natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since an indirect tax needs to be paid if these raw materials are consequently incorporated into products sold on the domestic market, the company claims an adjustment of the normal value for these specific product types.
Eftersom en indirekt skatt måste betalas om dessa råvaror införlivats i de produkter som säljs på den inhemska marknaden, kräver företaget att det görs en justering av normalvärdet för dessa specifika produkttyper.
However, the evidence submitted during the verification shows that the specific raw materials that are needed for the production of the product types with chain lengths C12 and C14 and that were imported duty free during the IP, were sufficient to manufacture only a fraction of the company’s export sales of this product during the IP.
Den bevisning som lämnades under kontrollen visar emellertid att de särskilda råvaror som behövs för tillverkning av produkter och blandningar med kolkedjelängder på C12 och C14 och som importerades tullfritt under undersökningsperioden bara räckte till tillverkningen av en bråkdel av företagets exportförsäljning av denna produkt under undersökningsperioden.
It is therefore certain that at least two thirds of the exported product with chain lengths C12 and C14 have been manufactured by using raw materials for which import duties had been paid.
Det är därför säkert att åtminstone två tredjedelar av den exporterade produkten med kolkedjelängder på C12 och C14 har tillverkats med användning av råvaror för vilka importtullar betalats.
Since the company has never submitted any evidence showing that any of these raw materials imported duty free was used for export sales to the Union and not for export sales to third countries, the claim is rejected.
Eftersom företaget aldrig har lämnat in någon bevisning som visar att någon av dessa råvaror som hade importerats tullfritt hade använts för exportförsäljning till unionen och inte för export till tredjeländer, avvisas kravet.
In the absence of any other comments in respect of comparison, the content of recitals 20 and 23 of the provisional Regulation is hereby confirmed.
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på jämförelsen, bekräftas härmed skälen 20 och 23 i förordningen om preliminär tull.
In the absence of any comments concerning the dumping margin calculation, the content of recitals 24 to 26 of the provisional Regulation is hereby confirmed.
Eftersom det inte inkommit några synpunkter på beräkningen av dumpningsmarginalen, bekräftas slutsatserna i skälen 24–26 i förordningen om preliminär tull.
The amount of dumping finally determined, expressed as a percentage of the cif net free-at-Union-frontier price, before duty, is as follows:
De slutgiltiga dumpningsmarginalerna, uttryckta i procent av nettopriset cif vid unionens gräns, före tull, fastställs till följande:
Following provisional and definitive disclosures, one Indonesian exporting producer claimed that in testing the profitability of transactions, the selling, general and administrative (SG&A) expenses, should not have been allocated to individual transactions on the basis of turnover, and that this had led to a number of transactions being found to be unprofitable.
Efter det preliminära och slutgiltiga meddelandet av uppgifter hävdade en indonesisk exporterande tillverkare att när man testade transaktionernas lönsamhet, borde försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader inte ha fördelats på enskilda transaktioner på grundval av omsättningen och att detta därför lett till att ett antal transaktioner konstaterats vara olönsamma.
The claim was examined, but it was found that matching SG&A expenses to individual transactions on the basis of turnover is more appropriate given the nature of such expenses, which are more value-related rather than volume-related.
Påståendet undersöktes, men det konstaterades att det var lämpligare att fördela försäljnings- och administrationskostnaderna och andra allmänna kostnader för enskilda transaktioner på grundval av omsättningen, eftersom sådana kostnader till sin natur är mer värderelaterade än volymrelaterade.
It should be noted that the total amount of SG&A expenses allocated to each product type remains the same irrespective of which of the two methods is used for matching SG&A expenses to individual transactions.
Det bör noteras att det totala beloppet för försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader som fördelades på varje produkttyp förblir detsamma oberoende av vilken av de två metoderna som används för att matcha dessa kostnader med enskilda transaktioner.
Finally, the transactions for which the exporting producer queried the outcome of the profitability test were re-examined and it was confirmed that the transactions were unprofitable.
Slutligen gjordes en ny granskning av de transaktioner för vilka den exporterande tillverkaren hade ifrågasatt resultatet av lönsamhetstestet, och denna granskning bekräftade att transaktionerna inte var lönsamma.
