natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this connection, it considers that the Court of Justice has accepted in many cases that the State as an investor is more likely to act in the same manner as holding companies or private business groups which pursue a more long-term investment policy taking account of a global or sectoral company strategy [29].
I detta hänseende anser regeringen att EG-domstolen har erkänt att staten som investerare i många fall snarare agerar på samma sätt som holdingbolag eller privata företagskoncerner, som har en mer långsiktig investeringspolitik där man tar hänsyn till en global eller sektorsavgränsad företagsstrategi [29].
The Danish government quotes in particular Case C-305/89, Italy v Commission [30]:
Den danska regeringen citerar framför allt domen i mål C-305/89, Italien mot kommissionen [30]:
‘Although the conduct of a private investor with which the intervention of the public investor pursuing economic policy aims must be compared need not be the conduct of an ordinary investor laying out capital with a view to realising a profit in the relatively short term, it must at least be the conduct of a private holding company or a private group of undertakings pursuing a structural policy — whether general or sectoral — and guided by prospects of profitability in the longer term.’
”En privat investerares uppträdande, som den offentlige investerarens agerande måste jämföras med, motsvaras inte nödvändigtvis av en genomsnittlig investerare uppträdande som placerar sitt kapital för att förränta det på mer eller mindre lång sikt, men skall åtminstone likställas med ett privat holdingbolag eller en koncern som har en strukturpolitik, allomfattande eller sektoriell, som låter sig styras av mer långsiktiga utsikter vad gäller lönsamheten.”
The Danish government argues that it was taking the same approach when assessing whether to allow Combus to go bankrupt.
Den danska regeringen hävdar att den tillämpade samma synsätt när den bedömde om man skulle låta Combus gå i konkurs.
The State’s reputation
Statens rykte
The Danish government maintains its position, set out in recitals 86 and 87 of the decision to initiate the procedure, with regard to consideration for the State’s reputation and the references to Case C-303/88, Italy v Commission, made in that connection.
Den danska regeringen vidhåller den ståndpunkt som tidigare har framförts och som återges i punkterna 86 och 87 i beslutet att inleda förfarandet vad gäller hänsynen till statens rykte och hänvisningarna till mål C-303/88, Italien mot kommissionen.
The Danish government recalls that the Commission has previously noted — for example in its intervention at the CFI, quoted in the last point of paragraph 106 of the Combus judgment — that ‘a rollback of public-sector involvement generally serves to promote free trade’.
Den danska regeringen erinrar om att kommissionen tidigare har konstaterat – t.ex. i sitt inlägg i förstainstansrätten, som citerades i det sista ledet av punkt 106 i Combusdomen – att ”en tillbakagång av den offentliga sektorn i allmänhet bidrar till att frihandeln ökar”.
For the Danish government, the connection between the State’s image as a company owner and the privatisation of public companies is therefore clear: only if the State is allowed to protect its reputation as a company owner and a serious and responsible investor can future privatisation be ensured, leading to increased competition and an improvement in the market situation for operators on that market throughout the EU.
Enligt den danska regeringen är sambandet mellan statens image som företagsägare och privatiseringen av offentliga företag därmed klar: endast om staten tillåts värna om sitt rykte som företagsägare samt seriös och ansvarstagande investerare är det möjligt att säkerställa framtida privatiseringar, vilket leder till ökad konkurrens och en förbättring av marknadssituationen för aktörer på denna marknad i hela EU.
The aid measures in connection with restructuring and privatisation of Combus were, according to the Danish government, very much based on consideration for the State’s reputation as an employer, investor and company owner.
Stödåtgärderna i samband med omstruktureringen och privatiseringen av Combus motiverades enligt den danska regeringen i hög grad av hänsynen till statens rykte som arbetsgivare, investerare och företagsägare.
If the State had allowed Combus to become bankrupt, it would probably have had a negative impact on interest rates and general loan terms for State-owned companies as regards financial institutions in both Denmark and abroad.
Om staten hade låtit Combus gå i konkurs, skulle detta antagligen ha fått en negativ effekt på räntor och de allmänna lånevillkoren för statsägda företag när det gäller finansinstitut både i Danmark och i andra länder.
In this respect, the Danish government explains that over the last few years, Denmark has privatised a number of State-owned companies, and plans further privatisations.
