natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The inapplicability of insolvency and bankruptcy procedures to legal entities governed by public law apparently derives from the general principle of the immunity from seizure of the assets of legal entities governed by public law, which has been recognised by the French courts, including the Court of Cassation, since the late 19th century.
Insolvens- och konkursförfaranden är inte tillämpliga på offentligrättsliga juridiska personer på grund av den allmänna principen om att sådana personers tillgångar inte kan utmätas enligt fransk rättspraxis – särskilt kassationsdomstolens rättspraxis – som sträcker sig tillbaka till slutet av 1800-talet.
Moreover, Article 2 of Law No 85-98 of 25 January 1985 on the compulsory administration and winding up of undertakings (‘the Law of 25 January 1985’), which defines the scope of the ordinary-law procedures of compulsory administration and winding up of undertakings in France, and which has become Article L 620-2 of the Commercial Code, provides that ‘administration and winding-up procedures shall apply to traders, persons registered with the craftsmen’s register, farmers and private-law entities’.
I artikel 2 i lag nr 85-98 av den 25 januari 1985 om sanering och likvidation av företag (nedan kallad lagen av den 25 januari 1985), där räckvidden fastställs för tillämpningen av de allmänrättsliga förfarandena för sanering och likvidation i Frankrike (nu artikel L620-2 i handelslagen) anges följande: ”Rekonstruktions- eller likvidationsförfarandena ska tillämpas på alla affärsidkare, alla som är inskrivna i yrkesregistret, alla jordbrukare och alla privaträttsliga juridiska personer.”
It follows from the wording of that article and from the interpretation of it by the French courts that ordinary-law collective procedures do not apply to legal entities governed by public law.
Av formuleringen i denna artikel och av dess uttolkning enligt fransk rättspraxis följer att de allmänrättsliga kollektiva förfarandena inte ska tillämpas på offentligrättsliga juridiska personer.
APPLICABILITY TO LA POSTE OF THE LAW OF 16 JULY 1980 AND OF THE PRINCIPLE OF LAST-RESORT STATE LIABILITY FOR THE DEBTS OF LEGAL ENTITIES GOVERNED BY PUBLIC LAW
TILLÄMPNING PÅ LA POSTE AV LAGEN AV DEN 16 JULI 1980 OCH AV PRINCIPEN OM ATT STATEN I SISTA HAND ÄR ANSVARIG FÖR OFFENTLIGRÄTTSLIGA JURIDISKA PERSONERS SKULDER
The Law of 16 July 1980 is applicable to La Poste, which is categorised by the Law of 2 July 1990 as a legal entity governed by public law.
Lagen av den 16 juli 1980 ska tillämpas på La Poste, som klassificerats som offentligrättslig juridisk person genom lagen av den 2 juli 1990.
Article 1, Section II, of the Law of 16 July 1980 provides that ‘Where a judicial decision which has become final orders a local authority or a publicly owned establishment to pay a sum of money the amount of which is fixed in the decision itself, payment of the sum must be ordered within two months of notification of the decision.
I artikel 1.II i lagen av den 16 juli 1980 anges att ”när ett rättsligt avgörande i form av en lagakraftvunnen dom innebär att det utfärdas ett betalningsföreläggande på ett visst belopp för en offentlig institution eller verksamhet och beloppet fastställs i avgörandet, ska detta belopp betalas med postanvisning eller utanordnas inom två månader från det att det rättsliga avgörandet har meddelats.
If payment is not ordered within that period, the representative of the State in the département or the supervisory authority shall issue a mandatory payment order.
Om beloppet inte betalas med postanvisning eller utanordnas inom den tidsfristen ska statens representant i departementet eller tillsynsmyndigheten godkänna en utbetalning.
If insufficient funds are available, the representative of the State in the département or the supervisory authority shall give the authority or establishment formal notice to create the necessary resources; if the decision-making body of the authority or establishment has not released or created the resources, the representative of the State in the département or the supervisory authority shall do so, and if necessary shall issue a mandatory payment order’.
Om det saknas medel ska statens representant i departementet eller tillsynsmyndigheten ålägga den offentliga institutionen eller verksamheten att skapa de resurser som krävs. Om styrelsen för den offentliga institutionen eller verksamheten inte har frigjort eller skapat dessa resurser ska statens representant i departementet eller tillsynsmyndigheten vid behov ombesörja och genomföra utbetalningen.”
