natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The bonds of GBP 300 million and of GBP 200 million were issued at rates of 50 and 200 basis points above the ‘relevant gilt’.
Obligationerna på 300 miljoner och 200 miljoner pund emitterades till en ränta som låg 50 respektive 200 räntepunkter över ”relevanta gilts”.
The larger bond was secured by a floating charge over all assets of RM while the smaller one had lower security.
Den större obligationen säkrades genom en rörlig garanti för alla RM:s tillgångar, medan den mindre obligationen hade lägre säkerhet.
The margin of 50 basis points above a rate based on Government securities (which are typically below interbank rates) implies the GBP 300 million loan may have been at a rate below the Commission’s reference rate.
Marginalen på 50 räntepunkter över en ränta baserad på statspapper (som normalt ligger under interbankräntorna) innebär att lånet på 300 miljoner kan ha beviljats till en ränta som låg under kommissionens referensränta.
The UK authorities informed the Commission on 31 October 2006 that the terms on which the 2003 loan facilities, still in existence in October 2006 (namely the GBP 544 million National Loan Fund loan and the GBP 300 million bond), were to be extended were still being negotiated but that they were seeking advice from consultants to ensure that the terms were commercial.
De brittiska myndigheterna underrättade kommissionen den 31 oktober 2006 att villkoren för förlängningen av 2003 års faciliteter, som fortfarande gällde i oktober 2006 (dvs. lånet på 544 miljoner pund från National Loan Fund och obligationen på 300 miljoner pund) fortfarande var under förhandling, men att de hade anlitat konsulter för rådgivning för att se till att de beviljats på marknadsvillkor.
According to information provided by the UK authorities, one effect of the escrow account was to reduce the pensions contributions that RM has to make to the RMPP in order to address its deficit in the initial years.
Enligt den information som lämnats av de brittiska myndigheterna var en effekt av spärrkontot att det minskar de pensionsinbetalningar RM måste göra till RMPP för att minska sitt underskott under de inledande åren.
The Commission noted that this was an indication that the measure may provide an advantage to RM and therefore constitute State aid.
Kommissionen konstaterade att detta tydde på att åtgärden kunde ge RM en fördel och därför kunde utgöra statligt stöd.
The Commission had doubts about the argument that the measure can be justified as the intervention of a market economy investor, which had not been supported by projections or by financial analysis.
Kommissionen tvivlade på argumentet att åtgärden kunde motiveras som ett agerande av en investerare i en marknadsekonomi, vilket inte hade backats upp med beräkningar eller ekonomisk analys.
The Commission identified three issues it would be considering.
Kommissionen identifierade tre olika frågor som den skulle ta under övervägande.
Given that the reserve funds within the reserve were already held within Royal Mail and on its balance sheet, one issue was whether the creation of the escrow account could be regarded as a commercial decision by RM in spite of the involvement of the UK authorities, which arose through the particular applicable legal regime.
Med tanke på att reservfonderna inom reserven redan fanns inom Royal Mail och stod upptagna på bolagets balansräkning var en fråga om inrättandet av spärrkonto kunde betraktas som ett affärsmässigt beslut av RM trots de brittiska myndigheternas engagemang, vilket uppstod tack vare den särskilda tillämpliga rättsliga ramen.
A second issue, given the particular powers taken by the UK authorities over these reserves, was whether a shareholder acting commercially would agree to this use of shareholders’ equity.
Mot bakgrund av de brittiska myndigheternas särskilda befogenheter över dessa reserver var en andra fråga om en aktieägare som agerade affärsmässigt skulle ställa sig bakom att det egna kapitalet användes på detta sätt.
A third issue, given that the use of the reserves for the pensions measure requires the authorities to fund the POL measures from the State budget, was whether a shareholder would agree to bring new equity to fund an escrow account of this type.
En tredje fråga var om en aktieägare skulle samtycka till att bidra med nytt kapital för att finansiera ett spärrkonto av detta slag, med tanke på att användningen av reserver för pensionsåtgärden förutsätter att myndigheterna finansierar POL-åtgärderna genom statsbudgeten.
The terms of the loan had not been communicated to the Commission at the time of opening the investigation.
Kommissionen hade inte underrättats om villkoren för lånet vid den tidpunkt då granskningen inleddes.
The Commission was therefore unable to assess whether its terms included aid.
Kommissionen kunde därför inte bedöma om villkoren inbegrep stöd.
Given the fact that the loan was part of package of measures where the Commission had not allayed its doubts that State aid may be involved, the terms of the loan could not, in any case, be assessed independently.
