natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This practice was confirmed by the European Union courts, for example, in the above-cited judgment of the Court of First Instance of 18 September 1995 in which the Court concluded that the Commission was in a position to adopt, on the basis of former Article 92(3)(c) EC, a favourable decision with regard to three aid schemes managed by CELF (aid to air freight, the ‘Page à Page’ programme and ‘Programme Plus’).
Denna praxis får sin bekräftelse i domarna från Europeiska unionens rättsliga instanser, till exempel i den tidigare citerade domen från förstainstansrätten av den 18 september 1995 där denna konstaterade att kommissionen, med utgångspunkt i f.d. artikel 92.3 c i EG-fördraget, kunde fatta ett förmånligt beslut avseende de tre stödprojekt som CELF förvaltade (stöd till lufttransport, programmet ”Page à page” och programmet ”Plus”.
On the other hand, the Commission considers that it has not been demonstrated that the aid was proportional to the intended purpose.
Kommissionen anser däremot att det inte är bevisat att stöden var proportionerliga i förhållande till det eftersträvade målet.
In its decision extending the procedure, and later in its injunction decision, the Commission asked the French authorities to present their comments on the proportionality of the aid pursuant to Article 107(3)(c) TFEU.
I beslutet om att utvidga granskningsförfarandet och i föreläggandet om att lämna upplysningar uppmanade kommissionen Frankrike att inkomma med synpunkter på stödens proportionalitet med avseende på artikel 107.3 c i EUF-fördraget.
As previously indicated, the French authorities did not provide the Commission with the information that would enable the proportionality of the aid paid since 1980 to be demonstrated, a request most recently made to them in the Commission’s injunction decision of 20 November 2009.
Såsom redan nämnts försåg Frankrike inte kommissionen med upplysningar som skulle ha gjort det möjligt att visa att de stöd som betalades ut från och med 1980 var proportionerliga, upplysningar som kommissionen senast efterfrågade i föreläggandet av den 20 november 2009.
In accordance with Article 13 of Regulation (EC) No 659/1999, the Commission is therefore taking a decision on the basis of the available information, recalling, in any case, that it is for the French authorities to demonstrate the compatibility of the aid in question with the internal market, and thus the proportionality of this aid.
I enlighet med artikel 13 i tillämpningsföreskrifterna antar kommissionen därför sitt beslut på grundval av tillgängliga upplysningar, samtidigt som den erinrar om att det i vilket fall som helst åligger de franska myndigheterna att visa att det granskade stödet är förenligt med den inre marknaden, och därmed att det är proportionerligt.
Mutatis mutandis, the reasoning stated previously with regard to the proportionality of the aid in the context of Article 107(3)(d) TFEU, is transposable here.
Resonemanget om stödens proportionalitet enligt artikel 107.3 d i EUF-fördraget kan användas även här i tillämpliga delar.
The Commission therefore considers that it has not been demonstrated that the aid paid was in line with the criterion of proportionality.
Därför anser kommissionen att det inte har visats att stöden uppfyller proportionalitetskriteriet.
In conclusion, the Commission considers that the measure in question is not compatible with the internal market on the basis of Article 107(3)(c) TFEU.
Sammanfattningsvis anser kommissionen därför att det ifrågavarande stödet inte är förenligt med den inre marknaden med hänvisning till artikel 107.3 c i EUF-fördraget.
Assessment of the measure pursuant to Article 106(2) TFEU
Bedömning av Stödet i Förhållande till Artikel 106.2 i Fördraget om Europeiska Unionens Funktionssätt
The French authorities have argued on many occasions that CELF was entrusted with a public service task and that, consequently, the disputed measures had to be assessed pursuant to Article 106(2) TFEU (former Article 86(2) EC).
Frankrike har vid upprepade tillfällen anfört att CELF hade ett uppdrag av allmänt intresse och att de omtvistade åtgärderna måste bedömas med hjälp av artikel 106.2 i EUF-fördraget (f.d. artikel 86.2 i EG-fördraget).
This Article states that ‘undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest or having the character of a revenue-producing monopoly shall be subject to the rules contained in the Treaties, in particular to the rules on competition, in so far as the application of such rules does not obstruct the performance, in law or in fact, of the particular tasks assigned to them.
