natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The product was partially tax-exempt under the terms of the Amending Finance Act for 1975 [14].
Produkten var delvis skattebefriad enligt den korrigerande finanslagen för 1975 [14].
The interest on sums deposited paid to savers qualified for a tax exemption to the tune of two thirds.
Upp till två tredjedelar av de räntor som betalades ut till spararna var skattebefriade.
The State set the gross interest rate on the Livret bleu for savers in such a way that, after deduction of tax [15], the net rate was identical to that earned on the Livret A, which was fully tax-exempt.
Staten fastställde bruttoräntan för spararna i Livret bleu på ett sådant sätt att nettoräntan [15] efter skatt var identisk med räntan på Livret A, som var fullständigt skattebefriad.
The State set the interest rate on the Livret bleu at a level above inflation, indexed to the money market.
Staten fastställde räntan för Livret bleu till en nivå som låg högre än inflationen och som indexerades efter penningmarknaden.
The last net rate of remuneration on the Livret bleu before this savings product was discontinued by the reform of 1 January 2009 (see recital 41) was 4 % [16].
Den sista nettoräntan för Livret bleu, innan sparformen avskaffades genom reformen av den 1 januari 2009 (se skäl 41), var 4 % [16].
The Livret bleu’s features — immediate availability of funds, minimum initial deposit authorised from EUR 15, no costs (in particular on opening the account), etc. — led to great liquidity.
Utformningen av villkoren för Livret bleu – omedelbar tillgång till medel, uttag tillåtna från 15 euro, inga avgifter (bl.a. för att öppna kontot) osv. – ledde till en stor likviditet.
In addition, it was possible to set up direct debits from the Livret bleu account to the national exchequer or public companies such as EDF or France Télécom.
Dessutom var det möjligt att göra automatiska utbetalningar från Livret bleu till skattemyndigheterna eller till offentliga företag som EDF eller France Télécom.
The Livret bleu, which was a savings product aimed at the general public, was therefore similar in some respects to a current account.
Livret bleu, som var en sparform riktad till enskilda personer, liknade alltså i vissa avseenden ett checkkonto.
The obligations associated with the use of the funds collected through the Livret bleu changed over time.
Skyldigheterna i samband med användningen av de medel som samlats in genom Livret bleu har utvecklats med tiden.
Initially Crédit Mutuel was obliged to allocate 50 % of the resources (in 1983 [17] this proportion was increased to 65 % of the resources and 80 % for new deposits) to general-interest uses (notably the financing of local authorities and other public bodies), with the balance being left to the bank to dispose of freely (hereinafter: ‘non-earmarked uses’).
I början var Crédit Mutuel skyldigt att anslå 50 % av medlen (en andel som 1983 [17] ökades till 65 % av medlen och 80 % av nya insättningar) till s.k. användningsområden av allmänt intresse (bland annat för att finansiera lokala myndigheters och andra offentliga organs verksamhet). Återstoden fick banken disponera fritt (nedan kallad fria användningsområden).
Moreover, this radical reform of the system was reflected in a gradual reallocation of existing deposits [20].
Dessutom innebar denna genomgripande förändring av systemet att den befintliga inlåningen gradvis överfördes [20].
Since the Decree of 27 September 1991 until the end of the first half of 1999, the share of existing ‘general-interest uses’ and ‘non-earmarked uses’ fell until all the deposits were allocated to the CDC.
Sedan beslutet av den 27 september 1991 och fram till utgången av första halvåret 1999 har andelen befintliga användningsområden av allmänt intresse och fria användningsområden minskats, tills dess att hela inlåningen har tillskrivits CDC.
Source: Littlejohn Frazer.
Källa: Littlejohn Fraser
FRF billion and %
I miljarder franc och i %
Annual average deposits
Genomsnittlig årlig inlåning
Centralised allocation CDC
Centraliserade användningsområden CDC
General-interest uses
Användningsområden av allmänt intresse
Non-earmarked uses
Fria användningsområden
On 1 January 2009 a reform of the Livret A and Livret bleu came into force that granted all banking institutions the right to distribute Livret A accounts and ended the distinction between the Livret A and Livret bleu accounts.
