natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Plot the estimates of the residual activity of test substance (for 14C-labelled substances) or the residual concentration (for non-labelled substances), against time both in a linear and in a semi-logarithmic plot (see Figures 1a, 1b).
Testsubstansens kvarvarande aktivitet (för 14C-märkta ämnen) eller restkoncentration (för omärkta ämnen) avsätts mot tiden både i ett linjärt och i ett halvlogaritmiskt diagram (se figur 1a och 1b).
If degradation has taken place, compare the results from flasks FT with those from flasks FS.
Om nedbrytning har skett, jämförs resultaten från flaskorna FT med dem från flaskorna FS.
If the means of the results from the flasks with test substance (FT) and the sterile flasks (FS) deviate by less than 10 %, it can be assumed that the degradation observed is predominantly abiotic.
Om medelvärdena av resultaten från flaskorna med testsubstans (FT) och de sterila flaskorna (FS) avviker med mindre än 10 %, kan det antas att den iakttagna nedbrytningen huvudsakligen är abiotisk.
If the degradation in flasks FS is lower, the figures may be used to correct those obtained with flasks FT (by subtraction) in order to estimate the extent of biodegradation.
Om nedbrytningen i flaskorna FS är lägre kan siffrorna användas för att korrigera de siffror som erhålls med flaskorna FT (genom subtraktion) för att uppskatta den biologiska nedbrytningen.
When optional analyses are performed for major transformation products, plots of their formation and decline should be provided in addition to a plot of the decline of the test substance.
Om frivilliga analyser görs av viktiga nedbrytningsprodukter, bör diagram över deras bildning och minskning redovisas utöver diagrammet över testsubstansens minskning.
Estimate the lag phase duration tL from the degradation curve (semi-logarithmic plot) by extrapolating its linear part to zero degradation or alternatively by determining the time for approximately 10 % degradation (see Figures 1a and 1b).
Uppskatta lagfasens längd tL utifrån nedbrytningskurvan (halvlogaritmiskt diagram) genom att extrapolera dess linjära del till noll procents nedbrytning eller genom att bestämma tiden för ca 10 % nedbrytning (se figur 1a och 1b).
From the semi-logarithmic plot, estimate the first order rate constant, k, and its standard error by linear regression of ln (residual 14C activity or test substance concentration) versus time.
Utifrån det halvlogaritmiska diagrammet bestäms hastighetskonstanten k för första ordningens reaktion, och dess standardfel bestäms genom linjär regression av ln (kvarvarande 14C-aktivitet eller testsubstansens restkoncentration) mot tiden.
With 14C measurements in particular, use only data belonging to the initial linear part of the curve after the ended lag phase, and give preference to selecting few and representative data rather than selecting a greater number of more uncertain data.
Särskilt när det gäller 14C-mätningar bör man tänka på att bara använda data som tillhör den första linjära delen av kurvan efter avslutad lagfas, och hellre välja några få representativa data än flera mer osäkra data.
Uncertainty includes here errors inherent in the recommended direct use of measured residual 14C activities (see below).
En del av osäkerheten beror här på fel förknippade med den rekommenderade direkta användningen av uppmätt kvarvarande 14C-aktivitet (se nedan).
It may sometimes be relevant to calculate two different rate constants, if the degradation follows a biphasic pattern.
Det kan ibland vara lämpligt att beräkna två olika hastighetskonstanter, om nedbrytningen sker i två faser.
For this purpose two different phases of the degradation curve are defined.
I så fall definieras två skilda faser på nedbrytningskurvan.
Calculations of the rate constant, k, and the half-life t½ = ln2/k, should be carried out for each of the individual replicate flasks, when sub-samples are withdrawn from the same flask, or by using the average values, when whole flasks are harvested at each sampling time (see last paragraph in section 1.8.9.2).
Beräkning av hastighetskonstanten k och halveringstiden t½ = ln2/k bör göras för var och en av de enskilda flaskor som är replikat, om delprov tas ut från samma flaska, eller med hjälp av medelvärden, om hela flaskor tas ut vid varje provtagningstidpunkt (se sista stycket i avsnitt 1.8.9.2).
When the first-mentioned procedure is used, the rate constant and half-life should be reported for each of the individual replicate flasks and as an average value with a standard error.
Om det förstnämnda förfarandet följs bör hastighetskonstanten och halveringstiden rapporteras dels för var och en av de enskilda flaskor som är replikat, dels som medelvärde och medelfel.
If high concentrations of test substance have been used, the degradation curve may deviate considerably from a straight line (semi-logarithmic plot) and first order kinetics may not be valid.
