natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Regulation (EU) No 1091/2010 of the European Parliament and of the Council
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1091/2010
amending Council Regulation (EC) No 539/2001 listing the third countries whose nationals must be in possession of visas when crossing the external borders and those whose nationals are exempt from that requirement
om ändring av rådets förordning (EG) nr 539/2001 om fastställande av förteckningen över tredje länder vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredje länder vars medborgare är undantagna från detta krav
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 77(2)(a) thereof,
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 77.2 a,
The composition of the lists of third countries in Annexes I and II to Council Regulation (EC) No 539/2001 [2] should be, and should remain, consistent with the criteria laid down in recital 5 of that Regulation.
Förteckningarna över tredjeländer i bilagorna I och II till förordning (EG) nr 539/2001 [2] bör vara, och förbli, förenliga med de kriterier som anges i skäl 5 i den förordningen.
Third countries for which the situation has changed as regards those criteria should be transferred from one Annex to the other.
Vissa tredjeländer, vilkas situation har förändrats vad gäller dessa kriterier, bör överföras från en bilaga till den andra.
In accordance with the political commitment made by the European Union on the liberalisation of the short-term visa requirement for citizens of the Western Balkan countries as part of the Thessaloniki Agenda and taking into consideration the progress made since December 2009 in the visa liberalisation dialogues with Albania and Bosnia and Herzegovina, the Commission considers that those two countries have met the benchmarks of their respective roadmaps.
I enlighet med Europeiska unionens politiska åtagande om viseringsliberalisering för kortare vistelser för medborgare från samtliga länder på västra Balkan som ett led i Thessaloniki-agendan, och med hänsyn till de framsteg som gjorts sedan december 2009 i dialogerna om viseringsliberalisering med Albanien och Bosnien och Hercegovina, anser kommissionen att dessa två länder har uppfyllt kriterierna i sina respektive färdplaner.
Albania and Bosnia and Herzegovina should therefore be transferred to Annex II to Regulation (EC) No 539/2001.
Albanien och Bosnien och Hercegovina bör därför överföras till bilaga II till förordning (EG) nr 539/2001.
Visa liberalisation should apply only to holders of biometric passports issued by each of those two countries.
Viseringsliberaliseringen bör bara tillämpas på innehavare av biometriska pass som utfärdats av endera av de två berörda länderna.
As regards Iceland and Norway, this Regulation constitutes a development of the provisions of the Schengen acquis within the meaning of the Agreement concluded by the Council of the European Union and the Republic of Iceland and the Kingdom of Norway concerning the latters’ association with the implementation, application and development of the Schengen acquis [3], which fall within the area referred to in Article 1, point (B), of Council Decision 1999/437/EC of 17 May 1999 on certain arrangements for the application of that Agreement [4].
När det gäller Island och Norge utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket [3], en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.B i rådets beslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999 om vissa tillämpningsföreskrifter för det avtalet [4].
As regards Switzerland, this Regulation constitutes a development of the provisions of the Schengen acquis within the meaning of the Agreement concluded between the European Union, the European Community and the Swiss Confederation on the Swiss Confederation’s association with the implementation, application and development of the Schengen acquis [5], which fall within the area referred to in Article 1, points (B) and (C), of Decision 1999/437/EC, read in conjunction with Article 3 of Council Decision 2008/146/EC [6].
När det gäller Schweiz utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket [5], en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.B och 1.C i beslut 1999/437/EG, jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/146/EG [6].
As regards Liechtenstein, this Regulation constitutes a development of the provisions of the Schengen acquis within the meaning of the Protocol signed between the European Union, the European Community, the Swiss Confederation and the Principality of Liechtenstein on the accession of the Principality of Liechtenstein to the Agreement between the European Union, the European Community and the Swiss Confederation on the Swiss Confederation’s association with the implementation, application and development of the Schengen acquis, which fall within the area referred to in Article 1, points (B) and (C) of Decision 1999/437/EC, read in conjunction with Article 3 of Council Decision 2008/261/EC [7].
