natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Delayed neurotoxicity is a syndrome associated with prolonged delayed onset of ataxia, distal axonopathies in spinal cord and peripheral nerve, and inhibition and ageing of neuropathy target esterase (NTE) in neural tissue.
Fördröjd neurotoxicitet är ett syndrom som förknippas med förlängd fördröjd debut för ataxi, di-stala axonopatier i ryggmärgen och perifera nerver samt hämmande och åldrande av neurotoxiskt esteras (NTE) i nervvävnad.
Daily doses of the test substance are administered orally to domestic hens for 28 days.
Testsubstansen tillförs dagligen oralt till tamhöns under 28 dagar.
The animals are observed at least daily for behavioural abnormalities, ataxia and paralysis until 14 days after the last dose.
Djuren observeras minst en gång dagligen i fråga om beteendestörningar, ataxi och förlamning till dess det gått 14 dagar efter den sista dosen.
Biochemical measurements, in particular neuropathy target esterase inhibition (NTE), are undertaken, on hens randomly selected from each group, normally 24 and 48 hours after the last dose.
Biokemiska mätningar, särskilt inhibition av neurotoxiskt esteras (NTE) utförs på höns som väljs slumpvis ur varje grupp, normalt 24 – 48 timmar efter doseringen.
Two weeks after the last dose, the remainder of the hens are killed and histopathological examination of selected neural tissues is undertaken.
Två veckor efter den sista dosen avlivas resterande höns och en histopatologisk undersökning av valda neuralvävnader genomförs.
Healthy young adult hens free from interfering viral diseases and medication, and without abnormalities of gait should be randomised and assigned to treatment and control groups and acclimatised to the laboratory conditions for at least five days prior to the start of the study.
Friska unga vuxna höns som inte får medicin och som inte har virussjukdomar eller gångdefekter ska väljas slumpmässigt till behandlings- respektive kontrollgrupper och acklimatiseras till laboratorieförhållandena under minst fem dagar före undersökningens skalljan.
Cages or enclosures which are large enough to permit free mobility of the hens and easy observation of gait should be used.
Burar eller inhängnader som är stora nog att ge hönsen fri rörlighet och som underlättar observation av hönsens gång ska användas.
Oral dosing each day, seven days per week, should be carried out, preferably by gavage or administration of gelatine capsules.
Oral dosering ska ske dagligen sju dagar i veckan, helst genom sondmatning eller tillförsel av gelatinkapslar.
The young adult domestic laying hen (Gallus gallus domesticus), aged eight to 12 months, is recommended.
Unga vuxna värphöns (Gallus gallus domesticus) i åldern 8 – 12 månader rekommenderas.
Standard size, breeds and strains should be employed and the hens normally should have been reared under conditions which permitted free mobility.
Standardstora arter och stammar ska användas och hönsen ska normalt ha fötts upp under sådana förhållanden att de kunnat röra sig fritt.
Generally at least three treatment groups and a vehicle control group should be used.
Vanligen bör minst tre behandlingsgrupper och en vehikelkontrollgrupp användas.
Sufficient number of hens should be utilised in each group of birds so that at least six birds can be killed for biochemical determinations (three at each of two timepoints) and six birds can survive the 14-day post-treatment observation period for pathology.
Tillräckligt många höns ska användas i varje grupp för att minst sex fåglar ska kunna avlivas för biokemisk bestämning (tre stycken vid vardera två tidpunkter) och sex överleva en 14 dagar lång observationsperiod efter behandlingen för patologisk undersökning.
Dose levels should be selected taking into account the results from an acute test on delayed neurotoxicity and any other existing toxicity or kinetic data available for the test compound.
Dosnivåerna ska väljas med beaktande av resultaten från ett akut test av fördröjd neurotoxicitet eller andra befintliga toxicitets- eller kinetiska data som finns tillgängliga i fråga om testsubstansen.
The highest dose level should be chosen with the aim of inducing toxic effects, preferably delayed neurotoxicity, but not death nor obvious suffering.
Den högsta dosnivån ska väljas i syfte att inducera toxiska effekter, helst fördröjd toxicitet, men inte dödsfall eller svårt lidande.
Thereafter, a descending sequence of dose levels should be selected with a view to demonstrate any dose-related response and no-observed-adverse effects at the lowest dose level.
Därefter ska dosnivåer fastställas i en fallande skala i syfte att påvisa eventuella dos-responssamband och NOAEI. vid den lägsta dosnivån.
If a test at a dose level of at least 1000 mg/kg body weight/day, using the procedures described for this study, produces no observable toxic effects and if toxicity would not be expected based upon data from structurally related substances, then a study using a higher dose may not be considered necessary.
