natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Thus the share of La Poste’s business which is subject to the price cap is large, and the charges for reserved services are set by ministerial order.
Avgifterna för en stor del av La Postes verksamhet omfattas alltså av en prisbegränsning. Dessutom fastställs avgifterna för reserverade tjänster genom ett ministerbeslut.
Some functions and schemes provided for in the state budget could be used to help a publicly owned establishment to repay its debts
Vissa uppdrag och program i den statliga budgeten kan användas för att hjälpa en offentlig institution att betala sina skulder
The programmes identified by the Commission’s expert are the following:
Kommissionens expert har identifierat följande program:
Programme No 823, advances to organisations distinct from the State that manage public services: The object is ‘to allow the State to grant advances to various organisations, distinct from the State, that manage public services’.
Program nr 823, förskott till organisationer som är tydligt avgränsade från staten och som bedriver offentliga tjänster: syftet med programmet ”är att göra det möjligt för staten att bevilja förskott till olika organisationer som är tydligt avgränsade från staten och som tillhandahåller offentliga tjänster.
‘The purpose of such advances is to respond to emergency situations, whether in order to ensure the continuity of public business, or to expedite the implementation of a particular measure.
Avsikten med förskotten är att hantera nödsituationer, oavsett om det handlar om att garantera kontinuiteten i den offentliga verksamheten eller för att påskynda genomförandet av en åtgärd.
The advances also allow an unforeseen funding requirement to be met provisionally, pending a permanent source of finance.
De ska också göra det möjligt att tillfälligt täcka ett oförutsett likviditetsbehov som senare måste garanteras permanent genom hållbara resurser.
This means that financing does not have to be obtained from banks or the market, and prevents greater fragmentation of the debt of public departments or an increase in their interest charges’.
Förskotten innebär alltså att det går att undvika finansiering via banker eller marknaden och samtidigt förhindra en ökad fragmentering av offentliga institutioners skulder eller höjda räntor för dem.”
Under the heading ‘State financial holdings’ there are two programmes, entitled ‘Capital transactions with regard to state financial holdings’ (programme No 731) and ‘Reduction of the debts of the State and of publicly owned state establishments’ (programme No 732).
Inom ramen för uppdraget ”Statens finansiella bidrag” finns två program med titlarna ”Kapitaltransaktioner som berör statens finansiella bidrag” (program nr 731) och ”Skuldsanering av staten och statliga offentliga institutioner” (program nr 732).
In this latter programme there is a measure No 1 which relates to ‘increases in capital, contributions to capital, shareholders’ advances and equivalent loans’.
Inom ramen för detta program anges i åtgärd nr 1 ”ökning av kapital, insättningar till eget kapital, aktieägarlån och jämförbara lån”.
The funds allocated to these advances are substantial.
Det avsätts betydande medel för dessa förskott.
In the event of financial difficulties at La Poste, the State would be able to help it with funding from these programmes.
Om La Poste hamnar i finansiella svårigheter kan staten använda medel ur dessa program för att undsätta La Poste.
There is no legislation limiting the possibility of granting advances to EPICs carrying on an economic activity and operating in the competitive sector.
I själva verket finns det inte någon föreskrift som begränsar möjligheterna att bevilja förskott till offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag som bedriver ekonomisk verksamhet och som är verksamma inom en konkurrensutsatt sektor.
In their memorandum of 27 October 2009, the French authorities argue that they have never denied that publicly owned establishments may receive state advances — which would be granted expressly — but that this in no way implies that publicly owned establishments are entitled to draw on the state budget; as the Commission’s expert indicates, shareholders’ advances may be available in respect of any state holding, whatever the legal form involved, so that no conclusion can be drawn in respect of EPICs alone; and contrary to what the Commission’s expert maintains, these advances take full account of the constraints imposed by the Community, because they would be the act of a prudent investor.
