natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, the transactions in question were not eligible for a VAT exemption on the basis of Article 39 of the VAT Code (because the goods had not been exported) or for a VAT exemption under Article 39 bis of the VAT Code.
Av detta följer att de berörda transaktionerna inte kunde omfattas av undantaget från mervärdesskatt på grundval av artikel 39 i mervärdesskattelagen (eftersom det inte hade skett någon export) och inte heller av det undantag från mervärdesskatt som anges i artikel 39a i mervärdesskattelagen.
They must, in this case, be looked upon as deliveries of goods without transport which are not eligible for a VAT exemption.
Transaktionerna i fråga måste i detta fall behandlas som leveranser av varor utan transport, som inte kan omfattas av något undantag från mervärdesskatt.
Therefore, in accordance with Articles 2 and 15(2) and (7) of the VAT Code, Umicore owed VAT amounting to BEF 312608393 (EUR 7749359).
Av tillämpningen av artikel 15.2 och 15.7 i mervärdesskattelagen och av artikel 2 i mervärdesskattelagen följer att Umicore skulle betala ett mervärdesskattebelopp på 312608393 belgiska franc (7749359 euro).
Moreover, a 10 % fine, amounting to BEF 31260839, was also chargeable on this amount under Article 70(1) of the VAT Code and Article 1(1) of Royal Decree No 41.
Dessutom borde ett skattetillägg på 10 %, dvs. 31260839 belgiska franc tillämpas på detta belopp i enlighet med artikel 70.1 i mervärdesskattelagen och artikel 1.1 i dekret nr 41.
There is nothing in the file to lead the Commission to consider that this 10 % rate would pose a problem in terms of the principle of proportionality [57].
Det finns inga uppgifter i ärendet som gör det möjligt för kommissionen att anta att denna taxa på 10 % skulle innebära ett problem med tillämpningen av proportionalitetsprincipen [57].
In line with the tax rules applicable, the additional VAT owed by the taxable person and not invoiced to the customer must be regarded as a deductible expense when determining the taxable base for corporate tax.
I enlighet med tillämpliga skatteregler ska beloppet för den kompletterande mervärdesskatt som den skattskyldige ska betala och som inte har fakturerats kunden betraktas som en avdragsgill kostnad vid fastställandet av skattegrunden för bolagsskatten.
The amount of the administrative fine can also be deducted from corporate tax.
Beloppet för de administrativa avgifterna är också avdragsgillt från bolagsskatten.
Deliveries of goods to customers established in Italy and Spain
Leveranser av varor till kunder som är etablerade i Italien och i Spanien
Between October and December 1996, the sequence of disputed transactions with these customers was as follows:
Mellan oktober och december 1996 följde sekvensen av transaktioner med dessa kunder följande mönster:
Transport by transport company on behalf of company C
Transport av transportföretaget för C:s räkning
Umicore invoiced the goods to companies ‘B’ established in Italy and Spain and registered for VAT there.
Umicore ställde ut fakturor för varor till företagen B som var etablerade i Italien eller i Spanien och var registrerade för mervärdesskatt där.
The invoices concerned sales of pure silver ex works and were drawn up on the basis of the exemption in either Article 39 (exports) or Article 39 bis (intra-Community supplies) of the VAT Code.
Fakturorna i fråga gällde försäljning av rent silver fritt fabrik och upprättades med hänvisning antingen till det undantag som anges i artikel 39 i mervärdesskattelagen (export) eller det undantag som anges i artikel 39a i mervärdesskattelagen (gemenskapsinterna leveranser).
In most cases, the invoices were paid by Swiss company C [58], which also seemed to be the company which actually commissioned the transport [59].
I majoriteten av fallen betalades fakturorna av det schweiziska företaget C [58] som också föreföll vara den verkliga beställaren av transporten [59].
Lastly, the information sent by the Italian and Spanish tax authorities to the Belgian authorities prior to the conclusion of the settlement agreement would seem to indicate that companies B were fictitious.
