natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission further noted that the amount of VAT used in the basis for calculating the proportional fine (BEF 708 million) amounted to merely a part of the liability initially established in the Special Tax Inspectorate’s notices (BEF 983 million).
Kommissionen påpekade för övrigt att det mervärdesskattebelopp som användes som grund för att beräkna det proportionerliga skattetillägget (708 miljoner belgiska franc) endast utgjorde en del av den skuld som ursprungligen fastställdes i ISI:s beslut (983 miljoner belgiska franc).
The information provided by Belgium on the calculation concerning the settlement made did not appear to take Umicore’s VAT liability for the 1997-98 period into account under the adjustment notice of 30 April 1999.
De uppgifter som Belgien överlämnat i fråga om beräkningen för den fastställda transaktionen förefaller inte ta hänsyn till Umicores mervärdesskatteskuld för perioden 1997–1998 i enlighet med beslutet om betalning av mervärdesskatt av den 30 april 1999.
The Commission, moreover, expressed doubts as to the lawfulness of a subsequent reduction of the amount in question, applied under the non-deductibility of the fine as a business cost for the purposes of corporate tax.
Dessutom uttryckte kommissionen sina tvivel i fråga om lagligheten i den senare sänkningen av beloppet i fråga, som tillämpats med hänvisning till att skattetillägget inte gick att dra av från bolagsskatten som arbetsrelaterade kostnader.
In addition, the Commission expressed doubts as to the way in which the agreement was reached.
Kommissionen uttryckte också tvivel i fråga om uppgörelsens villkor.
In particular, the fact that the agreement did not specify its legal basis and its formal justification from a legal point of view constituted a departure from the normal procedure for determining and settling a VAT liability generally applicable in Belgium.
I uppgörelsen anges inte någon rättslig grund och inte heller någon motivering ur rättslig synvinkel, vilket avviker från det normala förfarande för att fastställa och likvidera en mervärdesskatteskuld som tillämpas i Belgien.
In principle, in instances in which the authorities challenge the right of a taxable person to an exemption, they send him an adjustment statement, generally accompanied by a fine.
I de situationer då skattemyndigheterna bestrider en skattskyldig persons rätt till undantag ska myndigheterna utfärda ett beslut om betalning av mervärdesskatt, i allmänhet åtföljt av ett skattetillägg.
In the event that the taxable person objects to the tax claimed by the authorities and his objections are incapable of convincing the department concerned, the authorities should, in principle, send him a constraining order along with a 50 % increase in the fine.
Om den skattskyldige emotsätter sig den beskattning som myndigheterna beslutat och dennes invändningar inte kan övertyga de berörda myndigheterna, måste myndigheterna i princip använda tvångsmedel, tillsammans med en höjning av skattetillägget med 50 %.
As for the selective nature of the measure, the Commission noted that discretionary practices by tax authorities are likely to give rise to advantages falling within the scope of Article 107(1) of the Treaty [30].
När det gäller åtgärdens selektivitet, påminde kommissionen om att skattemyndigheternas skönsmässiga förvaltningspraxis kan ge upphov till fördelar som omfattas av artikel 107.1 i fördraget [30].
The Commission therefore held that an amicable settlement such as the one from which Umicore had benefited, involving a reduction in a VAT liability, fines and interest, was not generally available to all taxpayers, even assuming that they were to dispute the merits of the infringements attributed to them, and that the criterion of selectivity was thus fulfilled.
Kommissionen ansåg därför att denna förlikning i godo, med en sänkning av mervärdesskatteskulden, skattetillägget och räntorna, gav Umicore en fördel som inte är allmänt tillgänglig för samtliga skattskyldiga, ens om de skulle ifrågasätta de överträdelser de anklagades för. Selektivitetsvillkoret är alltså uppfyllt i det aktuella fallet.
According to the Commission, the aid in question did not appear to benefit from any of the exemptions laid down in Article 107 of TFEU.
Kommissionen anser att stödet i fråga inte förefaller uppfylla något av kraven för de undantag som anges i artikel 107 i fördraget.
BELGIUM’S COMMENTS
KOMMENTARER FRÅN BELGIEN
Concerning the procedure followed
Det aktuella förfarandet
Belgium emphasises that the VAT Code does not lay down any precise formal procedure for imposing adjustments on persons liable for VAT.
Belgien betonar att mervärdesskattelagen inte omfattar något exakt formellt förfarande för att korrigera beslut om betalning av skatten.
