natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Royal Mail’s case, it appeared there was third possibility, namely, agreeing to a more lenient price cap in its price control with the regulator.
I Royal Mails fall föreföll det finnas en tredje möjlighet, nämligen att komma överens med tillsynsmyndigheten om att priskontrollen skulle omfatta en lindrigare prisbegränsning.
Prices could increase by a substantial level without reaching abusively high levels.
Priserna kunde öka avsevärt utan att de kom upp i oskäligt höga nivåer.
As Royal Mail’s consent was required to give effect to the price control, this was a matter within the power of Royal Mail and an option which was known to its shareholder.
Eftersom det krävdes Royal Mails samtycke för att priskontrollen skulle träda i kraft var detta något som Royal Mail hade befogenhet att göra och ett alternativ som var känt för företagets aktieägare.
TNT commented that to raise money in the debt market, a borrower needs a convincing argument that it is able to repay the debt from future cash flows.
TNT påpekade att för att skaffa fram pengar på lånemarknaden behöver låntagaren kunna komma med ett övertygande argument för att skulden kan betalas tillbaka genom framtida kassaflöden.
To raise money in the equity market, a company needs an even more convincing argument that it will generate a significant return for the shareholder over the invested total capital contribution.
För att skaffa fram pengar på kapitalmarknaden behöver ett företag ett ännu mer övertygande argument för att man kommer att ge aktieägaren en betydande avkastning i förhållande till det totala kapitaltillskott som investerats.
As the sole shareholder of Royal Mail, the UK Government should have undertaken all necessary investigations to satisfy itself that Royal Mail would be in better financial condition if it were allowed to complete its strategic plan.
Eftersom den brittiska staten innehade samtliga aktier i Royal Mail bör man ha företagit alla undersökningar som krävdes för att förvissa sig om att Royal Mail skulle vara i bättre ekonomisk ställning om företaget fick slutföra sin strategiplan.
The critical issue was whether making further investment by releasing funds from reserves would make commercial sense or be tantamount to putting ‘good money after bad’.
Den kritiska frågan var om det skulle löna sig att göra ytterligare investeringar genom att frigöra medel från reserverna eller om det skulle vara liktydigt med att kasta pengarna i sjön”.
A very clear analysis on the return to be derived from the additional investment would be paramount to any such decision.
En mycket klar analys av vilken avkastning som en sådan ytterligare investering skulle ge vore liktydigt med ett sådant beslut.
In the absence of compelling evidence to demonstrate that the re-structuring plan — enabled by the release of funds from the reserves — would derive a commercial return on this investment for the shareholder, TNT believed that the decision would have been taken on non-commercial terms.
Eftersom det inte finns några övertygande bevis för att omstruktureringsplanen – som hade varit möjlig tack vare att medel frigjorts från reserverna – skulle ge aktieägaren en kommersiell avkastning på den här investeringen, ansåg TNT att beslutet hade fattats på icke-marknadsvillkor.
COMMENTS FROM THE UNITED KINGDOM
KOMMENTARER FRÅN STORBRITANNIEN
In respect of the 2001 loan, the UK clarified that the origins of the loan were in 1999 when the Government endorsed Royal Mail’s strategy to make certain acquisitions in order to help the competitiveness of Royal Mail’s core business.
Beträffande 2001 års lån klargjorde Storbritannien att detta lån gick tillbaka till 1999 när staten godkände Royal Mails strategi att göra vissa förvärv, vilket skulle bidra till att höja konkurrenskraften i Royal Mails kärnverksamhet.
In agreeing to this strategy, the authorities in particular took into account the forecast return expected as Royal Mail worked towards achieving its strategic objective.
Genom att samtycka till denna strategi tog framför allt myndigheterna under övervägande den beräknade prognosen på avkastning när Royal Mail arbetade för att uppnå sitt strategiska mål.
By the fifth year of its overall acquisition strategy, Royal Mail was forecasting growth in turnover of 40 % and 210 % increase in profits.
För det femte året av den övergripande förvärvsstrategin var Royal Mails prognos en ökad omsättning på 40 procent och en vinstökning på 210 procent.
In discussions about the acquisition funding, and in particular the acquisition of German Parcel which represented Royal Mail’s first major overseas acquisition, the UK authorities indicated that they wished Royal Mail to finance this transaction (and future transactions) by a loan from the Government’s NLF at commercial rates.