Eftersom lånet ingick i ett paket av åtgärder som kommissionen fortfarande misstänker kan innehålla statligt stöd, kunde lånevillkoren i inga händelser bedömas separat.
Compatibility of any State aid
Eventuellt statligt stöds förenlighet
The Commission further expressed doubts whether, if they did constitute State aid, the measures could be found compatible with the common market.
Kommissionen ställde sig också tvekande till om åtgärderna var förenliga med den gemensamma marknaden, om det förhöll sig så att det var fråga om statligt stöd.
It noted that the legal basis of Article 86(2) of the Treaty did not seem to be available even though RM is entrusted with services of general economic interest.
Kommissionen konstaterade att det inte föreföll möjligt att betrakta artikel 86.2 i fördraget som rättslig grund, även om RM har anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse.
The only basis for compatibility for these measures, if they contain State aid, appeared to be Article 87(3)(c) of the Treaty.
Om dessa åtgärder innehåller statligt stöd förefaller deras förenlighet med den gemensamma marknaden endast kunna motiveras med hjälp av artikel 87.3 c i fördraget.
However, the measures did not appear to conform with any of the rules concerning the application of that subparagraph that the Commission had promulgated to date.
Åtgärderna föreföll dock inte vara förenliga med någon av de regler som kommissionen hittills har utfärdat om tillämpningen av det stycket.
If State aid were involved, the Commission therefore doubted whether these measures would be compatible with the common market.
Om det var fråga om statligt stöd hyste kommissionen därför tvivel om huruvida åtgärderna var förenliga med den gemensamma marknaden.
Deutsche Post commented that the investigation covered only part of the aid granted to Royal Mail in recent years.
Deutsche Post framförde synpunkten att granskningen endast omfattade en del av det stöd som beviljats Royal Mail under de senaste åren.
The Commission had approved a whole series of UK aid measures resulting in Royal Mail being the largest aid recipient in the postal sector (after Poste Italiane) in recent years.
Kommissionen hade godkänt en hel rad brittiska stödåtgärder, med resultatet att Royal Mail hade blivit den största stödmottagaren inom postsektorn (efter Poste Italiane) under de senaste åren.
DPAG pointed out that, despite all these measures, Royal Mail’s liberalised parcel delivery service provider, Parcelforce, was for many years heavily loss-making.
DPAG påpekade att trots alla dessa åtgärder hade Royal Mails avreglerade leverantör av pakettjänster, Parcelforce, haft stora förluster under flera år.
Since Royal Mail had at the same time not earned sufficient revenue from its other businesses to offset these losses, they must necessarily be covered out of State resources.
Eftersom Royal Mail samtidigt inte hade fått tillräckligt med intäkter från sin övriga verksamhet för att kompensera dessa förluster, måste de täckas med statliga medel.
According to the Commission’s decision of 19 June 2002 (case C 61/99, Deutsche Post AG [7]), such loss of compensation constitutes State aid incompatible with the common market.
Enligt kommissionens beslut av den 19 juni 2002 (ärende C 61/99 – Deutsche Post AG [7]) utgör en sådan kompenserad förlust ett statligt stöd som är oförenligt med den gemensamma marknaden.
DPAG regretted that the Commission had not taken this fact, which DPAG already highlighted in its complaint of 3 December 2002, into account in these proceedings.
DPAG beklagade att kommissionen inte hade tagit någon hänsyn till detta faktum, som DPAG hade påpekat redan i sitt klagomål av den 3 december 2002, inom ramen för detta förfarande.
In respect of the 2001 loan, DP observed that in January 1999 Royal Mail acquired the German parcel service provider German Parcel GmbH (‘German Parcel’) for EUR 424 million.
Vad gäller 2001 års lån konstaterade DP att Royal Mail i januari 1999 hade förvärvat den tyska pakettjänstleverantören German Parcel GmbH (German Parcel) för 424 miljoner euro.
In the autumn of 1999 German Parcel GmbH became part of newly founded General Logistics System (‘GLS’).
Under hösten 1999 blev German Parcel GmbH en del av det nybildade General Logistics System (GLS).
GLS went on to make numerous purchases in the European market.
GLS fortsatte att göra flera förvärv på den europeiska marknaden.
During the period 2000-2003, Royal Mail generated hardly any profits from which to finance these acquisitions.
Under perioden 2000–2003 genererade Royal Mail knappt någon vinst för att finansiera dessa förvärv.