Slutligen kan det konstateras att de upplysningar som de italienska och spanska skattemyndigheterna skickat till de belgiska myndigheterna innan förlikningsuppgörelsen slöts, tyder på att företagen B var skenföretag.
In their adjustment notice of 30 November 1998, the Belgian tax authorities considered that the owners indicated on the invoices were incorrect and that the real owners of the goods were Swiss companies C. The Belgian authorities stated in their adjustment notice that, where goods were not exported outside the territory of the EU, the exemption provided for in Article 39 of the VAT Code did not apply and the sales in question had to be reclassified as deliveries of goods subject to Belgian VAT under Article 15(2) and (7), and Article 2 of the VAT Code.
I sitt beslut om betalning av mervärdesskatt av den 30 november 1998 ansåg de belgiska skattemyndigheterna att angivelsen av förvärvarna på försäljningsfakturorna var felaktiga och att de schweiziska företagen C var de verkliga förvärvarna av varorna. Eftersom det inte hade skett någon export utanför unionens territorium förklarade myndigheterna i sitt beslut att det undantag som anges i artikel 39 i mervärdesskattelagen inte var tillämpligt och att de berörda försäljningarna måste omdefinieras som leveranser av varor som omfattas av belgisk mervärdesskatt i enlighet med artikel 15.2 och 15.7 i mervärdesskattelagen och av artikel 2 i mervärdesskattelagen.
The authorities thus considered that Umicore was liable for VAT amounting to BEF 63216555 [60] (EUR 1567097,46) and for a fine of 10 % of this amount.
Därför drog myndigheterna slutsatsen att Umicore skulle betala mervärdesskatt på 63216555 belgiska franc [60] (1567097,46 euro) och ett skattetillägg på 10 % av det beloppet.
In the context of an exchange of correspondence with the Special Tax Inspectorate, Umicore stated that the Swiss companies had been mandated by companies B to organise the transport of the goods and were in addition acting as the financial agent for these companies.
I samband med en skriftväxling med ISI angav Umicore att de schweiziska företagen hade fått i uppdrag av företagen B att anordna transporten av varorna och för övrigt fungerade som samma företags finansiella agent.
It must be pointed out here that there is no evidence in the file to suggest that the Swiss companies had acted as transport agents for the Italian and Spanish companies.
I detta avseende måste det noteras att det inte finns några uppgifter i akten som kan visa att de schweiziska företagen hade fungerat som befullmäktiga ombud för transporterna för de italienska och spanska företagens räkning.
On the contrary, all the documents communicated to the Commission would seem to indicate that the goods had been transported on behalf of the Swiss companies and that they were the recipients and actual owners of these goods.
Tvärtom pekar samtliga handlingar som överlämnats till kommissionen på att transporten av varorna hade utförts för de schweiziska företagens räkning och att det var dessa som var de faktiska förmånstagarna och ägarna till de berörda varorna.
The Commission therefore considers that the Belgian tax authorities had been quite right to reclassify the disputed transactions in their adjustment notice as deliveries of goods to the Swiss companies.
Följaktligen anser kommissionen att de belgiska skattemyndigheterna i sitt beslut om betalning av mervärdesskatt hade goda skäl att omdefiniera de omtvistade transaktionerna till leveranser av varor till schweiziska företag.
These deliveries must therefore be subject to Belgian VAT pursuant to Article 15(2) and (7), and Article 2 of the VAT Code; they are not eligible for an exemption on the basis of Article 39 or 39 bis of this Code.
Dessa leveranser skulle alltså omfattas av belgisk mervärdesskatt enligt artikel 15.2 och 15.7 i mervärdesskattelagen samt artikel 2 i mervärdesskattelagen utan möjlighet till undantag på grundval av artiklarna 39 eller 39a i mervärdesskattelagen.