I detta hänseende förklarar den danska regeringen att Danmark under de senaste åren har privatiserat ett antal statsägda företag och planerar ytterligare privatiseringar.
One of the companies converted into a public limited company with a view to privatisation after the privatisation of Combus is Post Danmark A/S [31].
Ett av de företag som efter privatiseringen av Combus har ombildats till publikt aktiebolag för en privatisering är Post Danmark A/S [31].
The Danish State has just entered into a conditional agreement for the sale of 25 % of the shares in the company.
Den danska staten har just ingått ett villkorligt avtal om försäljning av 25 procent av aktierna i företaget.
The selling price for 22 % of the shares (the last 3 % will be offered to employees) which were sold to Post Invest (part of the CVC Group) is DKK 1,27 billion.
Försäljningssumman för 22 procent av aktierna (resterande 3 procent kommer att erbjudas de anställda) som såldes till Post Invest (en del av CVC-koncernen) är 1,27 miljarder DKK.
Prior to the conversion into a public limited company and the partial privatisation, the company’s civil servants were bought out in 2001.
Före ombildningen till publikt aktiebolag och den partiella privatiseringen köptes företagets statstjänstemän ut under 2001.
At that time, Post Danmark had a total of approx. 30000 employees, approx. 11800 of whom were civil servants.
Vid denna tidpunkt hade Post Danmark sammanlagt ungefär 30000 anställda, varav ca 11800 var statstjänstemän.
The civil servants were given the offer of moving to employment on a group contract basis, while retaining the right to a civil servant pension.
Statstjänstemännen fick ett erbjudande om att övergå till kontraktsanställning och samtidigt behålla rätten till statstjänstemannapension.
A large majority of 96 % accepted this.
En omfattande majoritet på 96 procent godtog detta.
This meant that more than 10500 civil servants chose employment on a group contract basis in accordance with a model that meant a lump sum of DKK 50000 before tax from Post Danmark.
Detta innebar att drygt 10500 statstjänstemän valde kontraktsanställning enligt en modell där var och en fick en engångsutbetalning från Post Danmark på 50000 DKK före skatt.
At the same time, they accepted a broader interpretation of the duties they could be transferred to.
Samtidigt godtog de en bredare tolkning av vilka arbetsuppgifter som de kunde överföras till.
The other approx. 650 civil servants wanted employment on a group contract basis in accordance with a model that to all intents and purposes gave them the same terms as their civil servant status.
Övriga ca 650 statstjänstemän ville få en kontraktsanställning enligt en modell som i allt väsentligt innebar samma villkor som en statstjänstemannaanställning.
This model did not lead to any lump sums.
Den här modellen omfattade ingen engångsutbetalning.
A smaller percentage of the civil servants, approx. 480, wished to retain their civil servant status with the State.
En mindre andel av statstjänstemännen – ca 480 personer – ville bibehålla sin statstjänstemannastatus.
When Post Danmark A/S was established, they were therefore seconded from the State to the public limited company.
Vid bildandet av Post Danmark A/S kom de därför att lånas ut från staten till det publika aktiebolaget.
In connection with the establishment of Post Danmark A/S, an opening balance of approx. DKK 1,7 billion (DKK 1,190 billion after tax) was set aside for an actuarially calculated lump sum payment to the State to bring down future annual pension contributions from 20 % to 12 % of salaries for former and remaining civil servants for whom the company still had to pay pension contributions, etc. The amount was paid in 2002.
I samband med bildandet av Post Danmark A/S avsattes ca 1,7 miljarder DKK (1,190 miljarder DKK efter skatt) i den ingående balansräkningen för en försäkringstekniskt beräknad engångsbetalning till staten för att minska den framtida årliga pensionsavgiften från 20 procent till 12 procent av lönen för de tidigare och kvarvarande statstjänstemän som företaget fortfarande måste betala pensionsavgifter osv. för. Beloppet betalades 2002.
Equality of treatment regarding pensions was thereby achieved between former civil servants and those employed on a group contract basis.
Därmed uppnådde man en likabehandling av tidigare statstjänstemän och personer som var anställda på kontraktsbasis i fråga om pensioner.