I den artikeln står följande: ”Företag som anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse eller som har karaktären av fiskala monopol ska vara underkastade reglerna i fördragen, särskilt konkurrensreglerna, i den mån tillämpningen av dessa regler inte rättsligt eller i praktiken hindrar att de särskilda uppgifter som tilldelats dem fullgörs.
The development of trade must not be affected to such an extent as would be contrary to the interests of the Union.’
Utvecklingen av handeln får inte påverkas i en omfattning som strider mot unionens intresse.”
Firstly, in this particular case, the question must be asked as to whether there was a service of general economic interest.
För det första måste det prövas om det föreliggande ärendet faktiskt avser tjänster av allmänt ekonomiskt intresse.
It emerges from the Court of Justice’s case law that, with the exception of sectors for which this issue already forms the object of EU regulations, the Member States have a wide margin of discretion regarding the nature of services that would be classified as being services of general economic interest.
Det följer av domstolens rättspraxis att medlemsstaterna har ett stort utrymme för egna bedömningar när det gäller vilken typ av tjänster som ska klassificeras som tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, dock med undantag för sektorer där det finns EU-bestämmelser som reglerar detta.
Consequently, it is the Commission’s task to ensure that this margin of discretion is used without manifest error when it comes to defining services of general economic interest.
Det är alltså kommissionens uppgift att se till att detta utrymme för bedömningar tillämpas utan att det begås några uppenbara fel när tjänster klassificeras som tjänster av allmänt ekonomiskt intresse.
In this particular case, the French authorities indicated on several occasions that CELF had been given a specific public service task of a cultural nature, consisting of honouring all orders for French-language books coming from bookshops abroad, whatever the volume and nature of the order.
I det föreliggande ärendet hade Frankrike vid upprepade tillfällen anfört att CELF hade ett särskilt uppdrag i allmänhetens tjänst av kulturell natur som innebar expediering av alla beställningar av böcker på franska som inkom från utländska bokhandlar, oavsett beställningarnas omfattning eller natur.
The Commission considers that this task could, in fact, form a service of general economic interest.
Kommissionen anser att detta uppdrag kan utgöra en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse.
Secondly, it should be verified whether CELF had actually been given responsibility for this service of general economic interest.
För det andra ska det prövas om CELF faktiskt fått i uppdrag att utföra denna tjänst av allmänt ekonomiskt intresse.
In accordance with EU case law, the companies in question must have been entrusted with managing the service by the State by means of one or more official acts, the form of which may be determined by each Member State.
Enligt EU:s rättspraxis måste företaget av staten ha anförtrotts uppdraget att tillhandahålla tjänsten, med hjälp av en (eller flera) officiell(a) handling(ar) som kan vara utformad på det sätt som krävs i var och en av medlemsstaterna.
In this particular case, the French authorities produced a number of agreements signed between CELF and the Ministry of Culture which they consider demonstrate that CELF was indeed given responsibility for the service of general economic interest in question.
I det föreliggande ärendet har Frankrike sänt in flera avtal som ingåtts mellan CELF och kulturministeriet, som de anser visar att CELF faktiskt anförtrotts det aktuella uppdraget av allmänt ekonomiskt intresse.
According to the French authorities, the Book and Reading Directorate concluded annual agreements with CELF, up until 2001.
Frankrike uppger att kulturministeriets direktorat för litteratur och läsning fram till 2001 ingick årliga avtal med CELF.
However, despite the Commission’s requests, including in its injunction decision, the French authorities have not produced copies of the public service agreements for each of the years in question.
Trots kommissionens uppmaningar, däribland i föreläggandet, har Frankrike inte lämnat in några kopior på dessa avtal om ett uppdrag i allmänhetens tjänst för vart och ett av åren.
In addition, the precise nature of the public service obligations is not established in the agreements available to the Commission (and thus the amount at which orders are considered ‘small orders’ is not stated in the agreement).
I de avtal som kommissionen har tillgång till saknas närmare upplysningar om vilka skyldigheter att tillhandahålla allmännyttiga tjänster som avses (till exempel anges i avtalet inte under vilket belopp beställningarna är att betrakta som små beställningar).
It emerges that, even for these years, there is no document indicating the public service obligations entrusted to CELF with sufficient clarity.
