natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Each treated and control group must include at least five analysable males.
Varje behandlad grupp och kontrollgrupp måste inkludera minst fem analyserbara hanar.
Test substances are preferably administered once or twice (i.e. as a single treatment or as two treatments).
Testsubstanser bör lämpligen administreras en eller två gånger (dvs. som en enstaka behandling eller som två behandlingar).
In the highest dose group two sampling times after treatment are used.
I den högsta dosgruppen används två provtagningstider efter behandlingen.
Since cell cycle kinetics can be influenced by the test substance, one early and one late sampling time are used around 24 and 48 hours after treatment.
Eftersom cellcykelns kinetik kan påverkas av testsubstansen, används en tidig och en sen provtagningstid vid ungefär 24 och 48 timmar efter behandlingen.
For doses other than the highest dose, a sampling time of 24 hours or 1,5 cell cycle length after treatment should be taken, unless another sampling time is known to be more appropriate for detection of effects (6).
För andra doser än den högsta dosen bör en provtagningstid vid 24 timmar eller 1,5 cellcyklers längd efter behandlingen användas, om inte andra provtagningstider är kända för att vara lämpligare för detektion av effekter (6).
In addition, other sampling times may be used.
Dessutom kan andra provtagningstider användas.
For example in the case of chemicals, which may induce chromosome lagging, or may exert S-independent effects, earlier sampling times may be appropriate (1).
När det t.ex. gäller fall där kemikalier kan inducera kromosom-”lagging”, eller när de kan ge upphov till S-oberoende effekter, kan tidigare provtagningstider visa sig vara lämpligare (1).
The appropriateness of a repeated treatment schedule needs to be identified on a case-by-case basis.
Man måste i varje enskilt fall fastställa om det är lämpligt att använda ett upprepat behandlingsschema.
Following a repeated treatment schedule the animals should then be sacrificed 24 hours (1,5 cell cycle length) after the last treatment.
Efter ett upprepat behandlingsschema bör försöksdjuren avlivas 24 timmar (1,5 gånger cellcykelns längd) efter den sista behandlingen.
Additional sampling times may be used where appropriate.
Ytterligare provtagningstider kan användas där så är lämpligt.
Prior to sacrifice, animals are injected intraperitoneally with an appropriate dose of a metaphase arresting substance (e.g. Colcemid® or colchicine).
Innan avlivningen sker, injiceras försöksdjuren intraperitonealt med en lämplig dos av en substans som stoppar celldelningen i metafas (t.ex. Colcemid® eller colchicin).
For mice this interval is approximately three to five hours, for Chinese hamsters this interval is approximately four to five hours.
För möss ligger detta intervall på ungefär 3–5 timmar och för kinesiska hamstrar ligger intervallet pä ungefär 4–5 timmar.
If a range finding study is performed because there are no suitable data available, it should be performed in the same laboratory, using the same species, strain and treatment regimen to be used in the main study (7).
Om det inte finns några lämpliga data tillgängliga och en undersökning därför utförs för att fastställa omfattningen, bör denna undersökning utföras i samma laboratorium, och med samma arter, stammar och behandlingsschema som senare ska användas i huvudundersökningen.
The highest dose may also be defined as a dose that produces some indication of toxicity in the spermatogonial cells (e.g. a reduction in the ratio of spermatogonial mitoses to first and second meiotic metaphases; this reduction should not exceed 50 %).
Den högsta dosen kan även definieras som en dos vilken ger upphov till någon indikation på toxicitet i den spermatogoniala cellerna (t.ex. en reduktion i kvoten av spermatogoniala mitoser hos de första och andra meiotiska metafaserna; denna reduktion bör inte överskrida 50 %).
If a test at one dose level of at least 2000 mg/kg body weight/day using a single treatment, or as two treatments on the same day, produces no observable toxic effects, and if genotoxicity would not be expected based upon data from structurally related substances, then a full study using three dose levels may not be considered necessary.
