natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Procedures
Testförfarande
Initial experiments should be done on growing cells.
Inledande undersökningar bör utföras med celler i växtfas.
1-5 × 107 celles/ml are exposed to the test chemical for up to 18 hours at 28 to 37 oC with shaking; an adequate amount of metabolic activation system is added during treatment when appropriate.
1-5 x 107 celler per ml exponeras för testämnet i upp till 18 timmar vid 28–37 oC under skakning. Om det behövs tillsätts en passande mängd metabolisk aktiveringssystem under exponeringen.
At the end of the treatment, cells are centrifuged, washed and seeded upon appropriate culutre medium.
Efter behandlingen centrifugeras och tvättas cellerna varefter de utsås på ett lämpligt kulturmedium.
After incubation plates are scored for survival and the induction of mitotic recombination.
I slutet av inkubationen registreras induktionen av genmutationer och antal överlevande per platta.
If the first experiment is positive it is confirmed in an independent experiment.
Om det första testet utfaller positivt ska det bekräftas genom ett oberoende test.
Data should be presented in tabular form indicating the number of colonies counted, the number of recombinants, survival and the frequency of recombinants.
Data ska ställas upp i tabellform och ange antal räknade kolonier, antal rekombinanter samt rekombinationsfrekvens.
Results should be confirmed in an independent experiment.
Alla resultat ska bekräftas genom ett oberoende test.
The data should be evaluated using appropriate statistical methods.
Utvärderingen av data grundas på lämpliga statistiska metoder.
test conditions: stationary phase or growing cells, composition of media, incubation temperature and duration, metabolic activation system,
Testbetingelser: stationär fas eller växtceller, sammansättning av medier, inkubationstemperatur och inkubationsperiod, metaboliskt aktiveringssystem.
treatment conditions: exposure concentration, procedure and duration of treatment, treatment temperature, positive and negative controls,
Exponeringsbetingelser, exponeringskoncentrationer, förfarande och varaktighet, exponeringstemperatur positiva och negativa kontroller.
number of colonies counted, number of recombinants; survival and recombination frequency, dose/response relationship if applicable, statistical evaluation of data,
Antal räknade kolonier, antal mutanter, överlevnadsfrekvens och mutationsfrekvens, förhållandet mellan dos och effekt när detta är möjligt, statistisk utvärdering av data.
This method is a replicate of the OECD TG 476, In Vitro Mammalian Cell Gene Mutation Test (1997).
Denna metod är en kopia av OECD TG 476, Test av genmutationer hos däggdjursceller in vitro (In Vitro Mammalian Cell Gene Mutation Test (1997)).
The in vitro mammalian cell gene mutation test can be used to detect gene mutations induced by chemical substances.
Genmutationstestet in vitro för däggdjursceller kan användas för att detektera genmutationer som inducerats med hjälp av kemiska substanser.
Suitable cell lines include L5178Y mouse lymphoma cells, the CHO, CHO-AS52 and V79 lines of Chinese hamster cells, and TK6 human lymphoblastoid cells (1).
Lämpliga cellinjer innefattar L5178Y muslymfomceller, CHO-, CHO-AS52-och V79-linjerna från kinesiska hamsterceller och TK6 lymfoblastoidceller från människa (1).
In these cell lines the most commonly-used genetic endpoints measure mutation at thymidine kinase (TK) and hypoxanthine-guanine phosphoribosyl transferase (HPRT), and a transgene of xanthine-guanine phosphoribosyl transferase (XPRT).
1 dessa cellinjer mäter de vanligast använda genetiska slutpunkterna mutation av tymidinkinas (TK) och hypoxanthinguanin fosforibosyltransferas (HPRT), och en transgen av xanthin-guanin fosforibosyltransferas (XPRT).
The TK, HPRT and XPRT mutation tests detect different spectra of genetic events.
Mutationstesterna TK, HPRT och XPRT detekterar olika spektra av genetiska händelser.
