natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The compulsory limitation or reduction of the company’s presence on the relevant market or markets in which the company operates effectively represents a compensatory measure in favour of competitors.
Den påtvingade begränsningen eller minskningen av närvaron på de relevanta marknader där företaget är verksamt utgör en uppvägande åtgärd till fördel för konkurrenterna.
The measure should be in proportion to the distortive effects which the aid will cause or is likely to cause.
Åtgärdens omfattning bör stå i proportion till de snedvridande verkningar som omstruktureringsstödet kan komma att få.
Value of asset Oddo report
Tillgångarnas värde
The contribution of STIM and the purchasers to the restructuring plan is insufficient having regard to the conditions imposed in the 2004 guidelines and it is not demonstrated that SNCM’s situation was so exceptional that it justified a lower contribution. Furthermore, STIM notes the disproportionate nature of the aid granted in 2006 in so far as it enabled SNCM to set up reserves to cover future losses.
Att SNCM inte tänker avyttra de av sina tillgångar som inte är nödvändiga för företagets överlevnad strider slutligen mot kraven i 2004 års riktlinjer.
Following the Commission decision of 17 July 2002 to authorise rescue aid to SNCM, the French authorities notified the Commission on 18 February 2002 of planned restructuring aid to SNCM. That measure involved the recapitalisation of SNCM, through its parent company, CGMF, for the sum of EUR 76 million, EUR 46 million of which was for restructuring costs.
Efter kommissionens beslut av den 17 juli 2002 om beviljande av undsättningsstöd till SNCM anmälde de franska myndigheterna den 18 februari 2002 ett förslag till omstruktureringsstöd till förmån för SNCM, via dess moderbolag CGMF, på 76 miljoner euro, varav 46 miljoner euro för omstrukturering.
First, CFF wonders whether the view can be taken that the transaction at issue was managed by the State at the same time as a significant and concurrent action of private operators involved in comparable circumstances, although the State recapitalised the company before the joint recapitalisation of the shareholders and the new restructuring plan. On the other hand, CFF considers that, in the face of the serious financial circumstances of SNCM, a well-informed investor would have acted sooner in order not to have his investment depreciate.
Dels frågar sig CFF om man kan anse att den aktuella operationen bedrivs av staten parallellt med en betydande och samtidig intervention av berörda privata aktörer under jämförbara villkor/förhållanden, då staten har gett företaget ett kapitaltillskott före aktieägarnas gemensamma kapitaltillskott och den nya omstruktureringsplanen, dels anser CFF att mot bakgrund av SNCM:s finansiella svårigheter skulle en klok investerare ingripa mycket tidigare för att hindra sin investering från att minska i värde.
Intangible asset — —
kommissionens expert
SNCM holds a direct non-majority shareholding of 45 % in CMN an indirect non-majority shareholding of 24,1 % through the Compagnie Générale de Tourisme et d’Hôtellerie (CGTH). Effective control was given to the Stef-TFE group since 1992 through its 49 % holding in Compagnie Méridionale de Participations (CMP).
SNCM äger en direkt minoritetsandel på 45 % av CMN och en indirekt minoritetsandel på 24,1 % via Compagnie Générale de Tourisme et d’Hôtellerie (CGTH) Den egentliga kontrollen över CMN överläts 1992 till koncernen Stef-TFE, som äger 49 % av Compagnie Méridionale de Participations (CMP).
The number of vessels has been reduced and the programme for the disposal of assets is going ahead according to the industrial plan. Services have been reorganised and the action plan to reduce intermediate consumption is beginning to bear fruit.
