natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission therefore considers that the Belgian tax authorities did not grant an economic or financial advantage to Umicore in the settlement agreement of 21 December 2000.
Kommissionen anser därför att de belgiska skattemyndigheterna inte har gett Umicore någon ekonomisk eller finansiell fördel i samband med den förlikningsuppgörelse som slöts den 21 december 2000.
The Commission finds that the settlement agreement concluded on 21 December 2000 between the Belgian tax authorities and Umicore did not involve an advantage for the latter and does not therefore constitute State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty,
Kommissionen konstaterar att den förlikningsuppgörelse som slöts den 21 december 2000 mellan de belgiska skattemyndigheterna och Umicore inte har inneburit någon fördel för Umicore och därför inte är statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget.
The settlement agreement concluded on 21 December 2000 between the Belgian Government and Umicore SA (formerly Union Minière SA) concerning an amount of BEF 423 million does not constitute aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Den förlikningsuppgörelse som ingicks den 21 december 2000 mellan den belgiska staten och företaget Umicore SA (f.d. Union Minière SA) om ett belopp på 423 miljoner belgiska franc utgör inte stöd i enlighet med artikel 107.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.
Done at Brussels, 26 May 2010.
Utfärdat i Bryssel den 26 maj 2010.
OJ C 280, 17.11.2004, p. 10.
EUT C 280, 17.11.2004, s. 10.
From 1 December 2009, Articles 87 and 88 of the EC Treaty have become Articles 107 and 108, respectively, of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU).
Med verkan från och med den 1 december 2009 har artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget ersatts av artikel 107 respektive artikel 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget).
For the purposes of this Decision, references to Articles 107 and 108 TFEU should be understood as references to Articles 87 and 88 of the EC Treaty where appropriate.
I detta beslut bör hänvisningar till artiklarna 107 och artikel 108 i EUF-fördraget i förekommande fall förstås som hänvisningar till artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget.
Various terminological changes have also been introduced by the TFEU, such as the change from ‘Community’ to ‘Union’ and from ‘common market’ to ‘internal market’.
Dessutom har det gjorts vissa terminologiska ändringar i EUF-fördraget, där exempelvis ”gemenskapen” nu kallas för ”unionen” och ”den gemensamma marknaden” kallas för ”den inre marknaden”.
OJ C 223, 7.9.2004, p. 2.
EUT C 223, 7.9.2004, s. 2.
OJ L 376, 31.12.1991, p. 1.
EGT L 376, 31.12.1991, s. 1.
Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes – Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ L 145, 13.6.1977, p. 1).
Rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdeskatt: enhetlig beräkningsgrund, (sjätte mervärdesskattedirektivet) (EGT L 145, 13.6.1977, s. 1).
Article 5(2) of Royal Decree No 18 provides that ‘a buyer not established in Belgium who takes possession of goods in Belgium must, on taking possession of the goods, provide an acknowledgment of receipt to the vendor established in Belgium.
Enligt artikel 5.2 i dekret nr 18 ska ”en köpare som inte är etablerad i Belgien och som själv övertar äganderätten till varorna i Belgien vid övertagande utfärda ett mottagningsintyg till försäljaren som är etablerad i Belgien.
This acknowledgment of receipt must contain the date of the transfer of the goods, a description of the goods and details of the country of destination.
Det mottagningsintyg som överlämnas till försäljaren ska innehåller uppgifter om dagen för överlämnandet av varorna, en beskrivning av dessa varor och uppgifter om destinationslandet.
The same document must be supplied to the vendor when a third person takes possession of the goods in Belgium on behalf of a buyer who is not established in Belgium.
Samma dokument ska överlämnas till försäljaren när varorna tas i besittning i Belgien av en tredje person som agerar för köparens räkning, då köparen inte är etablerad i Belgien.
In this case, the document must be provided by the third person, who must declare that he is acting on behalf of the buyer’.
I sådant fall ska denna tredje person överlämna detta dokument och däri intyga att den agerar för sin uppdragsgivares räkning”.
