natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 53 of the Income Tax Code provides that certain taxes are not deductible when calculating the tax base subject to income tax (including corporate tax).
Enligt artikel 53 i lagen om vinstskatt är vissa skatter inte avdragsgilla vid beräkning av skattegrundande inkomster (däribland bolagsskatt).
However, this does not include VAT.
Mervärdesskatt anges dock inte bland dessa skatter.
The administrative instructions on income tax [28] also state that the VAT paid or owed by a taxpayer to the tax authorities that is not covered by VAT charged to the customer constitutes a business expense.
I de närmare föreskrifterna om inkomstskatt [28] anges att mervärdesskatt som har betalats eller ska betalas in av en skattskyldig person och som inte täcks av mervärdesskatt som betalas av en kund ska betraktas som utgifter i samband med arbete.
Possibility of deducting VAT fines from corporate tax
Möjlighet att dra av mervärdesskatt från bolagsskatt
In accordance with the case law of the Court of Cassation, as confirmed in administrative comments [29], proportional VAT fines are deductible from corporate tax.
Enligt kassationsdomstolens rättspraxis, bekräftad genom de närmare föreskrifterna [29], får proportionerliga skattetillägg i fråga om mervärdesskatt dras av från bolagsskatten.
Powers of the Special Tax Inspectorate
ISI:s befogenheter
According to Article 87 of the Law of 8 August 1980, the Special Tax Inspectorate and its Regional Directors enjoy the same powers as the VAT authorities.
Enligt artikel 87 i lagen av den 8 augusti 1980 har ISI och dess regionalkontor samma befogenheter som mervärdesskattemyndigheten.
Umicore SA is a Belgian limited company operating in the EU and international markets that manufactures and sells special materials and precious metals; this includes the manufacture and sale of silver granules.
Företaget Umicore SA är ett aktiebolag som omfattas av belgisk lagstiftning och som producerar och säljer specialmateriel och ädelmetaller på unionsmarknaden och den internationella marknaden, däribland produktion och försäljning av silver.
In particular, Umicore is reputed to be one of the world’s biggest silver refiners.
Framför allt anses Umicore vara ett av de företag som har störst kapacitet för silverraffinering i världen.
The silver manufactured by Umicore is extracted from other materials, in most cases from industrial waste, supplied to it under tolling agreements on the recovery of precious and non-precious metals (silver, gold, platinum, palladium, rhodium, iridium, cobalt, copper, lead, etc.).
Det silver som framställs av Umicore extraheras ur andra material, framför allt ur industriellt avfall som företaget får tillgång till genom arbetsavtal om återvinning av ädelmetaller och andra metaller (silver, guld, platina, palladium, rodium, iridium, kobolt, koppar, bly osv.).
Umicore specialises in the manufacture of silver granules, which are generally sold to jewellery wholesalers or to industry.
Umicore producerar framför allt silvergranulat som säljs till grossister inom juvelerarsektorn eller till industrin.
As part of its marketing activities in silver granules, Umicore carries out deliveries in particular to other Member States.
I samband med sin försäljning av silvergranulat gör Umicore bland annat leveranser till andra medlemsstater.
According to the information provided by Umicore to the Belgian tax authorities, at the material time global consumption of silver was approximately 26000 tonnes a year and Italy was the biggest market in Europe and one of the main geographic markets, with consumption of approximately 2000 tonnes a year.
Av de upplysningar som Umicore har lämnat till den belgiska skattemyndigheten framgår att den globala förbrukningen av silver vid den berörda tidpunkten uppgick till ungefär 26000 ton per år och att Italien var den största marknaden i Europa och bland de största geografiska marknaderna, med cirka 2000 ton per år.
Checks made and adjustment notices sent by the Special Tax Inspectorate
Kontroller som har utförts och beslut om betalning av mervärdesskatt som har utfärdats av ISI
Following checks carried out by the Special Tax Inspectorate concerning the precious metals marketing activities carried on by Umicore from 1995 to 1999 inclusive, the Special Tax Inspectorate’s Brussels Regional Directorate addressed on Umicore, on 30 November 1998 and 30 April 1999 respectively, two adjustment notices concerning the irregular application of the exemption under Article 39 bis of the VAT Code (and in certain cases under Article 39 of the Code concerning the exemption for the export of goods outside the European Union) with respect to various deliveries of silver granules to Italy on behalf of Italian, Spanish and Swiss customers.