I sin skrivelse av den 27 oktober 2009 förklarar de franska myndigheterna att de aldrig har ifrågasatt att offentliga institutioner kan få statliga förskott, vilket för övrigt är uttryckligen angivet, men att detta inte ger offentliga institutioner någon rätt att utnyttja statsbudgeten. Precis som kommissionens expert påpekar kan systemet med aktieägarlån användas för alla typer av statliga finansiella bidrag, oavsett deras rättsliga utformning, vilket innebär att det inte går att dra några slutsatser enbart om offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag. För övrigt tar dessa förskott – i motsats till vad kommissionens expert hävdar – helt och hållet hänsyn till gemenskapens begränsningar eftersom de följer principen om en försiktig investerare.
The Commission draws the following conclusions:
Kommissionen konstaterar följande:
In the event of a shortage of funds, French legislation authorises or indeed encourages the State to provide capital to publicly owned establishments, rather than expecting them to secure conventional bank loans.
Genom de franska rättsakterna får staten tillstånd, eller rentav uppmuntras, att ge bidrag till offentliga institutioner i stället för att dessa tar upp klassiska banklån vid likviditetsbrist.
Access to these resources is in no way conditional on prior compliance with the rules governing State aid.
Det ställs inga villkor på att bestämmelserna om statligt stöd ska uppfyllas i förväg för att dessa resurser ska beviljas.
The ‘additional resources’ referred to in the Law of 16 July 1980 may consist of contributions of this kind.
Dessa bidrag kan vara de ”kompletterande resurser” som avses i lagen av den 16 juli 1980.
The relevant legislation is known to creditors, who consequently have good reason to believe that the supervising authority will be in a position to secure the resources necessary to ensure that their claims are satisfied.
Fordringsägarna känner till dessa föreskrifter och har alltså fog för att anta att tillsynsmyndigheten kommer att kunna få fram de resurser som krävs för att reglera fordringarna.
However, La Poste has no entitlement to draw on these resources.
La Poste har emellertid inte rätt att utnyttja dessa resurser.
The Commission has not found that publicly owned establishments have any direct access to the accounts of the Treasury, ‘direct access’ being taken to mean a facility by which an EPIC can itself decide to draw directly on funds belonging to the State and placed at its disposal, without any action being required on the part of the State.
Däremot har kommissionen inte identifierat någon direkt tillgång till statliga medel för offentliga institutioner, om man med ”direkt tillgång” menar möjligheten för en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag att direkt utnyttja statliga resurser som ställs till institutionens förfogande utan att staten behöver agera.
The French authorities’ proposal for a clarification of the Decree implementing the Law of 16 July 1980 is not sufficient
De franska myndigheternas förslag till förtydligande av dekretet om tillämpning av lagen av den 16 juli 1980 är otillräckligt
The Commission would like to emphasise straight away that the French authorities have not made the change in the Law of 16 July 1980 that will be discussed in this section.
För det första understryker kommissionen att de franska myndigheterna inte har gjort någon förändring av lagen av den 16 juli 1980, som kommer att analyseras i detta avsnitt.
The Commission must necessarily examine the existence or otherwise of a guarantee to La Poste on the basis of the legislation actually enacted, rather than seeking to assess whether proposals which seek to exclude any guarantee but which have not yet been adopted are or are not adequate.
Kommissionens undersökning av förekomsten av en garanti för La Poste måste alltså bygga på positiv rätt och inte på huruvida icke stadfästa förslag från de franska myndigheterna är lämpliga för att utesluta alla former av garantier eller ej.
The purpose of the analysis that the Commission will carry out in this section is essentially to provide a complete description of the proceedings that have taken place before the Commission.
Därför är kommissionens analys i detta avsnitt avsedd att ge en fullständig beskrivning av det förfarande som har följts hos kommissionen.
In order to establish that the resources released by the supervising authority must come from the resources of the defaulting authority or establishment itself, the French authorities propose to amend the Decree implementing the Law of 16 July 1980 as follows (the amendment is shown in italic): ‘If the notice given has had no effect by the time these deadlines expire, the representative of the State or the authority responsible for supervision shall enter the expenditure in the budget of the defaulting authority or publicly owned establishment.
För att fastställa att de resurser som frigörs av tillsynsmyndigheten endast får hämtas från institutionens eller verksamhetens egna medel har de franska myndigheterna föreslagit följande ändring av dekretet om tillämpning av lagen av den 16 juli 1980: ”Om betalningsföreläggandet inte efterlevs innan dessa tidsfrister löper ut ska statens representant eller tillsynsmyndighet föra upp utgiften på den försumliga offentliga institutionens eller verksamhetens budget.