Even if the tax authorities had been able to legitimately recognise the existence of the transactions with the Italian and Spanish companies, exemption on the basis of Article 39 bis of the VAT Code would have had to be refused on the ground that the goods had not been transported by or on behalf of the seller (Umicore) or purchaser (B).
Även om skattemyndigheterna lagligen hade kunnat erkänna att transaktionerna med de italienska och spanska myndigheterna verkligen hade ägt rum, borde undantag enligt artikel 39a i mervärdesskattelagen ändå inte ha medgivits eftersom transporten inte hade utförts av försäljaren (Umicore) eller för dennes räkning, eller av förvärvaren (B).
It must therefore be concluded that Umicore was liable to pay VAT amounting to BEF 63216555 (EUR 1567097,46) plus an administrative fine of BEF 6321655 (10 % of the VAT owed) pursuant to Article 70(1) of the VAT Code and of Article 1(1) of Royal Decree No 41.
Därför måste slutsatsen bli att Umicore var skyldigt att betala ett belopp på 63216555 belgiska franc (1567097,46 euro) i mervärdesskatt samt administrativa avgifter på 6321655 belgiska franc (10 % av mervärdesskatteskulden) i enlighet med artikel 70.1 i mervärdesskattelagen och artikel 1.1 i dekret nr 41.
This amount of BEF 63216555 and the administrative fine can in principle be deducted from corporate tax.
Beloppet på 63216555 belgiska franc och beloppet för den administrativa avgiften är i princip avdragsgilla från bolagsskatten.
Consideration of the non-deductibility of the amount of the transaction
Hänsyn till att förlikningsbeloppet inte är avdragsgillt
The practice of considering an administrative fine, which is in principle deductible (from the tax base) for corporate tax, as non-deductible and of then reducing the amount of this fine to take account of its non-deductibility (compensation or netting) is not in keeping with administrative rules or practice in this area [61].
Praxis att betrakta en administrativ avgift som i princip är avdragsgill (från skattegrunden) för bolagsskatten som icke avdragsgill och därefter sänka beloppet för denna avgift för att ta hänsyn till att den inte är avdragsgill (kompensation eller netting) är varken förenlig med lagstiftningen eller förvaltningspraxis inom detta område [61].
As a result, the advantage and disadvantage resulting from this practice must be looked at compared with a situation in which such compensation has not been applied by the authorities.
Därför måste den fördel eller nackdel som denna praxis innebär beaktas, jämfört med en situation där myndigheterna inte tillämpar en sådan kompensation.
The same reasoning can be applied to the amounts of VAT which are in principle deductible from corporate tax and which would have benefited from this compensation.
Samma resonemang kan tillämpas på mervärdesskattebeloppen som i princip får dras av från bolagsskatten och som skulle ha fått dra fördel av samma kompensation.
Of the amounts established in the previous recitals, the following must be regarded as deductible:
Bland de belopp som fastställs i de föregående skälen måste följande belopp betraktas som avdragsgilla:
BEF 33238698 + 312608393 + 31260839 + 63216555 + 6321655 = BEF 446646140.
33238698 + 312608393 + 31260839 + 63216555 + 6321655 = 446646140 belgiska franc.
The negative impact for Umicore of not being able to deduct these amounts can, in principle, be estimated at:
Den negativa effekten för Umicore av att inte få dra av dessa belopp kan i princip beräknas till
BEF 446646140 × 40,17 % [62] = BEF 179417754.
446646140 × 40,17 % [62] = 179417754 belgiska franc
However, given that Umicore showed a tax loss in terms of taxable income for 2000, the non-deductibility of the amounts concerned actually only had a negative impact the following tax year (2001 earnings) when Umicore in fact credited the entire tax loss that could be carried over against its earnings.