Antalet fartyg har minskats och programmet för avyttring av tillgångar fortgår enligt planerna, förbindelserna har omstrukturerats och handlingsplanen för minskad insatsförbrukning har gett sina första resultat.
on measure C 5/2000 (ex NN 118/97) implemented by Spain in favour of SNIACE SA, located in Torrelavega, Cantabria, and amending Decision 1999/395/EC
om det stöd C 5/2000 (f.d. NN 118/97) som Spanien har genomfört till förmån för SNIACE SA, med säte i Torrelavega, Kantabrien, och genom vilket beslut 1999/395/EG ändras
(Notified under document C(2009) 1479)
[delgivet med nr K(2009) 1479]
Having regard to the Treaty establishing the European Communities and, in particular, the first subparagraph of Article 88(2) thereof,
med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket,
Having regard to the Agreement on the European Economic Area and, in particular, Article 62(1)(a) thereof,
med beaktande av avtalet om upprättandet av Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
Having called on interested parties to submit their comments, pursuant to the provisions cited above [1], and having regard to those comments,
efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig [1], och med beaktande av dessa synpunkter, och
By letter of 17 April 1997, the Commission received a complaint from the Austrian undertaking Lenzing AG, the Community’s main producer of viscose fibres, concerning a number of measures granted to its Spanish competitor Sociedad Nacional de Industrias y Aplicaciones de Celulosa Española SA (hereinafter SNIACE).
Genom en skrivelse av den 17 april 1997 tog kommissionen emot ett klagomål från det österrikiska företaget Lenzing AG, EU:s största tillverkare av viskosfiber, om ett antal stödåtgärder som hade beviljats företagets spanska konkurrent, Sociedad Nacional de Industrias y Aplicaciones de Celulosa Española SA (nedan kallat SNIACE).
By letter of 7 November 1997, the Commission informed the Spanish Government of its decision to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the Treaty.
Genom en skrivelse av den 7 november 1997 underrättade kommissionen Spanien om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i fördraget avseende denna åtgärd.
By Decision 1999/395/EC [2] (hereinafter the Decision of 1998), the Commission considered the aid granted in favour of SNIACE by the Fondo de Garantía Salarial (the Wages Guarantee Fund, hereinafter FOGASA) and the Tesorería General de la Seguridad Social (the General Social Security Treasury, hereinafter the TGSS) to be unlawful and incompatible with the common market because the debt repayment agreements concluded between SNIACE and FOGASA and the rescheduling agreement concluded between SNIACE and the TGSS did not comply with market conditions as the interest rates applied to the agreements were below market rates.
Genom beslut 1999/395/EG [2] (nedan kallat beslutet från 1998), konstaterade kommissionen att de stöd som hade beviljats av lönegarantifonden (Fondo de Garantía Salarial, nedan kallad FOGASA) och socialförsäkringskassan (Tesorería General de la Seguridad Social, nedan kallad TGSS) till förmån för SNIACE, var olagliga och oförenliga med den gemensamma marknaden, eftersom de återbetalningsavtal som hade ingåtts mellan SNIACE och FOGASA och det omläggningsavtal som hade ingåtts mellan SNIACE och TGSS inte uppfyllde marknadsvillkoren då räntesatserna låg under marknadsräntorna.
That unfavourable decision ordered Spain to require the recipient to repay the contested aid.
I detta negativa beslut föreskrevs att Spanien skulle återkräva det beviljade stödet från stödmottagaren.
In the Judgment of the Court of Justice of the European Communities of 29 April 1999 in Case C-342/96 Spain v Commission (hereinafter Tubacex) [3], the Court considered that the debt rescheduling agreements concluded by the TGSS and FOGASA did not constitute State Aid as those public institutions had acted as a private creditor would have done to try to recover amounts owed to it, provided that the interest rate was at least equal to the rate that a private creditor would have applied [4] and that the rescheduling agreement did not result in new debts being accumulated.
I EG-domstolens dom av den 29 april 1999, i mål C-342/96 Konungariket Spanien mot Europeiska kommissionen (nedan kallad Tubacex) [3], ansåg domstolen att de avtal om omläggning av skulderna som hade ingåtts med TGSS och FOGASA inte utgjorde statligt stöd eftersom dessa offentliga organ hade agerat som privata borgenärer som försöker att återfå de belopp som de har att utkräva, under förutsättning att räntan är minst samma som den som en privat borgenär [4] skulle ha tillämpat och att återbetalningsavtalet inte skulle ha inneburit att skulderna ökade.