The fourth subparagraph of Article 3-1 of the Decree of 12 May 1981 provides that ‘If the notice given has had no effect by the time these deadlines expire, the representative of the State or the authority responsible for supervision shall enter the expenditure in the budget of the defaulting authority or publicly owned establishment.
I artikel 3.1 fjärde stycket i dekretet av den 12 maj 1981 anges följande: ”Om betalningsföreläggandet inte efterlevs innan dessa tidsfrister löper ut ska statens representant eller tillsynsmyndighet föra upp utgiften på den försumliga offentliga institutionens eller verksamhetens budget.
The representative of the State or the authority responsible for supervision shall, as appropriate, release the necessary resources either by reducing the appropriations allocated to other expenditures and still available or by increasing resources.’
Den ska i förekommande fall frigöra de nödvändiga resurserna, endera genom att begränsa de anslag som avsatts för andra syften men som fortfarande är tillgängliga eller genom att öka medlen.”
Lastly, the fifth subparagraph of Article 3-1 of the same Decree provides that ‘If within eight days following notification of entry of the appropriation the local authority or publicly owned establishment has not ordered payment of the sum due, the representative of the State or the authority responsible for supervision shall within one month issue a mandatory payment order’.
I artikel 3.1 femte stycket i samma dekret anges slutligen att ”statens representant eller tillsynsmyndighet inom en månad ska utföra utbetalningen om den offentliga institutionen eller verksamheten inte har betalat ut det begärda beloppet inom åtta dagar efter meddelandet om att krediten har registrerats”.
The Decree of 12 May 1981 was repealed and replaced by Decree No 2008-479 of 20 May 2008 on the enforcement of financial penalties imposed on public entities.
Dekretet av den 12 maj 1981 har upphävts och ersatts av dekret nr 2008-479 av den 20 maj 2008 om verkställande av betalningsförelägganden mot offentliga institutioner.
The circular of 16 October 1989 states that ‘Where there are no or insufficient appropriations, which situation is referred to in the second subparagraph of Section II of Article 1 of the Law of 16 July 1980, the authorising officer shall also, before the expiry of the four-month period, inform the creditor of that fact by registered letter with acknowledgement of receipt, specifying the amount the payment of which will subsequently be ordered.
I cirkuläret av den 16 oktober 1989 föreskrivs dessutom att ”om det inte finns tillräckligt med medel eller medel saknas (enligt artikel 1.II andra stycket i lagen av den 16 juli 1980) ska utanordnaren inom fyra månader informera fordringsägaren om detta genom rekommenderat brev och ange det belopp som kommer att betalas ut vid ett senare tillfälle.
Such payment order will cover either the whole amount due where there are no appropriations or the balance where there are insufficient appropriations’.
Denna utbetalning ska omfatta hela beloppet om det totalt saknas medel eller det resterande beloppet om det inte finns tillräckligt med medel.”
It is clear from all these provisions that the Law of 16 July 1980 and its implementing rules are intended only to ensure the enforcement of final judicial decisions ordering either the State, a local authority or a publicly owned establishment to pay a sum of money.
Av alla dessa bestämmelser framgår att lagen av den 16 juli 1980 och dess tillämpningsföreskrifter endast syftar till att verkställa rättsliga avgöranden som utfärdats i form av lagakraftvunna domar med betalningsförelägganden för staten, en offentlig institution eller en offentlig verksamhet.
They do not prescribe any compulsory administration or winding-up procedure.
Där fastställs inga rekonstruktions- eller likvidationsförfaranden.
The Law of 16 July 1980 and its implementing rules expressly identify the State as the authority responsible for covering the debts of publicly owned establishments.
I lagen av den 16 juli 1980 och dess tillämpningsföreskrifter anges dessutom uttryckligen att staten är behörig myndighet för indrivning av skulder från offentliga institutioner.
The State has important prerogatives: first, the issuing of a mandatory payment order, and second, the creation of sufficient resources.
Staten har stora befogenheter, dels i fråga om att göra utbetalningar, dels i fråga om att skapa tillräckliga resurser.
This calls for an examination of the extent to which the possibilities for creditors to obtain compensation through the liability of the State in the event of La Poste defaulting can be likened to a form of guarantee.
Därför bör det undersökas i vilken omfattning de möjligheter till ersättning som fordringsägare får genom att staten träder in om La Poste underlåter att betala sina skulder kan liknas vid en slags garanti.