Efter de kontroller som ISI utförde i fråga om Umicores försäljning av ädelmetaller 1995–1999 utfärdade ISI den 30 november 1998 och den 30 april 1999 två beslut om betalning av mervärdesskatt till Umicore. I besluten konstaterades att bestämmelserna om undantag enligt artikel 39a i mervärdesskattelagen (och vissa fall enligt artikel 39 i samma lag om undantag för export av varor utanför unionen) hade tillämpats på ett oriktigt sätt i fråga om leveranser till Italien av silvergranulat för italienska, spanska och schweiziska kunders räkning.
In particular, the investigations carried out by the relevant authorities of the Member States concerned had made it possible to establish that some of Umicore’s foreign customers were fictitious and linked to ‘carrousel fraud’ type mechanisms implemented to evade payment of VAT.
De undersökningar som gjordes av de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna visade framför allt att vissa av Umicores utländska kunder var fiktiva och kopplade till karusellbedrägerier för att undgå att betala mervärdesskatt.
The irregularities found by the Special Tax Inspectorate concerned, in particular, infringements of Articles 39 and 39 bis of the VAT Code and Articles 1 to 3 of Royal Decree No 52 relating to exemptions applied by Umicore to certain intra-Community supplies and exports.
De oegentligheter som konstaterades av ISI gällde bland annat överträdelser av artiklarna 39 och 39a i mervärdesskattelagen och av artiklarna 1–3 i dekret nr 52 i fråga om de undantag som Umicore tillämpat för vissa gemenskapsinterna leveranser och exporter.
In particular, the tax authorities considered that the company was not in a position to prove that the conditions for application of the exemption under Articles 39 and 39 bis of the VAT Code had been fulfilled for the supplies.
Myndigheten ansåg framför allt att den skattskyldige inte kunde bevisa att villkoren för att omfattas av de undantag som avses i artiklarna 39 och 39a i mervärdesskattelagen var uppfyllda för dessa leveranser.
The Special Tax Inspectorate was therefore of the opinion, on a preliminary basis, that Umicore had wrongfully applied the VAT exemption to certain intra-Community supplies or certain exports.
Därför ansåg ISI preliminärt att Umicore felaktigt hade tillämpat undantaget från mervärdesskatt på vissa gemenskapsinterna leveranser och på viss export.
With respect to certain sales to various Italian and Spanish companies in particular (in the 1995-96 period), the Special Tax Inspectorate considered (on a preliminary basis) that the goods had been transported, not by either Umicore or the purchasers indicated on the invoices, or on their behalf, but by subsequent customers, further down the supply chain in Italy.
När det mer specifikt gäller vissa försäljningar till olika italienska och spanska skattskyldiga personer (1995 och 1996) ansåg ISI (preliminärt) att transporten av varorna varken hade utförts av Umicore eller av den köpare som angivits på fakturan och inte heller hade utförts för deras räkning utan i stället av en efterföljande kund i försäljningskedjan i Italien.
According to the Special Tax Inspectorate, the supplies concerned did not therefore fulfil the conditions laid down in Article 39 bis of the VAT Code concerning exemptions on intra-Community supplies of goods.
Enligt ISI uppfyllde de berörda leveranserna därmed inte de villkor som anges i artikel 39a i mervärdesskattelagen om undantag för gemenskapsinterna leveranser av varor.
With respect to certain sales to companies established in Switzerland, the Special Tax Inspectorate was also of the opinion that the exemption provided for in Article 39 of the VAT Code for the export of goods outside the European Union was not applicable either, given that the goods had been delivered to Italy and had not therefore left the territory of the European Union.
När det gäller vissa försäljningar till företag etablerade i Schweiz ansåg ISI också att det undantag som anges i artikel 39 i mervärdesskattelagen för export av varor utanför unionen inte heller var tillämpligt, eftersom varorna hade levererats till Italien och alltså inte hade lämnat unionens territorium.
Consequently, the Special Tax Inspectorate provisionally concluded, in its adjustment notice of 30 November 1998, that, for the years 1995 and 1996, Umicore owed the Belgian Government the following amounts:
Därför drog ISI preliminärt slutsatsen i sitt beslut om betalning av mervärdesskatt av den 30 november 1998 att Umicore var skyldigt den belgiska staten följande belopp för åren 1995 och 1996:
BEF 708211924 (approximately EUR 17556115) in VAT,
I mervärdesskatt: 708211924 belgiska franc, dvs. ca 17556115 euro.
BEF 70820000 (approximately EUR 1755582) by way of a reduced tax fine (table G annexed to Royal Decree No 41),
Som nedsatt skattetillägg (tabell G i bilagan till dekret nr 41): 70820000 belgiska franc, dvs. ca 1755582 euro.
0,8 % per month of interest on arrears beginning from 21 January 1997 to be calculated on the amount of VAT owed.
