natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In fact, the limited information at the Commission’s disposal suggests the opposite, i.e. that bilateral contract prices increased sharply in Sardinia (see, for example, Eurallumina’s statement that in 2005/2006 it paid a price of EUR 80 per MWh on the free market, up from EUR 65 per MWh in 2004).
Faktum är att den begränsade information som kommissionen förfogar över tyder på motsatsen, dvs. att de bilaterala avtalspriserna ökade kraftigt på Sardinien (se exempelvis Euralluminas uppgift om att företaget 2005–2006 betalade ett pris på 80 euro per MWh på den fria marknaden, en ökning från 65 euro per MWh 2004).
In these circumstances, had the tariffs been implemented, the compensatory payments would have increased over time.
Under dessa omständigheter skulle kompensationsbetalningarna ha ökat med tiden om tarifferna hade genomförts.
The Commission concludes that the tariffs at issue cannot be considered compatible as regional aid under the 1998 Regional Aid Guidelines.
Kommissionen sluter sig till att de ifrågasatta tarifferna inte kan anses förenliga som regionalstöd enligt 1998 års riktlinjer för statligt stöd för regionala ändamål.
Since Sardinia ceased to be assisted pursuant to Article 107(3)(a) after December 2006, it is not necessary to examine the compatibility of the aid in the light of the Regional Aid Guidelines for 2007–2013.
Eftersom Sardinien upphörde att omfattas av artikel 107.3 a efter december 2006 behöver inte stödets förenlighet undersökas mot bakgrund av riktlinjerna för statligt regionalstöd för 2007–2013.
In particular, no expectation that the tariffs would not constitute State aid could have arisen as a result of the 1996 Alumix decision.
I synnerhet kan inga berättigade förväntningar om att tarifferna inte skulle utgöra statligt stöd ha uppstått till följd av Alumix-beslutet från 1996.
As indicated in the 2004 opening decision (see recital 37) the tariff that served as a blueprint for the disputed 2004 tariffs was not the original Alumix arrangement, which the Commission found did not constitute aid in 1996, but an entirely new measure, which had been substantially modified (in particular as regards its financing mechanism) [78] and extended in time by the Italian authorities.
Såsom anges i beslutet från 2004 om att inleda det formella granskningsförfarandet (se skäl 37) var den tariff som fungerade som modell för de omtvistade tarifferna från 2004 inte den ursprungliga Alumix-ordningen, som enligt kommissionens beslut från 1996 inte utgjorde statligt stöd, utan en helt ny åtgärd som varit föremål för betydande ändringar (särskilt när det gäller finansieringsmekanismen) [78] och hade förlängts tidsmässigt av de italienska myndigheterna.
Letter from the AEEG to the Ministry for Production Activities dated 17 December 2004.
Skrivelse från AEEG till ministeriet för produktionsverksamhet av den 17 december 2004.
According to the information available, however, the 2004 Decree has not been formally repealed by the Italian authorities.
Enligt tillgängliga uppgifter har 2004 års dekret emellertid inte formellt upphävts av de italienska myndigheterna.
Italy had estimated that these infrastructures would be completed in 2007.
Italien hade planerat att slutföra dessa infrastrukturer 2007.
In the context of Cases C 13/2006 and C 36b/2006 Italy put back the expected date to 2010.
Inom ramen för målen C 13/2006 och C 36b/2006 sköt Italien upp det planerade datumet till 2010.
At the time of the adoption of this decision, the GALSI pipeline has not been built (it is expected to be commissioned in 2014), and the SAPEI cable is only partly operational.
Vid tidpunkten för antagandet av detta beslut har Galsi-gasledningen inte byggts (den förväntas läggas ut på beställning 2014), och Sapei-kablarna är endast delvis i drift.
Further, if this submission were to be accepted, there would be no State aid where a Member State granted a subsidy to bridge the gap between a price freely negotiated between two market operators and the theoretical price at which agreement might have been arrived at in conditions of full competition.