En fullständig undersökning med tre dosnivåer kan inte anses vara nödvändig om ett test på en dosnivå vid minst 2000 mg/kg kroppsvikt och med en enstaka behandling, eller i form av två behandlingar under samma dag, inte per upphov till observerbara toxiska effekter, och om ingen genotoxicitet kan förväntas utifrån data om strukturellt relaterade substanser.
Immediately after sacrifice, cell suspensions are obtained from one or both testes, exposed to hypotonic solution and fixed.
Omedelbart efter avlivning, tas cellsuspensioner ut från en eller båda testiklarna, exponeras för en hypoton lösning och fixeras.
For each animal at least 100 well-spread metaphase should be analysed (i.e. a minimum of 500 metaphases per group).
För varje försöksdjur bör minst 100 väl spridda metafaser analyseras (dvs. ett minimum på 500 metafaser per grupp).
Since fixation procedures often result in the breakage of a proportion of metaphases with loss of chromosomes, the cells scored should contain a number of centromeres equal to the number 2n ± 2.
Eftersom fixeringsprocedurerena ofta resulterar i brott på en del av de celler som är i metafas, med förlust av kromosomer som följd, bör de celler som påvisas innehålla ett antal centromerer som motsvarar antalet 2 N ± 2.
Individual animal data should be presented in a tabular form.
Individuella data från försöksdjur bör presenteras i tabellform.
For each individual animal the number of cells with structural chromosome aberrations and the number of chromosome aberrations per cell should be evaluated.
För varje individuellt försöksdjur bör antalet celler med strukturella kromosomavvikelser och antalet kromosomavvikelser per cell utvärderas.
If mitosis as well as meiosis is observed, the ratio of spermatogonial mitoses to first and second meiotic metaphases should be determined as a measure of cytotoxicity for all treated and negative control animals in a total sample of 100 dividing cells per animal to establish a possible cytotoxic effect.
Om såväl mitos som meios observeras, bör förhållandet mellan spermatogoniala mitoser och de första och andra meiotiska metafaserna fastställas som ett mått på cytotoxicitet för alla behandlade och negativa kontrollförsöksdjur vid ett totalt prov pä 100 celler som delar sig per djur för att etablera en möjligt cytotoxisk effekt.
If only mitosis is observed, the mitosis index should be determined in at least 1000 cells for each animal.
Om endast mitos kan observeras, bör mitosindexet bestämmas i minst 1000 celler för varje försöksdjur.
There are several criteria for determining a positive result, such as a dose-related increase in the relative number of cells with chromosome aberrations or a clear increase in the number of cells with aberrations in a single dose at a single sampling time.
Det finns ett flertal kriterier som används för att bestämma om ett resultat är positivt, t.ex. en dosrelaterad ökning av det relativa antalet celler med kromosomavvikelser eller en tydlig ökning av antalet celler hos en grupp som fått en enstaka dos vid ett enstaka provtagningstillfälle.
Statistical methods may be used as an aid in evaluating the test results (8).
Statistiska metoder kan användas som en hjälp vid utvärdering av testresultatet (8).
Positive results from the in vivo spermatogonial chromosome aberration test indicate that the test substance induces structural chromosome aberrations in the germ cells of the species tested.
Positiva resultat från in vivo-test för spermatogoniala kromosomavvikelser indikerar att testsubstansen inducerar strukturella kromosomavvikelser i könscellerna hos den art som testas.
Negative results indicate that, under the test conditions, the test substance does not induce chromosome aberrations in the germ cells of the species tested.
Negativa resultat indikerar att testsubstansen, under försöksbetingelserna, inte inducerar kromosomavvikelser i könscellerna på den art som testas.
The likelihood that the test substance or its metabolites reach the target tissue should be discussed.