När det gäller Liechtenstein utgör denna förordning, i enlighet med protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.B och 1.C i beslut 1999/437/EG, jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/261/EG [7].
This Regulation constitutes a development of provisions of the Schengen acquis in which the United Kingdom does not take part, in accordance with Council Decision 2000/365/EC of 29 May 2000 concerning the request of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland to take part in some of the provisions of the Schengen acquis [8]; the United Kingdom is therefore not taking part in its adoption and is not bound by it or subject to its application.
Denna förordning utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Förenade kungariket inte deltar i enlighet med rådets beslut 2000/365/EG av den 29 maj 2000 om en begäran från Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket [8]. Förenade kungariket deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Förenade kungariket.
This Regulation constitutes a development of provisions of the Schengen acquis in which Ireland does not take part, in accordance with Council Decision 2002/192/EC of 28 February 2002 concerning Ireland’s request to take part in some of the provisions of the Schengen acquis [9]; Ireland is therefore not taking part in its adoption and is not bound by it or subject to its application.
Denna förordning utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Irland inte deltar i enlighet med rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om Irlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket [9]. Irland deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Irland.
As regards Cyprus, this Regulation constitutes an act building upon, or otherwise related to, the Schengen acquis within the meaning of Article 3(1) of the 2003 Act of Accession.
När det gäller Cypern utgör denna förordning en rättsakt som utvecklar Schengenregelverket eller som på annat sätt har samband med detta i den mening som avses i artikel 3.1 i 2003 års anslutningsakt.
This Regulation constitutes an act building upon, or otherwise related to, the Schengen acquis within the meaning of Article 4(1) of the 2005 Act of Accession,
Denna förordning utgör en rättsakt som utvecklar Schengenregelverket eller som på annat sätt har samband med detta i den mening som avses i artikel 4.1 i 2005 års anslutningsakt.
in Annex I, Part 1, the references to Albania and Bosnia and Herzegovina are deleted;
I bilaga I, del 1, ska hänvisningarna till Albanien och Bosnien och Hercegovina utgå.
in Annex II, Part 1, the terms ‘Albania (*)’ and ‘Bosnia and Herzegovina (*)’ are inserted in the list, where appropriate, with the following footnote:
I bilaga II, del 1, ska orden ”Albanien (*)” och ”Bosnien och Hercegovina (*)” införas i förteckningen på lämpligt ställe med följande fotnot:
The exemption from the visa requirement applies only to holders of biometric passports.’.
Undantaget från viseringskravet gäller bara innehavare av biometriska pass.”
Done at Strasbourg, 24 November 2010.
Utfärdad i Strasbourg den 24 november 2010.
Position of the European Parliament of 7 October 2010 (not yet published in the Official Journal) and decision of the Council of 8 November 2010.
Europaparlamentets ståndpunkt av den 7 oktober 2010 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 8 november 2010.
Regulation (EU) No 1092/2010 of the European Parliament and of the Council
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1092/2010
on European Union macro-prudential oversight of the financial system and establishing a European Systemic Risk Board
om makrotillsyn av det finansiella systemet på EU-nivå och om inrättande av en europeisk systemrisknämnd
Financial stability is a precondition for the real economy to provide jobs, credit and growth.
Finansiell stabilitet är en förutsättning för att realekonomin ska kunna tillhandahålla arbetstillfällen, krediter och tillväxt.
The financial crisis has revealed important shortcomings in financial supervision, which has failed to anticipate adverse macro-prudential developments and to prevent the accumulation of excessive risks within the financial system.
Den finansiella krisen har blottlagt stora brister i den finansiella tillsynen, som inte har lyckats förutse en negativ övergripande utveckling på finansmarknaderna och förhindra att alltför stora risker ackumuleras i det finansiella systemet.