Den 1 januari 2009 trädde en reform av sparformerna Livret A och Livret bleu i kraft. Den innebar att samtliga banker fick rätt att distribuera Livret A och skillnaden mellan Livret A och Livret bleu avskaffades.
Since 1 January 2009, the Crédit Mutuel Livret bleu has simply been a Livret A marketed under a different name.
Från och med den 1 januari 2009 är Crédit Mutuels Livret bleu detsamma som en Livret A, som säljs under ett annat namn.
On that date the Livret bleu ceased to exist, and so did the exclusive right of distribution by the Crédit Mutuel.
Vid samma tidpunkt upphörde sparformen Livret bleu och därmed Crédit Mutuels ensamrätt att gälla.
Reasons for initiating the procedure/extending the procedure
Beskrivning av skälen till att förfarandet inleddes/förlängdes
As set out in the extension Decision [21], the Commission took the view that it was possible that France had granted aid to Crédit Mutuel through the brokerage commission.
Som beskrivs i beslutet om förlängning [21], ansåg kommissionen att det är möjligt att Frankrike har beviljat Crédit Mutuel stöd genom förmedlingsprovisionen.
The Altmark case-law of the Court of Justice holds that public-service compensation does not constitute State aid within the meaning of Article 107 TFEU if it satisfies certain cumulative conditions referred to in the Altmark judgment of 24 July 2003 [22].
Av domstolens rättspraxis från Altmarkdomen framgår att ersättning för offentliga tjänster inte är statligt stöd i den mening som avses i artikel 107 i EUF-fördraget om ersättningen uppfyller vissa kumulativa villkor som anges i Altmarkdomen av den 24 juli 2003 [22].
In its extension Decision, the Commission took the view that the fourth condition under the Altmark case-law might not be satisfied where the State did not assign this public-service task of collecting deposits intended for social rented housing to the highest bidder in a tendering procedure, but entrusted it directly through negotiations with Crédit Mutuel, which does not allow for any guarantee, by deduction, that the remuneration awarded to Crédit Mutuel is not higher than the amount required by a well-run undertaking.
Kommissionen ansåg i sitt beslut om förlängning att det fjärde villkoret i rättspraxis enligt Altmarkdomen inte var uppfyllt, eftersom staten inte hade gjort någon offentlig upphandling innan den gav Crédit Mutuel i uppdrag att utföra den offentliga tjänsten att samla insättningar avsedda för subventionerade hyresbostäder, utan i stället förhandlade direkt med Crédit Mutuel, vilket inte ger någon garanti för att ersättningen till Crédit Mutuel inte är högre än vad ett välskött företag skulle kräva.
The Commission also took the view that the French authorities had not demonstrated that the level of compensation had been determined by reference to the costs of a typical, well-run undertaking in the banking sector.
Dessutom ansåg kommissionen att de franska myndigheterna inte hade visat att ersättningsnivån hade fastställts med beaktande av kostnaderna för ett genomsnittligt, välskött företag inom banksektorn.
It is not enough for the French authorities to highlight that Crédit Mutuel is a well-run undertaking to establish that the level of compensation has been determined on the basis of an analysis of the costs which a typical undertaking, within the meaning of the Altmark case-law, would have incurred.
Det räcker inte med att de franska myndigheterna betonar att Crédit Mutuel är ett välskött företag för att visa att ersättningsnivån har fastställts på grundval av en analys av vilka kostnader ett välskött företag skulle ha i enlighet med Altmarkdomen.
The Commission’s view is that the brokerage commission was a state resource that could constitute a selective advantage likely to distort competition and affect trade between Member States, which had not been notified.
Kommissionen anser att förmedlingsprovisionen var statliga medel som skulle kunna utgöra en selektiv fördel som hotade att snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan medlemsstaterna och som inte hade anmälts till kommissionen.