In the Danish Government’s opinion, its negotiating position with the civil servants in Post Danmark would have been extremely difficult, and the outcome of the negotiations much more costly, if the Danish State had allowed Combus to go bankrupt, thereby leading to massive unemployment of those civil servants who had given up their civil servants status prior to the privatisation of Combus.
Enligt den danska regeringen skulle dess förhandlingsposition i förhållande till statstjänstemännen i Post Danmark ha varit omöjlig eller i bästa fall mycket komplicerad och kostnadskrävande om den danska staten hade låtit Combus gå i konkurs och därigenom svikit de statstjänstemän som hade övergått till kontraktsanställning innan Combus privatiserades.
In this context, the Danish government points out that employment as a civil servant means that the individual civil servant basically has a guarantee of employment until pension age and a subsequent lifelong pension.
I samband med detta påpekar den danska regeringen att en statstjänstemannaanställning innebär att den enskilda statstjänstemannen i princip har garanterad anställning fram till pensionen och därefter pension livet ut.
These rights are surrendered in transferring to employment on a group contract basis.
Dessa rättigheter avstår man ifrån vid en övergång till kontraktsanställning.
When State companies are placed under private control, civil servants may regard it as an unjustified transfer and thereby request redundancy.
När statliga företag privatiseras kan statstjänstemän betrakta detta som en obefogad förflyttning och därmed kräva att bli uppsagda.
This triggers off a particularly large amount of compensation to the individual civil servant.
Detta utlöser särskilt stora ersättningsbelopp till den enskilda statstjänstemannen.
This makes it extremely important for Denmark, from a financial point of view, that an agreement can be reached with any civil servants on a transfer to employment on a group contract basis in return for a reasonable amount of compensation prior to privatisation of State-owned companies.
Konsekvensen av detta är att det ekonomiskt sett är extremt viktigt för Danmark att det är möjligt att ingå avtal med eventuella statstjänstemän om en övergång till kontraktsanställning mot en rimlig ersättning innan statsägda företag privatiseras.
The Danish government considers that the amount of compensation demanded by civil servants is largely dependent on whether they feel reasonable job security after the transfer to employment on a group contract basis.
Den danska regeringen anser att det ersättningsbelopp som statstjänstemännen kommer att kräva i hög grad är beroende av om de känner att det finns en rimlig anställningstrygghet efter övergången till en kontraktsanställning.
The effect of the State leaving the former civil servants in the lurch by letting the company become bankrupt, shortly after concluding agreements with the civil servants on a transfer to employment on a group contract basis, would most likely be that all civil servants in a similar situation in the future would demand significantly higher compensation before surrendering their status.
Om staten lämnade de tidigare statstjänstemännen i sticket genom att låta företaget gå i konkurs en kort tid efter det att man ingått avtal om övergången till kontraktsanställning, skulle det sannolikt leda till att samtliga statstjänstemän i motsvarande situation framöver skulle kräva betydligt högre ersättning innan de avstod från sin status.
In this context, the Danish government also mentions the example of the sale of certain divisions of Banedanmark [32].
I samband med detta tar den danska regeringen även upp exemplet med försäljningen av vissa divisioner av Banedanmark [32].
Banedanmark’s Advisory Division was sold to WS Atkins International Limited on 1 July 2001 [33].
Banedanmarks rådgivningsdivision såldes till WS Atkins International Limited den 1 juli 2001 [33].
The cash selling price was DKK 70 million.
Den kontanta försäljningssumman var 70 miljoner DKK.
In addition to the selling price, the State acquired a cash payment of approx. DKK 35 million.
Utöver försäljningssumman fick staten en kontantbetalning på ca 35 miljoner DKK.
Banedanmark’s advisory division employed 326 employees, 66 of whom were civil servants.
Banedanmarks rådgivningsdivision hade 326 anställda, varav 66 var statstjänstemän.
In the transfer of the Advisory Division, the civil servants basically remained civil servants in Banedanmark, as, according to their status as civil servants, they had no obligation to transfer to the new employer.
Vid överlåtelsen av rådgivningsdivisionen fortsatte statstjänstemännen som statstjänstemän inom Banedanmark, eftersom deras statstjänstemannastatus innebar att de inte var skyldiga att gå över till den nya arbetsgivaren.
There was, however, the option of the individual civil servants voluntarily being seconded to the buyer.