In the light of the Tubacex judgment, the Commission decided to reassess the Decision of 1998, as it considered that its conclusions were applicable to SNIACE.
Till följd av Tubacexdomen beslutade kommissionen att utvärdera beslutet från 1998, eftersom den ansåg att slutsatserna i domen även skulle kunna tillämpas på SNIACE-fallet.
Consequently, by letter of 16 February 2000 addressed to the Spanish authorities, the Commission decided to initiate the formal investigation procedure [5] laid down in the first subparagraph of Article 88(2) of the Treaty in order to partially revoke the Decision of 1998 (hereinafter the second initiation of the procedure).
Därför beslutade kommissionen, genom en skrivelse av den 16 februari 2000 till de spanska myndigheterna, att inleda det formella granskningsförfarande [5] som anges i artikel 88.2 första stycket i fördraget för att delvis upphäva beslutet från 1998 (nedan kallat det andra förfarandet).
By letter of 21 March 2000, Spain sent its comments to the Commission on the decision concerning the second initiation of the procedure.
Genom en skrivelse av den 21 mars 2000 översände Spanien sina kommentarer till kommissionen om beslutet att inleda det andra förfarandet.
In the light of the comments made by the Spanish authorities and interested parties after the second initiation of the procedure, the Commission terminated the formal investigation procedure on 20 September 2000 by means of Commission Decision 2001/43/EC [6] (hereinafter the Decision of 2000), concluding that the measures granted to SNIACE did not constitute State aid pursuant to the Tubacex judgment.
Med beaktande av de formella kommentarer och synpunkter som har lämnats av de spanska myndigheterna och berörda parter efter det att det andra förfarandet inleddes, avslutade kommissionen det formella granskningsförfarandet den 20 september 2000 genom kommissionens beslut 2001/43/EG [6] (nedan kallat beslutet från 2000) och drog slutsatsen att åtgärderna till förmån för SNIACE inte utgjorde statligt stöd genom tillämpning av Tubacexdomen.
The Decision of 1998 was partially amended pursuant to the Decision of 2000, whereby the first paragraph of Article 1 was replaced and Article 2 revoked.
Genom beslutet från 2000 ändrades beslutet från 1998 delvis, genom att första stycket i artikel 1 ändrades och att artikel 2 upphävdes.
In the light of the Decision of 2000, the undertaking Lenzing brought an action against the Decision of 2000 before the Court of First Instance.
På grundval av beslutet från 2000 väckte företaget Lenzing talan mot beslutet från 2000 vid förstainstansrätten.
The Court of First Instance annulled the Decision of 2000 in its judgment of 21 October in Case T-36/99 [8] because the Commission made a manifest error of assessment when applying the private creditor behaviour test to the public creditor.
Förstainstansrätten ogiltigförklarade i sin dom av den 21 oktober 2004 i mål T-36/99 [8] beslutet från 2000, på grund av en uppenbar felaktig bedömning av tillämpningen av kriteriet om den offentliga borgenärens agerande som privat borgenär.
The Court of Justice confirmed the judgment of the Court of First Instance [9].
EG-domstolen bekräftade förstainstansrättens dom [9].
As a result of that annulment, the second formal investigation procedure is still open.
På grund av detta ogiltigförklarande är det andra formella granskningsförfarandet fortfarande inte avslutat.
By letters of 3 December 2004, 13 May 2005, 18 July 2005 and 7 August 2008, the Commission requested additional information from the Spanish authorities, which was provided by letters of 28 February 2005, 4 July 2005, 29 September 2005, 10 September 2008 and 15 September 2008.