Om man följer detta förslag så skulle ytterligare stöd som beviljas av en medlemsstat för att kompensera skillnaden mellan ett fritt förhandlat pris mellan två marknadsaktörer och det teoretiska pris som eventuellt kunde ha förhandlats fram i en fullt konkurrensutsatt situation inte utgöra statligt stöd.
This would defeat the fundamental purpose of State aid control.
Detta skulle omintetgöra själva syftet med övervakning av statligt stöd.
For example, if the preferential price was EUR 30 per MWh and the average electricity price in Europe was EUR 60 per MWh (compensatory payment: EUR 30), a 3 % increase in the average EU price (bringing it to EUR 61,8) would lead to an updated tariff of EUR 30,90.
Om t.ex. det förmånliga priset är 30 euro per MWh och medelpriset i EU 60 euro per MWh (kompensationsbetalning: 30 euro) leder en ökning på 3 % av det genomsnittliga EU-priset (upp till 61,8 euro) till en uppdaterad tariff på 30,90 euro.
The new compensatory payment per MWh would be EUR 61,80 – EUR 30,90 = EUR 30,90, which is a higher amount of aid.
Den nya kompensationsbetalningen skulle bli 61,80 – 30,90 = 30,90 euro, vilket är ett högre stödbelopp.
The scheme was to have ended on 30 June 2007.
Ordningen skulle ha slutat gälla den 30 juni 2007.
In practice, the tariff system worked as follows.
I praktiken fungerade tariffsystemet på följande sätt.
The beneficiaries sent the Equalisation Fund detailed monthly data on the quantities of electricity they had consumed and the prices they had paid to their power suppliers.
Stödmottagarna skickade in detaljerade månatliga uppgifter till kompensationsfonden om sin elförbrukning och de priser de hade betalat till sina elleverantörer.
EUR/MWh
euro/MWh
However, its implementation was discontinued on instructions from the AEEG soon after the Commission opened the formal investigation in November 2004 [11].
Den upphörde dock att tillämpas på instruktion från AEEG kort efter det att kommissionen inledde det formella granskningsförfarandet i november 2004 [11].
However, this method cannot be applied in a situation where prices are negotiated by end-users with power suppliers on a liberalised market and are subsidised by compensatory payments ex post. Thus the analysis in the Alumix decision, and the Commission’s findings in that case, are manifestly devoid of relevance here.
Denna metod kan dock inte tillämpas i en situation där slutanvändarna förhandlar om priserna med elleverantörer på en avreglerad marknad och sedan subventioneras med kompensationsbetalningar i efterhand.
on State aid C 88/97 implemented by France in favour of Crédit Mutuel
om det statliga stöd C 88/97 som Republiken Frankrike har genomfört till förmån för Crédit Mutuel
Having given interested parties notice to submit their comments pursuant to those Articles [1], and having regard to those comments,
efter att i enlighet med nämnda artiklar [1] ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig och med beaktande av dessa synpunkter, och
On 25 January 1991 the Association française des banques (AFB), the Chambre syndicale des banques populaires and Crédit Agricole lodged a complaint alleging that France had granted State aid to Crédit Mutuel.
Den 25 januari 1991 inkom Association française des banques (nedan kallad AFB), Chambre syndicale des banques populaires (CSBP) och Crédit Agricole med ett klagomål om att Frankrike hade lämnat statligt stöd till Crédit Mutuel.
The Commission first requested information concerning the Livret bleu in a letter dated 27 May 1991.
Kommissionen begärde för första gången in upplysningar om sparformen Livret bleu (blå bankbok) genom en skrivelse av den 27 maj 1991.
By letter dated 6 February 1998, the Commission informed the French authorities that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty (now Article 108(2) TFEU) in respect of the potential aid measures contained in the Livret bleu savings vehicle [2].
Genom en skrivelse av den 6 februari 1998 underrättade kommissionen de franska myndigheterna om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i EG-fördraget (nuvarande artikel 108.2 i EUF-fördraget) om den eventuella förekomsten av statligt stöd i sparformen Livret bleu [2].
