifferna inverkar på handeln inom unionen.
Nevertheless, the Commission has considered the argument advanced by the beneficiaries and by Italy that in the metals industry (the argument has not been put forward expressly in respect of chlorine) the tariffs have no effect on trade and do not distort competition because there are no actual trade flows between Member States; no such trade flows are likely to develop, and in view of the particular features of the industry the tariffs do not damage the beneficiaries’ competitors in the Union.
Kommissionen har emellertid tagit hänsyn till stödmottagarnas och Italiens argument att tariffen inte påverkar handeln och inte snedvrider konkurrensen i metallindustrin (argumentet gäller inte uttryckligen klor) eftersom det inte förekommer några faktiska handelsflöden mellan medlemsstaterna – det är osannolikt att sådana kommer att uppstå – och eftersom tariffen inte skadar stödmottagarnas europeiska konkurrenter på grund av sektorns särdrag.
In the Commission’s decisions and the judgments of the Court of Justice it has never been accepted that an absence of actual trade flows shows that an aid measure has no effect on intra-Union trade.
Det bör för övrigt nämnas att kommissionen i sin beslutspraxis och domstolen i sin rättspraxis aldrig har godtagit att avsaknaden av faktiska handelsflöden är ett tecken på att en stödåtgärd inte har någon inverkan på handeln inom unionen.
The Court has in fact consistently ruled that aid to an undertaking may be such as to affect trade between the Member States and distort competition even if the beneficiary undertaking does not participate in intra-Union trade itself.
Domstolen har i själva verket konsekvent fastställt att stöd till ett företag kan påverka handeln mellan medlemsstaterna och snedvrida konkurrensen även om det mottagande företaget inte deltar i handeln inom unionen.
Where a Member State grants aid to an undertaking, domestic production may for that reason be maintained or increased, with the result that undertakings established in other Member States have less chance of exporting their products to the market in that Member State [52].
När en medlemsstat beviljar stöd till ett företag kan den inhemska produktionen upprätthållas eller ökas med hjälp av stödet så att företag som är etablerade i andra medlemsstater har sämre möjligheter att exportera sina produkter till marknaden i den medlemsstaten [52].
Moreover, the pattern of decreasing EU production, increasing imports from non-Union countries, and limited or no trade flows between Member States is not unusual: indeed it is typical of industries which are experiencing structural difficulties or which are subject to high competitive pressure.
Det är dessutom inte ovanligt att det finns ett mönster med minskad produktion i EU och ökad import från tredjeländer och samtidigt begränsade eller inga handelsflöden mellan medlemsstaterna – detta är i själva verket ett typiskt mönster inom sektorer som har strukturella svårigheter eller är föremål för ett starkt konkurrenstryck.
Such industries are particularly sensitive to measures taken by Member States to improve the competitive position of their domestic industries.
Sådana sektorer är särskilt känsliga för åtgärder som medlemsstaterna vidtar för att förbättra den inhemska industrins konkurrensställning.
The fact that production of zinc, lead and silver in Italy is too modest to affect the reference price is irrelevant.
Argumentet att den blygsamma tillverkningen av zink, bly och silver i Italien inte kan påverka referenspriset saknar relevans.
The fact that there is a reference price for these metals which is not easily influenced by conditions of production in a single Member State does not mean that there cannot be competition between undertakings based in the EEA and selling on the worldwide metal markets.
Förekomsten av ett referenspris för dessa metaller som inte enkelt låter sig påverkas av produktionsförhållandena i en enskild medlemsstat utesluter inte att det kan förekomma konkurrens mellan företag som är belägna inom EES och säljer på de världsomfattande metallmarknaderna.
It is conceivable that aid to the Sardinian beneficiaries will not enable them to reduce the world price for their products and squeeze competitors out of the market, and that other European producers may remain in business as long as they can sell profitably at the world price.
Det är sannolikt att stöd till de sardinska mottagarna inte leder till att de kan sänka världspriset för sina produkter och tränga bort konkurrenter från marknaden eller att andra europeiska tillverkare inte kan fortsätta sin verksamhet så länge de på ett lönsamt sätt kan sälja till världspris.
But the profits obtained in Italy thanks to the subsidised electricity tariffs strengthen the companies’ competitive position in a general sense.
De vinster som företagen gjorde i Italien tack vare den subventionerade eltariffen stärkte dock generellt sett deras konkurrensställning.
For example, accumulated capital reserves can be used to take over competitors and to increase market share.
Exempelvis kan ackumulerade kapitalreserver användas för att överta konkurrenter och öka marknadsandelen.
This reasoning is all the more relevant considering that some of the beneficiaries belong to multinational companies [53].
Detta resonemang är ännu mer relevant med tanke på att några av stödmottagarna tillhör multinationella bolag [53].