Eftersom Umicore redovisade en förlustutjämning för de beskattningsbara inkomsterna 2000 skulle de icke avdragsgilla beloppen i verkligheten endast ha haft en negativ effekt för den efterföljande beskattningsperioden (inkomster 2001), under vilket Umicore hade återfört hela den förlustutjämning som får sparas till senare år.
The compensation mechanism as applied by the Belgian authorities therefore had the effect of deferring payment of the tax and fine until the following tax year.
Den kompensationsmekanism som de belgiska myndigheterna har tillämpat har alltså lett till att betalningen av skatten eller av avgiften har skjutits upp till efterföljande beskattningsperiod.
In addition, since Belgian corporate tax is in general collected by means of advance payments made by the taxpayer during the tax year in order to avoid increases in the amount of tax to be paid [63], it is reasonable to consider that without compensation, Umicore would have had to make the payments in question in mid-2001, which means that in practice Umicore’s obligation to pay BEF 179417754 was postponed for 6 months.
Eftersom den belgiska bolagsskatten i princip tas upp genom förhandsinbetalningar av den skattskyldige under beskattningsåret för att undvika skattehöjningar [63], är det rimligt att anta att Umicore utan kompensationen skulle ha gjort inbetalningarna i fråga i mitten av 2001, vilket i praktiken innebär att Umicore hade fördelen att kunna skjuta upp betalningen på 179417754 belgiska franc i ett halvår.
The positive impact for Umicore of non-deductibility can therefore be estimated as follows:
Den positiva effekten för Umicore av att beloppet inte var avdragsgillt kan alltså värderas till
BEF 179417754 × 0,8 % [64] × 6 months = BEF 8612052.
179417754 belgiska franc × 0,8 % [64] x 6 månader = 8612052 belgiska franc
The interest on late payments owed on the VAT amounts calculated above must be calculated at a monthly rate of 0,8 % from 21 January 1997 [65] up until the payment was actually made at the end of December 2000:
Den dröjsmålsränta som i princip skulle betalas för mervärdesskattebeloppen ska baseras på en månatlig ränta på 0,8 % från och med den 21 januari 1997 [65] och fram till det att betalningen faktiskt gjordes i slutet av december 2000:
37,6 % [66] × (312608393 + 63216555) = BEF 141310180.
37,6 % [66] × (312608393 + 63216555) = 141310180 belgiska franc
List of amounts owed for the period 1995-96
Skuld för perioden 1995–1996
The minimum amounts owed by Umicore for the period 1995-96 are listed in the table below:
De minimibelopp som Umicore skulle ha betalat för perioden 1995–1996 återges i tabellen nedan:
(BEF)
(belgiska franc)
AMOUNTS OWED
SKULD
First type of transaction
Första typen av transaktioner
Administrative fine
Administrativa avgifter
Second type of transaction
Andra typen av transaktioner
VAT owed
Mervärdesskatt
Administrative fine (10 %)
Administrativ avgift (10 %)
Third type of transaction
Tredje typen av transaktioner
Sub-total
Delsumma:
Total owed in principle (VAT + interest)
Sammanlagd skuld i princip (mervärdesskatt + ränta)
Impact of non-deductibility:
Icke avdragsgill, effekt:
negative impact of non-deductibility
icke avdragsgill, negativ effekt:
+ positive impact of deferred payment
+ positiv effekt av uppskjuten betalning
TOTAL
SAMMANLAGT BELOPP
On the basis of the above calculation, it must be considered that the minimum amount for which Umicore was liable for 1995 and 1996 in the context of a settlement agreement with the tax authorities was BEF 587956320 (EUR 14575056,46).
På grundval av ovanstående beräkning måste man dra slutsatsen att det belopp som Umicore minst borde ha ålagts att betala för åren 1995 och 1996 inom ramen för en förlikningsuppgörelse med skattemyndigheterna uppgår till 587956320 belgiska franc (14575056,46 euro).
However, before comparing this amount with the amount in the agreement, the impact of non-deductibility must be taken into account, which reduces the amount to BEF 417150618 (EUR 10340893,71).