A standard practice has, nevertheless, become established in this respect, aimed firstly at informing the taxpayer of the adjustment planned by the authorities and asking him to submit information which might prevent such taxation.
Det har dock upprättats en praxis i detta avseende, som framför allt syftar till att informera den skattskyldige om den korrigering som myndigheten överväger och uppmana den skattskyldige att överlämna de uppgifter som kan anföras som invändning mot taxeringen.
This practice is consonant with the application of the principles of sound administration and the rights of the defence.
Denna praxis följer principerna om god förvaltning och rätten till försvar.
In this context, the adjustment notice merely constitutes a proposal from the authorities designed as a basis for discussion with the taxable person, without giving rise to any legal effect on the taxable person or establishing a claim for the authorities.
Det innebär att beslutet om betalning av mervärdesskatt endast är ett förslag från myndigheten för att inleda en diskussion med den skattskyldige, som inte genererar någon rättslig effekt för den skattskyldige och inte heller genererar någon fordran till statens fördel.
The adjustment notice essentially therefore enables the taxpayer to challenge the initial stance of the tax authorities and provide information in support of his position.
Beslutet om betalning av mervärdesskatt gör det alltså huvudsakligen möjligt för den skattskyldige att invända mot myndigheternas preliminära ståndpunkt och lägga fram uppgifter till stöd för sin ståndpunkt.
According to Belgium, after examining the arguments presented by the taxpayer in response to the adjustment notice, it can happen that the adjustment planned has to be modified or even that the taxation has to be completely abandoned.
Enligt Belgien kan myndigheten ändra den föreslagna korrigeringen, eller avstå helt från skatten, efter att ha granskat den skattskyldiges argument som svar på beslutet om betalning av mervärdesskatt.
Belgium also explains that the adjustment notice does not have the effect of creating a tax liability.
Vidare förklarade Belgien att beslutet om betalning av mervärdesskatt inte ledde till att en skuld uppstod.
Only the constraining order, rendered enforceable, constitutes the legal act by which the State establishes a tax liability for VAT [31].
Staten kan endast fastställa en skattefordran i fråga om mervärdesskatt genom tvångsmedel som kan verkställas [31].
As no constraining order was ever issued to Umicore in the context of the case in question, the expression ‘reduction of a VAT debt’ is, in Belgium’s view, inaccurate.
Inget tvångsmedel har meddelats Umicore inom ramen för det aktuella ärendet, varför uttrycket ”sänkning av mervärdesskatteskulden” är felaktigt enligt Belgien.
In order to show that the procedure followed in the Umicore case is also adopted with respect to other taxpayers, Belgium submits a copy of an agreement made with a taxable person in 2000 for an amount of BEF 6 million, whereas the notice issued in 1995 to the same taxable person for the same transactions indicated that they were liable for a total of BEF 14 million.
För att visa att det förfarande som följts vid behandlingen av Umicore-ärendet också följts vid behandlingen av andra skattskyldiga, översände Belgien en kopia av en uppgörelse som ingicks 2000 med en skattskyldig om ett belopp på 6 miljoner belgiska franc, samt ett protokoll som upprättades 1995 för samma transaktioner och som meddelade den skattskyldige att denne skulle betala ett belopp på 14 miljoner belgiska franc.
With regard to the procedure followed with that taxable person, Belgium adds that tax agreements are basic instruments in VAT matters, widely acknowledged by scholarly works and case law, and explicitly provided for by Article 84 of the VAT code.
Vad gäller det förfarande som tillämpats på den skattskyldige, tillade Belgien att skatteuppgörelser är grundläggande verktyg inom ramen för systemet för mervärdesskatt och som sådana allmänt vedertagna både rättsligt och i praktiken, vilket uttryckligen framgår av artikel 84 i mervärdesskattelagen.
Settlements are thus an intrinsic part of the procedure in itself and are available to all taxpayers without exception.
Förlikning är alltså i sig en del i förfarandet och är tillgänglig för alla skattskyldiga utan undantag.
As for the fact that the agreement does not specify its legal basis, Belgium explains that Article 84 of the VAT Code does not lay down any binding form or content for tax agreements on VAT.
Vad gäller det faktum att ingen rättslig grund anges i uppgörelsen påpekar Belgien att det i artikel 84 i mervärdesskattelagen inte föreskrivs någon obligatorisk form eller något obligatoriskt innehåll för uppgörelser i fråga om mervärdesskatt.
There was consequently no obligation to mention any legal basis or formal justification in the agreement.