Genom skrivelser av den 3 december 2004, den 13 maj 2005, den 18 juli 2005 och den 7 augusti 2008, begärde kommissionen kompletterande upplysningar från de spanska myndigheterna. Dessa upplysningar lämnades i skrivelser av den 28 februari 2005, den 4 juli 2005, den 29 september 2005, den 10 september 2008 och den 15 september 2008.
SNIACE’s turnover in 2007 was EUR 15 million.
SNIACE:s omsättning 2007 uppgick till 15 miljoner euro.
FOGASA and the TGSS concluded debt repayment and rescheduling agreements with SNIACE as described in recitals 15 to 21.
FOGASA och TGSS hade ingått de återbetalningsavtal och omläggningsavtal med SNIACE som beskrivs i punkterna 15–21.
Agreements concluded with FOGASA
Avtal med FOGASA
FOGASA is an autonomous body answerable to the Ministry of Employment and Immigration which is financed by contributions from undertakings.
FOGASA är ett oberoende organ som lyder under arbetsmarknads- och immigrationsministeriet och finansieras genom sociala avgifter.
Its main function, according to the first subparagraph of Article 33(1) of the Workers’ Statute, is to pay ‘to workers the remuneration owed to them in the event of insolvency or administration of their employers’.
I enlighet med vad som föreskrivs i artikel 33.1 första stycket i arbetstagarföreskrifterna (Estatuto de los Trabajadores) är dess främsta uppgift att utbetala sådana löner till arbetstagarna som inte har betalats på grund av arbetsgivarens insolvens, betalningsinställelse, konkurs eller en konkurrenssituation mellan företagens borgenärer.
Under paragraph 4 of Article 33, FOGASA is required to subrogate itself to the rights and actions of workers in order to obtain repayment of the sums advanced.
Enligt artikel 33.4 är FOGASA skyldigt att överta arbetstagarnas rättigheter och föra deras talan för att erhålla återbetalning av de utbetalda beloppen.
Under the provisions of Royal Decree 505/85 of 6 March 1985 [10], FOGASA may conclude repayment agreements relating to the sums advanced to workers in payment of wages and compensation in order to assist the recovery of sums due, which will bear interest at the statutory rate in force.
I enlighet med kungligt dekret (Real Decreto) 505/85 av den 6 mars 1985 [10] kan FOGASA ingå återbetalningsavtal angående de utbetalda beloppen för löner och ersättningar till arbetstagarna i syfte att återfå de belopp de har att utkräva. Dessa ska innefatta ränta till gällande lagstadgad räntesats.
FOGASA concluded two debt repayment agreements with SNIACE on 5 November 1993 and 31 October 1995.
FOGASA ingick två återbetalningsavtal med SNIACE den 5 november 1993 och den 31 oktober 1995.
In the first case the sum owed was ESP 1362708700 (including interest) and in the second it was ESP 339459878 (including interest).
I det första fallet var beloppet att utkräva 1362708700 spanska pesetas (ESP) (inklusive ränta) och i det andra 339459878 pesetas (inklusive ränta).
The first agreement, of 5 November 1993 (hereinafter the FOGASA I agreement), related to the amounts paid by FOGASA in wages and compensation that SNIACE owed to its staff.
Det första avtalet, av den 5 november 1993 (nedan kallat FOGASA-avtal I), gällde de belopp som FOGASA hade betalat för löner och ersättningar som SNIACE var skyldigt sin personal.
The debt amounted to ESP 897652759, to which interest at a rate of 10 % amounting to ESP 465055911 had to be added, making a total of ESP 1362708700.
Skulden uppgick till 897652759 pesetas, och till detta ska läggas räntor på 465055911 pesetas till en räntesats på 10 %, vilket ger ett totalbelopp på 1362708700 pesetas.
The debt was linked to mortgaging of SNIACE’s assets and was to be repaid in accordance with a schedule, which was renegotiated on 18 March 1999, setting out the amounts in pesetas (ESP) as follows:
Skulden var kopplad till en säkerhet i SNIACE:s tillgångar och skulle återbetalas enligt en tidsplan som omförhandlades den 18 mars 1999. I tabellen nedan framgår beloppen i pesetas.