Om höga koncentrationer av testsubstansen har använts, kan nedbrytningskurvan avvika avsevärt från en rät linje (halvlogaritmiskt diagram) och det är möjligt att första ordningens reaktionskinetik inte är giltig.
Defining a half-life has therefore no meaning.
Bestämning av halveringstid har då ingen mening.
However, for a limited data range, pseudo first order kinetics can be applied and the degradation half-time DT50 (time to reach 50 % degradation) estimated.
För ett begränsat dataintervall kan dock pseudo-första ordningens kinetik tillämpas och nedbrytningens halveringstid DT50 (tiden för att nå 50 % nedbrytning) uppskattas.
It must be borne in mind, however, that the time course of degradation beyond the selected data range cannot be predicted using the DT50 which is merely a descriptor of a given set of data.
Man måste dock komma ihåg att nedbrytningens förlopp utanför det valda dataintervallet inte kan förutsägas med hjälp av DT50 som endast är en deskriptor för en given uppsättning data.
Analytical tools to facilitate statistical calculations and curve fitting are easily available and the use of this kind of software is recommended.
Det finns gott om analytiska verktyg som underlättar statistiska beräkningar och anpassning av kurvor, och användning av sådana program rekommenderas.
If specific chemical analyses are made, estimate rate constants and half-lives for primary degradation as above for total mineralisation.
Om specifika kemiska analyser görs, uppskattas hastighetskonstanter och halveringstider för primär nedbrytning på det sätt som ovan beskrivits för total mineralisering.
If the primary degradation is the limiting process data points from the entire course of degradation may sometimes be used.
Om den primära nedbrytningen är den begränsande processen, kan i vissa fall datapunkter från hela nedbrytningsförloppet användas.
This is because measurements are direct by contrast to measurements of 14C activity.
Detta för att mätningarna är direkta till skillnad från mätningar av 14C-aktivitet.
If 14C-labelled substances are used, a mass balance should be expressed in percentage of the applied initial concentration, at least at the end of the test.
Om 14C-märkta ämnen används, bör massbalans uttryckas i procent av den tillförda initiala koncentrationen, åtminstone vid testets slut.
Residual activity
Kvarvarande aktivitet
When the 14C-labelled part of an organic substance is biodegraded, the major part of the 14C is converted to 14CO2, while another part is used for growth of biomass and/or synthesis of extra-cellular metabolites.
När en 14C-märkt del av ett organiskt ämne bryts ned biologiskt, omvandlas större delen av 14C till 14CO2, medan en annan del används för uppbyggnad av biomassa och/eller syntes av extracellulära metaboliter.
Therefore, complete ‘ultimate’ biodegradation of a substance does not result in a 100 % conversion of its carbon into 14CO2.
En fullständig biologisk nedbrytning av ett ämne innebär därför inte en hundraprocentig omvandling av dess kol till 14CO2.
The 14C built into products formed by biosynthesis is subsequently released slowly as 14CO2 due to ‘secondary mineralisation’.
Det 14C som byggs in i produkter som bildas genom biosyntes frigörs sedan långsamt som 14CO2 genom s.k. sekundär mineralisering.
For these reasons plots of residual organic 14C activity (measured after stripping off CO2) or of 14CO2 produced versus time will show a ‘tailing’ after degradation has been completed.
Diagram över kvarvarande 14C-aktivitet (mätt efter det att CO2 har strippats av) eller över 14CO2-utvecklingen avsatt mot tiden, kommer därför att uppvisa en ”svans” efter avslutad nedbrytning.
This complicates a kinetic interpretation of the data and for this purpose, only the initial part of the curve (after the lag phase has ended and before approx. 50 % degradation is reached) should normally be used for the estimation of a degradation rate constant.
Detta försvårar en kinetisk tolkning av data, och av denna anledning bör i normala fall endast den första delen av kurvan (efter avslutad lagfas och innan ca 50 % nedbrytning har uppnåtts) användas för att uppskatta hastighetskonstanten för nedbrytningen.
If the test substance is degraded, the total residual organic 14C activity is always higher than the 14C activity associated with the remaining intact test substance.
Om testsubstansen bryts ned är den totala kvarvarande 14C-aktiviteten alltid högre än den 14C-aktivitet som beror på återstående onedbruten testsubstans.
If the test substance is degraded by a first order reaction and a constant fraction α is mineralised into CO2, the initial slope of the 14C disappearance curve (total organic 14C versus time) will be α times the slope of the corresponding curve for the concentration of test substance (or, to be precise, the part of the test substance labelled with 14C).
