natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The rationale, the evaluations and the approach in the Energy Tax Directive and provisions that refer to it, such as Article 25 of the General Block Exemption Regulation, are consequently applicable to the proposed exemption mechanism.
Logik, bedömningar och normativa element i direktivet om energibeskattning samt i bestämmelser som hänvisar till direktivet om energibeskattning, t.ex. artikel 25 AGUF, anses därför vara tillämpliga på den föreslagna befrielsemekanismen.
Both the exemption mechanism and the system for placing the cost on electricity consumption meet the conditions of the Energy Tax Directive, and are therefore justified under Article 25 of the General Block Exemption Regulation, or compatible with the internal market by analogy with that Article [24].
Såväl befrielsemekanismen som det österrikiska belastningssystemet för elförbrukningen skulle därmed uppfylla kraven i direktivet om energibeskattning och därmed vara förenlig med den inre marknaden enligt artikel 25 AGUF respektive i analogi med artikel 25 AGUF [24].
It was part of the nature and logic of environmental taxes and charges that there should be exemptions or differentiated rates.
Av detta gemensamma dokument framgick det tydligt att medlemsstaterna behövde flexibilitet för att kunna genomföra en ändamålsenlig differentiering.
The Member States therefore felt that the Environmental Aid Guidelines and the General Block Exemption Regulation should be interpreted broadly.
Befrielser eller differentierade nivåer ansågs också höra till miljöskatternas och miljöavgifternas karaktär och logik. Medlemsstaterna uttalade sig alltså för en vid tolkning av riktlinjerna för stöd till miljöskydd och AGUF.
Finally, Austria submits detailed argument to show that similar systems are in place in other Member States, and stresses that the Green Electricity Act is largely comparable to the German Renewable Energy Act.
Slutligen redogör de österrikiska myndigheterna ingående för att det finns liknande system i andra medlemsstater och understryker att ÖSG till stor del kan jämföras med bestämmelserna i den tyska lagen om främjande av förnybar energi (EEG).
Since energy-intensive businesses in Austria compete with undertakings in other Member States (e.g. Germany) and outside the EU, the exemption mechanism is essential in order to ensure that they are not placed at a disadvantage in international competition.
Eftersom de österrikiska energiintensiva företagen konkurrerar med företag i andra medlemsstater (t.ex. Tyskland) och i tredje land, är befrielsemekanismen viktig för att förhindra nackdelar i den internationella konkurrensen.
OBSERVATIONS RECEIVED FROM THIRD PARTIES
SYNPUNKTER FRÅN TREDJE PART
The Austrian Chamber of Employees submitted observations on the opening of the formal investigation.
Efter det att det formella granskningsförfarandet hade inletts inkom österrikiska Bundesarbeitskammer med synpunkter.
The organisation, which had 3,2 million members, considered that the financing system of the Green Electricity Act involved State aid.
Bundesarbeitskammer, som har 3,2 miljoner medlemmar, anser att ÖSG:s finansieringssystem omfattar ett statligt stöd.
It did not share Austria’s view that the exemption mechanism for energy-intensive consumers was compatible with State aid law.
Detta organ stöder inte heller de österrikiska myndigheternas ståndpunkt om att befrielsemekanismen till förmån för stora elförbrukare är förenlig med reglerna om statligt stöd.
The mechanism placed an additional burden on small and medium-sized enterprises (SMEs) and households, which were obliged to pay the extra costs of green energy even though they were not the main consumers.
Bundesarbeitskammer understryker att den här mekanismen leder till en ytterligare belastning för de små och medelstora företagen och hushållen, som får stå för merkostnaderna för grön elektricitet utan att vara huvudförbrukare.
This would lead to distortion of competition at the expenses of SMEs.
Denna situation skulle leda till en snedvridning av konkurrensen till nackdel för små och medelstora företag.
The Chamber of Employees referred to the Commission decision of 4 July 2006, in which the Commission concluded that the feed-in tariffs constituted State aid [26].
I sina synpunkter hänvisar Bundesarbeitskammer till kommissionens beslut av den 4 juli 2006 [26], där kommissionen redan har bedömt inmatningspriserna som statligt stöd.
Since the legal framework governing the feed-in tariffs had not changed since that time, the Chamber argued that the support system provided for in the Green Electricity Act of 2008 continued to involve State aid.