The brokerage commission could therefore contain elements of unlawful aid.
Förmedlingsprovisionen kunde alltså innehålla olagligt statligt stöd.
In its extension Decision, the Commission thought it possible that the measure was not compatible with Article 86(2) of the EC Treaty (now Article 106(2) TFEU) and took the view that none of the exceptions referred to in Article 87(2) and (3) of the EC Treaty (now Article 107(2) and (3) TFEU) seemed to apply.
I sitt beslut om förlängning ansåg kommissionen att åtgärden kunde vara oförenlig med artikel 86.2 i EG-fördraget (numera artikel 106.2 i EUF-fördraget) och att inga av de undantag som anges i artikel 87.2 och 87.3 i EG-fördraget (numera artikel 107.2 och 107.3 i EUF-fördraget) föreföll vara tillämpliga.
It seemed possible to the Commission, on the basis of the calculations by its consultant, that the amount of the compensation had exceeded what was necessary to cover the costs incurred in discharging the public service obligations (the collection of deposits intended for social rented housing), taking into account the related income and a reasonable profit for discharging that obligation.
Enligt kommissionen tydde konsultens beräkningar på att provisionen kunde ha varit större än vad som var nödvändigt för att täcka kostnaderna för att utföra den offentliga tjänsten (insamling av insättningar avsedda för subventionerade hyresbostäder) med hänsyn till intäkterna i samband med tjänsten och en rimlig vinst för att utföra tjänsten.
The Commission, having reiterated that the amount of the compensation had to include all the advantages granted by the State or through state resources in any form whatsoever, took account in the calculation of the compensation not only of the net cost of collecting the deposits centralised with the CDC, but also of the net result (cost or profit) of the general-interest uses and non-earmarked uses.
Kommissionen påminde om att ersättningsbeloppet måste omfatta alla fördelar som har beviljats av staten eller med statliga medel oavsett form och att den vid beräkningen av ersättningen inte enbart har beaktat nettokostnaderna för insamlingen av de insättningar som centraliserats till CDC, utan även nettoresultatet (kostnad eller vinst) av användningsområdena av allmänt intresse och de fria användningsområdena.
The report by the Commission’s consultant revealed over-compensation to Crédit Mutuel for the years 1991, 1992, 1993 and 1998.
Av rapporten från kommissionens konsult framgick att Crédit Mutuel överkompenserades under åren 1991, 1992, 1993 och 1998.
THE COMPLAINANTS’ ARGUMENTS
DE KLAGANDES ARGUMENT
The complainants’ arguments were presented by the Commission in its Decision of 6 February 1998 on the initiation of proceedings pursuant to Article 88(2) of the EC Treaty (now Article 108(2) TFEU).
Kommissionen redovisade klagandenas argument i tillkännagivandet av sitt beslut av den 6 februari 1998 om att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i EG-fördraget (numera artikel 108.2 i EUF-fördraget).
The additional written statements submitted since then contain the following new arguments.
Följande nya argument fördes fram i kompletterande inlagor som har lämnats in efter det.
A paper (updated at the end of February 1999 and communicated to the Commission in October 1999) on the pull effect of the Livret bleu assessed the net banking income generated by this effect at FRF 17 billion (EUR 2,6 billion), assuming that the increase in Crédit Mutuel’s market shares in every segment over the period 1986 to 1997 was exclusively the result of distributing the Livret bleu.
I en inlaga från AFB (uppdaterad i slutet av februari 1999 och överlämnad till kommissionen i oktober 1999) om effekterna av Livret bleu som lockvara beräknades att dessa effekter hade genererat ett nettoresultat av bankverksamheten på 17 miljarder franska franc (2,6 miljarder euro). Därvid förutsattes att ökningen av Crédit Mutuels marknadsandelar inom samtliga segment under perioden 1986–1997 uteslutande härrörde från distributionen av Livret bleu.
A study conducted by Caisse Nationale du Crédit Agricole, submitted in May 2000, analysed developments in the number of Crédit Mutuel branches.