Om ett test vid en dosnivå på minst 1000 mg/kg kroppsvikt och dag, med användning av de förfaranden som beskrivs för denna undersökning, inte framkallar några observerbara toxiska effekter och om toxicitet inte är att förvänta på grundval av data om strukturellt besläktade ämnen kan en undersökning med en högre dos anses överflödig.
The limit test applies except when expected human exposure indicates the need for a higher dose level to be used.
”Limit-test” är tillämpligt, med undantag för om exponering på människor indikerar att det finns behov av att använda en högre dosnivå.
All the animals should be observed at least daily during the exposure period and 14 days after, unless scheduled necropsy.
Samtliga djur ska observeras minst en gång dagligen under exponeringsperioden och därefter under 14 dagar, med undantag för planerad dissektion.
Animals are dosed with the test substance on seven days per week for a period of 28 days.
Djuren doseras med testsubstansen sju dagar i veckan under en period på 28 dagar. 1.4.3.1
Observations should start immediately after treatment begins.
Observationerna ska påskalljas direkt efter exponeringen.
All hens should be carefully observed at least once daily on each of the 28 days of treatment, and for 14 days after dosing or until scheduled kill.
Samtliga höns ska observeras minst en gång dagligen under de 28 behandlingsdagarna och under minst 14 dagar efter dosering eller fram till planerad avlivning.
All signs of toxicity should be recorded including their time of onset, type, severity and duration.
Alla tecken på toxicitet ska noteras, inbegripet tid för beteendestörningarnas debut, deras typ, allvar och duration.
Observations should include, but not be limited to, behavioural abnormalities.
Observationerna ska omfatta, men inte begränsas till, beteendeavvikelser.
At least twice a week the hens should be taken outside the cages and subjected to a period of forced motor activity, such as ladder climbing, in order to facilitate the observation of minimal toxic effects.
Minst två gånger per vecka ska hönsen tas ut från burarna och underkastas en period av påtvingad motorisk aktivitet, t.ex. klättring på stege, för att underlätta observation av minimala toxiska effekter.
Moribund animals in severe distress or pain should be removed when noticed, humanely killed and necropsied.
Döende djur och djur som lider av svår smärta ska tas bort när detta upptäcks, avlivas skonsamt och obduceras.
All hens should be weighed just prior to the first administration of the test substance and at least once a week thereafter.
Kroppsvikt Samtliga höns ska vägas just före tillförseln av testsubstansen och därefter minst en gång i veckan.
Six hens randomly selected from each of the treatment and vehicle control groups should be killed within a few days after the last dose, and the brain and lumbar spinal cord prepared and assayed for neuropathy target esterase (NTE) inhibition activity.
Sex höns väljs slumpvis från var och en av behandlings- respektive vehikelkontrollgrupperna och avlivas några dagar efter doseringen, och hjärnan och lumbala delar av ryggmärgen prepareras och testas i fråga om inhibition av neurotoxiskt esteras.
In addition, it may also be useful to prepare and assay sciatic nerve tissue for neuropathy target esterase (NTE) inhibition activity.
Därutöver kan det också vara lämpligt att preparera och testa ischiasnervvävnad i fråga om inhibition av neurotoxiskt esteras.
Normally, three birds of the control and each treatment group are killed after 24 hours and three at 48 hours after the last dose.
Normalt ska tre fåglar från kontrollgruppen och var och en av behandlingsgrupperna avlivas efter 24 timmar och tre 48 timmar efter den sista doseringen.
If data from the acute study or other studies (e.g. toxicokinetics) indicate that other times of killing after final dosing are preferable then these times should be used and the rationale documented.
Om data från den akuta undersökningen eller andra undersökningar (t.ex. toxikokinetik) indikerar att andra tidpunkter för avlivning är att föredra efter slutdosering så ska dessa tidpunkter tillämpas och grunden för detta dokumenteras.
Sections should include cerebellum (mid longitudinal level), medulla oblongata, spinal cord and peripheral nerves.
Snitten ska omfatta lillhjärnan (longitudiellt, medialt), förlängda märgen, ryggmärgen och perifera nerver.
Initially, microscopic examination should be carried out on the preserved tissues of all animals in the control and high dose group.
Inledningsvis ska mikroskopundersökning utföras på de bevarade vävnaderna av samtliga djur i kontroll- respektive högdosgruppen.
When there is evidence of effects in the high dose group, microscopic examination should also be carried out in hens from the intermediate and low dose groups.
Om det finns bevis på effekter i högdosgruppen ska mikroskopundersökning även utföras på hönsen från mellan- och lågdos-grupperna.