Under diskussionerna om förvärvsfinansieringen och i synnerhet förvärvet av German Parcel, som utgjorde Royal Mails första större utlandsförvärv, framförde de brittiska myndigheterna ett önskemål om att Royal Mail skulle finansiera denna transaktion (och framtida transaktioner) genom ett lån från det statliga NLF till kommersiell ränta.
This reflected the Government’s intention to impose commercial disciplines on Royal Mail and also to ensure that it competed fairly with other postal operators in the postal sector as the market was gradually opened to competition.
Detta avspeglade statens avsikt att införa kommersiella villkor för Royal Mail samt att se till att företaget konkurrerade på lika villkor som andra postoperatörer inom postsektorn eftersom marknaden gradvis öppnades för konkurrens.
Because the NLF was not in a position to provide the loans in 1999, the UK Government agreed that Royal Mail would fund the transactions temporarily through the use of the cash reserves on its balance sheet, following UK policy that publicly owned bodies should generally not borrow from private capital markets.
Eftersom NLF inte kunde tillhandahålla lånen 1999 enades den brittiska regeringen om att Royal Mail tillfälligt skulle finansiera transaktionerna genom att utnyttja reserverna av likvida medel i balansräkningen, i enlighet med den brittiska policyn om att offentligägda organ generellt sett inte bör låna från privata kapitalmarknader.
The interest on the NLF loan would be applied from the dates [9] Royal Mail drew down from its cash reserves as if the loan had been in place from that point (as originally intended) to leave the company neutral to the interim financing arrangement.
Räntan på NLF-lånet skulle tillämpas från och med de datum [9] som Royal Mail genomförde utbetalningar från sina reserver av likvida medel som om lånet hade förelegat från och med denna tidpunkt (vilket hade varit den ursprungliga avsikten) med syftet att företaget skulle stå neutralt i förhållande till interimsavtalet om finansiering.
The UK provided the Commission with the letter dated 12 January 1999 by which the UK authorities gave Royal Mail their approval of the German Parcel acquisition, which specified how the financing would be provided.
Storbritannien inkom till kommissionen med den skrivelse daterad den 12 januari 1999 varigenom de brittiska myndigheterna godkände Royal Mails German Parcel-förvärv och angav hur finansieringen skulle tillhandahållas.
In order to consider whether the proposed acquisitions by Royal Mail were strategically and commercially sensible, the UK authorities enlisted the assistance of an external adviser for the German Parcel acquisition.
För att bedöma om Royal Mails föreslagna förvärv var rationella sett i ett strategiskt och kommersiellt perspektiv tog de brittiska myndigheterna hjälp av en extern rådgivare för German Parcel-förvärvet.
For subsequent acquisitions which were also funded by the GBP 500 million loan and requiring the consent of the UK authorities, advice was sought from Deloitte & Touche LLP (‘Deloitte’), who evaluated each acquisition on an individual basis, before the UK authorities permitted the acquisitions concerned to go ahead.
När det gällde efterföljande förvärv, som även finansierades genom lånet på 500 miljoner pund och krävde de brittiska myndigheternas samtycke, konsulterades Deloitte & Touche LLP (Deloitte), som bedömde varje förvärv på individuell basis, innan de brittiska myndigheterna gav klartecken till att de aktuella förvärven kunde genomföras.
Deloitte did not advise against any of the acquisitions.
Deloitte avrådde inte från något av dessa förvärv.
Deloitte was also retained to help determine commercial interest rates on advances from the NLF to Royal Mail and in particular on the credit rating for Royal Mail based on assessing its creditworthiness as a standalone business, independent of Government ownership.
Deloitte anlitades också för att bistå med fastställandet av kommersiella räntor på förskott från NLF till Royal Mail och i synnerhet med Royal Mails kreditvärdering, som grundades på en bedömning av dess kreditvärdighet som självständigt företag, oberoende av statligt ägande.
Deloitte assessed RM’s credit risk as a function of business and financial risks, and using comparators and financial ratios, determined a credit rating of between AA and AA.
Deloitte bedömde RM:s kreditrisk som en funktion av företagsrelaterade och finansiella risker och fastställde med hjälp av jämförelseobjekt och ekonomiska nyckeltal ett kreditbetyg på mellan AA och AA-.
Deloitte further recommended that the rate of interest charged to Royal Mail be determined by reference to rates for comparably rated issuers based on a screen pricing ‘index’ of spreads for the given credit rating against benchmark Government bonds.
Deloitte rekommenderade också att räntesatsen för Royal Mail skulle fastställas med hänvisning till de räntor som gäller för emittenter med jämförbara kreditbetyg baserat på ett filtrerat ”prisindex” av olika spreads för det givna kreditbetyget i förhållande till referensstatsobligationer.