On 8 April 1998 the French authorities replied to the questions raised by the Commission in its opening Decision.
Den 8 april 1998 besvarade de franska myndigheterna de frågor kommissionen hade ställt i sitt beslut om att inleda förfarandet.
Crédit Mutuel sent a letter to the Commission on 18 June 1998 setting out arguments to reject the description of the measures covered by the opening Decision as State aid, together with a cost account files concerning the Livret bleu.
Den 18 juni 1998 skickade Crédit Mutuel en skrivelse till kommissionen där man argumenterade mot att de åtgärder som var föremål för förfarandet skulle klassificeras som statligt stöd. Denna skrivelse innehöll också räkenskaper för Livret bleu.
A number of interested parties also submitted their comments to the Commission (see Sections 3 and 4, recitals 48 to 59), which forwarded them to the French authorities on 3 September 1998.
Många olika berörda parter har också inkommit med sina synpunkter till kommissionen (se avsnitten 3 och 4, skälen 48–59), som vidarebefordrade dessa till de franska myndigheterna den 3 september 1998.
The complainants sent four additional written statements to the Commission by letters dated 29 October 1999, 16 May 2000, 16 October 2000 and 19 January 2001, which the Commission forwarded to the French authorities on 21 February 2000 and 3 November 2000.
Klagandena har skickat kommissionen fyra kompletterande inlagor i skrivelser av den 29 oktober 1999, 16 maj 2000, 16 oktober 2000 och 19 januari 2001, vilka kommissionen vidarebefordrade till de franska myndigheterna den 21 februari 2000 och 3 november 2000.
On 5 February 2001, the Commission forwarded to France the documents received from the AFB.
Den 5 februari 2001 vidarebefordrade kommissionen dokumentation från AFB till de franska myndigheterna.
From November 1998 to December 1999, at the Commission’s request, a consultant [3] (hereinafter: ‘the Commission’s consultant’) carried out an audit of the cost accounts of the Livret bleu.
Från november 1998 till december 1999 gjorde en konsult [3] (nedan kallad kommissionens konsult) en revision av räkenskaperna för Livret bleu.
By letter dated 14 September 1999, the Commission asked the French authorities to explain the general interest tasks entrusted to Crédit Mutuel.
Genom en skrivelse av den 14 september 1999 begärde kommissionen att de franska myndigheterna skulle precisera det uppdrag av allmänt intresse som man gett Crédit Mutuel.
On 21 February 2000, 3 November 2000 and 5 February 2001, the Commission sent to the French authorities for comment various documents [4] submitted to the file by the complainants concerning the potential ‘pull effect’ of the Livret bleu (see subsection 7.2.3, recitals 110-118).
Kommissionen gav genom skrivelser av den 21 februari 2000, 3 november 2000 och 5 februari 2001 de franska myndigheterna tillfälle att inkomma med sina synpunkter [4] på de delar av klagandenas dokumentation som gick ut på att sparformen Livret bleu utgjorde en ”lockvara” (se underavsnitt 7.2.3, skälen 110–118).
The French authorities presented their comments on 1 February 2001.
De franska myndigheterna inkom med sina synpunkter den 1 februari 2001.
On 11 April 2000, the European Banking Federation (EBF) lodged a complaint with the Commission against the aid granted by the French State to Crédit Mutuel in the form of exclusive rights to distribute the Livret bleu.
Den 11 april 2000 fick kommissionen in ett klagomål från den europeiska bankföreningen, Banking Federation of the EU – Fédération bancaire de l’UE (EBF-FBE) mot det stöd som Frankrike beviljat Crédit Mutuel genom ensamrätten att distribuera sparformen Livret bleu.
In May 2000 the Confédération nationale du Crédit Mutuel commissioned the Arthur Andersen accountancy firm to review the methodology used in the Crédit Mutuel cost accounts and to draw up the operating statement for the Livret bleu.