I dröjsmålsränta: 0,8 % av det mervärdesskattebelopp som ska betalas för varje månad som inbetalningen försenas, från och med den 21 januari 1997.
In addition, in its adjustment notice of 30 April 1999, the Special Tax Inspectorate concluded provisionally that, for the years 1997 and 1998, Umicore owed the Belgian Government the following amounts:
I beslutet om betalning av mervärdesskatt av den 30 april 1999 konstaterade ISI dessutom preliminärt att Umicore att Umicore var skyldigt den belgiska staten följande belopp för åren 1997 och 1998:
BEF 274966597 (approximately EUR 6816243) in VAT,
I mervärdesskatt: 274966597 belgiska franc, dvs. ca 6816243 euro.
BEF 27496000 (approximately EUR 681608) by way of a reduced tax fine (table G annexed to Royal Decree No 41),
Som nedsatt skattetillägg (tabell G i bilagan till dekret nr 41): 27496000 belgiska franc, dvs. ca 681608 euro.
0,8 % per month of interest on arrears beginning from 21 January 1999 to be calculated on the amount of VAT owed.
Som dröjsmålsränta, 0,8 % av det mervärdesskattebelopp som ska betalas för varje månad som inbetalningen försenas, från och med den 21 januari 1999.
In all, the amount of VAT sought from Umicore following the adjustment notices totalled EUR 24372358 and the tax fine calculated in the adjustment notices was EUR 2437235.
Sammanlagt uppgick beloppet för den mervärdesskatt som krävdes in av Umicore till följd av besluten om betalning av mervärdesskatt till 24372358 euro och det skattetillägg som beräknades i dessa beslut uppgick till 2437235 euro.
By letters of 11 and 18 June 1999 and 31 March 2000, Umicore indicated its disagreement with the two adjustment notices.
Umicore invände mot de båda besluten genom skrivelser av den 11 och den 18 juni 1999 samt av den 31 mars 2000.
In particular, it argued that the irregularities committed by its customers were beyond its control and defended itself by pointing out that, as a wholesaler in the silver granules market, it was not supposed to know who the customers of its purchasers were, given that sales of silver were made ex works to avoid uncertainties with shipments.
Framför allt förklarade Umicore att företaget inte hade något att göra med de oriktigheter som hade konstaterats hos deras kunder och försvarade sig genom att påpeka att företaget som grossist på silvermarknaden inte var skyldigt att känna till identiteten på sina köpares kunder, eftersom försäljningen gjordes ”fritt fabrik” för att undvika transportrisker. Dessutom hävdade Umicore att alla kunder till företaget var registrerade för mervärdesskatt i andra medlemsstater under perioden för de berörda transaktionerna.
In addition, Umicore contended that all of its customers were registered for VAT purposes in other Member States over the period when the transactions were made, that all of the deliveries in question had been included in Umicore’s quarterly intra-Community deliveries statements in accordance with Belgium’s VAT Code, that the names of the companies receiving delivery had been included in the invoices identifying them for VAT purposes, in line with the agreements made on taking the orders, that the shipments had actually been made by specialised transport companies and that the goods had effectively left Belgian territory and actually been delivered in Italy.
Umicores kvartalsrapporter över gemenskapsinterna leveranser hade alltid omfattat samtliga berörda leveranser, i enlighet med den belgiska mervärdesskattelagen. Umicores fakturor innehöll mottagarnas registreringsnummer för mervärdesskatt i enlighet med de uppgifter som tagits emot vid ordermottagningen.
Umicore was therefore of the opinion that it had rightfully applied the VAT exemption laid down in Article 39 bis of the VAT Code to the transactions in question.
Transporterna hade utförts av specialiserade transportföretag, varorna hade faktiskt lämnat Belgiens territorium och hade faktiskt anlänt till Italien. Därför ansåg Umicore att företaget i god tro hade tillämpat det undantag från mervärdesskatt som avses i artikel 39a i mervärdesskattelagen för transaktionerna i fråga.
Umicore also emphasised that some States merely required proof that goods had been shipped to a Member State other than that from which they originated, whereas Belgium demanded proof that transport had been carried out by or on behalf of the vendor or the purchaser of the goods in question, which, it held, was contrary to EU law and resulted in serious distortions of competition to the disadvantage of Umicore and other Belgian companies engaged in this type of intra-Community supply.
Dessutom betonade Umicore att vissa stater nöjde sig med att kräva bevis på att varorna hade transporterats till en annan medlemsstat än avsändningsstaten, medan Belgien krävde bevis på att transporten hade utförts av säljaren eller köparen av varorna, eller för deras räkning, vilket stred mot unionsrätten och medförde en allvarlig snedvridning av konkurrensen till nackdel för Umicore och andra belgiska företag som gjorde den här typen av gemenskapsinterna leveranser.