Contrary to what the beneficiaries claim, the fact that the price paid in Italy in the sectors concerned is comparable to the average electricity price paid in Europe by competing producers cannot be taken as evidence that the interests of other European producers are not threatened by the Italian tariff.
I motsats till vad stödmottagarna hävdar kan det faktum att det pris som betalas i de berörda sektorerna i Italien är jämförbart med det genomsnittliga elpris som konkurrerande producenter betalar i Europa inte anses utgöra bevis för att de övriga europeiska tillverkarnas intressen inte skulle hotas av den italienska tariffen.
It was clearly established in Case C-372/97 Italy v Commission that unilateral measures aimed at approximating conditions of competition in a Member State to those prevailing in other Member States do affect trade (and therefore cannot escape classification as aid).
I domen i mål C-372/97, Italien mot kommissionen, fastställdes tydligt att ensidiga åtgärder avsedda att anpassa konkurrensvillkoren i en viss medlemsstat till de villkor som råder i andra medlemsstater uppenbarligen påverkar handeln (och därför måste kategoriseras som stöd).
Moreover, some of the power supply agreements in place in other Member States may involve State aid, and the Commission has opened in-depth investigations into several measures of this kind [54].
Dessutom gäller att vissa kraftförsörjningsavtal som gäller i andra EU-medlemsstater kan ha inslag av statligt stöd, och kommissionen har inlett omfattande undersökningar av flera sådana åtgärder [54].
Even though this defence has not been put forward expressly by Italy or Alcoa, the Commission considers it useful to draw attention to the well-established principle that the existence of unlawful aid in some Member States cannot justify the adoption of similar measures by another Member State.
En faktor som Italien och stödmottagarna inte uttrycklingen har nämnt men som kommissionen anser det vara på sin plats att påminna om är att enligt en väl etablerad princip i rättspraxis kan olagligt stöd i en viss medlemsstat inte motivera att en annan medlemsstat vidtar en liknande åtgärd.
In any event, the complaints received from the beneficiaries’ competitors provide an indication that the disputed tariffs do raise competition problems and affect trade within the Union.
I alla händelser visar de klagomål som mottagits från stödmottagarnas konkurrenter att de omtvistade tarifferna faktiskt ger upphov till konkurrensproblem och inverkar på handeln inom unionen.
Moreover, Italy did not notify the 2004 tariffs.
Dessutom anmälde inte Italien 2004 års tariffer.
According to settled case-law, where aid has not been notified, the Commission is not obliged to demonstrate the actual consequences of the measure on competition and trade between Member States: ‘If the Commission were required in its decision to demonstrate the real effect of aid which had already been granted, that would immediately favour those Member States which grant aid in breach of the duty to notify laid down in Article 93(3) of the [EC] Treaty, to the detriment of those which do notify aid at the planning stage’ [55].
Enligt etablerad rättspraxis är kommissionen i fråga om stöd som inte har anmälts inte är skyldig att påvisa de faktiska följderna av åtgärden för konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna: ”Om kommissionen i sitt beslut vore tvungen att påvisa den verkliga effekten av det stöd som redan lämnats skulle detta leda till att de medlemsstater gynnas som betalar ut stöd i strid mot anmälningsplikten i artikel 93.3 i [EG]-fördraget, på bekostnad av dem som i förväg anmäler sina stödåtgärder till kommissionen [55].”
The conclusion must be drawn that the disputed preferential electricity tariffs are liable to improve their beneficiaries’ competitive position vis-à-vis competing undertakings in the EU.
Slutsatsen måste därför vara att de omtvistade förmånliga eltarifferna sannolikt förbättrar stödmottagarnas konkurrensställning jämfört med konkurrerande företag i EU.
It is settled case-law that in such circumstances it must be held that trade between Member States is affected and competition distorted [56].
Enligt etablerad rättspraxis bör i sådana fall handeln mellan medlemsstaterna anses påverkad och konkurrensen snedvriden [56].
The Commission concludes that the disputed 2004 and 2005 tariffs constitute State aid within the meaning of Article 87(1) TFEU and can be authorised only if they qualify for one of the exemptions provided for in the Treaty.
Kommissionen sluter sig till att de omtvistade tarifferna från 2004 och 2005 utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EUF-fördraget och därför endast kan godkännas om de omfattas av något av undantagen enligt fördraget.
This conclusion is consistent with that arrived at in the Alcoa case, which concerned virtually identical tariffs.
Denna slutsats är konsekvent med den slutsats som kommissionen nådde i Alcoa-ärendet, som rörde praktiskt taget identiska tariffer.
New aid or existing aid
Nytt stöd eller befintligt stöd
The situations in which a measure constitutes existing aid are exhaustively enumerated in Article 1 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [57].
De situationer där en åtgärd utgör befintligt stöd anges ingående i artikel 1 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget [57].