The findings of this study should be evaluated in terms of the incidence, severity, and correlation of behavioural, biochemical and histopathological effects and any other observed effects in each of the treated and control groups.
Resultaten av denna undersökning ska utvärderas i fråga om fördelning, allvar och korrelation mellan beteendeeffekter, biokemiska och histopatologiska effekter och eventuellt andra observerade effekter i behandlings- och kontrollgrupperna.
rationale for choosing other times for biochemical determination, if other than 24 and 48 h.
Grund för att välja andra tidpunkter för biokemisk bestämning om de inte motsvarar 24 re spektive 48 timmar.
toxic response data by dose level, including mortality,
Uppgifter om toxisk respons per grupp, inbegripet dödsfall.
no-observed adverse effect level,
Nivå för no-observed adverse effect.
This method is analogous to OECD TG 419.
Denna metod motsvarar OECD TG 419.
This method is a replicate of the OECD TG 486, Unscheduled DNA Synthesis (UDS) Test with Mammalian Liver Cells In Vivo (1997).
Denna metod är en kopia av testet OECD TG 486, Test av reparationssyntes (UDS) hos leverceller från däggdjur in vivo (Unscheduled DNA Synthesys (UDS) Test with Mammalian Liver Celler in Vivo (1997)).
The purpose of the unscheduled DNA Synthesis (UDS) test with mammalian liver cells in vivo is to identify test substances that induce DNA repair in liver cells of treated animals (see 1,2,3,4).
Ändamålet med testet av reparationssyntes (UDS) hos leverceller från däggdjur in vivo är att identifiera testsubstanscr som inducerar DNA-reparation i leverceller från behandlade försöksdjur (se (1) (2) (3) (4).
This in vivo test provides a method for investigating genotoxic effects of chemicals in the liver.
Detta in vivo-test erbjuder en metod för undersökning av genotoxiska effekter av kemikaler i levern.
The end-point measured is indicative of DNA damage and subsequent repair in liver cells.
Slutpunktsmätning är indikativt för DNA-skador och påföljande reparation i leverceller.
The liver is usually the major site of metabolism of absorbed compounds.
Levern är vanligen det huvudsakliga sätet för metabolismen av absorberade ämnen.
It is thus an appropriate site to measure DNA damage in vivo.
Det är således ett lämpligt säte för att mäta DNA-skador in vivo.
If there is evidence that the test substance will not reach the target tissue, it is not appropriate to use this test.
Om det finns bevis för att testsubstansen inte kommer att nå målvävnaden är det inte lämpligt att använda detta test.
The end-point of unscheduled DNA synthesis (UDS) is measured by determining the uptake of labelled nucleosides in cells that are not undergoing scheduled (S-phase) DNA synthesis.
Reparationssyntesens slutpunkt mäts genom att bestämma upptaget av märkta nukleosider i celler som inte undergår reguljär DNA syntes (S-fas).
The most widely used technique is the determination of the uptake of tritium-labelled thymidine (3H-TdR) by autoradiography.
Den teknik som är den mest använda är bestämning av upptag av triti-ummärkt tymidin (H-TdR) med hjälp av autoradiografi.
Rat livers are preferably used for in vivo UDS tests.
Råttlever används med fördel för UDS-tester in vivo.
Tissues other than the livers may be used, but are not the subject of this method.
Andra vävnader än lever kan användas, men omfattas inte av denna metod.
The detection of a UDS response is dependent on the number of DNA bases excised and replaced at the site of the damage.
Detektionen av ett UDS-svar är beroende av antalet DNA-baser som ”klipps bort” och byts ut vid platsen för skadan.
Therefore, the UDS test is particularly valuable to detect substance-induced ‘longpatch repair’ (20-30 bases).
UDS-testet är därför särskilt värdefullt för att detektera substansinducerad ”longpatch”-reparation (20–30 baser).
In contrast, ‘shortpatch repair’ (1-3 bases) is detected with much lower sensitivity.
”Shortpatch”-reparation (1–3 baser) detekteras däremot med mycket lägre känslighet.
Furthermore, mutagenic events may result because of non-repair, misrepair or misreplication of DNA lesions.
Vidare kan mutagena händelser inträffa på grund av utebliven reparation, felreparation eller felreplikation av DNA-skador.
The extent of the UDS response gives no indication of the fidelity of the repair process.
Omfattningen av UDS-svaret ger ingen indikation på noggrannheten i reparationsprocessen.
In addition, it is possible that a mutagen reacts with DNA but the DNA damage is not repaired via an excision repair process.