Umicore thus held that it had acted in good faith in not applying VAT to the transactions at issue.
Umicore ansåg därför att företaget hade agerat i god tro när man avstod från att ta ut mervärdesskatt för de omtvistade transaktionerna.
Basis of the settlement agreement of 21 December 2000
Grund för förlikningsuppgörelsen av den 21 december 2000
The agreement provides for the payment by Umicore of BEF 423000000, i.e. around EUR 10485896, in ‘full and final settlement of Umicore’s VAT liabilities for the years 1995 to 1999 inclusive’.
Enligt uppgörelsen i fråga ska Umicore betala ett belopp på 423000000 belgiska franc, dvs. ca 10485896 euro, som ”slutgiltig och fullständig betalning av Umicores mervärdesskatt för åren 1995–1999”.
The agreement further stipulates that this amount will not be deductible from corporate tax.
Enligt uppgörelsen får detta belopp inte dras av från bolagsskatten.
As was indicated by Belgium during the preliminary investigation before proceedings were opened, its tax authorities are of the view that the settlement amount corresponds to a fine established pursuant to Article 70(2) of the VAT Code, reduced in application of Article 84 of the same Code.
Precis som Belgien förklarat redan under den preliminära fasen innan förfarandet inleddes anser skattemyndigheten att förlikningsbeloppet motsvarar ett skattetillägg som fastställts i enlighet med artikel 70.2 i mervärdesskattelagen och nedsatts i enlighet med artikel 84 i mervärdesskattelagen.
In particular, Article 70(2) stipulates that errors in invoices drafted by a taxable person ‘concerning the VAT identification numbers, the names or addresses of the parties to the transaction, the nature or quantity of goods supplied or services provided, the prices or incidental expenses’ result in the application of a fine equal to double the tax due on the transaction.
I artikel 70.2 anges att oriktiga uppgifter på den faktura som upprättas av den skattskyldige, ”vad beträffar de berörda parternas registreringsnummer, namn eller adress, vilken sorts vara eller antal varor som levereras, eller tjänster som tillhandahålls, pris eller tillbehör” ska leda till ett skattetillägg på dubbla beloppet för den skatt som ska betalas på transaktionen.
However, the fine is reduced to 100 % of the tax due in accordance with Article 1(3) of Royal Decree No 41 (Table C annexed to Royal Decree No 41).
Trots detta sänks skattetillägget till 100 % av den skatt som ska betalas i enlighet med artikel 1.3 i dekret nr 41 (tabell C i bilagan till dekret nr 41).
Belgium further claims that the settlement amount agreed by Umicore and the Special Tax Inspectorate was entirely legitimate and justified under Belgian law.
Belgien bekräftar också att det belopp som Umicore och ISI fastställt för förlikningen var fullständigt legitimt och motiverat i enlighet med den belgiska lagstiftningen.
It derives from the following calculation:
Beloppet har beräknats enligt följande:
tax due in principle (theoretical calculation) on the transactions at issue: BEF 708 million,
Principiell skatt som ska betalas (teoretisk beräkning) på de berörda transaktionerna: 708 miljoner belgiska franc.
statutory fine: BEF 708 million × 200 % = BEF 1416 million (application of Article 70(2) of the VAT Code),
Lagstadgade böter: 708 miljoner belgiska franc × 200 % = 1416 miljoner belgiska franc (tillämpning av artikel 70.2 i mervärdesskattelagen).
reduction to 100 % in accordance with Royal Decree No 41 (Table C) setting the level of fines regarding VAT when the breaches were not committed with the intention of evading or allowing for the evasion of VAT: BEF 708 million,
Sänkning till 100 % i enlighet med dekret nr 41 (tabell C), om skattetillägget i fråga om mervärdesskatt när överträdelser inte har begåtts i avsikt att undgå eller göra det möjligt att undgå skatten: 708 miljoner belgiska franc.
consideration of the non-deductibility of the fine under business expenses (708 – 40,17 % of 708): BEF 423 million (approximately EUR 10485896).
Hänsyn tagen till att skattetillägget inte är avdragsgillt som arbetsrelaterade kostnader (708 – 40,17 % av 708): 423 miljoner belgiska franc, dvs. ca 10485896 euro.
According to Belgium, such a settlement was justified because the adjustment statements in question constitute merely the first stage of a complicated administrative process aimed at establishing the tax owed by a company liable for VAT.