The autosomal location of TK and XPRT may allow the detection of genetic events (e.g. large deletions) not detected at the HPRT locus on X-chromosomes (2)(3)(4)(5)(6).
Den autosomala lokaliseringen av TK och XPRT kan göra det möjligt att detektera genetiska händelser (t.ex. stora deletioner) som inte detekteras vid HPRT-lokuset på X-kromosomer (2) (3) (4) (5) (6).
In the in vitro mammalian cell gene mutation test, cultures of established cell lines or cell strains can be used.
I genmutationstestet in vitro för däggdjursceller kan kulturer med etablerade cellinjer eller celltyper användas.
The cells used are selected on the basis of growth ability in culture and stability of the spontaneous mutation frequency.
De celler som används väljs ut på basis av tillväxtförmåga vid odling och stabilitet med avseende på spontan mutationsfrekvens.
Care should be taken to avoid conditions, which would lead to results not reflecting intrinsic mutagenicity.
Försiktighet bör iakttagas så att man undviker förhållanden som skulle kunna leda till resultat som inte avspeglar den verkliga mutageniciteten.
Positive results, which do not reflect intrinsic mutagenicity may arise from changes in pH, osmolality or high levels of cytotoxicity (7).
Positiva resultat som inte avspeglar den verkliga mutageniciteten kan uppkomma från förändringar i pH, osmolalitet eller hög cytotoxicitet (7).
Correlation is dependent on chemical class and there is increasing evidence that there are carcinogens that are not detected by this test because they appear to act through other, non genotoxic mechanisms or mechanisms absent in bacterial cells (6).
Korrelationen är beroende på den kemiska klassen och det finns allt fler bevis för att det finns karcinogener som inte detekteras med hjälp av detta test, eftersom de verkar uppträda genom andra, icke-genotoxiska mekanismer eller mekanismer som är frånvarande i bakterieceller (6).
Forward mutation: a gene mutation from the parental type to the mutant form which gives rise to an alteration or a loss of the enzymatic activity of the function of the encoded protein.
framåtmutation: en genmutation från den parentala typen till den mutanta formen, vilket ger upphov till en förändring eller en förlust av den enzymatiska aktiviteten i funktionen hos det protein som bildas.
Base pair substitution mutagens: substances, which cause substitution of one or several base pairs in the DNA.
mulagener som ger basparsubstitutioner: substanser som orsakar substitution av ett eller flera baspar i DNA.
Frameshift mutagens: Substances, which cause the addition or deletion of single or multiple base pairs in the DNA molecule.
förskjutnings (frameshift)-mutagene: substanser som orsakar addition eller deletion av ett eller flera baspar i DNA-molekylen.
Relative total growth: increase in cell number over time compared to a control population of cells; calculated as the product of suspension growth relative to the negative control times cloning efficiency relative to negative control.
relativ total tillväxt: ökningen av antalet celler över tiden jämfört med en kontrollpopulation av celler, beräknat som produkten av suspensionstillväxten i förhållande till den negativa kontrollen, gånger kloningseffektiviteten i förhållande till den negativa kontrollen.
Relative suspension growth: increase in cell number over the expression period relative to the negative control.
relativ suspensionstillväxt: ökning av cellantalet delat med expressionsperioden i relation till den negativa kontrollen.
Viability: the cloning efficiency of the treated cells at the time of plating in selective conditions after the expression period.
viabilitel: kloningens effektivitet hos de behandlade cellerna vid tiden för utstryk på platta, under selektiva betingelser efter expressionsperioden.
Survival: the cloning efficiency of the treated cells when plated at the end of the treatment period; survival is usually expressed in relation to the survival of the control cell population.
överlevnad: kloningens effektivitet hos de behandlade cellerna när utstryk på platta sker vid behandlingsperiodens slut. Överlevnaden uttrycks vanligen i förhållande till överlevnaden hos kontrollens cellpopulation.