I maj 2000 gav Confédération nationale du Crédit Mutuel revisionsbyrån Arthur Andersen i uppdrag att granska de metoder som Crédit Mutuel använt i sina räkenskaper och i redovisningen av rörelsekostnaderna för Livret bleu.
This task was completed in September 2000 with the submission of a detailed report on the Livret bleu operating statement, which assessed the result of the Livret bleu cost accounts at a pre-tax loss of FRF 498 million.
Detta uppdrag avslutades i september 2000 genom att revisionsbyrån lämnade en detaljerad rapport om räkenskaperna för Livret bleu, där man bedömde att Livret bleu uppvisade ett negativt resultat på 498 miljoner franska franc före skatt.
This conclusion was based on the taking into account of ‘adjustments’.
Denna slutsats grundar sig på korrigeringar som kan bestridas.
A meeting on this report was organised on 2 February 2001 for the Commission and Crédit Mutuel.
Ett sammanträde om rapporten hölls den 2 februari 2001 mellan kommissionen och Crédit Mutuel.
Following observations by the Commission, Crédit Mutuel asked Arthur Andersen to forward a memo dated 8 February 2001 justifying the method used, namely ‘correction of the excess weighting granted to the IARD insurance activity (Crédit Mutuel’s general insurance business [5]) ’, which had been criticised by the Commission.
Efter kommissionens synpunkter begärde Crédit Mutuel att Arthur Andersen skulle skicka ett meddelande daterat den 8 februari 2001 där man motiverade den metod för korrigering av överviktningen av Crédit Mutuels skadeförsäkringsverksamhet [5], som kritiserats bl.a. av kommissionen.
In April 2001 the Commission asked its consultant to identify the differences between its report and that of Arthur Andersen and to determine the changes to data or methodology that could, if necessary, be included in its previous report.
I april 2001 gav kommissionen sin konsult i uppdrag att identifiera skillnaderna mellan sin rapport och rapporten från Arthur Andersen och avgöra vilka ändringar som eventuellt skulle kunna vara motiverade att göra av uppgifter eller metoder i konsultens tidigare bedömning.
A new final report from the Commission consultant was handed over on 23 July 2001.
En ny slutrapport från konsulten till kommissionen överlämnades den 23 juli 2001.
It evaluates the result of the Livret bleu cost accounts at a cumulated non-capitalised profit of FRF 1,074 billion (EUR 163,7 million).
I denna bedömer man att Livret bleu uppvisade en kumulerad icke-kapitaliserad vinst på 1,074 miljarder franska franc (163,7 miljoner euro).
The report was sent to the French authorities on the same day.
Rapporten skickades samma dag till de franska myndigheterna.
At a meeting on 26 July 2001 between the Commission, the French authorities, Crédit Mutuel and Arthur Andersen, Crédit Mutuel and Arthur Andersen announced that they disagreed with the final conclusions of the Commission’s consultant.
Den 26 juli 2001 hölls ett möte mellan kommissionen, de franska myndigheterna, Crédit Mutuel och Arthur Andersen, där Crédit Mutuel och Arthur Andersen bestred slutsatserna från kommissionens konsult.
The memo sent to the Commission by the French authorities on 26 October 2001 explained why, according to them, (i) the Livret bleu scheme did not constitute State aid; (ii) if the Commission did classify the scheme as aid, it could only be existing aid, and (iii) in any event it was compatible aid.
I skrivelsen till kommissionen av den 26 oktober 2001 förklarar de franska myndigheterna varför de anser att i) sparformen Livret bleu inte utgör något stöd, ii) det inte är fråga om befintligt stöd, om kommissionen skulle stå fast vid att det är fråga om stöd, iii) det under alla omständigheter är fråga om godtagbart stöd.
By Decision of 15 January 2002 [6] (hereinafter: ‘the annulled Decision’), the Commission declared the State aid granted by France to Crédit Mutuel incompatible with the common market.