Eftersom den rättsliga ramen för inmatningspriser inte har ändrats sedan dess, utgör stödsystemet enligt ÖSG i 2008 års lydelse fortfarande ett statligt stöd.
The Chamber wondered how Austria could now defend a position different from the one it had expressed when it notified the earlier version of the Act.
Bundesarbeitskammer frågar därför hur det kommer sig att de österrikiska myndigheterna nu har en annan ståndpunkt än den som angavs i anmälan av den tidigare versionen av ÖSG.
The Chamber did not agree with Austria that the exemption of large consumers from the purchase obligation, as provided in the Act, should be regarded in the same light as the cap on energy taxes.
Bundesarbeitskammer delar inte de österrikiska myndigheternas ståndpunkt att storförbrukarnas befrielse från köpskyldigheten enligt ÖSG skulle vara jämställbar med taket för energiskatter.
Austria, citing an earlier Commission decision approving a cap on energy taxes, was now also seeking approval for the exemption mechanism for large consumers of electricity; this was not admissible.
Med hänvisning till ett tidigare kommissionsbeslut om tillstånd i fråga om energiskattetaket skulle de österrikiska myndigheterna nu också otillåtet ansöka om tillstånd för befrielsemekanismen för storförbrukare.
The Chamber considered that the analogy was not a legitimate one.
Bundesarbeitskammer anser emellertid att denna analogi är otillåten.
The cap on energy taxes was State aid, granted through the tax system, which was aimed at least indirectly at an improvement in environmental protection, whereas the exemption from the purchase obligation for energy-intensive businesses did not pursue any environmental objective and could not be subsumed under the Environmental Aid Guidelines.
Taket för energiskatter utgör ett skattestöd som åtminstone indirekt syftar till att förbättra miljöskyddet, medan befrielsen i fråga om köpskyldigheten för energiintensiva företag inte kan anses falla under riktlinjerna för stöd till miljöskydd.
Since the Act provided specifically for the exemption of large consumers from such a purchase obligation, the provision could not be regarded as a reduction of or exemption from environmental taxes within the meaning of Chapter 4 of the Guidelines.
Eftersom ÖSG framför allt föreskriver att storförbrukare ska befrias från en sådan köpskyldighet, kan denna bestämmelse inte anses vara en befrielse från eller en nedsättning av miljöskatter i den mening som avses i kapitel 4 i riktlinjerna för stöd till miljöskydd.
Further, even if Chapter 4 could be applied by analogy, the exemption mechanism would not be compatible with it, for the following reasons.
Även om kapitel 4 kunde tillämpas analogt, skulle befrielsemekanismen inte vara förenlig med den inre marknaden av följande skäl: Någon tioårsbegränsning för åtgärden har inte fastställts.
The measure was not limited to a period of 10 years.
En eventuell ökning av produktionskostnaderna för de berörda sektorerna (t.ex. papper, stål) kan dessutom överföras till köparna, eftersom priselasticiteten är tillräckligt stor med nuvarande marknadsläge.
In current market conditions price elasticity was sufficient to ensure that any increase in the production costs of the industries concerned (such as paper and steel) could be passed on to consumers; this meant that the exemption mechanism did not meet the condition in point 158(c) of the Guidelines.
Därmed uppfyller befrielsemekanismen inte det krav som fastställs i punkt 158 c i riktlinjerna för stöd till miljöskydd.
The exemption was not proportional, because energy-intensive consumers were not required to consume green electricity, so that the movement of renewable energy prices towards market price level would be delayed.
Befrielsen är inte heller proportionerlig eftersom energiintensiva förbrukare inte behöver köpa någon grön elektricitet, vilket leder till ett fördröjt genomslag för alternativ energi.
SMEs and households alone had to pay for the extra costs of producing green electricity, although they consumed only small volumes of energy.
De små och medelstora företagen och hushållen får dessutom själva bära merkostnaderna för produktion av grön elektricitet, trots att de bara förbrukar lite energi.
The exemption mechanism consequently also failed to meet the condition in point 159(a) of the Guidelines.
Därmed uppfylls inte heller det krav som fastställs i punkt 159 a i riktlinjerna för stöd till miljöskydd.
Nor were there any agreements of the kind referred to in 159(c) of the Guidelines by which large energy consumers committed themselves to achieve the objectives of the Act.