The European Parliament called repeatedly for the reinforcement of a true level playing field for all actors at the level of the Union while pointing out significant failures in the Union’s supervision of ever more integrated financial markets (in its resolutions of 13 April 2000 on the Commission communication on implementing the framework for financial markets: Action Plan [4], of 21 November 2002 on prudential supervision rules in the European Union [5], of 11 July 2007 on financial services policy (2005 to 2010) – White Paper [6], of 23 September 2008 with recommendations to the Commission on hedge funds and private equity [7] and of 9 October 2008 with recommendations to the Commission on Lamfalussy follow-up: future structure of supervision [8], and in its positions of 22 April 2009 on the amended proposal for a directive of the European Parliament and of the Council on the taking-up and pursuit of the business of Insurance and Reinsurance (Solvency II) [9] and of 23 April 2009 on the proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on Credit Rating Agencies [10]).
Europaparlamentet har vid ett flertal tillfällen efterlyst ökade insatser för att skapa verkligt likvärdiga förutsättningar för alla aktörer på unionsnivå samtidigt som det har erinrat om de stora bristerna när det gäller unionens tillsyn över de alltmer integrerade finansmarknaderna (i sina resolutioner av den 13 april 2000 om kommissionens meddelande Att genomföra handlingsramen för finansmarknaderna: en handlingsplan [4], av den 21 november 2002 om tillsynsregler i Europeiska unionen [5], av den 11 juli 2007 om politiken på området finansiella tjänster (2005–2010) – vitbok [6], av den 23 september 2008 med rekommendationer till kommissionen om hedgefonder och private equity [7] och av den 9 oktober 2008 med rekommendationer till kommissionen om uppföljningen av Lamfalussyprocessen: framtida tillsynsstrukturer [8] samt i sina ståndpunkter av den 22 april 2009 om det ändrade förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om upptagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet (Solvens II) [9] och av den 23 april 2009 om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om kreditvärderingsinstitut [10]).
In November 2008, the Commission mandated a High-Level Group chaired by Jacques de Larosière to make recommendations on how to strengthen European supervisory arrangements with a view to better protecting the citizen and rebuilding trust in the financial system.
I november 2008 gav kommissionen en högnivågrupp med Jacques de Larosière som ordförande i uppdrag att ge rekommendationer om hur tillsynsordningarna i Europa skulle kunna förstärkas så att de bättre skyddar medborgarna och återställer förtroendet för det finansiella systemet.
In its final report presented on 25 February 2009 (the ‘de Larosière Report’), the High-Level Group recommended, inter alia, the establishment of a Union level body charged with overseeing risk in the financial system as a whole.
Högnivågruppen rekommenderade i sin slutrapport från den 25 februari 2009 (”de-Larosière-rapporten”) bland annat inrättande av ett organ på unionsnivå med uppgift att bevaka riskerna i det finansiella systemet som helhet.
In its Communication of 4 March 2009 entitled ‘Driving European Recovery’, the Commission welcomed and broadly supported the recommendations of the de Larosière Report.
I sitt meddelande Främja återhämtning i Europa av den 4 mars 2009 välkomnade kommissionen de-Larosière-rapportens rekommendationer och stödde den allmänna inriktningen i dessa.
At its meeting of 19 and 20 March 2009, the European Council agreed on the need to improve the regulation and supervision of financial institutions within the Union and to use the de Larosière Report as a basis for action.
Vid sitt möte den 19–20 mars 2009 enades Europeiska rådet om behovet att förbättra regleringen och tillsynen av finansinstitut inom unionen och om att använda de-Larosière-rapporten som en utgångspunkt för åtgärder.
In its Communication of 27 May 2009 entitled ‘European Financial Supervision’, the Commission suggested a series of reforms to the current arrangements for safeguarding financial stability at the Union level, in particular including the creation of a European Systemic Risk Board (ESRB) responsible for macro-prudential oversight.
I sitt meddelande av den 27 maj 2009Den finansiella tillsynen i Europa föreslog kommissionen en rad reformer av de nuvarande ordningarna för att trygga den finansiella stabiliteten på unionsnivå, bland annat särskilt inrättande av en europeisk systemrisknämnd (ESRB) med ansvar för makrotillsyn.