Det fanns alltså ingen skyldighet att uppge någon rättslig grund eller någon formell motivering i uppgörelsen.
The rules of proof
Bevisreglerna
Belgium notes that the Commission questioned it in 1999 about the severity shown by the Belgian authorities in their appraisal of the evidence provided by taxpayers to prove the reality of the intra-Community supplies they had carried out.
Belgien påminner om att kommissionen hade frågat ut den belgiska staten 1999 med anledning av hur strängt den belgiska förvaltningen skulle ha bedömt de bevis som skattskyldiga lade fram för att visa att deras gemenskapsinterna leveranser verkligen ägt rum.
It refers, in this respect, to correspondence between the Commission and the Belgian Ministry of Finance regarding the standard of proof required to obtain an exemption in the event of an intra-Community supply [32].
I detta avseende hänvisar Belgien till en skriftväxling mellan kommissionen och det belgiska finansministeriet om den bevisnivå som krävdes för att beviljas undantag i fråga om gemenskapsinterna leveranser [32].
Belgium also notes that there is no precise method formally provided for in European Union legislation or in Belgian law by which taxpayers could and should, in all circumstances, prove their right to an exemption.
Belgien påpekar också att det inte finns någon exakt metod som är formellt föreskriven i unionslagstiftningen eller den belgiska lagstiftningen och som innebär att skattskyldiga ska – och bör – kunna bevisa sin rätt till undantag under alla omständigheter.
On the contrary, it is for the tax authorities initially and, where necessary, for the courts subsequently, to assess on a case-by-case basis whether or not the information aimed at establishing that the conditions for an exemption have been fulfilled is sufficiently persuasive.
Tvärtom är det upp till förvaltningen och i förekommande fall därefter en domare att från fall till fall bedöma om de uppgifter som ska visa att villkoren för undantag är uppfyllda utgör tillräckliga bevis eller ej.
In this context, Belgium also submits copies of a number of judgments deciding such issues in favour of the tax authorities.
I detta sammanhang översände Belgien också kopior av ett flertal domar och avgörande där denna fråga har besvarats nekande.
Change in the authorities’ appraisal
Ändring av myndighetens bedömning
With regard to the first adjustment notice concerning the years 1995 and 1996, Belgium explains that the following factors were taken into account in deciding not to levy the taxation initially considered:
När det gäller det första beslutet om betalning av mervärdesskatt för åren 1995 och 1996, förklarar Belgien att följande uppgifter låg till grund för beslutet om att avstå från den beskattning som planerades ursprungligen:
the non-involvement of Umicore in the fraudulent system,
Umicore deltog inte i bedrägeriet.
the goods were paid for before being transported by professional hauliers appointed by the purchasers,
Varorna betalades innan de avlägsnades av transport på uppdrag av köparna.
proof of the goods being transported to Italy was provided, even though this was essentially furnished by the Italian authorities rather than Umicore [33].
Beviset på att varorna hade transporterats till Italien hade tillhandahållits, men det kom inte främst från Umicore utan från de italienska myndigheterna själva [33].
Belgium indicates, however, that having recorded Umicore’s shortcomings in terms of identifying the real customers, the Special Tax Inspectorate was of the opinion that a significant fine should be imposed on it.
Belgien förklarar dock att ISI, som konstaterat brister hos Umicore i fråga om identifieringen av verkliga kunder, ändå ansåg att ett betydande skattetillägg skulle utdömas för den skattskyldige.
Against this backdrop, the authorities only compromised on the amount of the fine, as can be shown by the fact that the taxpayer’s payment was recorded as a proportional fine in the Government accounts.
I detta sammanhang har förvaltningen alltså endast kompromissat i fråga om skattetillägget, vilket visas av registreringen av den skattskyldiges inbetalning av det proportionerliga skattetillägget i statsräkenskaperna.
As for the second adjustment notice concerning the years 1997 and 1998, Belgium notes that proposal not to levy VAT is warranted as the conditions for the exemption were proven to have effectively been met.
När det gäller det andra beslutet om betalning av mervärdesskatt för åren 1997 och 1998, anser Belgien att det är berättigat att avstå från beskattningen eftersom det har visats att villkoren för undantaget verkligen var uppfyllda.
The goods were indeed sent to another Member State (Italy) and the deliveries were made to a company registered for VAT purposes in another Member State (the United Kingdom) [34].
Varorna sändes verkligen till en annan medlemsstat (Italien) och leveransen utfördes för en skattskyldig som var mervärdesskatteregistrerad i en annan medlemsstat (Förenade kungariket) [34].