Därför finns det alltså inte ens för dessa år någon handling som tillräckligt tydligt anger vilka skyldigheter som ålagts CELF att tillhandahålla allmännyttiga tjänster.
Consequently, the Commission considers that it has not been demonstrated that CELF was actually entrusted with the public service in question by means of an official act for each of the years in question.
Kommissionen anser därför att det inte kunnat visas att CELF i en officiell handling anförtrotts uppdraget att tillhandahålla allmännyttiga tjänster för vart och ett av åren.
Finally, and without it being necessary to conclude as to the condition of necessity, since the conditions are cumulative, the Commission considers that the condition of proportionality has not been met.
Kommissionen anser slutligen att proportionalitetskravet inte är uppfyllt, medan nödvändighetskravet inte behöver prövas eftersom villkoren är kumulativa.
In the agreements available to the Commission, there is no explanation of the way in which the amount of aid was calculated.
I de avtal som kommissionen har tillgång till saknas förklaringar av hur stödbeloppet beräknats.
Moreover, CELF’s obligation to provide grant utilisation statements for the aid was not accompanied by a clear definition of the parameters of the calculation or monitoring of the cost of the public service activity, which would enable verification that there was no overcompensation.
CELF:s skyldighet att redovisa hur stödet använts åtföljs inte heller av några sådana beskrivningar av enligt vilka parametrar beräkningarna gjorts eller av hur de allmännyttiga tjänsternas kostnader kontrollerats som gör det möjligt att kontrollera att kostnaderna inte överskattats.
In addition, while the agreements did anticipate a carry forward from 1 year to another if part of the grant was not used, they contained no clarity as to how this mechanism would operate. It would seem, moreover, that this mechanism was not applied.
Avtalen tillåter att de delar av stöden som inte använts förs över från ett år till ett annat, men anger inte närmare hur detta ska gå till och detta system tycks inte heller ha använts.
Finally, in more general terms and in the context of analysing the proportionality criterion with regard to Article 107(3) TFEU, the French authorities did not provide any new information demonstrating the proportionality of the aid with regard to the different points of the Court’s judgment.
Såsom nämnts i analysen av stödens proportionalitet med avseende på artikel 107.3 i EUF-fördraget har Frankrike inte lämnat några upplysningar som visar att stöden är proportionerliga med hänsyn till de olika punkterna i förstainstansrättens dom.
The French authorities thus did not provide the Commission with the information that would enable the proportionality of the aid in the context of Article 106(2) TFEU to be demonstrated, and this was last requested of them in its injunction decision of 20 November 2009.
Frankrike har alltså inte försett kommissionen med några sådana upplysningar gör det möjligt att visa att stöden var proportionerliga med avseende på artikel 106.2 i EUF-fördraget, upplysningar som kommissionen senast efterfrågade i föreläggandet av den 20 november 2009
For the same reasons as those mentioned in the context of the analysis of the proportionality of the aid pursuant to Article 107(3)(d) TFEU, the Commission therefore considers that it has not been demonstrated that the aid paid was in line with the criterion of proportionality.
Av samma skäl som anges i analysen av stödens proportionalitet med avseende på artikel 107.3 d i EUF-fördraget anser kommissionen därför att det inte har kunnat visas att de utbetalade stöden uppfyller proportionalitetskraven.
The Commission therefore considers that the conditions for application of Article 106(2) TFEU are not met.
Kommissionen anser därför att tillämpningsvillkoren för artikel 106.2 i EUF-fördraget inte är uppfyllda.
In conclusion, the Commission therefore considers that the aid mechanism known as the Small Orders Programme, implemented by France in favour of CELF between 1980 and the end of 2001, constitutes aid incompatible with the internal market.
Kommissionen anser därför slutligen att stödordningen programmet för små beställningar (Programme petites commandes) som genomförts av Frankrike till förmån för CELF mellan 1980 och slutet av 2001 är oförenligt med den inre marknaden.
LIMITATION PERIOD, EXCEPTIONAL CIRCUMSTANCE, LEGITIMATE EXPECTATION, PRINCIPLE OF LEGAL CERTAINTY, PRINCIPLE OF PROPORTIONALITY
PRESKRIPTIONSTID, EXCEPTIONELLA OMSTÄNDIGHETER, BERÄTTIGADE FÖRVÄNTNINGAR, RÄTTSSÄKERHETS- OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN
When a State aid is unlawful and incompatible, the Commission must first order the Member State in question to take all necessary measures to recover the aid from its recipient.