Det finns inga avtal i den mening som avses i punkt 159 c i riktlinjerna för stöd till miljöskydd, varigenom de berörda stora energiförbrukarna åtar sig att nå de eftersträvade ÖSG-målen.
Finally, the exemption mechanism for large consumers did not contribute to energy efficiency or environmentally friendly use of energy, but on the contrary excepted those consumers from any share in achieving EU-wide environmental objectives.
Syftet med befrielsemekanismen till förmån för storförbrukare är slutligen inte att uppnå energieffektivitet eller ett miljövänligt energiutnyttjande, utan tvärtom ett undantag till att alla ska vara med och bidra till att uppnå de miljöpolitiska mål som också har fastställts på EU-nivå.
Section 22 of the Act was consequently an operational aid measure sui generis, which did not produce any environmental benefit and did not fall under the Environmental Aid Guidelines.
Enligt Bundesarbeitskammer är därmed den aktuella 22 § ÖSG ett driftsstöd sui generis, som inte faller under riktlinjerna för stöd till miljöskydd eftersom bestämmelsen inte är till någon nytta för miljön.
Since this aid was not limited in time, and was not scheduled to decrease over time, and since it distorted competition mainly at the expense of SMEs, it should not be authorised.
Eftersom stödet varken är tidsbegränsat eller degressivt och med tiden leder till en snedvridning av konkurrensen, något som framför allt är till nackdel för de små och medelstora företagen, bör det enligt Bundesarbeitskammer inte tillåtas.
The Commission has examined the notified measure in the light of Articles 107 ff. of the TFEU and Articles 61 ff. of the EEA Agreement [27].
Kommissionen har bedömt den anmälda åtgärden på grundval av artikel 107 ff. i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och artikel 61 ff. i EES-avtalet [27].
It also contains a provision by which energy-intensive businesses can — under certain conditions — be partially exempted from the obligation to pay the feed-in tariff.
För det andra innehåller ÖSG en bestämmelse om att energiintensiva företag – under vissa förutsättningar – (partiellt) kan befrias från skyldigheten att betala inmatningspriset.
In its decision of 22 July 2009 the Commission accepted that the feed-in tariffs for the benefit of green electricity producers constituted State aid compatible with the internal market, but it expressed doubts as to whether the exemption mechanism was compatible with the State aid rules, and accordingly opened a formal investigation into this aspect of the Act.
I sitt beslut av den 22 juli 2009 godkände kommissionen inmatningspriserna till förmån för producenter av grön elektricitet som ansågs vara ett stöd som är förenligt med den inre marknaden, men var också tveksam till om befrielsemekanismen var förenlig med reglerna om statligt stöd och inledde därför ett formellt granskningsförfarande för denna del av ÖSG.
In the decision of 22 July 2009 the Commission approved the support for producers of green electricity as compatible State aid, but it did not take a final position on the question whether the exemption of energy-intensive businesses from the purchase obligation constituted State aid, and if so whether this exemption mechanism was compatible with the State aid rules.
I sitt beslut av den 22 juli 2009 godkände kommissionen visserligen stödet till producenter av grön elektricitet, vilket ansågs vara förenligt med den inre marknaden, men tog inte definitiv ställning i frågan om de energiintensiva företagens befrielse från köpskyldigheten utgjorde ett statligt stöd och om befrielsemekanismen i så fall är förenlig med reglerna om statligt stöd.
These questions have been considered in the formal investigation that has led up to the present Decision.
Dessa frågor behandlades i det formella granskningsförfarandet, som föregick detta beslut.
As explained below, however, the finding in the decision of 22 July 2009 that the funds channelled through OeMAG to green electricity producers are State resources is important for the determination of the presence of State resources in the mechanism that exempts energy-intensive businesses from contributing to these funds.
Som visas nedan är det emellertid betydelsefullt att de medel som fördelas via OeMAG till producenter av grön elektricitet klassificeras som statliga medel i beslutet av den 22 juli 2009 när man ska undersöka de statliga medlen i den mekanism som befriar energiintensiva företag från att bidra till dessa medel.
A measure constitutes State aid caught by Article 107(1) TFEU if: first, it confers an advantage on the recipients; second, it is financed by the State or through State resources; third, it favours selected undertakings or economic activities; and, fourth, it has the potential to affect trade between Member States and to distort or threaten to distort competition in the internal market.