Belgium also indicated that the change in appraisal flowed from the fact that not all the relevant documents had become available in 1998 and 1999.
Belgien påpekar dessutom att den ändrade bedömningen beror på att samtliga relevanta handlingar ännu inte fanns tillgängliga 1998 och 1999.
When they were obtained, however, it was up to the authorities to assess, on the basis of all the information at its disposal, whether they could refuse the exemption and whether they would have a reasonable chance of success in defending such a decision before the courts.
När myndigheten fick tillgång till dessa var den däremot skyldig att göra sin bedömning med utgångspunkt i alla uppgifter som den hade tillgång till för att avgöra om den skulle bevilja undantaget eller ej och om den skulle ha goda möjligheter att försvara sitt beslut i en rättsprocess.
Belgium adds that, on the basis of a risk analysis similar to that of any private creditor, the Special Tax Inspectorate preferred an immediate, tangible and undisputed result rather than engaging in long and costly litigation the outcome of which was less than certain.
Belgien tillägger att ISI, med utgångspunkt i en riskbedömning som liknar den bedömning en privat fordringsägare skulle göra, föredrog ett direkt resultat som genomfördes i praktiken och som inte bestreds, framför en lång och kostsam tvist med osäker utgång.
Imposition of a fine
Tillämpningen av skattetillägg
Belgium notes that when the adjustment notices were drawn up, the staff responsible automatically applied the legal provisions relating to the taxation concerned.
Belgien konstaterar att myndigheterna gjorde en automatisk tillämpning av bestämmelserna i fråga om den föreslagna beskattningen när de utarbetade besluten om betalning av mervärdesskatt.
In the event of an exemption wrongfully claimed or applied without fraudulent intent, Article 70(1) of the VAT Code and Table G (point VII.2.A) of Royal Decree No 41 provide for a fine of 10 % of the tax due.
När ett undantag har åberopats eller tillämpats felaktigt utan bedrägliga avsikter, anges i artikel 70.1 i mervärdesskattelagen och i tabell G (punkter VII, 2, A) i dekret nr 41 att ett skattetillägg på 10 % av skatteskulden ska tas ut.
Belgium emphasises that in doing so the Special Tax Inspectorate’s staff had necessarily considered that it was not possible to establish any fraudulent intent on Umicore’s part.
Belgien understryker i detta avseende att myndigheternas tjänstemän när detta gjordes måste ha ansett att de inte kunde konstatera några som helst bedrägliga avsikter hos Umicore.
According to Belgium, the motive for the fine accepted in the agreement of 21 December 2000 was radically different from that underpinning the fine considered in the adjustment notices.
Enligt Belgien är grundvalen för det skattetillägg som godkändes i uppgörelsen av den 21 december 2000 en helt annan än den som låg till grund för besluten om betalning av mervärdesskatt.
With the reality of the intra-Community supplies having been established to the requisite legal standard, Belgium emphasises that it would have been completely contradictory to impose a fine based on Article 70(1) of the VAT Code on the ground that the exemption under Article 39 bis of that Code had been wrongfully claimed.
Eftersom det hade fastställts på ett rättsligt tillfredsställande sätt att de gemenskapsinterna leveranserna verkligen hade ägt rum, betonar Belgien att det skulle ha varit fullständigt motsägelsefullt att ta ut skattetillägg på grundval av artikel 70.1 i mervärdesskattelagen med motiveringen att det undantag som avses i artikel 39a i mervärdesskattelagen skulle ha åberopats felaktigt.
Belgium further highlights that, although the reality of the intra-Community supplies had been established, the invoices produced by Umicore nonetheless showed gross negligence with respect to identifying the real Italian customers for the silver supplied.
Vidare framhåller Belgien att även om det fastställts att de gemenskapsinterna leveranserna verkligen ägt rum, var det dock sant att Umicores fakturor uppvisade allvarliga brister när det gäller identifieringen av de verkliga italienska kunderna för det levererade silvret.
The fact that Umicore is a major player in economic terms, active essentially and continually at the international and, thus, European level, was taken into account when assessing the seriousness of this negligence.
Allvaret i denna underlåtenhet hade bedömts med hänsyn till att Umicore är en stor ekonomisk aktör med en betydande och varaktig närvaro på den internationella – och därmed den europeiska – marknaden.
It was therefore assumed that the company’s managers must have known that the invoices bore shortcomings in the identification of customers and did not thus entirely comply with Belgian regulations.