När statligt stöd som är oförenligt med den inre marknaden olagligen betalats ut ska kommissionen i princip beordra den berörda medlemsstaten att vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagaren.
Article 14 of Regulation (EC) No 659/1999 states that, ‘Where negative decisions are taken in cases of unlawful aid, the Commission shall decide that the Member State concerned shall take all necessary measures to recover the aid from the beneficiary.’
Enligt artikel 14.1 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 sägs att ”Vid negativa beslut i fall av olagligt stöd skall kommissionen besluta att den berörda medlemsstaten skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagaren”.
The Commission must, nevertheless, take the following elements into account.
Kommissionen har dock att ta hänsyn till följande omständigheter:
Firstly, Article 15 of Regulation (EC) No 659/1999 stipulates that the powers of the Commission to recover aid are subject to a limitation period of 10 years.
För det första föreskriver artikel 15 i förordning (EG) nr 659/1999 att kommissionens befogenheter att återkräva stöd ska underställas en preskriptionstid på tio år.
The limitation period commences on the day when the unlawful aid is granted to the beneficiary, and any measure taken by the Commission, or a Member State acting at the request of the Commission, with regard to the unlawful aid suspends the limitation period.
Preskriptionstiden börjar löpa den dag då det olagliga stödet beviljas mottagaren och avbryts av varje åtgärd avseende det olagliga stödet som vidtas av kommissionen eller av en medlemsstat som agerar på kommissionens begäran.
As already stated in its decision extending the procedure, without receiving specific comments on this point from the interested parties, the Commission considers that the limitation rule mentioned in the previous recital is applicable in this particular case.
Såsom kommissionen framhöll redan i beslutet om ett utvidgat granskningsförfarande, utan att de berörda parterna lämnade några synpunkter på denna punkt, anser kommissionen att den preskriptionsregel som nämns i föregående skäl är tillämplig på det föreliggande ärendet.
In this particular case, the aid having been paid each year since 1980 and the Commission having asked for information from the French authorities in April 1992, the aid paid to CELF in 1980 and 1981 cannot be recovered because it is time barred.
I det föreliggande ärendet har stöd betalats ut varje år sedan 1980 och kommissionen begärde upplysningar från Frankrike i april 1992. De stöd som betalats ut till CELF 1980 och 1981 torde därför inte kunna återkrävas, eftersom preskriptionstiden har löpt ut.
Secondly, the Commission is not calling for recovery of the aid if, by so doing, it would run counter to a general principle of EU law.
För det andra ska kommissionen inte återkräva stödet om detta skulle stå i strid med någon av EU:s allmänna rättsprinciper.
According to European Union case law, the Commission is required to take exceptional circumstances into consideration that might justify its waiving the order for recovery of the aid unlawfully granted when the said recovery runs counter to a general principle of EU law.
Enligt EU:s rättspraxis måste kommissionen överväga de exceptionella omständigheter som berättigar att den avstår från att yrka återbetalning av de stöd som olagligt beviljats när detta återkrav strider mot en allmän princip i EU-rätten.
It was in this context that, in its decision extending the procedure, the Commission called on the French authorities, the beneficiary of the aid and any other interested parties to submit their comments on the application, in this case, of the principle of legitimate expectation, the principle of legal certainty, or any other principles which might lead the Commission not to require the recovery of the aid.
Det är mot denna bakgrund som kommissionen i beslutet om att utvidga granskningsförfarandet uppmanade Frankrike, stödmottagaren och alla andra berörda parter att inkomma med synpunkter på tillämpningen i föreliggande ärende av principen om berättigade förväntningar, rättslig förutsebarhet, eller andra principer som kunde motivera att kommissionen inte skulle återkräva stödet.
The Commission notes that, in their comments, the French authorities considered that exceptional circumstances did exist that would enable the obligation to recover the aid to be limited.
Kommissionen noterar att Frankrike i sina synpunkter ansåg att det förelåg exceptionella omständigheter som kan begränsa återbetalningsskyldigheten.