Article 6 of Royal Decree No 18 specifies that ‘Proof of export must be provided by the vendor … irrespective of the document required under Article 5(2)’.
I artikel 6 i dekret nr 18 anges följande: ”Försäljaren ska tillhandahålla ett exportintyg (…) oberoende av de dokument som avses i artikel 5.2.”
Article 3 of Royal Decree No 18 states that ‘The vendor must at all times be in possession of all documents proving that the goods have been exported and must produce these documents whenever so requested by officials carrying out checks.
Vidare anges följande i artikel 3 i dekret nr 18: ”Försäljaren ska ständigt ha i sin ägo samtliga handlingar som styrker att exporten verkligen har ägt rum och ska överlämna dessa handlingar på varje begäran från tillsynsmyndigheterna.
These documents include, inter alia, order forms, transport documents, payment documents and the export declaration mentioned in Article 2’, which states: ‘A copy of the sales invoice or, failing that, of the dispatch note containing all the details required on a sales invoice must be handed over to the customs office to which, in line with the customs rules on exports, an export declaration must be submitted’.
Dessa handlingar ska bland annat omfatta ordersedlar, transportdokument, betalningsdokumentation samt det exportintyg som avses i artikel 2”, enligt vilken ”en kopia av försäljningsfakturan, eller, i avsaknad av försäljningsfakturan, en följesedel med alla uppgifter som en försäljningsfaktura ska innehålla ska överlämnas till tullmyndigheten där ett exportintyg ska lämnas in i enlighet med tullbestämmelserna för export”.
An extract from the Belgian Minister for Finance’s response to Parliamentary question No 248 of 23 January 1996 (Bull. Q.R., Ch.
I ett utdrag ur den belgiska finansministerns svar på interpellation nr 248 av den 23 januari 1996 (Bull. Q.R., Ch.
1995-96, No 26, 18.3.1996) states that ‘An intra-Community supply from Belgium constitutes a transaction that in principle is liable to VAT in Belgium when it is carried out by a taxable person acting as such.
1995–1996, nr 26 av den 18 mars 1996) förklaras att ”en gemenskapsintern leverans från Belgien är en operation som innebär att mervärdesskatt i princip ska betalas i Belgien när den utförs av en skattskyldig person som agerar i denna egenskap.
The right to benefit from the exemption must of course be proved by the supplier claiming it.
Rätten till undantag från denna regel måste bevisas av den leverantör som begär undantaget.
The burden of proving that the conditions for applying the exemption are fulfilled is therefore borne by the supplier’.
Det är alltså leverantörens ansvar att visa att villkoren för undantaget är uppfyllda”.
Article 16 stipulates that supply takes place at the moment the goods are made available to the person acquiring them and Article 17 specifies that the event giving rise to the tax occurs and the tax becomes payable at the moment the supply of the goods takes place.
Enligt artikel 16 sker leveransen vid det ögonblick varan ställs till förvärvarens förfogande och enligt artikel 17 inträder skattskyldigheten vid den tidpunkt då varan levereras.
See judgment of the Court of Cassation of 21.5.1982, Pas.
Se kassationsdomstolens dom av den 21 maj 1982, Pas.
Although this procedure is not explicitly provided for by the VAT Code, it is normal practice for the authorities to follow it in order to respect several fundamental principles, including the rights of defence and the principle of sound administration.
Detta förfarande föreskrivs inte uttryckligen i mervärdesskattelagen, men det är gängse praxis hos skattemyndigheten för att uppfylla flera grundläggande principer, däribland rätten till försvar och principen om en god förvaltning.
Administrative comment No 84/91 on the VAT Code.
Närmare föreskrifter (Commentaire administratif) för mervärdesskattelagen nr 84/91.
Especially with regard to the number and size of the transactions for which the documents are not in order compared with the number and size of transactions for which the documents are in order.
Bland annat med hänsyn till hur många och hur stora transaktioner som inte har bekräftats genom erforderliga handlingar, jämfört med hur många och hur stora transaktioner som har det.