The claim is therefore rejected.
Denna begäran avvisas därför.
The same Indonesian exporting producer also claimed that, in determining the profit level used when constructing normal value, the profit of sales identified as not being in the ordinary course of trade at product type level should not be excluded, since more than 80 % of the overall domestic sales were profitable.
Samma indonesiska exporterande tillverkare hävdade även att man, vid fastställandet av den vinstmarginal som användes för att konstruera normalvärdet, inte borde ha undantagit den lönsamma försäljningen av varje produkttyp som inte skett vid normal handel, eftersom mer än 80 % av den totala inhemska försäljningen var lönsam.
With regard to this claim, it is recalled that the determination of which sales are in the ordinary course of trade is made at the level of product types, as explained in recitals 29 to 32 of the provisional Regulation, since this is the most appropriate way to accurately match sales prices with the relating costs of production.
När det gäller detta påstående erinras det om att fastställandet av vilken försäljning som sker vid normal handel bör göras för de olika produkttyperna (se skälen 29–32 i förordningen om preliminär tull), eftersom detta är det lämpligaste sättet att korrekt matcha försäljningspriserna med de därtill hörande tillverkningskostnaderna.
Furthermore, Article 2(6) of the basic Regulation does not exclude the division of the product investigated into product types where appropriate.
Enligt artikel 2.6 i grundförordningen går det bra att dela upp den undersökta produkten på produkttyper där så är lämpligt.
Therefore, sales not found to be in the ordinary course of trade are excluded at product type level from the calculation of the profit to be used in constructing the normal value.
Försäljning av varje produkttyp som konstaterats inte ha skett vid normal handel undantas därför från beräkningen av den vinstmarginal som ska användas för att konstruera normalvärdet.
The same Indonesian exporting producer also claimed that when constructing normal value for certain product types, no deduction for allowances had been made in order to bring the normal values back to an ex-works level.
Samma indonesiska exporterande tillverkare hävdade också att när normalvärdet konstruerades för vissa produkttyper, gjordes inget avdrag för justeringar för att anpassa normalvärdet till nivån fritt fabrik.
The claim was accepted and the calculation amended accordingly.
Denna begäran godtogs och beräkningen ändrades i enlighet med detta.
In the absence of any other comments concerning the determination of normal value, the provisional findings in recitals 27 to 33 of the provisional Regulation — corrected as indicated in recital 26 of this Regulation — are hereby confirmed.
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på fastställandet av normalvärde, bekräftas de preliminära slutsatserna i skälen 27–33 i förordningen om preliminär tull – korrigerade i enlighet med vad som anges i skäl 26 i denna förordning.
Following provisional disclosure, one Indonesian exporting producer claimed that no justification had been given for considering the price to its related importer company in the Union as unreliable, and for the construction of the export price, in respect of such sales, under Article 2(9) of the basic Regulation.
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade en indonesisk exporterande tillverkare att det inte lämnats någon motivering till varför priset till dess närstående importföretag i unionen inte ansetts vara tillförlitligt, eller varför exportpriset för sådan försäljning konstruerats enligt artikel 2.9 i grundförordningen.
In this regard, it should be noted that transfer prices between related parties are not considered to be reliable because they could be artificially set at different levels depending on what would be more advantageous for the related companies concerned.
I detta sammanhang bör det noteras att internpriser mellan närstående parter inte betraktas som tillförlitliga, eftersom de på konstlad väg kan sättas till olika nivåer beroende på vad som skulle vara mer fördelaktigt för de berörda närstående företagen.
For this reason, the construction of the export price under Article 2(9) of the basic Regulation, using a reasonable profit margin independent of the actual profit resulting from transfer prices, avoids any distorting effects that may arise from the transfer prices.
När man konstruerar exportpriset enligt artikel 2.9 i grundförordningen, undviker man därför, genom att använda en rimlig vinstmarginal som är oberoende av den faktiska vinstmarginal som uppstår från internpriser, eventuella snedvridande verkningar som internpriser skulle kunna ge upphov till.