En åtgärd utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt om 1) åtgärden medför en fördel för stödmottagaren, 2) åtgärden finansieras av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, 3) vissa företag eller sektorer gynnas till följd av åtgärden och 4) åtgärden kan påverka handeln mellan medlemsstaterna och snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen.
Where the possible advantage results from an exemption or a partial exemption from a regulatory charge, the only question to be determined is whether, under a particular statutory scheme, a State measure is such as to favour certain undertakings or the production of certain goods within the meaning of Article 107(1) TFEU in comparison with other undertakings which are in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by the measure in question [29].
Uppstår den förmodade fördelen till följd av en befrielse eller partiell befrielse från en reglerad avgift, ska det enbart klargöras om en statlig åtgärd inom ramen för ett lagstadgat system gynnar vissa företag eller viss produktion i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt jämfört med andra företag, som sett till syftet med den aktuella åtgärden de jure och de facto befinner sig i en jämförbar situation [29].
In the present case, the objective pursued by the measure in question is to raise revenue from electricity users in order to finance the production of electricity from renewable sources.
I det aktuella ärendet syftar den aktuella åtgärden till att få intäkter från elförbrukare för att finansiera produktionen av grön elektricitet.
Energy-intensive businesses are in the same factual and legal situation as all other electricity users, as they all consume electricity and purchase their electricity from electricity suppliers, which in turn have the obligation to purchase a certain amount of renewable electricity at a price fixed by legislation (the ‘clearing price’ (Verrechnungspreis)).
De energiintensiva företagen är de facto och de jure att jämställa med alla andra elförbrukare eftersom de alla behöver el och får sin el från elleverantörer, som å sin sida är skyldiga att köpa en viss mängd grön elektricitet till ett fast pris som fastställs genom lag eller förordning (clearingpriset).
In the absence of the exemption mechanism, energy-intensive businesses would have to pay their electricity suppliers the additional costs of green electricity as shown in their electricity bill. This is the way in which electricity suppliers pass on the additional costs resulting from their obligation to purchase green electricity from the settlement centre.
Utan befrielsemekanismen betalar de energiintensiva företagen elleverantörerna för merkostnaderna för grön elektricitet, vilket specificeras på deras elräkning. Elleverantörerna överför då de merkostnader som uppstår till följd av att de är skyldiga att köpa grön elektricitet från clearingcentralen för grön elektricitet.
Other electricity users that are in the same factual and legal situation, as they all purchase electricity, do not enjoy this possibility.
Samtidigt finns det andra elförbrukare som befinner sig i samma faktiska och rättsliga situation, eftersom de alla köper el, men som inte har denna möjlighet.
The exemption mechanism consequently favours energy-intensive businesses in comparison with all other electricity consumers.
Mot denna bakgrund gynnar befrielsemekanismen energiintensiva företag jämfört med alla andra elförbrukare.
On the basis of an exemption granted by E-Control, energy-intensive businesses are entitled to ask not to be supplied with green electricity, and the electricity suppliers are prohibited, by law, from passing on to the exempted undertakings any costs they incur as a result of their obligation to buy green electricity from the settlement centre.
På grund av den befrielse som beviljas av E-Control GmbH har emellertid energiintensiva företag rätt att begära att grön elektricitet inte ska levereras till dem, och elleverantörerna får enligt lag inte överföra de kostnader som uppstår till följd av skyldigheten att köpa grön elektricitet från clearingcentralen för grön elektricitet på de företag som befrielsen omfattar.
Instead, energy-intensive businesses pay the equivalent of 0,5 % of their net production value to the centre.
I stället betalar energiintensiva företag in 0,5 procent av sitt nettoproduktionsvärde till clearingcentralen.
The effect of the exemption mechanism, therefore, is to cap the contribution of energy-intensive industries to the revenues of the centre at a certain level.
Mot denna bakgrund leder befrielsemekanismen till att det införs ett tak från och med en viss nivå för det bidrag som energiintensiva företag betalar till clearingcentralens intäkter.
They are thus partially exempt by law from a charge which they would have had to bear under normal market conditions.
Enligt bestämmelserna är de följaktligen befriade från en avgift som de hade fått betala under normala marknadsförhållanden.
The exemption mechanism consequently confers an advantage on the undertakings which are eligible for it.