I sitt beslut av den 15 januari 2002 [6] (nedan kallat det upphävda beslutet) förklarade kommissionen att det stöd som Frankrike hade genomfört till förmån för Crédit Mutuel var oförenligt med den inre marknaden.
The Decision of 15 January 2002 was annulled by judgment of the Court of First Instance on 18 January 2005 [7].
Beslutet av den 15 januari 2002 upphävdes genom förstainstansrättens dom av den 18 januari 2005 [7].
The Commission did not appeal against the judgment.
Kommissionen överklagade inte förstainstansrättens dom.
In accordance with Article 266(1) TFEU, the Commission is required to take the necessary measures to comply with the judgment.
I enlighet med artikel 266.1 i EUF-fördraget ska kommissionen vidta åtgärder för att verkställa domen.
With regard to State aid, this means that, following the annulment of the Decision, the procedure is returned to the formal investigation stage.
När det gäller ett beslut om statligt stöd som upphävs innebär detta att förfarandet ska återgå till det formella granskningsskedet.
By Decision of 7 June 2006 [8] (hereinafter: ‘the extension Decision’), the Commission extended the formal investigation procedure and clarified the purpose of its assessment of potential aid.
Genom sitt beslut av den 7 juni 2006 [8] (nedan kallat beslutet om förlängning) förlängde kommissionen det formella granskningsförfarandet och förtydligade syftet med sin bedömning av det eventuella stödet.
France submitted its comments on the extension Decision to the Commission by letters dated 1 September 2006 and 7 September 2006.
Frankrike överlämnade sina synpunkter på beslutet om förlängning till kommissionen genom skrivelser av den 1 september 2006 och 7 september 2006.
On 19 September 2006 the Commission received a complaint from the Association des Victimes du Crédit Mutuel (Association of Victims of Crédit Mutuel).
Den 19 september 2006 tog kommissionen emot ett klagomål från Association des Victimes du Crédit Mutuel (föreningen för offren för Crédit Mutuel).
The Commission received the comments of Crédit Mutuel by letter dated 13 October 2006.
Kommissionen mottog synpunkter från Crédit Mutuel genom en skrivelse av den 13 oktober 2006.
By letter dated 31 October 2006, the Commission forwarded the observations by Crédit Mutuel to the French authorities.
Kommissionen vidarebefordrade dessa synpunkter till de franska myndigheterna genom en skrivelse av den 31 oktober 2006.
Following two requests for further information from the Commission dated 22 September 2006 and 28 November 2006, France submitted additional comments by letters dated 8 November 2006 and 28 February 2007.
Efter två begäranden om kompletterande upplysningar från kommissionen den 22 september 2006 och 28 november 2006 lämnade Frankrike kompletterande information genom skrivelser av den 8 november 2006 och 28 februari 2007.
The Commission met the French authorities on 19 December 2006 and Crédit Mutuel on 15 January 2007.
Kommissionen hade ett möte med de franska myndigheterna den 19 december 2006 och med Crédit Mutuel den 15 januari 2007.
On 10 May 2007 the Commission adopted a decision pursuant to Article 86(3) of the EC Treaty (now Article 106(3) TFEU) in conjunction with Articles 43 and 49 of the EC Treaty (now Articles 49 and 56 TFEU) requiring France to put an end to the special rights [9] of Crédit Mutuel, Caisses d’Épargne and Banque Populaire for the distribution of the Livret bleu (Crédit Mutuel) and Livret A (Caisses d’Épargne and Banque Postale) [10].
Den 10 maj 2007 antog kommissionen ett beslut i enlighet med artikel 86.3 i EG-fördraget (nuvarande artikel 106.3 i EUF-fördraget) jämte artiklarna 43 och 49 i EG-fördraget (nuvarande artiklarna 49 och 56 i EUF-fördraget) om att Frankrike skulle avskaffa de särskilda rättigheterna [9] för Crédit Mutuel, Caisses d’Épargne och Banque Populaire att distribuera Livret bleu (i fråga om Crédit Mutuel) och Livret A (i fråga om Caisses d’Épargne och La Poste) [10].