For export sales to the Union through related importers located in the Union, following provisional disclosure, both Indonesian exporters claimed that the profit margin used for the construction of the export price pursuant to Article 2(9) of the basic Regulation was inappropriate.
När det gäller exportförsäljningen till unionen genom närstående importörer i unionen, hävdade de båda indonesiska exportörerna efter det preliminära meddelandet av uppgifter att den vinstmarginal som hade använts för att konstruera exportpriset enligt artikel 2.9 i grundförordningen var olämplig.
They both argued that the profit which had been used at the provisional stage referred to only one partially cooperating importer and had not been verified, and was therefore not reliable.
Båda dessa tillverkare hävdade att den vinstmarginal som hade använts i det preliminära skedet endast hänvisade till en delvis samarbetsvillig importör och inte hade kontrollerats, och att den därför inte var tillförlitlig.
Accordingly, they suggested using a profit of 5 % as it was done in other investigations.
De föreslog därför att man skulle använda den vinstmarginal på 5 % som använts i andra undersökningar.
In consideration of the low level of cooperation by independent importers in this investigation, the claim is accepted and a profit level of 5 % was applied, which is in line with profits levels used in previous investigations for the same sector.
Till följd av den låga samarbetsviljan hos oberoende importörer i denna undersökning godtas denna begäran och en vinstmarginal på 5 % har tillämpats, vilket är i linje med de vinstmarginaler som har använts i tidigare undersökningar inom samma sektor.
In the absence of any other comments in respect of comparison, the content of recitals 34 to 36 of the provisional Regulation — adjusted as explained in recital 29 of this Regulation — is hereby confirmed.
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på jämförelsen, bekräftas skälen 34–36 i förordningen om preliminär tull – anpassade i enlighet med vad som anges i skäl 29 i denna förordning.
Following provisional disclosure both Indonesian exporters pointed out that no adjustment should have been made for differences in commissions pursuant to Article 2(10)(i) for sales via the respective related traders in a third country.
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter påpekade de båda indonesiska exportörerna att det inte borde ha gjorts någon justering för skillnader i fråga om provisioner enligt artikel 2.10 i för försäljning som skett genom deras respektive närstående handelsföretag i ett tredje land.
Both companies argued that their production companies in Indonesia and the respective related traders in Singapore form a single economic entity and that the traders in the third country act as the export department of their related Indonesian companies.
Båda företagen hävdade att deras tillverkningsföretag i Indonesien och deras respektive närstående handelsföretag i Singapore utgör en enda ekonomisk enhet och att handelsföretagen i det tredje landet fungerar som en exportavdelning för deras närstående indonesiska företag.
However, in both cases domestic sales, as well as some export sales to third countries, are invoiced directly by the manufacturer in Indonesia, and the traders in Singapore receive a specific commission.
I båda fallen faktureras emellertid inhemsk försäljning, samt viss exportförsäljning till tredjeländer, direkt av tillverkaren i Indonesien, och handelsföretagen i Singapore erhåller en särskild provision.
For one of the Indonesian companies this commission is mentioned in a contract covering only export sales.
För ett av de indonesiska företagen nämns denna provision i ett kontrakt som endast omfattar exportförsäljning.
Moreover, the traders in the third country also sell products manufactured by other producers, in one case also from unrelated producers.
Handelsföretagen i det tredje landet säljer dessutom även produkter som tillverkats av andra tillverkare, och i ett fall även produkter från icke-närstående tillverkare.
Both related traders in Singapore therefore clearly have functions which are similar to those of an agent working on a commission basis.
Båda närstående handelsföretagen i Singapore fyller därför utan tvekan liknande funktioner som en agent som arbetar på provisionsbasis.
Following definitive disclosure, the Indonesian government and one Indonesian exporting producer reiterated the claim of single economic entity referred to in the previous recital.
Efter det slutgiltiga meddelandet av uppgifter upprepade den indonesiska regeringen och en indonesisk exporterande tillverkare sitt påstående om en enda ekonomiska enhet (se föregående skäl).
They argued that in Matsushita v Council [4] the Court had previously held that the fact that the producer performs certain sales functions does not mean that a manufacturing company and a trading company cannot constitute a single economic entity.