Enligt Belgien är uppgörelsen berättigad eftersom de berörda besluten om betalning av mervärdesskatt endast utgör det första steget i ett komplicerat administrativt förfarande som syftar till att fastställa en skatteskuld som ska betalas av ett mervärdesskattepliktigt företag.
An in-depth examination of the information and arguments presented by Umicore, which has always denied having committed fraud, allegedly convinced the Special Tax Inspectorate that no tax should be demanded in the present case.
Den fördjupade granskningen av de upplysningar och argument som Umicore (som hela tiden har förnekat att de har gjort sig skyldiga till bedrägeri) har övertygat ISI om att det inte behöver tas ut någon skatt i det aktuella fallet.
The Special Tax Inspectorate takes the view that the facts as a whole, in particular the documents provided by Umicore and the Italian authorities, led to the conclusion that the conditions for VAT exemption had been met in spite of what had been noted in the adjustment statements.
ISI anser att omständigheterna i sin helhet, särskilt den dokumentation som har överlämnats av Umicore och de italienska myndigheterna, gör det möjligt att konstatera att villkoren för att undantas från mervärdesskatt var uppfyllda, trots vad som angivits i besluten om betalning av mervärdesskatt.
Since no amount of tax due had been established, no reduction of VAT owing was granted.
Eftersom inget skattebelopp hade fastställts hade ingen nedsättning av någon mervärdesskatteskuld godkänts.
GROUNDS FOR OPENING THE PROCEDURE
SKÄLEN TILL ATT FÖRFARANDET INLEDDES
In its decision to open the procedure, the Commission found that doubts existed as to the application of the VAT exemption to the supplies of goods covered by the adjustment statements drawn up by the Special Tax Inspectorate.
I sitt beslut om att inleda förfarandet tvivlade kommissionen på tillämpningen av undantaget från mervärdesskatt för de leveranser av varor som omfattades av ISI:s beslut om betalning av mervärdesskatt.
It was of the opinion that a wrongfully applied VAT exemption would result in an increase in profit margins for the supplier on the sales in question.
Kommissionen ansåg att en oriktig tillämpning av undantag från mervärdesskatt kunde leda till en större vinstmarginal för försäljaren i fråga.
The Commission noted that an intra-Community supply of goods, taxable in theory in Belgium, could benefit from an exemption if the following two conditions were met:
Kommissionen påminde om att en gemenskapsintern leverans av varor, som i princip ska beskattas i Belgien, kan komma i fråga för ett undantag om båda av följande villkor är uppfyllda:
the goods were dispatched or transported by the vendor or the purchaser or on their behalf beyond the territory of a Member State but within the Union, and
Varorna ska avsändas eller transporteras av försäljaren eller av köparen, eller för deras räkning, utanför avsändningsmedlemsstatens territorium, men inom unionen.
the supply of the goods was carried out for another taxable person acting as such in a Member State other than that from which the goods were dispatched or transported.
Leveransen av varorna ska göras för en annan skattskyldig person som agerar i den egenskapen i en annan medlemsstat än den där varan avsänds eller transporteras ifrån.
According to the information at the Commission’s disposal, during the checks made by the Special Tax Inspectorate, Umicore did not appear to be in a position to prove that the conditions for exemption were fulfilled.
Enligt den information som kommissionen har tillgång till förefaller Umicore inte ha kunnat visa att villkoren för undantag var uppfyllda vid ISI:s kontroller.
Consequently, and in line with the rules on the application of VAT to supplies of goods in Belgium, a tax liability arose out of the fact that these taxable transactions had taken place.
Följaktligen uppstod i enlighet med bestämmelserna om tillämpningen av mervärdesskatt en skatteskuld för de varuleveranser som ägt rum i Belgien, eftersom beskattningsbara transaktioner ägt rum.
The Commission therefore considered that the agreement in question appeared to grant an advantage to Umicore consisting of a reduction in the tax burden it would normally have borne.
Därför ansåg kommissionen att uppgörelsen i fråga föreföll innebära en fördel för Umicore i form av en sänkt skatt som företaget normalt skulle ha behövt betala.
The Commission also noted that it would be contradictory and unjustified to inflict a fine in proportion to the VAT evaded without recovering the VAT itself.
Dessutom påpekade kommissionen att vore motsägelsefullt och oberättigat att utdöma skattetillägg i proportion till den obetalda mervärdesskatten utan att samtidigt kräva betalning av själva mervärdesskatten.
According to the Commission, Umicore’s alleged lack of fraudulent intent did not warrant the imposition of a proportional fine instead of the payment of the tax itself.
Kommissionen anser att antagandet, att Umicore inte har agerat avsiktligt bedrägligt, inte motiverar att ett proportionerligt skattetillägg tas ut i stället för själva skatten.