The support provided by the ECB to the ESRB, as well as the tasks assigned to the ESRB, should be without prejudice to the principle of the independence of the ECB in the performance of its tasks pursuant to the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU).
Det stöd som ECB ger ESRB och de uppgifter som ESRB tilldelas bör inte påverka principen om ECB:s oberoende vid fullgörandet av bankens uppgifter, i enlighet med fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget).
Given the integration of international financial markets and the contagion risk of financial crises, there is a need for a strong commitment on the part of the Union at the global level.
Med tanke på de internationella finansmarknadernas integration och spridningsrisken i händelse av finansiella kriser, finns det ett behov för att unionen engagerar sig fullt ut på global nivå.
The ESRB should draw expertise from a high-level scientific committee and take on all the global responsibilities required in order to ensure that the voice of the Union is heard on issues relating to financial stability, in particular by cooperating closely with the International Monetary Fund (IMF) and the Financial Stability Board (FSB), which are expected to provide early warnings of macro-prudential risks at the global level, and the partners of the Group of Twenty (G-20).
ESRB bör utnyttja expertis från en vetenskaplig kommitté på hög nivå och ta det globala ansvar som krävs för att se till att unionens röst hörs i frågor som rör finansiell stabilitet, särskilt genom att ha ett nära samarbete med Internationella valutafonden (IMF) och rådet för finansiell stabilitet (FSB), vilka förväntas tillhandahålla tidig varning om makrorisker på global nivå, samt deltagarna i G20-gruppen.
The ESRB should contribute, inter alia, towards implementing the recommendations of the IMF, the FSB and the Bank for International Settlements (BIS) to the G-20.
ESRB bör bland annat bidra till att genomföra de rekommendationer som IMF, FSB och Banken för internationell betalningsutjämning (BIS) utfärdat för G20-gruppen.
The report of the IMF, the BIS and the FSB, of 28 October 2009, presented to the G-20 Finance Ministers and Central Bank Governors, entitled ‘Guidance to Assess the Systemic Importance of Financial Institutions, Markets and Instruments: Initial Considerations’ also states that the assessment of systemic risk is likely to vary depending on the economic environment.
I rapporten från IMF, BIS och FSB av den 28 oktober 2009 med titeln Riktlinjer för bedömning av finansinstituts, marknaders och instruments systemvikt: inledande betraktanden, som presenterades för G20-gruppens finansministrar och centralbankschefer, anges även att bedömningen av systemrisken troligtvis kommer att variera beroende på de ekonomiska förhållandena.
It will also be conditioned by the financial infrastructure and crisis management arrangements and the capacity to deal with failures when they occur.
Bedömningen kommer också att bero på den finansiella infrastrukturen och arrangemangen för krishantering, liksom kapaciteten att hantera fallissemang när de uppstår.
Financial institutions may be systemically important for local, national or international financial systems and economies.
Finansinstitut kan vara systemviktiga för lokala, nationella eller internationella finansiella system och ekonomier.
The key criteria helping to identify the systemic importance of markets and institutions are size (the volume of financial services provided by the individual component of the financial system), substitutability (the extent to which other components of the system can provide the same services in the event of failure) and interconnectedness (linkages with other components of the system).
Huvudkriterierna för att fastställa hur viktiga marknader och institutioner är för systemet, är storlek (volymen på de finansiella tjänster som tillhandahålls av de enskilda delarna i det finansiella systemet), substituerbarhet (i vilken utsträckning andra delar av systemet kan tillhandahålla samma tjänster i händelse av fallissemang) och graden av sammankoppling (i vilken grad en del är sammankoppad med andra delar av systemet).
An assessment based on those three criteria should be supplemented by a reference to financial vulnerabilities and the capacity of the institutional framework to deal with financial failures and should consider a wide range of additional factors such as, inter alia, the complexity of specific structures and business models, the degree of financial autonomy, intensity and scope of supervision, transparency of financial arrangements and linkages that may affect the overall risk of institutions.