The representative of the State or the authority responsible for supervision shall, as appropriate, release the necessary resources from the budget of the defaulting authority or establishment either by reducing the appropriations allocated to other expenditures and still available or by increasing resources’.
Den ska i förekommande fall frigöra de nödvändiga resurserna inom ramen för den offentliga institutionens eller verksamhetens budget, endera genom att begränsa de anslag som avsatts för andra syften, men som är tillgängliga, eller genom att öka medlen”.
As the Commission pointed out in recital 58 of the opening decision, neither in its present wording nor in the amended wording proposed by the French authorities does the legislation prevent an increase in resources from being made possible by a subsidy or injection of public funds.
Kommissionen påpekar emellertid, precis som den gjorde i skäl 58 i beslutet om att inleda förfarandet, att föreskrifterna varken i sin nuvarande version eller i den ändrade versionen enligt de franska myndigheternas förslag utesluter att resurser frigörs genom en resursökning som möjliggjorts genom ett tidigare bidrag eller tillskott av offentliga medel.
The Commission will now go on to examine the courses open to a creditor in the unlikely event that the procedure laid down by the Law of 16 July 1980 does not result in payment.
I det följande undersöker kommissionen vilka ytterligare åtgärder en fordringsägare kan vidta i det osannolika fall det förfarande som föreskrivs i lagen av den 16 juli 1980 inte ger fordringsägaren möjlighet till ersättning.
The Commission will give particular consideration to the rules governing the liability of the State, in order to determine whether they have the characteristics of a guarantee mechanism.
Framför allt kommer kommissionen att granska systemet med statens ansvar för att fastställa om det uppvisar de egenskaper som utmärker en garantimekanism.
The rules governing the liability of the State in the procedure for the recovery of the debts of a publicly owned establishment have all the characteristics of a guarantee mechanism
Ordningen för statens ansvar vid indrivning av offentliga institutioners skulder uppvisar de egenskaper som utmärker en garantimekanism
According to the French authorities, the State has in principle no liability, whether for a fault on its part or in the absence of any such fault.
Enligt de franska myndigheterna kan staten i princip varken ställas till ansvar för försummelser eller utkrävas ett strikt ansvar.
The French authorities acknowledge that if there is a requirement of continuity of public service that is binding on the representative of the State in the procedure laid down by the Law of 16 July 1980, a court may order that the creditor be compensated.
De franska myndigheterna erkänner dock att om det finns ett krav på kontinuitet i de offentliga tjänsterna och detta krav gäller för statens representant vid genomförandet av det förfarande som föreskrivs genom lagen av den 16 juli 1980, är det möjligt att domstolen beslutar att fordringsägaren ska få ersättning.
But, they argue, this merely places the creditor in the position in which he would have been under the ordinary law, so that the creditor is not given any advantage.
I sådant fall skulle ersättningen endast få till effekt att fordringsägaren hamnade i samma situation som skulle ha gällt inom ramen för allmän rätt. Det skulle alltså inte innebära någon fördel för fordringsägaren.
The Commission would point out, however, that under the ordinary law creditors, or at any rate unsecured creditors, will not as a general rule recover the whole of their claims.
Kommissionen påpekar emellertid att enligt allmän rätt får fordringsägare (i varje fall oprioriterade fordringsägare) i princip inte tillbaka hela sin fordran.
In addition, the enterprise being wound up will not have its debts paid by a third party, as happens here.
För övrigt brukar företag i likvidation inte få sina skulder betalade av en tredje part, vilket är fallet här.
The French authorities further argue that any possibility of compensation of creditors that may be opened up if the State is held liable cannot in any event be considered equivalent to a guarantee.
Dessutom hävdar de franska myndigheterna att fordringsägarnas möjlighet till ersättning på grund av detta ansvar i vilket fall som helst inte kan jämställas med en garanti.
The Commission takes the view, however, that in the procedure for the recovery of the debts of the public bodies referred to in the Law of 16 July 1980 the liability of the State, with or without fault, is indeed equivalent to a guarantee mechanism for purposes of Community law, as will be seen, because it ensures creditors that if La Poste should default the Member State will be required to meet their claims.