Dessutom är det möjligt att ett mutagen reagerar med DNA men att DNA-skadan inte repareras via en reparationsprocess där DNA-baser ”klipps bort” och byts ut.
The lack of specific information on mutagenic activity provided by the UDS test is compensated for by the potential sensitivity of this endpoint because it is measured in the whole genome.
Bristen på specifik information rörande mutagen aktivitet, erhållen genom UDS-testet, kompenseras för genom dess potentiella känslighet, eftersom den mäts i hela genomet.
Cells in repair: a net nuclear grain (NNG) higher than a preset value, to be justified at the laboratory conducting the test.
celler som repareras: ett nettoantal korn i kärnan (net nuclear grain, NNG) som är större än ett förvalt värde, vilket ska verifieras av det laboratorium som utför testet.
Net nuclear grains (NNG): quantitative measure for UDS activity of cells in autoradiographic UDS tests, calculated by subtracting the average number of cytoplasmic grains in nucleus-equivalent cytoplasmic areas (CG) from the number of nuclear grains (NG): NNG = NG - CG.
nettoantal korn i kärnan (NNG): kvantitativ mätning av UDS-aktivitet hos celler i autoradiografiska UDS-tester, beräknade genom att subtrahera medelantalet av de cytoplasmiska kornen i kärnekvivalenta cytoplasmiska områden (CG) från antalet korn i kärnan (nuclear grains, NG): NNG = NG-CG.
NNG counts are calculated for individual cells and then pooled for cells in a culture, in parallel cultures, etc.
NNG-räkningar beräknas för individuella celler och slås sedan samman för celler i en kultur, i parallella kulturer, etc.
Unscheduled DNA Synthesis (UDS): DNA repair synthesis after excision and removal of a stretch of DNA containing a region of damage induced by chemical substances or physical agents.
reparationssyntes (UDS): DNA-reparationssyntes efter ’bortklippning’ och avlägsnande av en DNA-sträng som innehåller ett avsnitt med skador inducerats av kemiska substanser eller fysiska ämnen. (UDS)
The UDS test with mammalian liver cells in vivo indicates DNA repair synthesis after excision and removal of a stretch of DNA containing a region of damage induced by chemical substances or physical agents.
UDS-testet med leverceller från däggdjur in vivo indikerar DNA-reparationssyntes efter ”bortklippning” och avlägsnande av en sträng med DNA innehållande ett avsnitt med skador, vilka inducerats av kemiska substanser eller fysiska ämnen.
The test is usually based on the incorporation of 3H-TdR into the DNA of liver cells which have a low frequency of cells in the S-phase of the cell cycle.
Testet baseras i vanliga fall på en inkorporering av 3H-TdR i DNA hos leverceller, vilka har en låg frekvens av celler som befinner sig i cellcykelns S-fas.
The uptake of 3H-TdR is usually determined by autoradiography, since this technique is not as susceptible to interference from S-phrase cells as, for example, liquid scintillation counting.
Upptaget av 3H-TdR bestäms vanligen genom autoradiografi. eftersom denna teknik inte ar sä mottaglig för interferens frän celler i S-fas som, t.ex. vätske-scintillationsräkning
Rats are commonly used, although any appropriate mammalian species may be used.
Vanligen används råttor men det går även bra att använda ett annat lämpligt däggdjur.
At the commencement of the study the weight variation of animals should be minimal and not exceed ± 20 % of the mean weight for each sex.
När undersökningen ska påbörjas, är det lämpligt att viktskillnaden mellan djuren är så liten möjligt och den bör inte överstiga ±20 % av medelvikten för varje kön.
Positive controls should be substances known to produce UDS when administered at exposure levels expected to give a detectable increase over background.
Positiva kontroller bör utgöras av substanser som är kända för att ge UDS när de administreras vid exponeringsnivåer som kan förväntas att ge en detekterbar ökning jämfört med bakgrunden.
Positive controls needing metabolic activation should be used at doses eliciting a moderate response (4).
Positiva kontroller som kräver metabolisk aktivering bör användas vid doser som framkallar ett måttligt svar (4).
The doses may be chosen so that the effects are clear but do not immediately reveal the identity of the coded slides to the reader.
Doserna kan väljas på ett sådant sätt att effekterna är tydliga men att de inte omedelbart avslöjar identiteten hos kokade utstryksglas för läsaren.
Sampling Times
Tider for provtagning
Early sampling times (2-4 hours)
Tidiga provtagningstider (2–4 tim.)
Late sampling times (12-16 hours)
Sena provtagningstider (12–16 tim.)
N-2-Fluorenylacetamide (2-AAF)
N-2-Fluorenylacetamid (2-AAF)
It is acceptable that the positive control should be administered by a route different from the test substance.