Administrative comment No 70/67 stipulates that this provision applies when the taxable person sells without an invoice to a customer who presents himself as a private individual provided that the taxable person has no serious reason to doubt that the other parties are not taxable.
Enligt den närmare föreskriften nr 70/67 ska denna bestämmelse tillämpas när den skattskyldige gör en försäljning utan faktura till en kund som presenterar sig som privatperson, på villkor att den skattskyldige inte har allvarlig anledning att ifrågasätta att kontrahenten inte är skattskyldig.
See Table C.
Se tabell C.
Judgment of the Court of Arbitration of 24 February 1999 in Case No 22/99.
Skiljedomstolens dom av den 24 februari 1999 i mål nr 22/99.
Now the Constitutional Court.
Har under tiden omvandlats till författningsdomstolen.
Cassation, 12 February 2009, RG C.07.0507.N, not reported; Cassation, 13 February 2009, RG F.06.0107.N, not reported and Cassation, 12 February 2009, RG F.06.0108.N.
Kassationsdomstolens dom av den 12 februari 2009, RG C.07.0507.N, ej offentliggjord. Kassationsdomstolens dom av den 13 februari 2009, RG F.06.0107.N, ej offentliggjord. Kassationsdomstolens dom av den 12 februari 2009, RG F.06.0108.N.
See former Article 84 of the VAT Code.
Se f.d. artikel 84 i mervärdesskattelagen.
Article 9 of the Regent’s Decree states that the Minister for Finance shall rule on claims for the remission of fines and increases in duties in the form of fines not settled in court.
Enligt artikel 9 i regentens beslut ska finansministern avgöra klagomål som syftar till att ändra domarens beslut om efterskänkning eller höjning av skattetillägg.
Regional Directors of the Special Tax Inspectorate have the same powers by virtue of Article 95 of the Law of 15 March 1999 replacing Article 87 of the Law of 8 August 1980.
ISI:s regionalkontor har samma befogenheter i enlighet med artikel 95 i lagen av den 15 mars 1999, som ersätter artikel 87 i lagen av den 8 augusti 1980.
See VAT comment No 84/59.
Se kommentar till mervärdesskattelagen nr 84/59.
See VAT comment No 84 bis/4 et seq.
Se kommentar till mervärdesskattelagen nr 84a/4 och följande.
VAT Circular No 78 of 15 December 1970, point 9.
Punkt 9 i cirkulär om mervärdesskatt nr 78 av den 15 december 1970.
See the VAT handbook published by the VAT authorities, p. 1116, point 530.
Se handboken om mervärdesskatt som mervärdesskattemyndigheten har gett ut, s. 1116, punkt 530.
If a taxable person initially invoices an amount of 100 plus VAT of 21, giving a total of 121, and the person acquiring the goods pays only 100, the possible refund will not cover an amount of 21, but 21 × (21/121) = 3,64.
Om en skattskyldig ursprungligen ställer ut en faktura på 100, plus mervärdesskatt på 21, det vill säga sammanlagt 121 och köparen endast betalar beloppet på 100 ska en eventuell återbetalning inte gälla ett belopp på 21 utan ett belopp på 21 × (21/121) = 3,64.
There are no precise instructions on how to calculate the refund in the case of partial loss on the purchase price.
Det finns ingen exakt instruktion om hur återbetalningen ska beräknas när fordran delvis har kunnat drivas in.
However, there is nothing to stop a refund being applied in cases where the VAT is invoiced subsequently by the taxable person (even several years after the event giving rise to the tax).
Inget hindrar dock att en sådan återbetalning kan göras när beloppet för mervärdesskatten faktureras senare av den skattskyldige (även flera år efter den tidpunkt då skattskyldigheten inträdde).
See income tax comment No 53/88.
Se närmare föreskrifter om inkomstskatt nr 53/88.
See income tax comments Nos 53/97 and 53/97.1.
Se närmare föreskrifter om inkomstskatt nr 53/97 och 53/97.1.