In addition to noting the above-mentioned two elements (inapplicability of insolvency procedures and applicability of the Law of 16 July 1980), the Commission observed in its opening decision that rules applicable to certain EPICs might apply also to La Poste:
Utöver de två faktorer som anges ovan (insolvens- och konkursförfaranden är inte tillämpliga, lagen av den 16 juli 1980 är tillämplig) tog kommissionen i sitt beslut om att inleda förfarandet upp att de bestämmelser som är tillämpliga på vissa offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag också kunde vara tillämpliga på La Poste:
TRANSFER OF THE LIABILITIES OF AN EPIC THAT HAS BEEN WOUND UP TO ANOTHER PUBLICLY OWNED ESTABLISHMENT OR TO THE STATE
ÖVERFÖRING AV EN OFFENTLIG VERKSAMHETS FÖRPLIKTELSER TILL EN ANNAN OFFENTLIG INSTITUTION AV INDUSTRIELLT OCH KOMMERSIELLT SLAG ELLER TILL STATEN
Codifying instruction No 02-060-M95 of 18 July 2002 on the financial and accounting regulation of national publicly owned establishments of an industrial and commercial character (‘the codifying instruction’) provides that two situations may arise in the event of the closure of an EPIC with a public accountant:
Enligt den kodifierande föreskriften N 02-060-M95 av den 18 juli 2002 om budget- och bokföringsförordning för nationella offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag (nedan kallad den kodifierande föreskriften) kan en nedläggning av en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag som har tilldelats en statsrevisor få två resultat:
either a new publicly owned establishment replaces the former EPIC and takes over its property, rights and obligations,
Den gamla offentliga institutionen av industriellt och kommersiellt slag ersätts med en ny offentlig institution som tar över den förras tillgångar, rättigheter och förpliktelser. Upplösningen av den offentliga institutionen meddelas i en rättsakt.
or the publicly owned establishment is declared wound up, in which case ‘the instrument winding up the establishment may already designate the beneficiary of the balance of the liquidation, which will generally be the State’.(32) The guide to the financial organisation of the creation, conversion and abolition of national publicly owned establishments and of public interest groups of 14 November 2006 (‘the guide to financial organisation’), which is available on the website of the Ministry of Finance, states: ‘The instrument abolishing the establishment must explicitly provide for the transfer of the rights, property and obligations of the abolished establishment to the structure which is to take over its activity or its assets (i.e. either a publicly owned establishment or the State) […] More generally, it must be provided that the new establishment will replace the entities whose activities it is taking over in respect of the rights and obligations resulting from the contracts concluded for the purpose of performing the tasks assigned to it’.
I så fall får det i rättsakten om att upplösa institutionen anges vem som ska få ta över slutlikviden, vilket i allmänhet är staten.(32) I handboken om finansiell organisation vid inrättande, omvandling och avveckling av nationella offentliga institutioner och grupper av allmänt intresse (Groupements d’intérêt public, GIP) av den 14 november 2006 (nedan kallad handboken om finansiell organisation), som finns tillgänglig på finansministeriets webbplats, anges följande: ”I rättsakten om att avveckla institutionen ska det uttryckligen anges att institutionens rättigheter, tillgångar och förpliktelser ska överföras till den organisation som ska överta institutionens verksamhet eller egendom (det vill säga en offentlig eller statlig institution)” […] ”Mer generellt bör det anges att den nya institutionen ska ersätta de juridiska personer vars verksamhet den övertar med de rättigheter och förpliktelser som följer av avtal som har ingåtts för att fullgöra institutionens uppdrag.”
Although the provisions of the codifying instruction and of the guide to financial organisation are applicable only to EPICs which have a public accountant, there is evidence to suggest that EPICs which do not have a public accountant would also, in the event of their being closed down, have their debts transferred to the State or to another publicly owned establishment.
Även om bestämmelserna i den kodifierande föreskriften och i handboken om finansiell organisation endast är tillämpliga på offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag som har tilldelats en statsrevisor tyder vissa inslag på att även offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag som inte har tilldelats en statsrevisor skulle få sina skulder överförda till staten eller någon annan offentlig institution vid en nedläggning.
Thus, Charbonnages de France stated in the notes to its accounts of 31 December 2000 that all the rights and obligations of an EPIC must, in the event of closure, be transferred either to another legal entity governed by public law or to the French Government itself, and that the terms and conditions of such a transfer must be specified in the law adopted with a view to closing down the EPIC in question.