Sannolikheten för att testsubstansen eller dess metaboliter når målvävnaden bör diskuteras.
number and age of animals,
Antal djur och deras ålder.
data from range finding study, if conducted,
data från en omfångsundersökning, om en sådan genomförts
rationale for sacrifice times,
grund för avlivningstiderna
conversion from diet/drinking water test substance concentration (ppm) to the actual dose (mg/kg body weight/day), if applicable.
omvandling från koncentration av testsubstansen i diet/dricksvatten (ppm) till den verkliga dosen (mg/kg kroppsvikt/dag), om detta är tillämpbart
methods for measurement of toxicity,
metoder för matning av toxicitet
ratio of spermatogonial mitoses cells to first and second meiotic metaphases,
förhållandet mellan spermatogoniala mitosceller och de första och andra meiotiska metafaserna
total number of aberrations per group,
det totala antalet avvikelser per grupp
number of cells with aberrations per group,
antalet celler med avvikelser per grupp
dose-response relationship, if possible,
dos/respons-förhållande, där så är möjligt
concurrent positive control data,
samtidiga positiva kontrolldata
changes in ploidy, if seen.
förändringar i ploiditet, om sådana har observerats
Adler, I.D., (1986) Clastogenic Potential in Mouse Spermatogonia of Chemical Mutagens Related to their Cell-Cycle Specifications.
Adler, 1.
Yamamoto, K. and Kikuchi, Y., (1978) A New Method for Preparation of Mammalian Spermatogonial Chromosomes.
Yamamoto, K. and Kikuchi, Y. (1978), A New Method for Preparation of Mammalian Spermatogonial Chromosomes, Mutation Res.
Mutation Res., 52, p. 207-209.
52, s. 207–209.
Adler, I.D., Shelby M.D., Bootman, J., Favor, J., Generoso, W., Pacchierotti, F., Shibuya, T. and Tanaka N., (1994) International Workshop on Standardisation of Genotoxicity Test Procedures.
Adler, 1. D., Shelby M. D., Bootman, J., Favor, J., Generoso, W., Pacchierotti, F.. Shibuya, T. and Tanaka N. (1994), International Workshop on Standardisation of Genotoxicity Test Procedures.
Mutation Res., 312, p. 313-318.
312, s. 313–318.
This is an in vivo test in mice in which developing embryos are exposed to the chemicals.
Fläcktestet är ett in vivo-test på mus där musfoster på det embryonala stadiet exponeras för kemiska förbindelser.
The target cells in the developing embryos are melanoblasts, and the target genes are those which control the pigmentation of the coat hairs.
Målcellerna i fostren är melanoblasterna, och målgenerna är de gener som bestämmer pälshårens pigmentering.
The developing embryos are heterozygous for a number of these coat colour genes.
Fostren är heterozygota i ett antal av dessa pälsfärger.
A mutation in, or loss of (by a variety of genetic events), the dominant allele of such a gene in a melanoblast results in the expression of the recessive phenotype in its descendant cells, constituting a spot of changed colour in the coat of the resulting mouse.
Vid mutation eller förlust av det dominanta allele i en melanoblaster genom en rad genetiska händelser kommer den recessiva fenotypen till uttryck i de celler som bildas från denna cellstam, vilket medför en annorlunda färgade fläckar i musens päls.
The number of offspring with these spots, mutations, are scored and their frequency is compared with that among offspring resulting from embryos treated with the solvent only.
Mängden av avkommor med sådana fläckar, dvs. mutationer, registreras och jämförs med motsvarande mängd blandad avkomma av hondjur som har exponerats för lösningsmedlet.
The mouse spot test detects presumed somatic mutations in foetal cells.
Vid fläcktest på mus bestäms förmodade somatiska mutationer i fosterceller.
When possible, test substances are dissolved or suspended in isotonic saline.
Testämnet upplöses eller suspenderas i isotonisk saltlösning.
Chemicals insoluble in water are dissolved or suspended in appropriate vehicles.
Kemiska förbindelser som inte är lösliga i vatten ska lösas eller suspenderas i lämplig vehikel.