Om testsubstansen bryts ned genom en första ordningens reaktion och en konstant andel α mineraliseras till CO2, kommer den initiala lutningen på den kurva som visar hur 14C avtar (totalt organiskt 14C avsatt mot tiden) att vara α gånger lutningen för testsubstansens koncentration (eller för att vara noggrann, den del av testsubstansen som är märkt med 14C).
Using measurements of the total organic 14C activity uncorrected, the calculated degradation rate constant will therefore be conservative.
Om okorrigerade mätvärden av den totala 14C-aktiviteten används, kommer därför den beräknade hastighetskonstanten för nedbrytningen att vara för låg.
Procedures for estimating the concentrations of the test substance from the measured radiochemical activities based on various simplifying assumptions have been described in the literature (2)(9)(10)(11).
Metoder för att uppskatta testsubstansens koncentration utifrån uppmätt radiokemisk aktivitet på grundval av olika förenklande antaganden har beskrivits i litteraturen (2) (9) (10) (11).
Such procedures are most easily applied for rapidly degradable substances.
Dessa metoder är lättast att använda för snabbt nedbrytbara ämnen.
If k is found to be independent of the added concentration (i.e. if the calculated k is approximately the same at the different concentrations of test substance), it can be assumed that the first order rate constant is representative of the testing conditions used, i.e. the test substance, the water sample and the test temperature.
Om hastighetskonstanten k konstateras vara oberoende av den tillförda koncentrationen (dvs. om k har ungefär samma värde vid olika koncentrationer av testsubstansen) kan det antas att första ordningens hastighetskonstant är representativ för rådande testförhållanden, dvs. testsubstans, vattenprov och testtemperatur.
To what extent the results can be generalised or extrapolated to other systems must be evaluated by expert judgement.
I vilken utsträckning resultaten kan generaliseras eller extrapoleras till andra system måste utvärderas genom en expertbedömning.
If a high concentration of test substance is used, and the degradation therefore does not follow first order kinetics, the data cannot be used for direct estimation of a first order rate constant or a corresponding half-life.
Om en hög koncentration av testsubstansen används och nedbrytningen därför inte följer första ordningens kinetik, kan data inte användas för direkt uppskattning av första ordningens hastighetskonstant eller motsvarande halveringstid.
However, data derived from a test using a high concentration of test substance may still be usable for estimating the degree of total mineralisation and/or detection and quantification of transformation products.
Data som erhålls från ett test med en hög koncentration av testsubstansen kan dock ändå vara användbara för att uppskatta den totala mineraliseringsgraden och för att påvisa och kvantifiera nedbrytningsprodukter.
If the rates of other loss processes than biodegradation are known (e.g. hydrolysis or volatilisation), they may be subtracted from the net loss rate observed during the test to give an approximated estimate of the biodegradation rate.
Om hastigheterna för andra förlustprocesser än biologisk nedbrytning är kända (t.ex. hydrolys eller avdunstning) kan dessa dras av från den nettoförlusthastighet som observerats under testet för att ge en ungefärlig uppskattning av den biologiska nedbrytningshastigheten.
Data for hydrolysis may, e.g. be obtained from the sterile control or from parallel testing using a higher concentration of the test substance.
Data över hydrolys kan exempelvis erhållas från det sterila kontrollprovet eller från parallelltest med en högre koncentration av testsubstansen.
The indirect and direct determination of 14CO2 (section 1.8.9.4 and Appendix 3) can only be used to measure the extent of mineralisation of the test substance to CO2.
Indirekt och direkt bestämning av 14CO2 (avsnitt 1.8.9.4 och tillägg 3) kan bara användas för att mäta storleken av testsubstansens mineralisering till CO2.
Radiochromatography (RAD-TLC) or HPLC may be used to analyse the concentrations of 14C-labelled test substance and the formation of major transformation products (third paragraph in section 1.8.9.4).
Radiokromatografi (RAD-TLC) eller HPLC kan användas för att analysera koncentrationerna av 14C-märkt testsubstans och bildning av viktiga nedbrytningsprodukter (tredje stycket i avsnitt 1.8.9.4).
To enable a direct estimation of the half-life, it is necessary that no major transformation products (defined as ≥ 10 % of the applied amount of test substance) be present.
För att kunna göra en direkt uppskattning av halveringstiden är det nödvändigt att inga viktiga nedbrytningsprodukter (definierat som ≥ 10 % av den tillförda mängden testsubstans) är närvarande.
If major transformation products as defined here are present, a detailed evaluation of the data is required.
Om sådana viktiga nedbrytningsprodukter är närvarande, krävs en noggrann utvärdering av data.