On this basis the relevant spread charged to Royal Mail ranged between 76 and 165 basis points.
Med denna utgångspunkt låg relevant spread för Royal Mail mellan 76 och 165 räntepunkter.
Royal Mail sought a long-term loan since, in order to implement its strategy, it intended to hold the businesses it acquired for the long term.
Royal Mail ansökte om ett långfristigt lån eftersom företaget avsåg att behålla de bolag som förvärvades på lång sikt för att genomföra sin strategi.
Based on the commercial rates of interest available at the time (when long term interest rates were considerably lower than short term interest rates), Royal Mail requested loan durations of between 20 and 25 years, as appropriate, for the long-term acquisitions concerned, enabling GBP 100 million of the total amount lent to become repayable in each of the years 2021 to 2025, rather than Royal Mail being required to repay the entire GBP 500 million in one year.
Med utgångspunkt från de kommersiella räntesatser som gick att få vid denna tidpunkt (när de långa räntorna var betydligt lägre än de korta räntorna) begärde Royal Mail en lånetid på mellan 20 och 25 år – beroende på vad som var lämpligast – för de långsiktiga förvärven, vilket innebar att 100 miljoner pund av det totala lånebeloppet skulle återbetalas under varje år från 2021 fram till 2025, i stället för att Royal Mail skulle behöva betala tillbaka hela beloppet på 500 miljoner pund på ett år.
The loan tranches had differing maturities ranging between 20 to 25 years which was not unusual given the relative attractiveness of long term interest rates at that time.
De olika delarna av lånet hade olika löptider mellan 20 och 25 år, vilket inte var ovanligt eftersom de långa räntorna var relativt attraktiva vid den här perioden.
The loan rates were based on similarly unsecured reported 20 and 25 year maturity AA credit-rated debt and then annual rates were interpolated to derive an appropriate rate for the Royal Mail loan.
Utlåningsräntorna baserades på en likartad skuld utan säkerhet där den redovisade löptiden låg mellan 20 och 25 år och kreditbetyget var AA. Därefter interpolerades årsräntorna för att få fram en lämplig ränta för Royal Mail-lånet.
The UK maintained that the Commission’s reference interest rates were not a valid comparator for the rates on the 2001 loan, in particular because the Commission’s rates are based on five year maturity dates and the loan in question consisted of long-term debt with a range of maturity dates between 20 and 25 years, because the loan advanced to Royal Mail reflected commercial rates available to similarly positioned long-term borrowers, and because the UK yield curve in 1999-2000 (the relevant period for calculating interest) was moving downwards making corporate borrowing cheaper.
Storbritannien hävdade att kommissionens referensräntor inte var något giltigt jämförelseobjekt när det gäller räntorna för 2001 års lån, i synnerhet eftersom kommissionens räntor baseras på löptider på fem år och lånet i fråga omfattade långfristiga skulder med löptider på mellan 20 och 25 år, det lån som beviljats Royal Mail avspeglade de kommersiella räntor som var tillgängliga för låntagare i liknande ställning vad gäller långfristiga lån och Storbritanniens räntekurva under 1999–2000 (den relevanta period då räntan beräknades) var på nedåtgående, vilket gjorde att företagslånen blev billigare.
No security on the loan was deemed necessary or appropriate as the credit rating of Royal Mail was considered to be AA for debt facilities of up to GBP 1000 million.
Någon säkerhet för lånet ansågs varken vara nödvändig eller lämplig, eftersom Royal Mails kreditbetyg bedömdes vara AA för skulder på upp till 1 miljard pund.
The proposed loan would still keep Royal Mail’s long-term debt within this level and would by itself comprise the substantial majority of Royal Mail debt with maturity of greater than one year.
Det föreslagna lånet skulle innebära att Royal Mails långfristiga skuld fortfarande låg kvar inom denna nivå och skulle i sig utgöra en betydande majoritet av Royal Mails skulder med en löptid på mer än ett år.
The facilities granted in 2003
Faciliteterna som beviljades 2003
In response to the Commission’s observation that these cash deposits constituted State resources over which the UK authorities had control through specific legislation, whose use as security could therefore not necessarily dispel doubts as to the aid character of the measure, the UK authorities stated that they were seeking to achieve the use of the cash deposits and other assets of the company in a manner that would reflect commercial principles so that effective disciplines were placed on the company with regard to the facilities.