Cells deficient in thymidine kinase (TK) due to the mutation TK+/- -> TK-/- are resistant to the cytotoxic effects of the pyrimidine analogue trifluorothymidine (TFT).
Celler som lider brist pä tymidinkinas (TK), beroende på mutationen TK± —> TK+/-, är resistenta mot de cytotoxiska effekterna av pyrimidinanalogen trifluortymidin (TFT).
Thymidine kinase proficient cells are sensitive to TFT, which causes the inhibition of cellular metabolism and halts further cell division.
Celler med väl fungerande tymidinkinas är känsliga för TFT, eftersom TFT ger upphov till inhibering av cellmetabolismen och stoppar fortsatt celldelning.
Thus mutant cells are able to proliferate in the presence of TFT, whereas normal cells, which contain thymidine kinase, are not.
Mutanta celler kan således utvecklas i närvaro av TFT, medan däremot normala celler, som innehåller tymidinkinas, inte klarar detta.
Similarly, cells deficient in HPRT or XPRT are selected by resistance to 6-thioguanine (TG) or 8-azaguanine (AG).
Celler som lider brist på HPRT eller XPRT kan på liknande sätt väljas ut genom resistens mot 6-tioguanin (TG) eller 8-azaguanin (AG).
The properties of the test substance should be considered carefully if a base analogue or a compound related to the selective agent is tested in any of the mammalian cell gene mutation tests.
Egenskaperna hos testsubstansen bör noggrant gås igenom om en basanalog eller ett ämne som är relaterat till det selektiva ämnet testas i något av testerna för genmutationer i däggdjursceller.
For example, any suspected selective toxicity by the test substance for mutant and non-mutant cells should be investigated.
Exempelvis bör varje misstänkt selektiv toxicitet hos testsubstansen mot mutanta och icke-mutanta celler undersökas.
Thus, performance of the selection system/agent must be confirmed when testing chemicals structurally related to the selective agent (8).
Det sätt som det selekterande systemet/ämnet fungerar på, måste således bekräftas när man testar kemikalier som är strukturellt relaterade med det selektiva ämnet (8).
Cells in suspension or monolayer culture are exposed to the test substance, both with and without metabolic activation, for a suitable period of time and subcultured to determine cytotoxicity and to allow phenotypic expression prior to mutant selection (9)(10)(11)(12)(13).
Celler i suspension eller kulturer i form av ett enkelskikt exponeras för testsubstansen, både med och utan metabolisk aktivering, under en lämplig tidsperiod och subkultiveras för att bestämma cytotoxiciteten och för att tillåta fenotypisk expression innan mutantvalet sker (9) (10) (11) (12) (13).
Cytotoxicity is usually determined by measuring the relative cloning efficiency (survival) or relative total growth of the cultures after the treatment period.
Cytotoxiciteten bestäms i vanliga fall genom att mäta den relativa kloningseffektiviteten (överlevnad) eller den relativa totala tillväxten för kulturerna efter behandlingsperioden.
The treated cultures are maintained in growth medium for a sufficient period of time, characteristic of each selected locus and cell type, to allow near-optimal phenotypic expression of induced mutations.
De behandlade kulturerna bibehålls i ett tillväxtmedium under en tillräckligt lång tid, karakteristisk för varje selekterat lokus och celltyp, för att tillåta i det närmaste optimal fenotypisk expression av inducerade mutationer.
Mutant frequency is determined by seeding known numbers of cells in medium containing the selective agent to detect mutant cells and in medium without selective agent to determine the cloning efficiency (viability).
Mutationsfrekvensen bestäms genom att inockulera ett känt antal celler i ett medium som innehåller det selektiva ämnet för detektion av mutanta celler, och i ett medium utan selektivt ämne för bestämning av kloningseffektiviteten (viabiliteten).
After a suitable incubation time, colonies are counted.