Fresh preparations of the test chemical should be used.
Nyligen framställda lösningar av testämnet ska användas.
Mice of the T strain (nonagouti, a/a; chinchilla, pink eye, cchp/cchp; brown, b/b; dilute, short ear, d se/d se; piebald spotting, s/s) are mated either with the HT strain (pallid, nonagouti, brachypody, pa a bp/pa a bp; leaden fuzzy, ln fz/ln fz; pearl pe/pe) or with C57BL (nonagouti, a/a).
Mus av stammen T-stock (nonagouti, a/a; chinchilla, pink eye cchp/cchp; brown, b/b; dilute, short ear, d se/d se; piebald spotting, s/s) paras med antingen HT-stock (pallid, nonagouti, brachypody, pa a bp/pa a bp; leaden fuzzy, In fz/In fz; pearl pe/pe) eller C57 BL (nonagouti, a/a).
Other appropriate crosses such as between Nmri (nonagouti, a/a; albino, c/c) and DBA (nonagouti, a/a; brown, b/b; dilute d/d) may be used provided they produce nonagouti offspring.
Andra lämpliga korsningar såsom NMRI (nonagouti, a/a; albino, c/c) och DBA (nonagouti, a/a; brown b/b; dilute, d/d) kan användas under förutsättning att avkomman är nonagouti.
Sufficient pregnant females are treated to provide an appropriate number of surviving offspring for each dose level used.
Tillräckligt många dräktiga hondjur för att producera en passande mängd avkomma för var och en av de använda doserna används.
The appropriate sample size in governed by the number of spots observed in the treated mice and the scale of the control data.
Det antal som är lämpligt kan fastställas på grundval av antalet observerade fläckar hos de exponerade mössen och kontrolldatas storleksordning.
A negative result is acceptable only when at least 300 offspring from females treated with the highest dose have been scored.
Ett negativt resultat är acceptabelt först sedan minst 300 ungar av hondjur som exponerats för den största dosen har undersökts.
Concurrent control data from mice treated with the vehicle only (negative controls) should be available.
Sidlöpande kontrolldata från möss som endast exponerats för vehikel (negativa kontroller) bör finnas tillgängliga.
Historical control data from the same laboratory may be pooled to increase the sensitivity of the test provided they are homogeneous.
Kontrolldata från tidigare försök vid samma laboratorium kan räknas med för att höja testets känslighet, under förutsättning att de är homogena.
Positive control data recently obtained in the same laboratory from treatment with a chemical known to show mutagenicity by this test should be available if no mutagenicity of the test chemical is detected.
Positiva kontrolldata bör finnas tillgängliga från försök som nyligen genomförts i samma laboratorium med en kemisk förbindelse som är känd för att visa mutagenicitet vid denna test, om det inte konstateras någon mutagenicitet av testämnet.
The usual routes of administration are oral intubation or intraperitoneal injection of the pregnant females.
Normalt tillförs testämnet genom oral intubering eller intraperitoneal injicering i de dräktiga hondjuren.
Treatment by inhalation or other routes of administration are used when appropriate.
Inhalation och andra tillförselvägar kan vara lämpliga.
At least two dose levels are used including one showing signs of toxicity or reduced litter size.
Minst två dosnivåer används, av vilka den ena ska medföra tecken på toxisk verkan eller minskad kullstorlek.
For non-toxic chemicals exposure to the maximum practicable dose should be used.
Icke-toxiska ämnen testas genom användning av så höga doser som möjligt.
A single treatment is normally given on day 8,9 or 10 of pregnancy, counting as day 1 the day on which the vaginal plug is first dbserved.
Vanligen ges försöksdjuren hela dosen på en gång under dräktighetsperiodens dag 8, 9 eller 10, varvid dag 1 räknas som den dag vaginalproppen observeras för första gången.
These days correspond to 7,25, 8,25 and 9,25 days after conception.
Dessa dagar motsvarar dag 7,25, 8,25 och dag 9,25 efter befruktning.