Av detta följer att det uppstår en fördel för de företag som kan utnyttja befrielsemekanismen.
According to Austria, the relief may amount to a total of up to EUR 44 million annually [30].
Enligt de österrikiska myndigheternas uppgifter skulle denna lättnad totalt sett kunna uppgå till uppemot 44 miljoner euro per år [30].
The measure thus constitutes an advantage to these energy-intensive businesses.
Åtgärden utgör följaktligen en fördel för dessa energiintensiva företag.
It is settled case-law that an advantage can be categorised as State aid under Article 107(1) TFEU only if it is granted directly or indirectly through State resources and the use made of the resources is imputable to the State [31].(60) In that regard Austria puts forward a twofold argument.
För att fördelar ska anses vara statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt krävs det enligt domstolens fasta rättspraxis att de tilldelas direkt eller indirekt med statliga medel [31]. (60) Här lade de österrikiska myndigheterna fram en dubbel argumentation.
First, the funds under the control of OeMAG do not constitute State resources.
För det första skulle de medel som stod under OeMAG:s kontroll inte tillskrivas staten.
Second, even if the funds under the control of OeMAG do constitute State resources, the reduction in OeMAG’s revenues due to the exemption mechanism does not reduce State resources, because there is no involvement of the State at the level below OeMAG (i.e. at the level of the energy-intensive consumers and electricity distributors).
För det andra – för den händelse att de medel som kontrolleras av OeMAG ändå skulle tillskrivas staten – utgör de förluster av OeMAG-intäkter som uppstår till följd av befrielsemekanismen ändå inte förluster av statliga medel, eftersom staten inte skjuter till några medel under OeMAG-nivån (dvs. de energiintensiva förbrukarnas och eldistributörernas nivå).
The Commission observes that the exemption mechanism for energy-intensive businesses reduces the revenues of the settlement centre — OeMAG — as the electricity suppliers are not obliged to purchase green electricity for those energy-intensive businesses that have been granted an exemption, and the direct payment made to OeMAG by the energy-intensive businesses is lower than what OeMAG would have received had the energy-intensive businesses not been exempted.
Kommissionen konstaterar att befrielsemekanismen för energiintensiva företag leder till att clearingcentralen OeMAG:s intäkter minskar, eftersom elleverantörerna inte behöver köpa grön elektricitet till energiintensiva företag som har beviljats befrielse och de energiintensiva företagens direkta betalningar till OeMAG blir lägre än de skulle ha blivit om de energiintensiva företagen inte hade omfattats av befrielsen.
Accordingly, the Commission needs to establish whether the resources which on the basis of the Green Electricity Act are under the control of the settlement centre, that is OeMAG, constitute State resources.
Kommissionen måste därför fastställa om de medel som kontrolleras av clearingcentralen OeMAG utgör statliga medel på grundval av ÖSG.
If that is the case, the measure under assessment leads to a reduction in State revenue, and is therefore financed from State resources.
I så fall skulle den aktuella åtgärden leda till förluster av statliga intäkter och därmed finansieras med statliga medel.
In the Essent case [32], SEP, an undertaking owned by a number of Dutch electricity generating companies, had been entrusted by the State with a public service obligation to collect revenues from a surcharge imposed on the users of the electricity grid.
I målet Essent [32] hade SEP, ett företag som ägs av olika nederländska elproducenter, av staten anförtrotts att tillhandahålla en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse: att från elnätsanvändarna ta ut de avgifter som påförts dem.
The law allowed SEP to use the revenues of the surcharge only for the purpose set out in the law, that is to say in order to defray stranded costs incurred by the electricity undertakings in the context of the liberalisation of the electricity market.
Enligt bestämmelserna fick SEP endast använda intäkterna från dessa avgifter till ett ändamål som föreskrivs i lag, nämligen till att kompensera för elföretagens strandade kostnader i samband med liberaliseringen av elmarknaden.
The Court of Justice found that the surcharge collected by SEP constituted a State resource, because the following conditions were met:
Enligt domstolens dom utgör de avgifter som tas ut av SEP statliga medel, eftersom följande förutsättningar är uppfyllda:
the surcharge was a charge imposed upon private entities by an act of public authority (paragraphs 47–66 of the judgment);
Pristillägget är en avgift som har påförts privatföretagen genom beslut av en högre offentlig myndighet (punkterna 47 och 66 i domen).