Efter en lämplig inkubationstid räknas cellerna.
The mutant frequency is derived from the number of mutant colonies in selective medium and the number of colonies in non-selective medium.
Mutationsfrekvensen erhålls från antalet mutanta kolonier i selektivt medium och antalet kolonier i icke-selektivt medium.
A variety of cell types are available for use in this test including subclones of L5178Y, CHO, CHO-AS52, V79 or TK6 cells.
Det finns ett antal olika celltyper som kan användas i detta test, inklusive subkloner från L5178Y, CHO, CHO-AS52, V79 eller TK6-celler.
Cell types used in this test should have a demonstrated sensitivity to chemical mutagens, a high cloning efficiency and a stable spontaneous mutant frequency.
De celltyper som används i detta test bör ha en demonstrerad känslighet mot kemiska mutagener, en hög kloningseffektivitet och en stabil spontan mutationsfrekvens.
Cells should be checked for mycoplasma contamination and should not be used if contaminated.
Cellerna bör kontrolleras med avseende på kontaminering från mykoplasma och bör inte användas om kontaminering skett.
The test should be designed to have a predetermined sensitivity and power.
Testet bör utformas på ett sådant sätt att det har en förutbestämd känslighet och styrka.
The number of cells, cultures and concentrations of test substance used should reflect these defined parameters (14).
Antalet celler, kulturer och koncentrationer av testsubstansen som används bör reflektera dessa definierade parametrar (14).
The minimal number of viable cells surviving treatment and used at each stage in the test should be based on the spontaneous mutation frequency.
Det minsta antalet livskraftiga celler som överlever behandlingen och används vid varje stadium av testet bör baseras på den spontana mutationsfrekvensen.
A general guide is to use a cell number, which is at least 10 times the inverse of the spontaneous mutation frequency.
En generell regel är att använda ett cellantal som är minst tio gånger det inverterade värdet av den spontana mutationsfrekvensen.
However, it is recommended to utilise at least 106 cells.
Det rekommenderas dock att minst 106 celler används.
Adequate historical data on the cell system used should be available to indicate consistent performance of the test.
Adekvata historiska data för det cellsystem som används bör vara tillgängliga för att kontrollera att testet ger reproducerbara resultat.
Appropriate culture media, and incubation conditions (culture vessels, temperature, CO2 concentration, and humidity) should be used.
Lämpliga kulturmedia och inkubationsbetingelser (odlingskärl, temperatur, CO2-koncentration och luftfuktighet) bör användas.
Media should be chosen according to the selective systems and cell type used in the test.
Mediet bör väljas ut i enighet med de selektiva system och celltyper som används i testet.
It is particularly important that culture conditions should be chosen that ensure optimal growth of cells during the expression period and colony forming ability of both mutant and non-mutant cells.
Det är särskilt viktigt att betingelserna för kulturerna väljs på ett sådant sätt att man säkrar en optimal celltillväxt under expressionsperioden och en förmåga till bildning av kolonier för både mutanta och icke-mutanta celler.
Cell are propagated from stock cultures, seeded in culture medium and incubated at 37 oC.
Celler dras upp från stamkulturer, inokuleras i ett odlingsmedium och inkuberas vid 37 oC.
Prior to use in this test, cultures may need to be cleansed of pre-existing mutant cells.
Innan de används i detta test kan kulturerna behöva tvättas rena från redan existerande mutanta celler.
The most commonly used system is a cofactor-supplemented post-mitochondrial fraction (S9) prepared from the livers of rodents treated with enzyme-inducing agents such as Aroclor 1254 (15)(16)(17)(18) or a combination of phenobarbitone and ß–naphthoflavone (19)(20).
Det system som vanligen används är en postmitokondriell fraktion som tillsatts en kofaktor (S9), beredd ur levern från gnagare vilka behandlats med enzyminducerande ämnen såsom Aroclor 1254 (15) (16) (17) (18) eller en kombination av fenobarbiton och β-naftoflavon (19) (20).