This may include repeated testing and/or identification of the transformation products (see first paragraph in section 1.8.9.5) unless the fate of the transformation products can be reasonably assessed by use of experience (e.g. information on degradation pathway).
Detta kan innebära upprepade test och/eller identifiering av nedbrytningsprodukter (se första stycket i avsnitt 1.8.9.5) om inte nedbrytningsprodukternas öde kan bedömas på ett rimligt sätt erfarenhetsmässigt (t.ex. med hjälp av information om reaktionsvägen för nedbrytningen).
As the proportion of test substance carbon converted to CO2 varies (depending largely on the concentration of test substance and other substrates available, the test conditions and the microbial community), this test does not allow a straightforward estimation of ultimate biodegradation as in a DOC die-away test; but the result is similar to that obtained with a respirometric test.
Eftersom den proportion av testsubstansens kol som omvandlas till CO2 varierar (till stor del beroende på koncentrationen av testsubstans och andra närvarande substrat, testförhållandena och mikroorganismsamhället), möjliggör detta test inte en direkt uppskattning av fullständig biologisk nedbrytning som i ett test av eliminering av löst organiskt kol, men resultatet liknar det som erhålls med ett respirometertest.
The degree of mineralisation will thus be less than or equal to the minimum level of ultimate biodegradation.
Mineraliseringsgraden kommer alltså att vara lägre än eller lika med den lägsta nivån av slutlig biologisk nedbrytning.
To obtain a more complete picture of the ultimate biodegradation (mineralisation and incorporation into biomass), the analysis of the phase distribution of 14C should be performed at the end of the test (see Appendix 1).
För att få en mer fullständig bild av den slutliga biologiska nedbrytningen (mineralisering och inkorporering i biomassa), bör analysen av fasfördelningen av 14C utföras i slutet av testet (se tillägg 1).
The 14C in the particulate pool will consist of 14C incorporated into bacterial biomass and 14C sorbed to organic particles.
Det 14C som ingår i partikelfasen utgörs av 14C inkorporerat i bakteriebiomassa och 14C sorberat till organiska partiklar.
If the reference substance is not degraded within the expected time interval (for aniline and sodium benzoate, usually less than two weeks), the validity of the test is suspected and must be further verified, or alternatively the test should be repeated with a new water sample.
Om referenssubstansen inte bryts ned inom det förväntade tidsintervallet (för anilin och natriumbensoat vanligen mindre än två veckor), kan testets validitet betvivlas och måste verifieras ytterligare, eller också görs testet om med ett nytt vattenprov.
In an ISO ring-test of the method where seven laboratories located around Europe participated, adapted degradation rate constants for aniline ranged from 0,3 to 1,7 day–1 with an average of 0,8 d–1 at 20 oC and a standard error of ±0,4 d–1 (t½ = 0,9 days).
I en ISO-interkalibrering av metoden, där sju laboratorier från olika delar av Europa deltog, låg de anpassade hastighetskonstanterna för nedbrytning av anilin i intervallet 0,3–1,7 dygn–1 med ett medelvärde på 0,8 dygn–1 vid 20 °C och ett standardfel på 0,4 dygn–1 (t½ = 0,9 dygn).
Typical lag times were 1 to 7 days.
Lagfasen varade normalt mellan 1 och 7 dygn.
The waters examined were reported to have a bacterial biomass corresponding to 103 -104 colony forming units (CFU) per ml.
De undersökta vattnen rapporterades ha en bakteriebiomassa motsvarande 103–104 kolonibildande enheter (CFU) per ml.
Degradation rates in nutrient-rich Mid-European waters were greater than in Nordic oligotrophic waters, which may be due to the different trophic status or previous exposure to chemical substances.
Nedbrytningshastigheterna i näringsrika mellaneuropeiska vatten var högre än i nordiska näringsfattiga vatten, vilket kan bero på olikheten i näringsstatus eller tidigare exponering för kemiska ämnen.
The total recovery (mass balance) at the end of the experiment should be between 90 % and 110 % for radiolabelled substances, whereas the initial recovery at the beginning of the experiment should be between 70 % and 110 % for non-labelled substances.
Det totala utbytet (massbalans) vid experimentets slut bör ligga mellan 90 % och 110 % för radioaktivt märkta ämnen, medan det initiala utbytet av experimentets början bör ligga mellan 70 % och 110 % för omärkta ämnen.
However, the indicated ranges should only be interpreted as targets and should not be used as criteria for acceptance of the test.
Dessa intervall bör dock endast ses som mål och bör inte användas som kriterier för huruvida testet ska accepteras.