The FOGASA I agreement
FOGASA-avtal I
Initial agreement of 5 November 1993
Ursprungligt avtal av den 5 november 1993
Renegotiated agreement of 18 March 1999
Omförhandlat avtal av den 18 mars 1999
The second agreement of 31 October 1995 (hereinafter the FOGASA II agreement) related to the amounts that FOGASA had continued to pay after the agreement of 5 November 1993 in wages and compensation that SNIACE owed to its staff.
Det andra avtalet, av den 31 oktober 1995 (nedan kallat FOGASA-avtal II), gällde de belopp som FOGASA hade fortsatt att betala efter avtalet av den 5 november 1993 för löner och ersättningar som SNIACE var skyldigt sin personal.
The new debt amounted to ESP 229424860, to which interest at a rate of 9 % amounting to ESP 110035018 had to be added, making a total of ESP 339459878.
Den nya skulden uppgick till 229424860 pesetas, och till detta ska läggas räntor på 110035018 pesetas till en räntesats på 9 %, vilket ger ett totalbelopp på 339459878 pesetas.
The debt was linked to mortgaging of SNIACE’s assets and was to be repaid in accordance with a schedule that was renegotiated on 18 March 1999 that set out the amounts in pesetas (ESP) as follows:
Skulden var kopplad till en säkerhet i SNIACE:s tillgångar och skulle återbetalas enligt en tidsplan som omförhandlades den 18 mars 1999. I tabellen nedan framgår beloppen i pesetas.
The FOGASA II agreement
FOGASA-avtal II
Initial agreement of 31 October 1995
Ursprungligt avtal av den 31 oktober 1995
Under Article 20 of the General Law on Social Security [11], the TGSS may agree to the deferment or payment in instalments of the social security contributions owed and surcharges relating to those contributions.
I enlighet med artikel 20 i Ley general de la Seguridad Social (allmän lag om social säkerhet) [11] får TGSS bevilja att avgifter som ska betalas till socialförsäkringen får läggas om eller delas upp, liksom tillägg på dessa avgifter.
Article 27 of that Law states that surcharges for payments outside the time limit must be added to the deferred debt.
I artikel 27 i samma lag föreskrivs att tillägg för försenade inbetalningar av avgifterna ska läggas till de omlagda skulderna.
The agreement of 8 March 1996, as amended by the agreements of 7 May 1996 and 30 September 1997, provided for the rescheduling of the debt payment to a total amount of ESP 3510387323 plus accrued interest, which, at a rate of 7,5 %, amounted to ESP 615056349.
Avtalet av den 8 mars 1996, i dess ändrade form genom avtalen av den 7 maj 1996 och den 30 september 1997, gällde omläggning av betalning av skulder på 3510387323 pesetas plus ränta på 615056349 pesetas till en räntesats på 7,5 %.
REASONS THAT LED TO INITIATION OF THE PROCEDURE
SKÄL TILL ATT FÖRFARANDET INLEDDES
In its decision to initiate the procedure, the Commission considered that the Court of Justice’s analysis in the Tubacex case was fully applicable to the measures in question in the Decision of 1998 and, therefore, that that decision should be partially revoked and the agreements concluded between SNIACE and the public creditors should be reassessed.
I sitt beslut att inleda förfarandet ansåg kommissionen att den granskning som hade gjorts av förstainstansrätten i Tubacexmålet också kunde tillämpas fullt ut på de åtgärder som beslutet från 1998 gällde, och att det därför var lämpligt att delvis återkalla detta beslut och återigen undersöka avtalen mellan SNIACE och de offentliga borgenärerna.