See judgment of the Court of Justice in Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551; judgment of the Court of First Instance in Joined Cases T-127/99 Diputación Foral de Álava, T-128/99 Comunidad Autónoma del País Vasco and Gasteizko Industria Lurra and T-148/99 Daewoo Electronics Manufacturing España [2002] ECR II-1275, paragraphs 151 and 154.
Se bl.a. domstolens dom av den 26 september 1996 i mål C-241/94, Frankrike mot kommissionen, REG 1996, s. I-4551, förstainstansrättens dom av den 6 mars 2002 i gemensamma målen T-127/99, Diputación Foral de Álava, T-129/99, Comunidad Autónoma del País Vasco et Gasteizko Industria Lurra och T-148/99, Daewoo Electronics Manufacturing España, REG 2002 S. II-1275, punkterna 151 och 154.
Article 85, VAT Code.
Artikel 85 i mervärdesskattelagen.
In its letter (SG(99) 3364) of 10 May 1999, the Commission indicated that, although the Belgian provisions appear reasonable and proportionate, the Commission had received a number of complaints from which it was apparent, in particular, that if the purchaser transports the goods acquired itself, the authorities require documents that the vendor cannot provide, inter alia, the freight papers.
I sin skrivelse av den 10 maj 1999 9 (SG(99) 3364) förklarar kommissionen att även om de belgiska bestämmelserna föreföll vara rimliga och proportionerliga, hade kommissionen fått in flera klagomål där det framgick att förvaltningen krävde bevis som försäljaren inte kunde lägga fram, särskilt transporthandlingar, framför allt när köparen själv transporterade den förvärvade varan.
In this respect, Belgium refers to Belgian case law according to which taxation must be based on the facts of the case and the principle of sound administration.
Belgien påminner här om belgisk rättspraxis som innebär att skatten ska baseras på de faktiska omständigheterna och på principen om god förvaltning.
On the basis of these principles, the tax authorities believe that they must take account of evidence furnished by the authorities of other countries in granting any exemption from VAT for intra-Community supplies.
På grundval av dessa principer anser förvaltningen att den måste ta hänsyn till de bevis som tillhandahålls av myndigheter i ett annat land för att eventuellt bevilja undantag från mervärdesskatt för gemenskapsinterna leveranser.
In this instance, the Swiss company which purchased the goods had appointed a representative in the United Kingdom, who was registered for VAT and discharged his tax obligations in the United Kingdom.
I det aktuella fallet hade det schweiziska företag som förvärvat varorna auktoriserat en ansvarig företrädare i Förenade kungariket, som själv var mervärdesskatteregistrerad och uppfyllde sin skattskyldighet i det landet.
Article 70(2) of the VAT Code would thus apply when invoices which are required to be issued under Articles 53, 53 octies and 54 of the Code, have not been drawn up or have not been drawn up correctly.
Artikel 70.2 i mervärdesskattelagen ska dessutom tillämpas när fakturor, som alltså måste upprättas enligt artiklarna 53, 53g och 54 i mervärdesskattelagen, inte har upprättats eller inte är korrekt utformade.
See VAT comment No 70/60 to 70/62.
Se närmare föreskrifter för mervärdesskattelagen nr 70/60–70/62.
See press release of 9 July 2004, IP/04/882.
Se pressmeddelande av den 9 juli 2004, IP/04/882.
See paragraph 55 of the opening decision.
Se skäl 55 i beslutet om att inleda förfarandet.
See the Opinion of the Advocate-General in Case C-353/95 Schmid [1997] ECR I-7007, paragraph 30.
Se generaladvokatens slutsatser i mål C-353/95 P, REG 1997, s. I-7007, punkt 30.
Umicore mentions statistical data from the Special Tax Inspectorate according to which 22 % of the additional VAT charged for increases in turnover in the period 2000-02 was determined pursuant to an agreement concluded with the taxable person.
Umicore hänvisar till ISI:s statistik som visar att 22 % av tilläggen i fråga om mervärdesskatt till följd av en ökad omsättning för 2000–2002 har fastställts genom en uppgörelse med den skattskyldige.