De hävdade att i målet Matsushita mot rådet [4] hade domstolen tidigare uttalat att det faktum att en tillverkare har vissa försäljningsfunktioner inte betyder att ett tillverkningsföretag och ett handelsföretag inte kan utgöra en enda ekonomisk enhet.
Furthermore, they also claimed that sales to third countries that are carried out by the exporter directly without involving the trader in Singapore only represent a small percentage of export sales and that in the Interpipe judgement [5] the Court of First Instance held that small volumes of direct sales by the producer did not support the claim that there was no single economic entity.
Vidare hävdade de att försäljning till tredjeländer som görs direkt av exportören utan att handlaren i Singapore är inblandad bara utgör en liten procentandel av exportförsäljningen och att förstainstansrätten i Interpipe-domen [5] uttalade att små volymer direktförsäljning inte kunde ses som ett belägg för att det inte skulle röra sig om en enda ekonomisk enhet.
Finally, they brought forward that in Canon v Council [6] the fact that a sales subsidiary also acted as a distributor of products from other companies did not affect the finding of a single economic entity.
Till slut framförde de att i Canon mot rådet [6] fastslogs det att det faktum att ett dotterbolag också agerade som distributör av produkter från andra företag inte påverkade undersökningsresultatet rörande en enda ekonomisk enhet.
Even though in Matsushita v Council the Court held that the institutions were in that case entitled to find that a manufacturer, together with one or more distribution companies which it controls, forms an economic entity even though it performs certain sales functions itself, it does not necessarily follow that there is an obligation to always consider a producer and its related sales companies as a single economic entity.
Även om domstolen i Matsushita mot rådet uttalade att institutionerna hade rätt att i det fallet konstatera att en tillverkare, tillsammans med ett eller flera distributionsföretag som den kontrollerar, utgör en enda ekonomisk enhet även om tillverkaren själv utför vissa försäljningsfunktioner, leder detta inte nödvändigtvis till slutsatsen att det är en skyldighet att alltid betrakta en tillverkare och dess närstående försäljningsbolag som en enda ekonomisk enhet.
Furthermore, unlike the Indonesian exporting producer, the manufacturer in Matsushita v Council did not make any direct sales itself.
Vidare hade tillverkaren i Matsushita mot rådet, till skillnad från den indonesiska exporterande tillverkaren, inte någon egen direktförsäljning.
Secondly in the Interpipe judgement, the fact that direct sales by the exporting producer represented only a limited percentage of the total sales volume to the Union was only one element analysed by the Court of First Instance.
I Interpipe-domen var dessutom det faktum att den exporterande tillverkarens direktförsäljning bara utgjorde en liten procentandel av den totala försäljningsvolymen till EU bara en av flera faktorer som analyserades av förstainstansrätten.
More importantly, the Court stressed the fact that these direct sales were made to the new Member States for a transitional period only.
Framför allt betonade domstolen det faktum att direktförsäljningen gjordes till de nya medlemsstaterna bara under en övergångsperiod.
In contrast, in this case, the available evidence indicates that the sales directly by the producer to certain third countries are not temporary but — at least in principle — structural, i.e. permanent.
Tvärtom visar i detta fall den tillgängliga bevisningen att tillverkarens direktförsäljning till vissa tredjeländer inte är tillfällig utan i stället – åtminstone i princip – strukturella, dvs. permanenta.
Moreover, for each producer concerned, those sales represent a considerable percentage of its domestic sales.
För varje berörd tillverkare utgjorde dessutom denna försäljning en avsevärd procentandel av dess inhemska försäljning.
Finally, in Canon v Council the sales of the sales subsidiary of the exporting producer on the domestic market included other products that were only sold under a different brand name but had nevertheless all been produced by the exporting producer itself.
Slutligen, i Canon mot rådet, ingick det i försäljningen från den exporterande tillverkarens dotterbolag på hemmamarknaden andra produkter som såldes under ett annat varunamn, men som ändå alla hade tillverkats av den exporterande tillverkaren.
The claim is therefore again rejected.
Påståendet avvisas således ännu en gång.