Den enskilda statstjänstemannen kunde emellertid frivilligt gå med på att lånas ut till köparen.
Civil servants who wanted to transfer to employment on a group contract basis with the buyer were offered 15 months’ salary from Banedanmark at the time of severance.
Statstjänstemän som ville övergå till en kontraktsanställning hos köparen fick ett erbjudande om 15 månaders lön från Banedanmark i samband med frånträdandet.
The offer to buy them out applied for up to a year after the date of transfer.
Erbjudandet om att bli utköpt gällde i ett år efter överlåtelsedatumet.
The cost of buying out the civil servants, which was to be defrayed from the proceeds of the sale, could have come to DKK 23 million if all the civil servants had transferred to employment on a group contract basis.
Kostnaderna för att köpa ut statstjänstemännen skulle dras från försäljningsintäkterna och kunde ha uppgått till 23 miljoner DKK om samtliga statstjänstemän hade övergått till kontraktsanställning.
At the moment, Denmark is aiming at the total sale of Banedanmark’s Civil Engineering Division [34].
För närvarande siktar Danmark på en total utförsäljning av Banedanmarks entreprenadenhet [34].
The civil engineering division had a turnover of approx. DKK 1,3 million in 2004 and employed about 1470 staff at the end of the year, 740 of whom were civil servants.
Entreprenadenheten hade en omsättning på ca 1,3 miljoner DKK år 2004 och hade i slutet av det året ca 1470 anställda, varav 740 var statstjänstemän.
In the event of a sale of the civil engineering division, the civil servants would not be obliged to transfer to employment with the buyer and a solution to the civil servant issue will therefore have to be found, as with other privatisations.
Vid en eventuell försäljning av entreprenadenheten var statstjänstemännen inte tvungna att övergå till en anställning hos köparen, och liksom vid andra privatiseringar ska det därför gå att hitta en modell för statstjänstemannafrågan.
Another option for privatisation under consideration is the sale of the Danish railway company DSB.
Även en försäljning av det danska järnvägsföretaget DSB skulle på sikt bli aktuellt för en privatisering.
DSB is an independent public company that operates passenger transport as a public service after negotiations on the basis of a transport contract entered into with the Danish State.
DSB är ett självständigt offentligt företag som utför passagerartrafik som offentlig tjänst efter förhandlingar på grundval av ett transportavtal som har ingåtts med den danska staten.
Around half of the company’s 8500 employees are civil servants.
Av företagets 8500 anställda är ungefär hälften statstjänstemän.
The privatisation of DSB would mean the transfer to group contract conditions for all these civil servants.
En privatisering av DSB skulle innebära en överföring till kontraktsanställningsvillkor för samtliga dessa statstjänstemän.
Denmark considers that, if the State had allowed Combus to become bankrupt after having compensated the civil servants for transferring to group contracts, it would have been impossible to persuade civil servants to go over to group contracts instead of civil service employment in the event of future privatisations.
Den danska regeringen anser att om staten hade låtit Combus gå i konkurs efter att ha kompenserat statstjänstemännen för att gå över till kontraktsanställning, skulle den inte kunna övertala statstjänstemän till att gå över till kontraktsanställning vid framtida privatiseringar.
The State would thereby be prevented from, or in any case have significantly reduced options for privatising State-owned companies with civil servants.
Därmed skulle staten inte kunna eller i varje fall ha ytterst begränsade möjligheter att privatisera statsägda företag med statstjänstemän.
Denmark considers that at best, bankruptcy of Combus would have damaged the State’s credibility and the civil servants would, as a result, have demanded better terms in the form of significantly higher amounts of compensation to transfer to employment on a group contract basis and renounce their civil servant rights.
Enligt den danska regeringen skulle Combus konkurs i bästa fall ha lett till att statens trovärdighet skadades och att statstjänstemännen till följd av detta skulle ha begärt bättre villkor i form av ett betydligt högre ersättningsbelopp för att gå över till kontraktsanställning och avstå från sina statstjänstemannarättigheter.
Using Post Danmark as an example, a doubling of the amount of compensation to individual civil servants in relation to that company alone would have meant a further outlay for the Danish State of DKK 500 million.