Cytotoxicity should be determined with and without metabolic activation in the main experiment using an appropriate indication of cell integrity and growth, such as relative cloning efficiency (survival) or relative total growth.
Cytotoxicitet bör fastställas såväl med som utan metabolisk aktivering i huvudexperimentet med hjälp av lämplig indikation på cellernas integritet och tillväxt, såsom relativ kloningseffektivitet (överlevnad) eller relativ total tillväxt. Det kan vara lämpligt att fastställa cytotoxicitet och löslighet i ett förberedande experiment.
At least four analysable concentrations should be used.
Där cytotoxicitet uppträder bör dessa koncentrationer täcka in ett område som sträcker sig från maximal toxicitet ner till liten eller ingen toxicitet.
Where there is cytotoxicity, these concentrations should cover a range from the maximum to little or no toxicity; this will usually mean that the concentration levels should be separated by no more than a factor between 2 and √10.
Detta innebär normalt att koncentrationsnivåerna bör separeras av minst en faktor mellan 2 och 10.
If the maximum concentration is based on cytotoxicity then it should result in approximately 10-20 % (but not less than 10 %) relative survival (relative cloning efficiency) or relative total growth.
Om den maximala koncentrationen är baserad på cytotoxicitet bör detta då resultera i ungefär 10–20 % (men inte mindre än 10 %) relativ överlevnad (relativ kloningseffektivitet) eller relativ total tillväxt.
For relatively non-cytotoxic substances, the maximum test concentration should be 5 mg/ml 5 μl/ml, or 0,01 M, whichever is the lowest.
För relativt icke-cytotoxiska substanser, bör den maximala testkoncentrationen vara 5 mg/ml, 5 μl/ml eller 0,01 M, beroende på vilket som är det lägsta.
Relatively insoluble substances should be tested up to or beyond their limit of solubility under culture conditions.
Relativt olösliga substanser bör testas upp till eller över sin löslighetsgräns under odlingsbetingelserna för kulturen.
Evidence of insolubility should be determined in the final treatment medium to which cells are exposed.
Bevis för olöslighet bör bestämmas i det slutliga behandlingsmediet för vilket cellerna exponeras.
It may be useful to assess solubility at the beginning and the end of the treatment, as solubility can change during the course of exposure in the test system due to presence of cells, S9, serum, etc. Insolubility can be detected by using the unaided eye.
Det kan vara lämpligt att fastställa lösligheten vid behandlingens början och slutpunkt, eftersom lösligheten kan förändras under exponeringsförloppet i testsystemet beroende på närvaron av celler, S9, serum, etc. Olöslighet kan detekteras med hjälp av blotta ögat.
Concurrent positive and negative (solvent or vehicle) controls, both with and without metabolic activation should be included in each experiment.
Samtidiga positiva och negativa kontroller (lösningsmedel eller vehikel), både med och utan metabolisk aktivering, bör inkluderas i varje experiment.
Metabolic activation condition
Betingelser för metabolisk akti-vering
Absence of exogenous metabolic activation
Frånvaro av exogen metabolisk aktivering
TK (small and large colonies)
TK (små och stora kolonier)
Presence of exogenous metabolic activation
Närvaro av exogen metabolisk aktivering
3-Methylcholanthrene
3-Metylkolantren
N-Nitrosodimethylamine
N-Nitrosodimethylamin
7,12-Dimethylbenzanthracene
7,12-Dimetylbensantraccn
N-Nitrosodimethylamine (for high levels of S-9)
N-Nitrosodimetylamin (för höga nivåer av S-9)
Other appropriate positive control reference substances may be used, e.g. if a laboratory has a historical data base on 5-Bromo 2'-deoxyuridine (CAS n. 59-14-3, Einecs n. 200-415-9), this reference substance could be used as well.