I en undersökning som genomfördes av Caisse Nationale du Crédit Agricole och som offentliggjordes i maj 2000 analyserades utvecklingen hos ett antal av Crédit Mutuels kontor.
It is therefore likely that Crédit Mutuel reduced its establishments in rural areas in order to concentrate on urban areas.
Det är alltså sannolikt att Crédit Mutuel hade skurit ner på sina kontor i landsbygdsområden för att öka sin närvaro i tätortsområdena.
These figures appear to refute Crédit Mutuel’s allegations that it was obliged to maintain a large number of branches in rural areas in the 1990s.
Dessa uppgifter verkar stå i strid med påståendena om att Crédit Mutuel hade varit tvunget att upprätthålla en stark närvaro på landsbygden under 1990-talet.
They also tend to show that Crédit Mutuel is capable of maintaining an exceptionally dense network of branches even after the removal of all controls by the authorities.
De tyder också på att Crédit Mutuel kunde upprätthålla ett osedvanligt tätt kontorsnät även efter det att de offentliga myndigheternas kontroll hade avskaffats.
On 4 June 1998 the AFB sent the Commission a letter stating that the commission of 1,3 % on Livret bleu deposits centralised with the CDC was excessive given that, at the same time, the Caisses d’Épargne and la Poste received 1,2 % and 1,5 % respectively on Livret A savings, which were also held centrally by the CDC.
AFB hävdar i en skrivelse till kommissionen av den 4 juni 1998 att ersättningen på 1,3 % av den inlåning i Livret bleu som centraliserades till CDC var överdrivet hög, eftersom den ersättning som CDC betalade till sparkassorna och till posten under samma tidsperiod låg på 1,20 % respektive 1,50 % av medlen i Livret A, som också centraliserades till CDC.
The AFB pointed out in this letter that it proposed to the French authorities in 1997 that it would ensure the collection of Livret bleu deposits for a charge of only 1 %, but that the Government had not replied to this offer.
I sin skrivelse uppgav AFB att man 1997 föreslog de franska myndigheterna att AFB skulle ansvara för inlåningen från Livret bleu mot en ersättning på endast 1 %, men att staten inte besvarade detta erbjudande.
The AFB underlined in particular that the April 1998 report by Mr Douyère, a member of parliament, on the modernisation of the Caisses d’épargne indicated that the cost of collecting savings for an average Caisse d’épargne such as that of Burgundy was 0,96 % of its total funds, and that there was no reason why Crédit Mutuel’s management costs should be higher.
AFB underströk bland annat att ledamoten i nationalförsamlingen Douyère i sitt betänkande från april 1998 uppgav att kostnaden för att hantera insättningar för en typisk sparbank – som exempelvis Bourgognes sparbank – uppgick till 0,96 % av inlåningen och att det inte fanns några skäl för att Crédit Mutuel skulle ha högre kostnader.
A memorandum produced by the Glais consultancy dated August 2000, submitted at the request of the AFB, contains statistics concerning the competitive advantage thought to be enjoyed by Crédit Mutuel as a result of the exclusive rights to distribute the Livret bleu.
En inlaga från Cabinet Glais daterad i augusti 2000, som lämnades in på begäran av AFB, innehåller statistiska uppgifter beträffande den konkurrensfördel som Crédit Mutuel fått genom ensamrätten att distribuera Livret bleu.
The Glais consultancy expert deduced that ‘the Livret bleu effect therefore seems to have worked by attracting customers and, from the mid-1980s, the positive effect seems to have continued without an increase in deposits. Thus the customers who remained loyal appear to have been the ones who financed Crédit Mutuel’s expansionist strategy from that period on’.
Cabinet Glais expert konstaterade här att Livret bleu tycks ha lockat kunder och att de positiva effekterna sedan mitten av 1980-talet tycks ha fortplantat sig, utan att antalet inlåningskonton har ökat. Således är det de tidigare kunderna som blivit mer trogna och som därmed tycks ha stött Crédit Mutuels tillväxtstrategi allt sedan denna period.