Genom presumtion har man slagit fast att företagets ledning måste ha känt till att deras fakturering hade brister i fråga om identifieringen av kunderna och alltså inte följde föreskrifterna i den belgiska lagstiftningen fullt ut.
In view of the lack of other elements, however, this assumption was insufficient to establish fraudulent intent on the part of Umicore.
I brist på andra uppgifter var denna presumtion dock inte tillräcklig för att fastställa att Umicore hade haft bedrägliga avsikter.
Belgium refers to the way in which the amount of the settlement was calculated and explains that the imposition of a proportional fine when no VAT is due does not run counter to the legislation in force.
Belgien påminner om hur skattetillägget hade fastställts i förlikningen och förklarade att tillämpningen av ett proportionellt skattetillägg trots att ingen mervärdesskatt krävs in inte strider mot den tillämpliga lagstiftningen.
When a transaction is taxable in principle [35], the VAT Code grants a subsequent exemption, which is entirely ex post, from tax in Belgium for certain transactions such as intra-Community supplies.
När en transaktion i princip är beskattningsbar [35] medger mervärdesskattelagen att vissa transaktioner därefter – men endast därefter – t.ex. gemenskapsinterna leveranser, undantas från skatt i Belgien.
It follows from this that a proportional fine can be imposed on the amount of tax due in principle on the transactions concerned, even if those transactions are subsequently exempted [36].
Det innebär att ett proportionellt skattetillägg kan tillämpas på den principiella skatt som ska betalas för de berörda transaktionerna, även om dessa senare undantas från skatt [36].
Belgium concludes that the fine referred to in Article 70(2) of the VAT Code is a punishment for the inexactitude of the indications on invoices, irrespective of the VAT scheme to be applied to the transactions concerned.
Belgien konstaterar att det skattetillägg som avses i artikel 70.2 i mervärdesskattelagen är en bestraffning av felaktiga uppgifter på fakturorna, oavsett vilket mervärdesskattesystem som ska tillämpas på de berörda transaktionerna.
It is therefore, in its view, not true that such a fine cannot be imposed in the event of a transaction which is not taxable pursuant to Article 2 of the VAT Code.
Det går alltså att tillämpa ett sådant skattetillägg även om en transaktion inte är beskattningsbar enligt artikel 2 i mervärdesskattelagen.
The fine provided for under Article 70(2) of the VAT Code is not, moreover, a punishment for failing to pay the tax, which is punished under Article 70(1) of the Code, but for making it possible to evade tax due at subsequent stages of the marketing of the goods concerned.
Det skattetillägg som anges i artikel 70.2 i mervärdesskattelagen är för övrigt inte en bestraffning av underlåtenhet att betala skatt – som bestraffas genom artikel 70.1 i mervärdesskattelagen – utan är i stället en sanktion av möjliggörandet att undgå skatt i efterföljande faser i handeln med varorna.
By disguising the true identity of the purchaser of the goods, the authorities would lose track of them and would not be able to secure payment of either VAT or even the direct taxes due as result of the subsequent transactions involving the goods supplied.
Genom att den verklige mottagarens identitet döljs förlorar staten spåret och kan varken ta ut mervärdesskatt eller direkt skatt som ska betalas på grund av de efterföljande transaktionerna med de levererade varorna.
The administrative guidelines for the VAT Code are very clear in this respect [37].
De närmare föreskrifterna för mervärdesskattelagen är mycket tydliga på denna punkt [37].
Regarding the calculation of the proportional fine, Belgium explains that a reduction from 200 %, as laid down in Article 70(2) of the VAT Code, to 100 % is entirely legal, since such a reduction is in line with the levels of fines stipulated in Table C of Royal Decree No 41 when there is no fraudulent intent.
När det gäller fastställandet av det proportionerliga skattetillägget förklarar Belgien att en sänkning från 200 % – som föreskrivs i artikel 70.2 i mervärdesskattelagen – till 100 % är fullständigt laglig eftersom en sådan sänkning är förenlig med de skattetillägg som föreskrivs i tabell C i dekret nr 41 när det inte finns någon bedräglig avsikt.
Belgium also emphasises that, according to the settled case law of the Belgian Court of Cassation, proportional fines for VAT are deductible from the tax base for corporate tax [38].
Slutligen understryker Belgien att proportionerliga skattetillägg för mervärdesskatt får dras av från skatteunderlaget för bolagsskatt, enligt kassationsdomstolens fasta rättspraxis [38].