The type of study, i.e. pelagic or suspended sediment test, must be clearly stated in the test report, which shall also contain at least the following information:
Typen av undersökning, dvs. pelagiskt test eller suspenderat sediment-test, ska klart anges i testrapporten, som också ska innehålla åtminstone följande uppgifter:
Test substance and reference substance(s):
Testsubstans och referenssubstans(er):
common names, chemical names (recommend IUPAC and/or CAS names), CAS numbers, structural formulas (indicating position of 14C if radiolabelled substance is used) and relevant physico-chemical properties of test and reference substance (see sections 1.5 and 1.6),
Trivialnamn, kemiska namn (IUPAC-namn och/eller CAS-namn rekommenderas), CAS-nummer, strukturformler (med angivelse av positionen för 14C om radioaktivt märkta ämnen används) samt relevanta fysikalisk-kemiska egenskaper hos testsubstans och referenssubstans (se avsnitten 1.5 och 1.6).
chemical names, CAS numbers, structural formulas (indicating position of 14C if radiolabelled substance is used) and relevant physico-chemical properties of substances used as standards for identification and quantification of transformation products,
Kemiska namn, CAS-nummer, strukturformler (med angivelse av positionen för 14C om radioaktivt märkta ämnen används) samt relevanta fysikalisk-kemiska egenskaper hos ämnen som används som standard för identifiering och kvantifiering av nedbrytningsprodukter.
purity (impurities) of test and reference substances,
Test- och referenssubstansers renhet och eventuella föroreningar.
radiochemical purity of labelled chemical and specific activity (where appropriate).
Radiokemisk renhet hos den märkta kemikalien och dess specifika aktivitet (i tillämpliga fall).
Surface water:
Ytvatten:
The following minimum information for the water sample taken must be provided:
För de vattenprover som tas ska minst följande uppgifter anges:
location and description of sampling site including, if possible, contamination history,
Läge och beskrivning av provtagningsstället, om möjligt även dess föroreningshistoria.
date and time of sample collection,
Datum och tid för provtagning.
nutrients (total N, ammonium, nitrite, nitrate, total P, dissolved orthophosphate),
Näringsämnen (total-N, ammonium, nitrit, nitrat, total-P, löst ortofosfat).
depth of collection,
Provtagningsdjup.
appearance of sample (e.g. colour and turbidity),
Provets utseende (t.ex. färg och grumlighet).
DOC and TOC,
DOC och TOC.
BOD,
BOD.
temperature and pH at the place and time of collection,
Temperatur och pH på provtagningsplatsen vid provtagningstillfället.
oxygen or redox potential (mandatory only if aerobic conditions are not obvious),
Syrehalt eller redoxpotential (obligatoriskt endast om det inte är uppenbart att aeroba förhållanden råder).
salinity or conductivity (in the case of sea water and brackish water),
Salthalt eller konduktivitet (om det är fråga om saltvatten eller bräckt vatten).
suspended solids (in case of a turbid sample),
Suspenderade fasta ämnen (om provet är grumligt).
possibly other relevant information about the sampling location at the time of sampling (e.g. actual or historical data on flow rate of rivers or marine currents, nearby major discharges and type of discharges, weather conditions preceding the sampling time),
Eventuellt annan relevant information om provtagningsplatsen vid provtagningstillfället (t.ex. aktuella eller historiska uppgifter om flödeshastighet i vattendrag eller havsströmmar, större utsläpp i närheten och utsläppstyp, väderförhållanden före provtagningstillfället).
and optionally:
Frivilligt anges följande:
microbial biomass (e.g. acridine orange direct count or colony forming units),
Mikrobiell biomassa (t.ex. direkt räkning med akridinorange eller kolonibildande enheter).
inorganic carbon,
Oorganiskt kol.
chlorophyll-a concentration as a specific estimate for algal biomass.
Klorofyll-a-koncentration som ett specifikt mått på algbiomassa.
In addition, the following information on the sediment should be provided if the suspended sediment test is conducted:
Dessutom bör följande uppgifter om sediment lämnas om test med suspenderat sediment görs:
depth of sediment collection,
På vilket djup sedimentprovet tagits.
appearance of the sediment (such as coloured, muddy, silty, or sandy),
Sedimentets utseende (t.ex. färgat, lerigt, dyigt eller sandigt).
texture (e.g. % coarse sand, fine sand, silt and clay),
Textur (t.ex. % grovsand, finsand, mjäla och lera).
dry weight in g/l of the suspended solids, TOC concentration or weight loss on ignition as a measure of the content of organic matter,
Torrvikt av suspenderade fasta ämnen i g/l, TOC-koncentration eller glödförlust som ett mått på innehåll av organiskt material.