Kommissionen anser dock, precis som den kommer att visa i det följande, att åtagandet om statligt ansvar (för försummelser eller strikt ansvar) vid indrivning av skulder från offentligrättsliga juridiska personer i enlighet med lagen av den 16 juli 1980 är likvärdigt med en garantimekanism i enlighet med gemenskapslagstiftningen, eftersom det garanterar fordringsägarna återbetalning av deras fordran och ålägger staten att betala ut ersättningen om La Poste inte kan göra det.
In addition, the judgment of the European Court of Human Rights in the Campoloro case establishes something like an automatic guarantee.
Dessutom syftar rättspraxis från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna (Europadomstolen) i Campoloromålet till att inrätta en automatisk garanti.
Although they are free to do so, the French authorities have not limited these liability or guarantee mechanisms.
Trots att de franska myndigheterna haft möjlighet att begränsa dessa ansvars- eller garantimekanismer har de inte gjort detta.
The earlier case law, illustrating the special character of the scheme introduced by Campoloro
Tidigare rättspraxis visar särarten hos den ordning som inrättas genom Campoloromålet
The Commission’s expert has observed that before the Campoloro case, which will be considered below, when a creditor of a public body subject to the Law of 16 July 1980 sought to render the State liable for its use of the prerogatives provided for in the Act, an administrative court would distinguish between two kinds of injury.
Precis som kommissionens expert påpekar urskiljer förvaltningsdomstolen två typer av skador när fordringsägare till en offentligrättslig juridisk person som omfattas av lagen av den 16 juli 1980 vill åberopa statens ansvar genom den företrädesrätt som föreskrivs i denna lag, och detta sker före Campoloromålet (behandlas nedan).
The creditor suffered one kind of injury because his claim had not been settled: this was due only to the insolvency of the debtor.
Dels lider fordringsägaren skada på grund av att dennes fordran inte har reglerats, vilket har sin grund enbart i att gäldenären är insolvent.
The creditor might also suffer a separate injury due to shortcomings in the exercise of the State’s prerogatives — delays, reluctance to act, refusal to initiate proceedings, initiation of proceedings in respect of only part of the subject-matter, etc. This second kind of injury could not be evaluated by reference to the amount of the debt, but rather by estimating the cost of a delay or a refusal to exercise the prerogatives provided for by the law.
Dels kan fordringsägare lida en separat skada till följd av brister i tillämpningen av statens befogenheter (förseningar, ovilja, vägran att inleda förfaranden, ofullständigt genomförande av förfaranden osv.). Den andra skadan värderas inte i förhållande till skuldens storlek utan bygger på de beräknade kostnaderna för en försening eller vägran att utnyttja de lagstadgade befogenheterna.
That was the approach accepted by the Administrative Court of Appeal in the Campoloro case.
Detta var inställningen hos kammarrätten, Cour administrative d’appel, i Lyon i Campoloromålet.
The judgment given by the Council of State in the Campoloro case in 2005
Conseil d’Etats dom 2005 i Campoloromålet
In the view of the Commission’s expert, the judgment given by the Council of State in Campoloro marks a development, in that one of the possibilities it contemplates is no longer a case of liability as such but instead operates as a guarantee mechanism.
Enligt kommissionens expert utgör Conseil d’Etats dom i Campoloromålet en vändpunkt eftersom ett av de hypotetiska fall som anges där i själva verket inte längre handlar om ansvar utan fungerar som en garantimekanism.
The judgment delivered by a division of the Council of State on 18 November 2005 in Société fermière de Campoloro, No 271898, found as follows:
I principskälet i Conseil d’Etats dom av den 18 november 2005, Société fermière de Campoloro, nr 271898 anges följande:
‘In the event of a failure on the part of a local or regional authority to ensure the application of a judgment no longer open to appeal, after proper notice, the legislature here sets out to give the representative of the State the power to step into the shoes of that authority, in order to release or create the resources that will allow the judgment to be enforced in its entirety.