In its judgment of 10 January 1991, in case FJ.F 91/204, the Namur General Court stated that ‘tax authorities and the taxpayer may validly compromise on the VAT taxable base.
Trib. Namur, 10.01.91, FJ.F, 91/204: ”Skattemyndigheten och den skattskyldige får på goda grunder kompromissa om skatteunderlaget för mervärdesskatt.
Under the applicable legal and regulatory provisions, by accepting the transaction concerning the taxable base, the taxpayer also requests the benefit of a reduction in fines.
Enligt de tillämpliga rättsliga och reglementsenliga bestämmelserna ska den skattskyldige även få en nedsättning av skattetillägget om denne godkänner förlikningsuppgörelsen i fråga om skatteunderlaget.
The operation thus corresponds, by its very nature, to the definition of a transaction whose main feature is the existence of mutual concessions between the parties.
Förlikningen motsvarar alltså till sin natur definitionen av en uppgörelse som främst utmärks av att det förekommer ömsesidiga eftergifter från parternas sida.
In the case in question, the concession made by the taxpayer is the acceptance of the taxable base resulting from the adjustment notice following the check.
Den skattskyldiges eftergift består i detta fall i att denne godkänner det skatteunderlag som fastställs i beslut om betalning av mervärdesskatt efter kontroll.
The concession made by the tax authorities is the reduction in the legal fines linked to the agreement on the taxable base.’
Skattemyndighetens eftergift består i nedsättningen av de lagstadgade böter som är knutna till uppgörelsen och som har att göra med skatteunderlagets fastställande”.
Under Belgian law, an employer that does not pay the contributions in time is subject, among other things, to surcharges and criminal penalties.
I enlighet med belgisk lagstiftning kan en arbetsgivare som inte betalar in avgifterna i tid bland annat ådömas tilläggsavgifter och straffrättsliga sanktioner.
It is recognised, however, that the NOSS may grant grace periods.
Trots detta erkänns att ONSS får bevilja anstånd.
Considering that the payment facilities enabled the insolvent company to survive in an artificial manner, the Brussels Commercial Court made a referral for a preliminary ruling to the Court with a view to establishing whether such payment facilities could constitute State aid.
Eftersom betalningslättnaderna hade gjort det möjligt för ett insolvent företag att överleva på ett artificiellt sätt ställde handelsdomstolen i Bryssel en förhandsfråga till EG-domstolen för att avgöra om dessa betalningslättnader kunde innebära statligt stöd.
National Office for Social Security in Belgium.
Office national de sécurité social en Belgique.
Judgment in Case T-127/99 Diputación Foral de Álava and Others v Commission of the European Communities [2002] ECR II-1275, paragraphs 164-166.
Domstolens dom av den 6 mars 2002, i mål T-127/99, Diputación Forai de Álava e.a., REG 2002, s. II–1275, punkterna 164–166.
In this respect, Umicore refers to paragraph 26 of the Commission notice on the application of the State aid rules to measures relating to direct business taxation (OJ C 384, 10.12.1998, p. 3), according to which the purpose of a tax system is ‘to collect revenue to finance State expenditure’.
I detta avseende hänvisar Umicore till punkt 26 i kommissionens meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på åtgärder som omfattar direkt beskattning av företag (EGT C 384, 10.12.1998, s. 3.) där det anges att ”[s]kattesystemets berättigande är att uppbära skatteintäkter avsedda att finansiera statens utgifter”.
See, for instance, judgment of the Court of Justice in Case C-387/92 Banco de Crédito Industrial, now Banco Exterior de España SA v Ayuntamiento de Valencia [1994] ECR I-877, paragraph 13; judgment in Case C-143/99 Adria Wien Pipeline GmbH and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke GmbH v Finanzlandesdirektion für Kärnten [2001] ECR I-8365, paragraph 38; judgment in Case C-53/00 Ferring SA v Agence centrale des organismes de sécurité sociale (ACOSS) [2001] ECR I-9067, paragraph 15; judgment in Case C-172/03 Wolfgang Heiser v Finanzamt Innsbruck [2005] ECR I-1627, paragraph 36; judgment in Joined Cases C-182/03 and C-217/03 Kingdom of Belgium and Forum 187 ASBL v Commission of the European Communities [2003] ECR I-6887, paragraph 86.