Innan detta belopp jämförs med det belopp som anges i uppgörelsen måste hänsyn tas till effekten av att det inte är avdragsgillt, vilket minskar det fastställda beloppet till 417150618 belgiska franc (10340893,71 euro).
Years 1997-98
År 1997–1998
For 1997 and 1998, the transactions questioned in the adjustment notice of 30 April 1999 were as follows:
När det gäller perioden 1997–1998 följer de transaktioner som ifrågasätts i beslutet om betalning av mervärdesskatt av den 30 april 1999 detta mönster:
Transport by transport company
Transport av transportföretag
In this last scenario, Umicore’s customer is a subsidiary (B), established in the United Kingdom, of a Swiss company registered for VAT in the UK.
I detta sista scenario är Umicores kund en filial B till ett schweiziskt företag, där filialen är etablerad i Förenade kungariket och är registrerad för mervärdesskatt i Förenade kungariket.
The subsequent customer is taxable person C, established in Italy.
Den efterföljande kunden är en skattskyldig C som är etablerad i Italien.
Finally, the invoices drawn up by Umicore were paid by taxable person B.
Umicores försäljningsfakturor betalades av skattskyldig B.
In their adjustment notice of 30 April 1999, the tax authorities considered that taxable person B was not entitled to claim the VAT exemption provided for in Article 39 bis of the VAT Code because it did not have a valid VAT number in Italy.
I sitt beslut om betalning av mervärdesskatt av den 30 april 1999 ansåg skattemyndigheterna att B inte kunde göra anspråk på det undantag som föreskrivs i artikel 39a i mervärdesskattelagen eftersom B inte hade något giltigt registreringsnummer för mervärdesskatt i Italien.
In the alternative, it considered that, even if it was accepted that taxable person B had a real economic activity granting it status as an entity liable for VAT, the sales in question should be looked upon as triangular intra-Community transactions.
Dessutom ansåg myndigheterna att även om man erkände att B bedrev en verklig ekonomisk verksamhet som innebar att B var mervärdesskatteskyldig, måste de berörda försäljningarna betraktas som gemenskapsinterna trepartstransaktioner.
In this case, the first sale between Umicore and taxable person B should be regarded as a national sale without transport subject to Belgian VAT without any possibility of exemption since the transport had seemingly been carried out on behalf of Italian customers.
I detta fall måste den första försäljningen mellan Umicore och B betraktas som en nationell försäljning utan transport, som omfattades av belgisk mervärdesskatt utan möjlighet till undantag, eftersom transporten skulle ha utförts för italienska kunders räkning.
It must be noted first of all that, contrary to the period 1995-96, the Special Tax Inspectorate inspectors themselves considered subsequently that there was insufficient evidence to refuse exemption.
För det första bör det omgående påpekas att i motsats till perioden 1995–1996 ansåg ISI:s inspektörer själva senare att det inte fanns tillräckligt med underlag för att vägra medge undantag.
This is clear from internal memos sent by the inspectors to their director before and after the conclusion of the agreement.
Detta framgår klart av de interna anteckningar som inspektörerna skickade till sin chef innan och efter det att uppgörelsen slöts.
Second, it emerges from the documents which Belgium sent to the Commission with its letter of 6 August 2009 that the transport had indeed been carried out on behalf of taxable person B (and not on behalf of a possible subsequent customer).
För det andra framgår det av de handlingar som Belgien översände till kommissionen genom skrivelsen av den 6 augusti 2009 att transporten verkligen hade utförts för B:s räkning (och inte för en eventuell efterföljande kunds räkning).
Moreover, it appears to be possible to confirm this on the basis of copies of documents sent by Umicore to the Special Tax Inspectorate with its letter of 11 June 1999 which indicate that, for each sale, a fax was sent by taxable person B to Umicore to inform it of the identification of the transporter, the driver’s name and the lorry’s registration number.