Om man utgår från Post Danmark som exempel skulle en fördubbling av ersättningsbeloppet till enskilda statstjänstemän enbart för detta företag ha inneburit en ytterligare utgift för den danska staten på 500 miljoner DKK.
The Danish government also points out in this context that it had already allowed a company, converted to a public limited company a short time before, to become bankrupt, namely Statens Konfektion, which was converted into a public limited company in 1992.
I samband med detta påpekade den danska regeringen också att den redan tidigare hade låtit ett företag gå i konkurs som en kort tid dessförinnan hade ombildats till publikt aktiebolag. Detta företag var Statens Konfektion som ombildades till publikt aktiebolag 1992.
Prior to the conversion, all the civil servants were offered employment on a group contract basis in return for financial compensation.
Före ombildningen fick samtliga statstjänstemän ett erbjudande om kontraktsanställning i utbyte mot ekonomisk ersättning.
When the Armed Forces, which were the company’s biggest customer, subsequently decided to invite tenders for their supply contracts, the company’s business base disappeared.
När det danska försvaret, som var företagets största kund, sedan beslöt att lägga ut sina leveransavtal på upphandling försvann företagets affärsbas.
The company therefore went bankrupt in 1992, which led to harsh criticism of the Danish government including by those now employed on a group contract basis.
Företaget gick därför i konkurs 1992, vilket ledde till att den danska regeringen fick utstå hård kritik, bl.a. från de tidigare statstjänstemännen som nu hade fått en kontraktsanställning.
The Danish government considers that in the light of experiences from Statens Konfektion, it had no choice in connection with the sale of Combus, as yet another bankruptcy would have been devastating for negotiations with civil servants in connection with preparations for future privatisations.
Även med tanke på erfarenheterna från Statens Konfektion anser den danska regeringen att den inte hade något val vid försäljningen av Combus, eftersom ännu en konkurs skulle ha varit förödande för förhandlingarna med statstjänstemän i samband med att man förberedde för framtida privatiseringar.
The Danish government furthermore explains that if it is not possible to transfer civil servants to a group contract in connection with privatisation, making the civil servants redundant is often the only real alternative because it would not be possible to offer them other work within their areas of employment which they would be obliged to accept.
Den danska regeringen förklarar också att om det inte är möjligt att överföra statstjänstemän till kontraktsanställning i samband med en privatisering är ofta det enda alternativet att säga upp dem, eftersom det inte skulle vara möjligt att erbjuda dem något annat arbete inom deras anställningsområde, vilket de skulle ha varit tvungna att acceptera.
It has been estimated in connection with the sale of shares in Post Danmark that it costs DKK 2 million to make a civil servant redundant.
I samband med försäljningen av aktier i Post Danmark hade man uppskattat kostnaderna för att säga upp en statstjänsteman till 2 miljoner DKK.
Such expenditure per civil servant for future privatisations would be devastating for the State’s privatisation plans and the expenditure on this would, to a great extent, undermine the financial benefits of privatisation.
En sådan utgift per statstjänsteman vid framtida privatiseringar skulle vara förödande för statens privatiseringsplaner och utgifterna för detta skulle till stor del urholka de ekonomiska vinsterna med en privatisering.
It is clear that such expenditure would far exceed the financial burden to the State of the capital injections into Combus.
Det är uppenbart att det här handlar om utgifter som långt överstiger den ekonomiska börda som staten påtog sig när det gäller kapitaltillskotten till Combus.
Beyond the issue of changing the status of civil servants in order to prepare companies for privatisation, Denmark considers that a bankruptcy of Combus would have damaged the State’s reputation as a responsible investor and would have had a negative influence on all the State’s financial activities and future investment options.
Vid sidan av frågan om förändringen av statstjänstemännens status för att förbereda företagen inför en privatisering anser den danska regeringen att Combus konkurs skulle ha skadat statens rykte som ansvarstagande investerare och att detta skulle ha kunnat få negativa konsekvenser för samtliga statens finansiella aktiviteter och framtida investeringsmöjligheter.
In particular, the Danish government considers that a bankruptcy would have had a negative effect on interest rates and general loan terms for other State-owned companies.
Den danska regeringen anser framför allt att en konkurs skulle ha haft en negativ inverkan på räntor och allmänna lånevillkor för andra statligt ägda företag.