Som svar på kommissionens synpunkt att dessa kontantdepositioner utgjorde statliga medel som de brittiska myndigheterna hade kontroll över genom särskild lagstiftning och att utnyttjandet av depositionerna som säkerhet därför inte med nödvändighet kunde skingra misstankarna om åtgärdens stödkaraktär, påpekade de brittiska myndigheterna att de eftersträvade att företagets kontantdepositioner och andra tillgångar skulle utnyttjas på ett sådant sätt att det avspeglade marknadsmässiga principer, så att det infördes effektiva villkor för företaget i fråga om faciliteterna.
The authorities directed Royal Mail, using the powers under section 72 of the Postal Services Act 2000, to credit its cash deposits with the NLF generated by the accumulated profits of the business (totalling some GBP 1800 million) to a special reserve on the Royal Mail balance sheet (the Mails Reserve).
Myndigheterna uppmanade Royal Mail att utnyttja sina befogenheter enligt avsnitt 72 i lagen om posttjänster från 2000 och låta sina kontantdepositioner hos NLF som hade genererats genom företagets ackumulerade vinst (till ett sammanlagt belopp av ca 1,8 miljarder pund) krediteras en särskild reserv i Royal Mails balansräkning (reserverna för brevtjänster).
A separate letter agreement allowed GBP 549 million of the reserve to be used as security for the GBP 544 million loan facilities with the NLF.
Enligt ett separat skriftligt avtal fick 549 miljoner pund av reserven utnyttjas som säkerhet för lånet på 544 miljoner pund från NLF.
In response to the Commission’s questions concerning the commitment fee paid by Royal Mail for the NLF loan facilities, the UK clarified that the annual commitment fee in this case was […] basis points of the loan value, that is, […] % of the […] basis point margin charged over LIBOR.
Som svar på kommissionens frågor om den avgift som Royal Mail betalat för NLF-lånet klargjorde Storbritannien att den årliga avgiften i det här fallet var […] räntepunkter av lånevärdet, dvs. […] procent av den marginal på […] räntepunkter som tas ut över Libor.
They stated that the market convention is that commitment fees are generally 50 % or less of the margin over LIBOR, and adduced examples to illustrate this point.
De konstaterade att enligt marknadskonvention är avgifterna generellt sett 50 procent eller lägre av marginalen över Libor och anförde exempel för att illustrera detta.
Relatively low margins — around 50 basis points or less — were common for senior debt in this period.
Relativt låga marginaler – kring 50 räntepunkter eller lägre – var brukligt för prioriterade skulder under denna period.
Given the fact that the availability of the other facilities (the bonds) was conditional upon Parliament approving the supply of funds to the relevant Government department at such time as it required the funds to purchase the bonds to be issued by Royal Mail, a commitment fee for these other facilities was not appropriate since the facilities were never actually committed to Royal Mail.
Med tanke på att tillgången till andra faciliteter (obligationerna) var beroende av att parlamentet godkände att kapital tillfördes den behöriga myndigheten när denna behövde medel för att köpa de obligationer som skulle emitteras av Royal Mail, var det inte lämpligt med en avgift för dessa andra faciliteter eftersom faciliteterna faktiskt aldrig ingick i något åtagande för Royal Mail.
Market practice, in a private lending context, is that a commitment fee be paid only once the lender has obtained all necessary internal approvals so that the money is formally committed to (and unconditionally available for) the borrower.
Vad gäller privat utlåning är marknadspraxis att en avgift endast ska betalas när långivarna har fått alla de interna godkännanden som krävs, så att pengarna formellt hade beviljats (och är villkorslöst tillgängliga för) låntagaren.
The UK also described the analysis of the proposed loan facilities which was undertaken before they were granted, including calculation of the Net Present Value (‘NPV’) of cash flow returns from the proposed refinancing as well as some alternative options.
Storbritannien beskrev också den analys av de föreslagna lånefaciliteterna som hade genomförts innan de beviljades. Bland annat hade man gjort nettonuvärdesberäkningar (NNB) av kassaflödesavkastningen av den föreslagna återfinansieringen respektive några alternativa möjligheter.
The proposed option was assessed to have a recovery of GBP […] whereas the alternatives had recovery of GBP […] at best.
Det föreslagna alternativet bedömdes ha en återvinningsgrad på […] pund, medan alternativen hade en återvinningsgrad på […] pund som bäst.
The UK further confirmed that the facilities granted in 2003 were not drawn on, other than a test drawdown repaid within a week, before they either came to an end or were restated in the facilities granted in 2007.