Charbonnages de France offentliggjorde till exempel i sina noter till sin årsredovisning av den 31 december 2000 att samtliga rättigheter och förpliktelser för en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag vid en nedläggning ska överföras antingen till en annan offentligrättslig juridisk person eller till den franska staten och att villkoren för en sådan överföring skulle fastställas i den lag som antas för att lägga ned den berörda institutionen.
This statement does not apply only to EPICs with a public accountant, Charbonnages de France being in fact an EPIC without a public accountant.
Detta påstående är inte begränsat till offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag som har tilldelats en statsrevisor. Charbonnages de France är för övrigt en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag utan statsrevisor.
According to some rating agencies, if ERAP were to be wound up, although it is also an EPIC without a public accountant, the balance of its debt and of its assets would also be transferred to the State.
Om Erap skulle avvecklas hävdar vissa kreditvärderingsinstitut att det företagets resterande skulder och dess tillgångar också skulle överföras till staten, trots att Erap är en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag.
According to Fitch, as an EPIC, ERAP is not subject to winding-up procedures.
Fitch hävdar att”Erap inte omfattas av likvidationsförfaranden eftersom det är en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag.
Hence, in the event of the company being wound up, its assets/liabilities would be transferred to the authority responsible for creating it, i.e. the State itself.
Vid en upplösning av företaget kommer dess tillgångar/skulder att överföras till den myndighet som bildade företaget, dvs. staten”.
In the light of the foregoing, and despite the fact that La Poste does not have a public accountant, it should be examined whether, in the event of a winding up, the principle of the transfer of the debts to the State or to another legal entity governed by public law is applicable to La Poste given that it is treated as equivalent to an EPIC.
Mot bakgrund av detta och trots att La Poste inte har tilldelats någon statsrevisor, bör det undersöka om principen om överföring av skulder till staten eller till någon annan offentligrättslig juridisk person ska tillämpas på La Poste vid en eventuell likvidation, med hänsyn till att La Poste ska liknas vid en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag.
If that were the case, creditors would be assured of not losing the money they are owed and could make do with a lower rate of interest or grant more favourable payment terms and conditions than they would if there were no such assurance.
I så fall har fordringsägarna en garanti för att de inte kommer att förlora sina pengar och kan gå med på en lägre ränta eller gå med på mer fördelaktiga villkor och återbetalningstider än om en sådan garanti hade saknats.
Such a transfer would therefore have the same effects as a guarantee.
En sådan överföring skulle alltså få samma effekt som en garanti.
DIRECT ACCESS TO TREASURY ACCOUNTS
DIREKT TILLGÅNG TILL STATLIGA MEDEL
Again according to Fitch, ERAP’s liquidity is guaranteed by its instant access to Treasury imprest accounts.
Fitch hävdar vidare att ”Eraps likviditet garanteras genom att företaget har direkt tillgång till statliga medel”.
As ERAP is an EPIC, the access which La Poste might also have to Treasury imprest accounts should be examined.
Eftersom Erap är en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag bör det undersökas om La Poste har en liknande tillgång till statliga medel.
OBSERVATIONS AND PROPOSALS BY THE FRENCH AUTHORITIES
DE FRANSKA MYNDIGHETERNAS SYNPUNKTER OCH FÖRSLAG
OBSERVATIONS BY THE FRENCH AUTHORITIES
DE FRANSKA MYNDIGHETERNAS SYNPUNKTER
The French authorities dispute the existence of both a guarantee and an advantage for La Poste.
De franska myndigheterna bestrider dels att det skulle förekomma en statlig garanti och dels att den innebär någon fördel för La Poste.
ABSENCE OF GUARANTEE
DET FÖREKOMMER INGEN GARANTI
First, according to the French authorities, publicly owned establishments do not enjoy an automatic guarantee because of their legal form (A) and, second, the Commission’s argument in the opening decision is flawed (B).
De franska myndigheterna hävdar dels att offentliga institutioner inte omfattas av någon automatisk garanti till följd av sin rättsliga ställning (A), dels att kommissionens resonemang i beslutet om att inleda förfarandet är felaktigt (B).
Publicly owned establishments do not enjoy an automatic guarantee because of their legal form.
Offentliga institutioner omfattas inte av någon automatisk garanti till följd av sin ställning.