Successive treatments over these days may be used.
Upprepad behandling kan behövas på dessa dagar.
The offspring are coded and scored for spots between three and four weeks after birth.
Avkomman blindkodas och eventuella pigmenterade fläckar registreras 3–4 veckor efter födseln.
Three classes of spots are distinguished:
Man skiljer på tre typer av fläckar:
white spots within 5 mm of the mid-ventralline which are presumed to result from cell killing (WMVS);
Vita fläckar inom ett avstånd av 5 mm från den ventrala mittlinjen. Dessa fläckar antas vara ett resultat av celldöd (WMVS).
yellow, agouti-like, spots associated with mammae, genitalia, throat, axillary and inguinal areas and on the mid-forehead, which are presumed to result from misdifferentiation (MDS); and
Gula agouti-aktiga fläckar på eller omkring spene, genitalia, strupe, axillär- och inguinalområden, och mitt i pannan. Dessa fläckar antas vara ett resultat av feldifferentiering (MDS).
pigmented and white spots randomly distributed on the coat which are presumed to result from somatic mutations (RS).
Pigmenterade och vita fläckar slumpmässigt fördelade i pälsen. Dessa fläckar antas vara ett resultat av somatiska mutationer (RS).
All three classes are scored but only the last, RS, is of genetic relevance.
Alla tre typer registreras men endast den sistnämnda, RS, är genetiskt relevant.
Problems of distinguishing between MDS and RS may be solved by fluorescence microscopy of sample hairs.
Om det är svårt att skilja mellan MDS och RS kan fluorecensmikroskopi av hårprover användas.
Obvious gross morphological abnormalities of the offspring should be noted.
Synliga morfologiska abnormiteter hos avkomman registreras också.
The data are presented as the total number of offspring scored and the number having one or more presumed somatic mutation spots.
Det totala antalet undersökta ungar och antal ungar med en eller flera fläckar som antas vara ett resultat av somatisk mutation anges.
Treatment and negative control data are compared by appropriate methods.
Data från försöksgrupper och negativ kontrollgrupp jämförs med hjälp av lämpliga statistiska metoder.
Data are also presented on a per-litter basis.
Data anges även per kull.
the strains used in the cross,
Korsning av använda stammar.
the number of pregnant females in the experimental and control groups,
Antal dräktiga hondjur i försöks- och kontrollgrupperna.
the average litter size in the experimental and control groups at birth and at weaning,
Den genomsnittliga kullstorleken i försöks- och kontrollgrupperna vid födseln, och när ungarna är avvanda.
the dose level(s) of the test chemical,
Dosnivåer.
the solvent used,
Använt lösningsmedel.
the day of pregnancy of which treatment was given,
Den dag i dräktighetsperioden då dosering sker.
the route of treatment,
Tillförselväg.
the total number of offspring scored, and the number with WMVS, MDS and RS in the experimental and control groups,
Det totala antal undersökta ungar och antal ungar med WMVS, MDS och RS i försöks- och kontrollgrupperna.
gross morphological abnormalities,
Makroskopiska morfologiska abnormiteter.
dose/response relationship of RS when possible,
Förhållandet mellan dos och reaktion för RS när detta är möjligt.
The mouse heritable translocation test detects structural and numerical chromosome changes in mammalian germ cells as recovered in first generation progeny.
Vid test av ärftlig translokation hos mus konstateras strukturella och numeriska kromosomförändringar i däggdjursceller uttryckt i förstagenerationens avkomma.
The types of chromosome changes detected are reciprocal translocations and, if female progeny are included, X-chromosome loss.
De kromosomförändringar som mäts är reciproka translokationer och, när avkomman även omfattar hondjur, förlust av en X-kromosom.
Carriers of translocations and XO-females show reduced fertility which is used to select F1 progeny for cytogenetic analysis.
Bärare av translokationer och XO-hondjur har nedsatt fertilitet, vilket utnyttjas vid valet av F1-avkomma för cytogenetisk analys.