Se bl.a. domstolens domar av den 15 mars 1994 i mål C-387/92, Banco Exterior de España, REG 1994 s. I-877, punkt 13, av den 8 november 2001 i mål C-143/99, Adria Wien Pipeline GmbH, REG 2001, s. I-8365, punkt 38, av den 22 november 2001 i mål C-53/00, Ferring, REG 2001, s. I-9067, punkt 15, av den 3 mars 2005 i mål C-172/03, Heiser, REG 2005, s. I-1627, punkt 36, av den 22 juni 2006 i förenade målen C-182/03 och C-217/03, Forum 187 ASBL, REG 2003, s. I-6887, punkt 86.
See paragraph 9 of the 1998 notice cited in footnote 46.
Se punkt 9 i det meddelande från 1998 som det hänvisas till i fotnot 46.
‘Company B’ is actually a reference to two separate Italian companies.
B avser i själva verket två olika italienska företag.
See Section II.2.
Se avsnitt II.2
Cassation, judgments of 12.9.2009, cited above.
Kassationsdomstolens tidigare angivna dom av den 12 september 2009.
The Court confirmed that a fine of 200 % was disproportionate given the circumstances and that the Court of Appeal had quite rightly reduced it to 50 %.
Domstolen bekräftade att ett skattetillägg på 200 % var oproportionerligt med hänsyn till omständigheterna i ärendet och att appellationsdomstolen hade rätt som sänkte beloppet till 50 %.
‘Company B’ actually refers to two companies established in Switzerland.
B avser i själva verket två företag som är etablerade i Schweiz.
‘C’ in fact refers to the same companies as ‘B’ in the third example described in the next recital.
C avser i verkligheten samma företag som B i det tredje fall som beskrivs i följande punkt.
21 % of BEF 1488611396 = BEF 312608393.
1488611396 belgiska franc × 21 % = 312608393 belgiska franc.
In the cases to which Article 70(1) applies, the 10 % rate is the minimum applied by the tax authorities.
Om artikel 70.1 ska tillämpas är satsen på 10 % den lägsta sats som skattemyndigheterna ska tillämpa.
Company C in fact refers to the same Swiss companies as were involved in the second example.
C avser i verkligheten samma schweiziska företag som deltog i det andra exemplet.
On the pro forma invoices drawn up by Umicore, company C is given as the ‘owner’ in the description of the goods.
I varubeskrivningen i de proformafakturor som Umicore upprättat återfinns namnet på företag C som ”ägare”.
The waybills were initially addressed to Swiss company C and generally state that the goods were being transported to Italy on behalf of Swiss company C.
När det gäller transporthandlingarna är de ursprungligen ställda till det schweiziska företaget C och innehåller i allmänhet en uppgift om att varorna ska skickas till Italien för det schweiziska företaget C:s räkning.
21 % of the amounts invoiced: (29595944 + 34744972 + 32355113 + 73803950 + 130531237) × 21 % = BEF 63216555.
21 % av de fakturerade beloppen: (29595944 + 34744972 + 32355113 + 73803950 + 130531237) × 21 % = 63216555 belgiska franc.
Rate of corporate tax applicable when the agreement was concluded.
Tillämplig bolagsskatt när uppgörelsen ingicks.
See Article 218 CIR92 in conjunction with Articles 157 to 168 CIR92.
Se artikel 218 i lagen om vinstskatt jämte artiklarna 157–168 i lagen om vinstskatt.
Rate applied by the Belgian tax authorities to calculate interest on late payments.
Sats tillämpad av de belgiska skattemyndigheterna för att beräkna dröjsmålsränta.