In contrast, SIDE considered that such exceptional circumstances were not present.
SIDE ansåg däremot att några sådana exceptionella omständigheter inte var förhanden.
In this regard, the Commission recalls that, in the context of the preliminary questions raised in the Court of Justice in the above-cited CELF case, the court that referred the case had asked, in essence, whether the Commission’s adoption of three successive decisions declaring aid compatible, which were then annulled by the Community judicature, was not in itself likely to form an exceptional circumstance that might justify a limitation of the beneficiary’s obligation to return this aid.
Kommissionen erinrar om att frågan i den begäran om förhandsavgörande som ställdes till domstolen i CELF-målet huvudsakligen gällde huruvida den omständigheten att kommissionen fattat tre på varandra följande beslut, vari den förklarat ett stöd förenligt med den inre marknaden – beslut som därefter ogiltigförklarats av gemenskapsdomstolen – kan utgöra en sådan exceptionell omständighet som kan medföra en begränsning av skyldigheten att återbetala stödet.
In its above-cited judgment of 11 March 2010, the Court of Justice first referred to its judgment of 12 February 2008, in which it indicated in paragraphs 65 et seq. that, after the annulment of a positive decision of the Commission, the recipient of unlawfully implemented aid is not precluded from relying on exceptional circumstances on the basis of which it had legitimately assumed the aid to be lawful and thus from declining to refund that aid [22].
I den tidigare citerade domen av den 11 mars 2010 hänvisade domstolen först och främst till sin dom av den 12 februari 2008, i vilken det i punkt 65 och framåt fastställs att ”Efter att ett positivt beslut av kommissionen har ogiltigförklarats kan möjligheten inte uteslutas för mottagaren av det i strid med lag verkställda stödet att åberopa exceptionella omständigheter, vilka har kunnat utgöra en giltig grund för mottagarens berättigade förväntningar om att stödet var lagenligt, något som följaktligen även gäller mottagarens möjlighet att motsätta sig återbetalning av stödet” [22].
Nevertheless, the Court of Justice also stated that a legitimate expectation on the part of an aid recipient could not arise from a positive decision of the Commission either when that decision was challenged within the deadlines for judicial appeal then annulled by the EU Courts, or when the deadline for appeal had not passed or, in the case of an appeal, so long as the EU Courts have not delivered a definitive ruling [23].
Domstolen uppgav dock samtidigt att ett av kommissionen fattat positivt beslut inte kan väcka berättigade förväntningar hos stödmottagaren om detta beslut har bestritts inom fristen för talan vid domstol och därefter ogiltigförklarats av Europeiska unionens rättsliga instanser, och inte heller så länge som fristen för att väcka talan inte har löpt ut eller, för det fall talan väckts, så länge Europeiska unionens rättsliga instanser inte har meddelat något definitivt avgörande [23].
In this particular case, in its judgment of 11 March 2010, the Court of Justice indicated that the annulment of the Commission’s third positive decision by judgment of the Court of First Instance on 15 April 2008 was not, in itself, liable to give rise to a legitimate expectation or to constitute an exceptional circumstance [24].
I sin dom av den 11 mars 2010 slog domstolen fast att ogiltigförklaringen av kommissionens tredje positiva beslut i det föreliggande ärendet genom förstainstansrättens dom av den 15 april 2008 inte i sig väcker berättigade förväntningar och inte heller utgör en exceptionell omständighet [24].
The Court of Justice considered, moreover, that in this particular case the existence of an exceptional circumstance could not be upheld in the light of the principle of legal certainty [25].
Domstolen ansåg vidare att ingen exceptionell omständighet heller kan anses föreligga i det aktuella ärendet med hänvisning till rättssäkerhetsprincipen [25].
So long as the Commission had not taken a decision of approval and so long as the period for bringing an action against such a decision had not expired, the recipient could not be certain as to the lawfulness of the aid, with the result that neither the principle of the protection of legitimate expectations nor that of legal certainty could be relied upon.
Så länge kommissionen inte har fattat något beslut om godkännande och så länge fristen för att väcka talan mot ett sådant beslut inte har löpt ut, kan stödmottagaren nämligen inte vara säker på att stödet är rättsenligt och varken åberopa principen om skydd för berättigade förväntningar eller rättssäkerhetsprincipen.