Det är acceptabelt att den positiva kontrollen administreras via en annan tillförselväg än testsubstansen.
An adequate number of animals should be used, to take account of natural biological variation in test response.
Ett lämpligt antal försöksdjur bör användas, för att man ska kunna ta hänsyn till den naturliga biologiska variationen hos testresultaten.
The number of animals should be at least three analysable animals per group.
Antalet försöksdjur bör utgöras av minst tre analyserbara försöksdjur per grupp.
Where a significant historical database has been accumulated, only one or two animals are required for the concurrent negative and positive control groups.
Där det finns en signifikant historiks databas som har ackumulerats, krävs det endast ett eller två försöksdjur för de samtidiga negativa och positiva kontrollgrupperna.
If at the time of the study there are data available from studies in the same species and using the same route of exposure that demonstrate that there are no substantial differences in toxicity between sexes, then testing in a single sex, preferably males, will be sufficient.
Om det vid tiden för undersökningen visar sig att det finns data som är tillgängliga från undersökningar på samma stam och där samma tillförselväg för exponering har använts, samt att dessa visar att det inte finns några betydande skillnader i toxicitet mellan könen, kan testning på endast ett kön, helst på hanar, vara tillräckligt.
Test substances are generally administered as a single treatment.
Testsubstanser administreras i allmänhet i form av en enstaka behandling.
Normally, at least two dose levels are used.
Normalt används minst tvä olika dosnivåer.
In general, the lower dose should be 50 % to 25 % of the high dose.
1 allmänhet bör den lägre dosen vara 50 % till 25 % av den högre dosen.
If a range finding study is performed because there are no suitable data available, it should be performed in the same laboratory, using the same species, strain, sex, and treatment regimen to be used in the main study.
Om en undersökning för att bestämma intervallet utförs på grund av att det inte finns några lämpliga data tillgängliga, bör denna utföras i samma laboratorium, och där man använder samma arter, stammar, kön och behandlingsschema som i huvudundersökningen.
The highest dose may also be defined as a dose that produces some indication of toxicity in the liver (e.g. pyknotic nuclei).
Den högsta dosen kan även definieras som en dos vilken producerar en indikation på toxicitet i levern (t.ex. pyknotiska kärnor).
If a test at one dose level of at least 2000 mg/kg body weight, applied in a single treatment, or in two treatments on the same day, produces no observable toxic effects, and if genotoxicity would not be expected, based upon data from structurally related substances, then a full study may not be necessary.
En fullständig undersökning kan inte anses vara nödvändig om ett test på en dosnivå vid minst 2000 mg/kg kroppsvikt och med en enstaka behandling, eller i form av två behandlingar under samma dag, inte ger upphov till observerbara toxiska effekter, och om ingen genotoxicitet kan förväntas utifrån data om strukturellt relaterade substanser.
The test substance is usually administered by gavage using a stomach tube or a suitable intubation cannula.
Testsubstansen administreras vanligen via sondmatning genom att använda en magsond eller en lämplig intubationskanyl.
However, the intraperitoneal route is not recommended as it could expose the liver directly to the test substance rather than via the circulatory system.
Den intraperitoneala vägen rekommenderas dock inte, eftersom den skulle kunna exponera levern direkt för testsubstansen snarare än via det cirkulatoriska systemet.
Preparation of liver cells
Beredning av leverceller
Liver cell are prepared from treated animals normally 12-16 hours after dosing.
I normala fall bereds leverceller frän behandlade försöksdjur 12–16 timmar efter dosering.
An additional earlier sampling time (normally two to four hours post-treatment) is generally necessary unless there is a clear positive response at 12-16 hours.
Ytterligare en tidig provtagningstidpunkt (normalt 2–4 timmar efter behandlingen) är normalt nödvändig om inte det finns ett tydligt positivt svar efter 12–16 timmar.
However, alternative sampling times may be used when justified on the basis of toxicokinetic data.
Alternativa provtagningstidpunkter kan används när det är motiverat utifrån toxikokinetiska data.
Short-term cultures of mammalian liver cells are usually established by perfusing the liver in situ with collagenase and allowing freshly dissociated liver cells to attach themselves to a suitable surface.
Kortvariga kulturer med leverceller från däggdjur startas genom att skölja lever in situ med kollagenas och att låta nyligen dissocierade leverceller fästa sig på en lämplig yta.
Liver cells from negative control animals should have a viability (5) of at least 50 %.
Leverceller från negativa kontrollförsöksdjur bör ha en viabilitet (5) på minst 50 %.
Determination of UDS
Bestämning av UDS