Indeed, in the light of the Tubacex judgment, the Commission expressed some doubts concerning the measures implemented by the public creditors:
I samband med Tubacexdomen uttryckte kommissionen i själva verket vissa tvivel om de åtgärder som de offentliga borgenärerna hade vidtagit, nämligen
firstly, concerning the presence of elements constituting State Aid in the measures deemed incompatible in the Decision of 1998 and, if so, their compatibility; and
för det första, om inslag av statligt stöd i de åtgärder som hade ansetts oförenliga i beslutet från 1998 och, i så fall, om detta var förenligt eller ej, och
secondly, concerning the behaviour of a private creditor who, in a comparable situation, would have demanded a higher interest rate than that required by the public creditors.
för det andra, agerande hos en privat borgenär som befinner sig i en jämförbar situation, vilket kunde ha krävt en räntesats som var högre än den för de offentliga borgenärerna.
No comments were submitted by interested parties.
Inga synpunkter har kommit in från berörda parter.
SPAIN’S COMMENTS
KOMMENTARER FRÅN SPANIEN
The Spanish Government submitted its comments by letter of 21 March 2000.
Genom en skrivelse av den 21 mars 2000 översände de spanska myndigheterna sina kommentarer.
The Spanish authorities disagree with the Commission’s decision to open the formal investigation procedure, inasmuch as in their view the investigation procedure was not necessary to carry out the envisaged partial revocation of the Decision of 1998.
De spanska myndigheterna instämmer inte i kommissionens beslut om att inleda ett formellt granskningsförfarande eftersom de anser att denna undersökning inte behövdes för att delvis upphäva beslutet från 1998.
As regards the rescheduling agreement between SNIACE and the TGSS, the Spanish authorities do not share the Commission’s view that ‘it seems probable that, in the case of out-of-court agreements concerned with or having the effect of rescheduling pre-existing debts, the creditor would seek to obtain from the debtor a rate of interest on arrears that would be higher than the legal interest rate as compensation for not pursuing the recovery of the debt by legal means’.
När det gäller skuldomläggningsavtalet mellan SNIACE och TGSS delar de spanska myndigheterna inte kommissionens åsikt att vid ”förlikningsavtal som rör skuldomläggning av tidigare skulder eller som leder till detta, torde en borgenär rent logiskt försöka få gäldenären att betala en räntesats på fordringarna som är högre än den lagliga räntesatsen och detta som en kompensation för att avstå från indrivning av skulden efter rättsprocess”.
On the contrary, they claim that, owing to the financial situation of the company as well as the cost, duration and uncertainty inherent in legal proceedings, out-of-court agreements would frequently lead to agreeing an interest rate lower than the legal interest rate.
Tvärtemot påstår de att till följd av företagets ekonomiska situation liksom kostnader, förseningar och osäkerheten i samband med rättsliga processer, torde förlikningsavtal ofta leda till enighet om en räntesats som är lägre än den lagstadgade räntesatsen.
Thus, the Spanish authorities reiterate their argument that the granting of a deferment applying the legal interest rate protects the interests of the social security system, in terms of recovering debts, better than any other form of action that a private creditor could have taken.
Sålunda upprepar de spanska myndigheterna sina argument om att beviljandet av uppskov med tillämpningen av lagstadgade räntesatser på ett bättre sätt skyddar socialförsäkringssystemets intressen i samband med skuldindrivning än någon annan form av åtgärd som en privat borgenär skulle kunna ha vidtagit.
The Spanish Government also recalls that while a private creditor can agree any interest rate with the debtor, the Social Security authorities are bound by Article 20 of the General Law on Social Security, which lays down that the legal interest rate is to be applied in the debt rescheduling agreements.
Vidare erinrar de spanska myndigheterna om att medan en privat borgenär och gäldenären kan komma överens om vilken räntesats som helst, är socialförsäkringsmyndigheterna bundna av artikel 20 i den allmänna lagen om social säkerhet, där det föreskrivs att den lagliga räntesatsen ska tillämpas i skuldomläggningsavtal.