Since France did not put an end to the special rights for the distribution of the Livret A and Livret bleu within the nine-month deadline set by the Decision of 10 May 2007, the Commission opened infringement proceedings pursuant to Article 226 of the EC Treaty (now Article 258 TFEU) by sending France on 5 June 2008 a letter of formal notice for not complying with the Decision.
Eftersom Frankrike inte avskaffade de särskilda distributionsrättigheterna för Livret A och Livret bleu inom den tidsfrist på nio månader som fastställdes i beslutet av den 10 maj 2007 inledde kommissionen det överträdelseförfarande som anges i artikel 226 i EG-fördraget (nuvarande artikel 258 i EUF-fördraget), genom att den 5 juni 2008 skicka Frankrike en formell underrättelse om underlåtenhet att följa beslutet.
On 19 September 2009 the Commission asked France for more information, which was provided on 13 October 2009.
Den 19 september 2009 begärde kommissionen ytterligare upplysningar från Frankrike, som besvarade begäran den 13 oktober 2009.
On 8 October 2009 the Commission terminated the infringement proceedings because France, by adopting the reform of 1 January 2009 liberalising the distribution of the Livret A and Livret bleu [11], had complied with its obligation to put an end to the special rights for the distribution of the livrets [12].
Den 8 oktober 2009 avslutade kommissionen överträdelseförfarandet, eftersom Frankrike genom reformen av den 1 januari 2009 om liberalisering av distributionen av Livret A och Livret bleu [11] hade uppfyllt sin skyldighet att avskaffa de särskilda distributionsrättigheterna för dessa sparformer [12].
Over the course of 2010 the Commission sent e-mails with several questions to Crédit Mutuel, to which e-mailed replies were received.
Under 2010 ställde kommissionen flera frågor till Crédit Mutuel genom e-brev, som också besvarades genom e-brev.
This Decision closes, pursuant to Article 13 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [13], the procedure relating to the potential aid contained in the Livret bleu savings vehicle.
Genom detta beslut avslutas i enlighet med artikel 13 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget [13] förfarandet om eventuella inslag av stöd i sparformen Livret bleu.
DESCRIPTION OF THE LIVRET BLEU SAVINGS VEHICLE
BESKRIVNING AV SPARFORMEN LIVRET BLEU
Description of Crédit Mutuel
Beskrivning av Crédit Mutuel
Crédit Mutuel is a decentralised banking and insurance group consisting of a national network of branches with the status of cooperative companies with open-ended capital.
Crédit Mutuel är en decentraliserad bankgrupp bestående av ett nationellt nät av kontor som har en rättslig ställning som kooperativa företag med rörligt kapital.
Crédit Mutuel is governed by the law of 10 September 1947, which laid down the principles of cooperation.
Crédit Mutuel regleras genom lagen av den 10 september 1947 där de kooperativa principerna fastställs.
It is organised on three levels: local, regional and national.
Bankgruppen är organiserad på tre nivåer: lokalt, regionalt och nationellt.
Crédit Mutuel is a group with a single management that pursues a global policy.
Bankgruppen Crédit Mutuel har för övrigt en gemensam ledning som bedriver en global politik.
It maintains internal financial solidarity at the level of the confederation, which ensures the liquidity of the regional federations.
Gruppen upprätthåller också finansiell solidaritet på central nivå för att garantera de regionala föreningarnas likviditet.
The group has the features of a single undertaking from the perspective of competition law because is has a single decision-making body at central level.
Gruppen uppvisar de egenskaper som kännetecknar ett enhetligt företag med en sammanställd redovisning.
Description of the Livret bleu
Beskrivning av Livret bleu
The Livret bleu was a savings product regulated by the State and distributed exclusively by Crédit Mutuel.
Livret bleu var en statligt reglerad sparform som distribuerades med ensamrätt av Crédit Mutuel.