The expert concluded that Crédit Mutuel’s (essentially credit) activities appear to have been unrelated to average developments in the banking market, notably on the basis of an indicator of the persistence of random economic shocks on activity variables and by creating a model based on a simple credit-demand equation.
På grundval av bl.a. en indikator på motståndskraften mot slumpmässiga ekonomiska chocker byggd på olika rörelsefaktorer och en enkel ekvation för efterfrågan på krediter konstaterade experten att Crédit Mutuels verksamhet (framför allt på utlåningssidan) tycks ha avvikit från bankmarknadens genomsnittliga utveckling.
The expert explains this phenomenon by the fact that Crédit Mutuel’s customers remain much more loyal than those of other banking networks, for example because of the Livret bleu.
Experten förklarar detta fenomen med att Crédit Mutuels kunder är mer trogna än andra bankers, vilket kan bero på att man distribuerar Livret bleu.
In a second memorandum (December 2000), the Glais consultancy proposed a new econometric analysis of the degree of loyalty of each set of customers to each banking network.
I en andra inlaga (december 2000) föreslog Cabinet Glais en ny ekonomisk analys av i vilken grad varje banks kunder är trogna.
According to the expert, the figures corroborate the hypothesis that Crédit Mutuel and Caisses d’Épargne have much better means of retaining their customers’ loyalty than other banks.
Enligt experten stöder analysresultatet hypotesen att Crédit Mutuel och sparkassorna hade tillgång till medel som gjorde att deras kunder förblev betydligt trognare än övriga bankers.
But it is impossible to determine whether the offer of a tax-free savings account or the use of a dense network of branches in different regions (two instruments shared by these networks) is the reason for the greater customer loyalty.
Det är dock omöjligt att avgöra om det är tillhandahållandet av en skattebefriad sparform eller användningen av ett omfattande kontorsnät i olika regioner (två gemensamma kännetecken för Crédit Mutuel och sparbankerna) som är den främsta orsaken till att deras kunder är mycket trognare.
Finally, the complaint by the Association of Victims of Crédit Mutuel dated 19 September 2006 contains a simple allegation of ‘diversion of public savings for private and commercial ends […] to the detriment of savers and of the French economy’, which is not backed up by any serious arguments or evidence relating to potential unlawful State aid.
Slutligen innehåller klagomålet från Association des Victimes du Crédit Mutuel av den 19 september 2006 endast ett påstående om att det förekommit avledning av offentliga sparmedel till privata och kommersiella syften […] till förfång för spararna och den franska ekonomin, utan att man ger någon egentlig argumentation eller några belägg för ett eventuellt olagligt statligt stöd.
COMMENTS FROM THIRD PARTIES
SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA TREDJEPARTER
Following the publication of the opening Decision of 6 February 1998, the Commission received comments from numerous third parties.
Efter att tillkännagivandet av beslutet att inleda detta förfarande offentliggjordes den 6 februari 1998 har kommissionen fått in synpunkter från många berörda parter.
Some of Crédit Mutuel’s competitors cited the damage they had suffered as a result of exclusive distribution rights for the Livret bleu being granted to Crédit Mutuel.
Vissa konkurrenter till Crédit Mutuel anser sig vara förfördelade till följd av att Crédit Mutuel har beviljats ensamrätt till distributionen av Livret bleu.
These banks generally argued that the Livret bleu generated a pull factor making them lose clients to Crédit Mutuel and they wanted to see the end of this exclusive right.
Flertalet banker ansåg att denna skattebefriade sparforms effekter som lockvara har varit till deras nackdel genom att de har förlorat kunder som lockats av Livret bleu och de ville att denna ensamrätt skulle avskaffas.