First, no legislation or decision lays down the principle that the State would, out of principle, indefinitely guarantee the debts of EPICs.
För det första anges det inte i någon rättsakt eller i något beslut att staten ska ge obegränsade garantier för offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag.
Second, the courts have found against the existence of guarantees.
För det andra har det fastställts i rättspraxis att det inte förekommer några garantier.
Third, the Organic Law of 1 August 2001 governing the Finance Act (‘LOLF’) lays down that only a provision of a finance act can create a guarantee.
För det tredje anges det i grundlagen av den 1 augusti 2001 om finanslagstiftning (nedan kallad grundlagen om finanslagstiftning) att en garanti endast kan skapas genom en bestämmelse i finanslagstiftningen.
Accordingly, according to the French authorities’ expert, it has been legally possible to give an implied guarantee since the full entry into force of the LOLF on 1 January 2005.
Enligt de franska myndigheternas expert har det sedan grundlagen om finanslagstiftning trädde i kraft den 1 januari 2005 därför inte gått att lagligt ge någon underförstådd garanti.
Debts contracted by La Poste since 1 January 2005 are not, therefore, covered by an implied guarantee.
De skulder som La Poste har ådragit sig sedan den 1 januari 2005 omfattas alltså inte av någon underförstådd garanti.
As for debts incurred before 1 January 2005, the French authorities’ expert takes the view that, in the absence of a court judgment, it is impossible to determine whether the lapsing of the implied guarantees given before 1 January 2005, the giving of which was not expressly authorised by a finance act, could be rejected on the basis of respect for constitutionally protected creditors’ rights.
När det gäller skulder som har uppstått före den 1 januari 2005 anser de franska myndigheternas expert att det i avsaknad av ett omtvistat beslut inte går att avgöra om de underförstådda garantier som beviljats före den 1 januari 2005 och som alltså inte uttryckligen godkänts genom finanslagstiftningen kan ogiltigförklaras eller ej på grundval av fordringsägarnas grundlagsskyddade rättigheter.
Fourth, if EPICs enjoyed a state guarantee, the change in their legal form would require the introduction of new measures to protect creditors’ rights.
För det fjärde, om de offentliga institutionerna av industriellt och kommersiellt slag hade en statlig garanti skulle en förändring av deras ställning innebära att det måste vidtas åtgärder för att skydda fordringsägarnas rättigheter.
Such a mechanism has never been introduced.
Någon sådan mekanism har aldrig inrättats.
On the contrary, when the Administration of Posts and Telecommunications was converted into an independent legal entity (La Poste) on 1 January 1991, the State, by order (arrêté) of 31 December 1990, granted an express guarantee for debts incurred before 31 December 1990 and transferred to La Poste.
Den 1 januari 1991, när post- och televerket omvandlades till en fristående juridisk person (La Poste), beviljade staten tvärtom genom ett beslut av den 31 december 1990 en uttrycklig garanti för skulder som hade uppstått före den 31 december 1990 och som hade överförts till La Poste.
That would not have been necessary if La Poste, as an establishment equivalent to an EPIC, had enjoyed a statutory state guarantee.
Detta skulle inte ha behövts om La Poste genom sin rättsliga ställning hade rätt till en statlig garanti eftersom företaget var att likställa med en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag.
Legislative and regulatory provisions granting a state guarantee to certain activities of ERAP and of the French Development Agency (Agence française du développement), both of which are EPICs, have also been adopted.
Dessutom har det antagits rättsakter och föreskrifter för att bevilja statliga garantier för Erap och Agence française du développement, som båda är offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag.
Finally, the French authorities refer to an article by Mr Labetoulle, the former President of the litigation division of the Council of State.
Slutligen citerar de franska myndigheterna en artikel av Daniel Labetoulle, tidigare ordförande för tvistemålsavdelningen vid Conseil d’Etat.
According to Mr Labetoulle, ‘in law, there is nothing automatic about the granting, enjoyment and scope of this guarantee [a state guarantee that applies ipso jure to state-owned public establishments]’.
Enligt Daniel Labetoulle ”finns det inom lagstiftningen ingen automatik i fråga om att bevilja, motta eller utsträcka denna garanti [en statlig garanti som ska tillämpas fullt ut på statens offentliga institutioner].”
The Commission’s argument concerning the existence of a guarantee is flawed
Kommissionens resonemang i fråga om förekomsten av en garanti är felaktigt