En bedömning grundad på dessa tre kriterier bör kompletteras med en hänvisning till finansiella sårbarheter och den institutionella ramens kapacitet att hantera finansiella fallissemang, och bör ta hänsyn till en lång rad ytterligare faktorer, såsom vissa strukturers och affärsmodellers komplexitet, graden av finansiell självständighet, tillsynens nivå och omfattning, insynen i de finansiella arrangemangen samt kopplingar som kan påverka den övergripande risken för institut.
The ESRB’s task should be to monitor and assess systemic risk in normal times for the purpose of mitigating the exposure of the system to the risk of failure of systemic components and enhancing the financial system’s resilience to shocks.
ESRB:s uppgift bör vara att övervaka och bedöma systemrisken under normala omständigheter, i syfte att minska risken för fallissemang för systemets beståndsdelar och stärka det finansiella systemets förmåga att stå emot chocker.
In that respect, the ESRB should contribute to ensuring financial stability and mitigating the negative impacts on the internal market and the real economy.
ESRB bör därför bidra till att säkerställa finansiell stabilitet och dämpa de negativa effekterna för den inre marknaden och för realekonomin.
In order to accomplish its objectives, the ESRB should analyse all the relevant information.
För att kunna uppfylla sina mål bör ESRB analysera all relevant information.
The present arrangements of the Union place too little emphasis on macro-prudential oversight and on inter-linkages between developments in the broader macroeconomic environment and the financial system.
De nuvarande ordningarna inom unionen lägger alltför liten vikt vid makrotillsynen och kopplingarna mellan utvecklingen i den bredare makroekonomiska miljön och det finansiella systemet.
Responsibility for macro-prudential analysis remains fragmented, and is conducted by various authorities at different levels with no mechanism to ensure that macro-prudential risks are adequately identified and that warnings and recommendations are issued clearly, followed up and translated into action.
Ansvaret för makroanalys är fortfarande uppdelat på flera instanser och analyserna görs av olika myndigheter på skiftande nivåer, utan att någon mekanism säkerställer att makroriskerna identifieras på lämpligt sätt och att varningar och rekommendationer är tydligt utformade, följs upp och omsätts i handling.
A proper functioning of Union and global financial systems and the mitigation of threats thereto require enhanced consistency between macro- and micro-prudential supervision.
För att unionens finansiella system och de globala finansiella systemen ska kunna fungera på ett tillfredsställande sätt och för att hoten mot dessa ska kunna dämpas, krävs det att makro- och mikrotillsynen anpassas bättre till varandra.
A newly designed system of macro-prudential oversight requires credible and high-profile leadership.
Ett nyutvecklat system för makrotillsyn kräver trovärdigt ledarskap med hög profil.
Therefore, given its key role and its international and internal credibility, and in the spirit of the recommendations of the de Larosière Report, the President of the ECB should be the Chair of the ESRB for a first term of 5 years following the entry into force of this Regulation.
ECB:s ordförande bör därför vara ESRB:s ordförande under en första mandatperiod på fem år efter det att denna förordning har trätt i kraft, med tanke på ECB:s nyckelroll och internationella och interna trovärdighet, och i enlighet med andan i de-Larosière-rapportens rekommendationer.
In addition, the accountability requirements should be increased and the ESRB bodies should be able to draw on a wide range of experience, backgrounds and opinions.
Kraven när det gäller ansvarighet bör dessutom höjas, och ESRB:s organ bör kunna utnyttja många olika erfarenheter, bakgrunder och åsikter.
The de Larosière Report also states that macro-prudential oversight is not meaningful unless it can somehow impact on supervision at the micro level whilst micro-prudential supervision cannot effectively safeguard financial stability without adequately taking account of macro-level developments.
I de-Larosière-rapporten uppges även att makrotillsyn inte är meningsfull om den inte på något sätt kan påverka övervakning på mikronivå, och samtidigt kan mikrotillsynen inte effektivt garantera den finansiella stabiliteten utan att ta vederbörlig hänsyn till utvecklingen på makronivå.