”Om en offentlig institution inte kan garantera verkställandet av ett lagakraftvunnet betalningsföreläggande är syftet med dessa bestämmelser att ge statens representant befogenheter att, efter att ha anmodats att göra detta, träda in i denna institutions ställe för att frigöra eller skapa resurser som gör det möjligt att fullt ut verkställa det rättsliga avgörandet.
The representative of the State consequently has a duty, subject to judicial review, to take the measures necessary in the light of the situation of the authority and the requirements of the public interest.
Statens representant ska för detta ändamål vidta de åtgärder som krävs, under domstolens överinseende och med hänsyn till institutionens situation och allmänintressets krav.
Such measures include the possibility of selling assets belonging to the authority, provided they are not indispensable to the proper operation of the public services for which the authority is responsible.
Bland dessa åtgärder finns möjligheten att avyttra institutionens tillgångar, i den mån dessa tillgångar inte är nödvändiga för att utföra de offentliga tjänster som institutionen ansvarar för.
The Council of State here establishes a dual mechanism.
Conseil d’Etat inför alltså en dubbel skyddsmekanism.
First, there is a liability on the State for a failure in the exercise of the prerogatives conferred by the Law of 16 July 1980 and its implementing measures.
För det första införs en ordning för statens ansvar som enbart bygger på bristande tillämpning av de befogenheter som inrättas genom lagen av den 16 juli 1980 och dess tillämpningsföreskrifter.
This is a scheme of liability for serious fault.
Detta är en ordning för ansvar vid grov försumlighet.
It has been made to depend on serious fault because of a desire to avoid an automatic transfer of debt from the debtor authority to the State.
Valet av grov försumlighet bygger på önskan att undvika att den skuldsatta institutionens skulder automatiskt överförs till staten.
A learned commentator observes, ‘if the prefect takes measures that seek to release additional resources, but these then prove to be insufficient in view of the scale of the debts of the municipality, the court will probably take the view that no fault has been committed’.
En välunderrättad kommentator påpekar att”om prefekten vidtar åtgärder för att försöka frigöra ytterligare resurser, men dessa resurser visar sig vara otillräckliga med hänsyn till skuldens storlek, kommer domstolen sannolikt att anse att det inte har begåtts någon grov försumlighet”.
The liability for serious fault described here is of a conventional kind, and does not operate as a guarantee mechanism in the event of an insolvency of the debtor, because the liability does not arise merely as a consequence of the insolvency.
Här är ansvaret för grov försumlighet ”klassiskt” och fungerar inte som någon garantimekanism om den skuldsatta institutionen blir insolvent, eftersom det inte kan råda bot på insolvensen i sig.
Second, the judgment provides for strict liability in two cases.
För det andra föreskrivs i domen att strikt ansvar kan åberopas i två fall.
The first case is one where ‘by reason of requirements of the public interest, the prefect legitimately refuses to take certain measures with a view to ensuring that the judgment is enforced in full’.
I det första fallet har ”prefekten lagligt […] kunnat vägra att vidta vissa åtgärder för att garantera att domstolsavgörandet verkställs i sin helhet”.
This is a classic case of inaction on the part of public administration motivated by the public interest, and in such a case the public administration may be liable for breach of equality before public burdens.
Detta är ett klassiskt exempel på ett fall där en förvaltning har rätt att avstå från att vidta åtgärder för att skydda det allmänna intresset, vilket utlöser förvaltningens ansvar för rubbningen av likheten inför de offentliga bördorna.
The debtor is in theory not insolvent, but the State decides not to exhaust the debtor’s potential resources on grounds of the public interest.
Gäldenären är teoretiskt sett inte insolvent, men för att skydda det allmänna intresset beslutar sig staten för att inte uttömma samtliga potentiella resurser.
There is no guarantee mechanism here, because the injury to the creditor is the result of a decision of the State, and not of the debtor’s financial situation.
Detta förefaller inte vara en garantimekanism, eftersom fordringsägarens skada uppstår till följd av ett statligt beslut och inte av gäldenärens finansiella situation.
But the consequences are identical to those of a guarantee mechanism.
Konsekvenserna är dock identiska med konsekvenserna av en garantimekanism.
The second case of strict liability resembles a guarantee mechanism more closely.
Det andra fallet där strikt ansvar kan åberopas ligger däremot närmare en garantimekanism.