The following establishments sent comments to this effect to the Commission:
Sådana synpunkter har skickats till kommissionen av följande inrättningar:
At the same time, in addition to the comments in defence of Crédit Mutuel, presented in Section 4, the Commission received comments from the following third parties which were in favour of the Livret bleu vehicle:
Utöver de synpunkter som inkommit till försvar av Crédit Mutuel, och som redovisas i avsnitt 4, har kommissionen fått in synpunkter från följande tredjeparter till stöd för sparformen Livret bleu:
Mr Bertholet, MP (Drôme Department)
Bertholet, ledamot av nationalförsamlingen för Drôme
Mr Blondel, Member of the General Council of the Nord Department
Blondel, ledamot i departementsförsamlingen i Nord
Mr Cabot, Director of the Regional Youth Information Centre of Toulouse
Cabot, direktör för Centre Régional Information Jeunesse de Toulouse
Mr Cormorèche, Mayor of Montluel
Cormorèche, borgmästare i Montuel
Mr Cornelis, Member of the General Council of the Nord Department
Cornelis, ledamot i departementsförsamlingen i Nord
Mr Chavannes, Mayor of Angoulême
Chavannes, borgmästare i Angoulême
Mr Crépeau, MP (Charente Maritime Department)
Crépeau, ledamot av nationalförsamlingen för Charente Maritime
Mr Debavelaere, Senator (Pas-de-Calais Department)
Debavelaere, senatsledamot för Pas-de-Calais
Mr Decool, Mayor of Brouckerque
Decool, borgmästare i Brouckerque
Mr Delevoye, Senator (Pas-de-Calais Department)
Delevoye, senatsledamot för Pas-de-Calais
Mr Delnatte, MP (Nord Department)
Delnatte, ledamot av nationalförsamlingen för dep. Nord
Mr Dolez, MP (Nord Department)
Dolez, ledamot av nationalförsamlingen för dep.
Mr Ewald, Regional Delegate of the Association pour le Droit à l’Initiative Economique
Nord Ewald, regional ledamot i Association pour le Droit à l’Initiative Economique
Mr Fronton, Union Départementale des Associations Familiales de Haute-Garonne
Fronton, Union Départementale des Associations Familiales de Haute-Garonne
Mr Foy, Senator (Nord Department)
Foy, senatsledamot för Nord
Mr Galiègue, President of the Solesmes Caisse de Crédit Mutuel
Galiègue, ordförande i Caisse de Crédit Mutuel de Solesmes
Ms Gournay, Mayor of Caëstre
Gournay, borgmästare i Caestre
Ms Armelle Guinebertière, Member of the European Parliament
Armelle Guinebertière, ledamot av Europaparlamentet
Mr Hervé, Mayor of Rennes
Hervé, borgmästare i Rennes
Mr Humez, President of the Pas-de-Calais Comité départemental de lutte contre la mucoviscidose
Humez, ordförande för Comité départemental de lutte contre la mucoviscidose du Pas-de-Calais
Ms Ingelaere, President of Flandr’action
Ingelaere, ordförande för Flandr’action
Mr Juppé, Mayor of and MP for Bordeaux
Juppé, ledamot av nationalförsamlingen och borgmästare i Bordeaux
Mr Lapalu, President of the Association Animation et Gestion d’Organismes Privés
Lapalu, ordförande för Association Animation et Gestion d’Organismes Privés
Mr Lazaro, MP (Nord Department)
Lazaro, ledamot av nationalförsamlingen för Nord
Mr Lebreton, President of the General Council of Côtes d’Armor Department
Lebreton, ordförande för departementsförsamlingen i Côtes d’Armor
Mr Ledieu, Mayor of Le Cateau-Cambrésis
Ledieu, borgmästare i Cateau-Cambrésis
Mr Leleu, Director of Crédit Mutuel Nord
Leleu, styrelseledamot i Crédit Mutuel Nord
Mr Maille, President of the Brest urban area
Maille, ordförande för Communauté Urbaine de Brest
Mr Masclet, Member of the Nord-Pas-de-Calais Regional Council
Masclet, ledamot i regionförsamlingen i Nord-Pas-de-Calais
Mr Méhaignerie, President of the General Council of the Ille et Vilaine Department
Méhaignerie, ordförande för departementsförsamlingen i Ille-et-Vilaine