Storbritannien bekräftade vidare att de faciliteter som beviljats 2003 inte hade utnyttjats, annat än som en testutbetalning som hade återbetalats inom en vecka, innan de antingen löpte ut eller också omformulerades i de faciliteter som beviljades 2007.
The facilities granted in 2007
Faciliteterna som beviljades 2007
The UK explained that loan facilities granted in 2007 consisted of a GBP 900 million senior debt facility.
Storbritannien förklarade att de lånefaciliteter som hade beviljats 2007 omfattade en prioriterad skuld på 900 miljoner pund.
It forms part of a financing package which includes the pensions measure and the GBP 300 million subordinated loan.
Den utgör en del av ett finansieringspaket som omfattar pensionsåtgärden och det efterställda lånet på 300 miljoner pund.
The debt facilities are intended to finance the Royal Mail transformation and investment programme, including redundancy costs.
Skuldfaciliteterna är avsedda att finansiera Royal Mails omstrukturerings- och investeringsplan, inklusive avgångsvederlag.
The GBP 900 million senior loan replaces and extends the GBP 844 million loan facilities provided in 2003 and is structured in two tranches: the GBP […] tranche which is permitted only to fund the transformation and GBP […] which is for general working capital purposes within the business (excluding Post Office Limited).
Det prioriterade lånet på 900 miljoner pund ersätter och förlänger de lånefaciliteter på 844 miljoner pund som tillhandahölls 2003 och som omfattar två olika delar: en del på […] pund som är öronmärkt för att finansiera omstruktureringen och en del på […] pund som är avsedd för allmänna syften som rör rörelsekapitalet för verksamheten (exklusive Post Office Limited).
The measure became effective from 19 March 2007 and has a maturity term of […] years from this date.
Åtgärden trädde i kraft i och med den 19 mars 2007 och har en löptid på […] år från och med detta datum.
It has a margin of […] bps over relevant LIBOR [11] for the first […] months.
Den har en marginal på […] räntepunkter över relevant Libor [11] under de första […] månaderna.
Thereafter, the margin depends on the level of fixed charge cover (profitability as multiple of interest payments), with a minimum of […] bps.
Därefter är marginalen beroende av graden av fast avgiftstäckning (Fixed Charge Cover, dvs. lönsamheten som en multipel av räntebetalningar), med minst […] räntepunkter.
The GBP 900 million facility is secured against shares in a new subsidiary company which Royal Mail have established, Royal Mail Estates Limited, which holds virtually all of its property assets (excluding those relating to Post Office Limited), with a total market value estimated by Atis Real in September 2006 of GBP […].
Som säkerhet för faciliteten på 900 miljoner pund ställdes aktier i ett nytt dotterbolag som Royal Mail hade bildat, Royal Mail Estates Limited, vilket innehar praktiskt taget samtliga av företagets fastighetstillgångar (med undantag för Post Office Limited). Atis Real uppskattade i september 2006 det sammanlagda marknadsvärdet av dessa fastighetstillgångar till […] pund.
The UK described the measures taken to ensure that the requirements of the Market Economy Investor Principle (MEIP) were met, while noting that commerciality of the 2007 financing package needed to be assessed as a whole (see further in recitals 64 and 65).
Storbritannien beskrev de åtgärder som hade vidtagits för att säkerställa att kraven enligt den marknadsekonomiska investerarprincipen var uppfyllda och konstaterade samtidigt att marknadsmässigheten i 2007 års finansieringspaket behövde bedömas som helhet (se även skälen 64 och 65).
Both Credit Suisse and Deloitte had advised that the facility is on commercial terms and the interest payable is at market rates, including through a benchmarking with loans made in the market.
Såväl Credit Suisse som Deloitte hade rekommenderat att faciliteten skulle baseras på marknadsvillkor och att en marknadsmässig ränta skulle betalas, vilket innefattade att lån som hade tagits på marknaden skulle användas som referens.
Although that analysis suggested that the term of seven years is at the upper end of the market range, the arrangement fee, commitment fee, and the tests for draw-down and default all appear in line with market norms for loans secured on the basis of the Royal Mail loans (in this case predominantly on real estate).
Även om analysen tydde på att löptiden på sju år låg i den övre delen av marknadsspannet förefaller avgiften samt testerna för uttag och betalningsinställelse samtliga vara i linje med marknadsnormerna för lån där Royal Mail-lån hade ställts som säkerhet (i det här fallet i första hand genom fastigheter).