One Indonesian company further claimed that, even if the concept of the single economic entity were not to be accepted, the Commission had imposed a ‘double margin’ by deducting from the export price to independent customers in the Union both a profit for the related importer in the Union as well as a commission for the related trader in the third country.
Ett indonesiskt företag hävdade samtidigt att om kravet på att betraktas som en enda ekonomisk enhet inte godtogs, hade kommissionen fastställt en ”dubbel vinstmarginal” eftersom den från exportpriset till oberoende kunder i unionen hade dragit av både en vinstmarginal för den närstående importören i unionen och en provision för det närstående handelsföretaget i det tredje landet.
However, the two items were taken into account for different purposes and were deducted separately.
Dessa två justeringar beaktades emellertid i olika syften och drogs av separat.
As explained in recital 28, for export sales through related importers in the Union, the export price is constructed pursuant to Article 2(9) of the basic Regulation on the basis of the price at which the imported products are first resold to an independent buyer.
Såsom förklaras i skäl 28 ovan konstruerades exportpriset för exportförsäljning genom närstående importörer i unionen i enlighet med artikel 2.9 i grundförordningen, dvs. på grundval av det pris till vilket de importerade produkterna första gången såldes vidare till en oberoende köpare. I dessa fall ska en justering göras för den förväntade vinsten i syfte att fastställa ett tillförlitligt exportpris vid unionens gräns.
In these cases an adjustment for the profit accruing shall be made so as to establish a reliable export price at the Union frontier level.
Provisionen till det närstående handelsföretaget i det tredje landet drogs däremot av i enlighet med artikel 2.10 i i grundförordningen. Kravet avvisas därför.
Therefore, the claim is rejected.
Denna begäran avvisas därför.
The company further claimed that, in case the export price were to be adjusted for the commission of the related trader in the third country pursuant to Article 2(10)(i), an identical adjustment to the normal value should be made, since this trader would also coordinate domestic sales.
Det skriftliga avtalet mellan handelsföretaget och tillverkaren i Indonesien omfattar emellertid endast exportförsäljning.
In respect of the adjustment pursuant to Article 2(10)(i) of the basic Regulation, it is considered appropriate to use a reasonable profit margin independent of the actual profit resulting from transfer prices in order to avoid any distorting effects that may arise from the transfer prices.
När det gäller den justering som gjordes enligt artikel 2.10 i i grundförordningen, anses det lämpligt att använda en rimlig vinstmarginal som är oberoende av den faktiska vinstmarginal som uppstår genom internpriserna, i syfte att undvika eventuella snedvridande verkningar som internpriserna skulle kunna ge upphov till.
Therefore, the actual profit margins of the traders in the third country which were used at the provisional stage were replaced by a profit of 5 % which is considered a reasonable profit for the activities carried out by trading companies in the chemical sector, as was done in previous cases [7].
De faktiska vinstmarginaler för handelsföretagen i det tredje landet som användes i det preliminära skedet ersattes därför med en vinstmarginal på 5 %, som anses vara en rimlig vinstmarginal för de uppgifter som utförs av handelsföretag inom kemikaliesektorn, såsom man gjort i tidigare fall [7].
Another Indonesian company claimed that the Commission had deducted twice commission expenses for sales via its related importer in the Union.
En annat indonesiskt företag hävdade att kommissionen hade dragit av dubbla provisionskostnader för försäljning som skett via dess närstående importör i unionen.
The company argued that an adjustment for both the related importer’s SG&A expenses as well as commission expenses as a direct selling expense was made when constructing the export price pursuant to Article 2(9) of the basic Regulation.
Företaget hävdade att när exportpriset konstruerades i enlighet med artikel 2.9 i grundförordningen gjordes justeringar för både den närstående importörens försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader, och för provisionskostnader som en direkt försäljningskostnad.
Since the commission expenses are already included in the SG&A expenses, this resulted in a double deduction for commission expenses.
Eftersom det i provisionskostnader redan ingår försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader, ledde detta till dubbla avdrag för provisionskostnader.
This claim was found to be justified and the calculation was amended accordingly.
Denna begäran godtogs och beräkningen ändrades i enlighet med detta.