Detta förefaller för övrigt kunna bekräftas på grundval av de kopior av handlingar som Umicore överlämnade till ISI i sin skrivelse av den 11 juni 1999 och som visar att ett faxmeddelande skickades från B till Umicore för varje försäljning med uppgifter om transportföretaget, förarens namn samt lastbilens registreringsnummer.
The fact that taxable person B did not have a valid VAT number in Italy, as stated by the Belgian authorities in their adjustment notice of 30 April 1999, does not appear to be relevant since taxable persons need not be registered for VAT in the Member State to which the goods are being sent.
Dessutom förefaller den omständighet att B inte hade något giltigt registreringsnummer för mervärdesskatt i Italien inte vara relevant, eftersom det inte finns någon skyldighet för en skattskyldig att vara registrerad för mervärdesskatt i den medlemsstat som varorna skickas till, vilket de belgiska myndigheterna anger i sitt beslut om betalning av mervärdesskatt av den 30 april 1999.
It must also be noted that the British tax authorities, which had communicated information to the Belgian authorities at their request, did not at any time dispute the reality of taxable person B’s activities in the UK.
För övrigt måste det konstateras att de brittiska skattemyndigheterna, som överlämnade upplysningar till de belgiska myndigheterna på deras begäran, inte på något sätt hade ifrågasatt att B verkligen bedrev verksamhet i Förenade kungariket.
Lastly, the Belgian tax authorities did not dispute the fact that the goods had indeed left Belgian territory and had been transported to another Member State.
Slutligen måste det konstateras att de belgiska skattemyndigheterna inte hade ifrågasatt att varorna verkligen hade lämnat Belgiens territorium och att de hade transporterats till en annan medlemsstat.
These considerations would seem to indicate clearly that the Special Tax Inspectorate did not have sufficient information to allow it to refuse the VAT exemption applied by Umicore.
Dessa överväganden förefaller tillfredsställande visa att ISI inte hade tillgång till uppgifter som gjorde det möjligt för dem att vägra undantag från mervärdesskatt på det sätt som Umicore hade tillämpat.
It must therefore be concluded that Umicore was not liable for any additional VAT payments, fines or interest for the period 1997-98.
Därför måste det konstateras att Umicore inte var skyldigt någon ytterligare mervärdesskatt, avgift eller ränta för perioden 1997–1998.
Conclusions concerning the existence of an economic advantage
Slutsatser om förekomsten av en ekonomisk fördel
On the strength of the above, it must be considered that the minimum amount for which Umicore was liable for 1995 to 1998 under a settlement agreement with the tax authorities was BEF 417150618 (EUR 10340893,71).
På grundval av ovanstående bedömning måste man dra slutsatsen att det belopp som Umicore minst borde ha ålagts att betala för åren 1995–1998 inom ramen för en förlikningsuppgörelse med skattemyndigheterna uppgick till sammanlagt 417150618 belgiska franc (10340893,71 euro).
In as much as this amount is lower than the amount paid by Umicore under the agreement of 21 December 2000, it cannot be concluded that the Belgian tax authorities made disproportionate concessions.
Eftersom detta belopp är lägre än det belopp som Umicore betalade på grundval av uppgörelsen av den 21 december 2000, går det inte att konstatera att de belgiska skattemyndigheterna har gjort några oproportionerliga eftergifter.
The only aspect of the agreement which departs from administrative practice and rules concerns the compensation mechanism by which the amount due was reduced to take account of the non-deductibility from corporate tax.
Den enda aspekt av uppgörelsen som avviker från regelverket och från förvaltningspraxis är den kompensationsmekanism som har använts för att sänka skulden i syfte att ta hänsyn till att den inte är avdragsgill för bolagsskatt.
However, the economic impact of this practice was duly taken into account in the evaluation concerned.
Hänsyn har dock tagits till den ekonomiska effekten av denna praxis i den här utvärderingen.