It is undisputed that the measures at issue were not put into effect before Italy’s accession to the Union (Article 1(b)(i) of the Regulation), are not deemed to have been authorised owing to the Commission’s failure to take a decision within the prescribed procedural deadlines (Article 1(b)(iii)), and cannot be deemed to be existing aid owing to the expiry of the limitation period (Article 1(b)(iv)).
Det står utom tvivel att åtgärderna i fråga inte trädde i kraft innan Italien anslöt sig till EU (artikel 1 b i i förordningen), att de inte anses ha blivit godkända på grund av att kommissionen inte har fattat beslut inom de föreskrivna tidsfristerna för förfaranden (artikel 1 b iii) och att de inte kan anses utgöra befintligt stöd på grund av att begränsningsperioden har löpt ut (artikel 1 b iv).
They did not become aid as a result of the evolution of the common market and without having been altered by the Member State (first sentence of Article 1(b)(v)).
De blev inte heller stöd på grund av utvecklingen av den gemensamma marknaden eller utan att medlemsstaten företagit någon ändring (första meningen i artikel 1 b v).
In the light of the above, the Commission considers that the disputed tariffs constitute new aid.
Mot bakgrund av det ovan anförda anser kommissionen att de omtvistade åtgärderna utgör nytt stöd.
Pursuant to Article 108(3) TFEU, Member States must notify any plans to grant or alter aid, and may not put the proposed measures into effect until the notification procedure has resulted in a final decision.
Enligt artikel 108.3 i EUF-fördraget måste medlemsstaterna anmäla alla planer på att bevilja eller ändra stöd och de får inte införa de föreslagna åtgärderna förrän anmälningsförfarandet har lett till ett slutligt beslut.
Since Italy failed to notify Article 1 of the 2004 Decree, the 2004 tariffs constitute unlawful aid.
Eftersom Italien inte har anmält artikel 1 i 2004 års dekret utgör 2004 års tariffer olagligt stöd.
But Italy did notify Article 11(12) of Law No 80/2005, and refrained from implementing that measure.
Italien anmälde dock artikel 11.12 i lag nr 80/2005 och avstod från att genomföra den åtgärden.
It has therefore complied with its obligations under Article 108(3) TFEU.
Italien har därför uppfyllt sina skyldigheter i enlighet med artikel 108.3 i EUF-fördraget.
In derogation from the general prohibition on State aid laid down in Article 107(1) TFEU, aid may be declared compatible if it qualifies for one of the exceptions enumerated in the Treaty.
Trots det allmänna förbudet mot statligt stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget kan ett stöd förklaras förenligt om det omfattas av något av undantagen i fördraget.
The 2004 and 2005 tariffs constitute operating aid.
Tarifferna från 2004 och 2005 utgör driftsstöd.
Italy’s claim that the 2005 tariffs should not be considered operating aid because they are part of a regional support strategy and are conditional upon productive investment should be dismissed.
Italiens argument att 2005 års tariffer inte bör betraktas som driftsstöd eftersom de ingår i en regionalstödsstrategi och förutsätter produktionsinvesteringar bör avvisas.
Even though the memorandum of understanding provides that the beneficiaries must carry out certain investments, the aid component in the 2005 preferential tariffs is not a proportion of the eligible expenditure, and is not subject to a maximum aid intensity.
Även om det i samförståndsavtalet anges att stödmottagarna måste göra vissa investeringar utgör stödkomponenten i de förmånliga tarifferna från 2005 inte en proportion av de stödberättigande utgifterna och ingen högsta stödnivå har fastställts.
There are no indications that the measure complies with the criteria for investment aid, or that the aid is proportional.
Det finns inga tecken på att åtgärden uppfyller kriterierna för investeringsstöd eller att stödet är proportionellt.
Instead, the measure is clearly pegged to electricity consumption and aimed at mitigating electricity procurement costs, which are operating costs incurred by the companies concerned.
Åtgärden är tvärtom tydligt kopplad till elförbrukningen och avsedd att minska elinköpskostnaderna, som utgör driftskostnader som de berörda företagen har ådragit sig.
Thus it cannot be construed as investment aid.
Således kan den inte tolkas som investeringsstöd.
Operating aid is, in principle, incompatible with the internal market.
Driftsstöd är i princip oförenligt med den gemensamma marknaden.
In Case C-86/89 Italy v Commission, the Court of Justice found ‘that the aid in question, which was granted without any specific conditions and solely according to the quantities used, should be regarded as an operating aid to the undertakings concerned and that, as such, it affected trading conditions to an extent contrary to the common interest’ [58].
I mål C-86/89, Italien mot kommissionen, slöt domstolen sig till att ”stödet i fråga, som hade beviljats utan särskilda villkor och endast enligt de mängder som användes, ska betraktas som driftsstöd till de berörda företagen och att stödet som sådant påverkar handelsvillkoren i en utsträckning som strider mot det gemensamma intresset” [58].