Andra lämpliga referenssubstanser för positiv kontroll kan användas, t.ex. om ett laboratorium har en historisk databas med 5-brom-2'-deoxiuridin [CAS-nummer 59-14-3, ElNECS-nummer 200-415-9] skulle även denna referenssubstans kunna användas.
Negative controls, consisting of solvent or vehicle alone in the treatment medium, and treated in the same way as the treatment groups, should be included.
Negativa kontroller, bestående av enbart ett lösningsmedel eller en vehikel i behandlingsmediet och behandlade på samma sätt som behandlingsgrupperna bör inkluderas.
Proliferating cells should be exposed to the test substance both with and without metabolic activation.
Prolifererande celler bör exponeras för testsubstansen både med och utan metabolisk aktivering.
Exposure should be for a suitable period of time (usually three to six hours is effective).
Exponering bör ske under en lämplig tidsperiod (normalt är 3–6 timmar effektivt).
Exposure time may be extended over one or more cell cycles.
Exponeringstiden kan utsträckas över en eller flera cellcykler.
Either duplicate or single treated cultures may be used at each concentration tested.
Antingen en eller två behandlade kulturer kan användas vid varje koncentration som testas.
When single cultures are used, the number of concentrations should be increased to ensure an adequate number of cultures for analysis (e.g. at least eight analysable concentrations).
När enstaka kulturer används, bör antalet koncentrationer ökas så att ett adekvat antal kulturer säkerställs för analys (t.ex. minst åtta analyserbara koncentrationer).
Duplicate negative (solvent) control cultures should be used.
Två negativa (lösningsmedels-) kontrollkulturer bör användas.
Gaseous or volatile substances should be tested by appropriate methods, such as in sealed culture vessels (21)(22).
Gasformiga eller flyktiga substanser bör testas med hjälp av lämpliga metoder, såsom slutna odlingskärl (21) (22).
Measurement of survival, viability and mutant frequency
Mätning av överlevnad, viabilitet och mutantfrekvens
At the end of the exposure period, cells are washed and cultured to determine survival and to allow for expression of the mutant phenotype.
Mot slutet av exponeringsperioden tvättas cellerna och odlas för att bestämma överlevnad och för att medge att den mutanta fenotypen uttrycks.
Measurement of cytotoxicity by determining the relative cloning efficiency (survival) or relative total growth of the cultures is usually initiated after the treatment period.
Mätning av cytotoxicitet, genom en bestämning av den relativa kloningseffektiviteten (överlevnad) eller relativa totala tillväxten för kulturerna, initieras normalt efter behandlingsperioden.
Each locus has a defined minimum time requirement to allow near optimal phenotypic expression of newly induced mutants (HPRT and XPRT require at least six to eight days, and TK at least two days).
Varje lokus har definierade krav på minimitid, så att närmast optimal fenotypisk expression av nyligen inducerade mutanter medges (HPRT och XPRT kräver minst 6–8 dagar och TK minst två dagar).
Cells are grown in medium with and without selective agent(s) for determination of numbers of mutants and cloning efficiency, respectively.
Celler odlas ofta i ett medium med och utan selektiva ämnen för att såväl antalet mutanter som kloningens effektivitet ska kunna bestämmas.
The measurement of viability (used to calculate mutant frequency) is initiated at the end of the expression time by plating in non-selective medium.
Mätningen av viabiliteten (används för att beräkna mutantfrekvensen) initieras vid slutet av expressionstiden genom utstryk på platta i ett icke-selektivt medium.
If the test substance is positive in the L5178Y TK+/- test, colony sizing should be performed on at least one of the test cultures (the highest positive concentration) and on the negative and positive controls.
Om testsubstansen är positiv i testet L5178Y TK+/-, bör storleksmätning av kolonierna utföras på åtminstone en av testkulturerna (den högsta positiva koncentrationen) och på de negativa och positiva kontrollerna.