Complete sterility is caused by certain types of translocations (X-autosome and c-t type).
Vissa typer av translokationer (X-autosome och c-t-typen) orsakar fullständig sterilitet.
Translocations are cytogenetically observed in meiotic cells at diakinesis- metaphase I of male individuals, either F1 males or male offspring of F1 females.
Translokationer konstateras cytogenetiskt i meiosens diakines-metafas hos handjur, som antingen kan vara av F1-generationen eller söner till F,-hondjur.
The XO-females are cytogenetically identified by the presence of only 39 chromosomes in bone marrow mitoses.
XO-hondjur identifieras cytogenetiskt genom att kromosomtalet i benmärgsmitoser endast är 39.
The test chemicals are dissolved in isotonic saline.
Testämnet upplöses i isotonisk saltlösning.
If insoluble they are dissolved or suspended in appropriate vehicles.
Ämnen som inte är lösliga i saltlösning ska lösas eller uppslammas i lämplig vehikel.
Freshly prepared solutions of the test compound are employed.
Nyligen framställda lösningar av testämnet ska användas.
If a vehicle is used to facilitate dosing, it must not interfere with the test compound or produce toxic effects.
Vehikel som används för att underlätta dosering får inte inverka på testämnet eller framkalla toxiska effekter.
Routes of administration are usually oral intubation or intraperitoneal injection.
Vanligen tillförs testämnet genom oral intubering eller intraperitoneal injicering.
For the ease of breeding and cytological verification these experiments are performed with mice.
Som försöksdjur används mus eftersom det är enklast med hänsyn till uppfödning och cytologisk verifikation.
No specific mouse strain is required.
Ingen särskild stam krävs.
However, the average litter-size of the strain should be greater than eight and be relatively constant.
Om man planerar att testa fertiliteten bör den använda stammens genomsnittliga kullstorlek vara över åtta och relativt konstant.
Healthy sexually mature animals are used.
Friska könsmogna djur används.
The number of animals necessary depends upon the spontaneous translocation frequency and the minimal rate of induction required for a positive result.
Det antal djur som behövs beror på den spontana translokationsfrekvensen och den induktionsfrekvens som är nödvändig för att uppnå ett positivt resultat.
The test is usually performed by analyses of male F1 progeny.
Normalt görs testet genom undersökning av F1-handjur.
At least 500 male F1 progeny should be tested per dose group.
Minst 500 F1-handjur undersöks per dos.
If female F1 progeny are included, 300 males and 300 females are required.
Om även kvinnlig F1-avkomma används undersöks 300 av varje kön.
Adequate control data, derived from concurrent and historic control should be available.
Tilllräckliga kontrolldata från sidlöpande och tidigare, kontrollförsök ska finnas tillgängliga.
One dose level is tested, usually the highest dose associated with the production of minimal toxic effects, but without affecting reproductive behaviour or survival.
En dos testas, normalt den högsta dosen med minimal toxisk verkan, men utan inflytande på reproduktion eller överlevnad.
To establish a dose/response relationship two additional lower doses are required.
Om förhållandet mellan dos och reaktion ska bestämmas används ytterligare två lägre doser.
Treatment and mating
Exponering efter parning
Two treatment schedules are available.
Två olika behandlingsscheman kan användas.
Single administration of the test substance is most widely used.
I det mest använda schemat ges hela dosen på en gång.
Administration of the test substance on seven days per week for 35 days may also be used.
Testämnet kan också ges 7 dagar i veckan i 35 dagar.
The number of matings following treatment is governed by the treatment schedule and should ensure that all treated germ cell stages are sampled.
Antalet parningar efter exponeringen beror på exponeringsschemat och ska vara tillräckligt stort för att säkerställa att alla exponerade könscellstadier kan undersökas.
At the end of the mating period females are caged individually.
Efter parningen placeras hondjuren i var sin bur.