If the loan financing these purchases was granted on terms which at that time were unobtainable on the market, then unlawful State aid would be involved which would have to be repaid.
Om lånet som finansierade dessa förvärv beviljades på villkor som då inte var tillgängliga på marknaden skulle det röra sig om olagligt statligt stöd som måste återbetalas.
In respect of the loan facilities, DPAG considered it hard to see why Royal Mail did not finance the renewal of its postal infrastructure out of its recent years’ revenues (according to its own figures, in the 2005/2006 financial year Royal Mail booked an operating profit of GBP 355 million).
När det gäller lånefaciliteterna ansåg DPAG att det var svårt att förstå varför Royal Mail inte finansierade förnyelsen av postinfrastrukturen med intäkterna från de senaste åren (enligt Royal Mails egna siffror hade bolaget en rörelsevinst på 355 miljoner pund för räkenskapsåret 2005/2006).
The regulator Postcomm had already taken the company’s universal service obligations extensively into account in its rate approvals.
Tillsynsmyndigheten Postcomm hade redan tagit bolagets skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster under noggrant övervägande när räntorna godkändes.
It was therefore to be feared that the overall effect of the many support measures in the form of direct State payments, loans and approved pricing measures would be to overcompensate for the universal service costs in a way that is inadmissible under State aid rules.
Man kunde därför befara att den övergripande effekten av mängden stödåtgärder i form av direkta betalningar från staten, lån och godkända prissättningsåtgärder skulle bli en överkompensation av kostnaderna för samhällsomfattande tjänster på ett sätt som inte är tillåtet enligt reglerna för statligt stöd.
This could appreciably affect competition in the letter, parcel and express courier market in the UK, where DPAG achieved a turnover in excess of EUR 1000 million in 2006.
Detta skulle märkbart kunna påverka konkurrensen på den brittiska marknaden för brev-, paket- och expressbudstjänster, där DPAG hade en omsättning på mer än 1 miljard euro under 2006.
DPAG urged the Commission to subject the aid measures listed in the decision opening proceedings to a critical examination against the background of the numerous State support measures already approved for Royal Mail in particular.
DPAG uppmanade kommissionen att kritiskt granska de stödåtgärder som anges i beslutet om att inleda förfarandet mot bakgrund av de många statliga stödåtgärder som redan har godkänts för i synnerhet Royal Mail.
In a first response to the opening of procedure, TNT Post UK Ltd (‘TNT’) fully supported the investigation as a Member of the Mail Competition Forum which had submitted a complaint on the pensions measure.
I sina första synpunkter på beslutet att inleda förfarandet gav TNT Post UK Ltd (TNT) sitt fulla stöd till granskningen, i egenskap av medlem av Mail Competition Forum som hade inkommit med klagomål om pensionsåtgärden.
As a market entrant, it was directly affected by any form of financing made on anything other than arms’ length, commercial terms.
Som ny marknadsaktör påverkades TNT direkt av varje form av finansiering som utfördes under andra förhållanden än på marknadsvillkor med armslängds avstånd.
Such financing would mean that Royal Mail is in a position to keep its prices artificially low, thus reducing TNT’s ability to compete.
En sådan finansiering skulle innebära att Royal Mail kan hålla sina priser på en artificiellt låg nivå, vilket därigenom försämrar TNT:s konkurrensförmåga.
TNT further noted that, in a Royal Mail document dated March 2007, entitled ‘Royal Mail’s position on the interim review’, Royal Mail confirmed that re-financing was inter-dependent with settling price control and funding the pension deficit over 17 years.
TNT konstaterade vidare att Royal Mail i ett internt dokument daterat mars 2007 med titeln ”Royal Mails ståndpunkt i fråga om interimsöversynen hade bekräftat att det rådde ett inbördes beroendeförhållande mellan å ena sidan refinansieringen och å andra sidan prisbegränsningskontrollen och finansieringen av pensionsunderskottet under sjutton år.
TNT understood this to be an unduly long period and, if the financing were shown to be on non-commercial investor or lender terms then it would indicate this recovery period to be too long.
TNT ansåg att detta var en orimligt lång period, och om finansieringen visade sig genomföras på icke-marknadsvillkor för investerare eller långivare skulle detta tyda på att återbetalningsperioden var alltför lång.
Consequently, the price control caps set by the postal regulator Postcomm would have been set at too low a level.
Följaktligen skulle de prisbegränsningar som fastställts av posttillsynsmyndigheten Postcomm ha legat alltför lågt.
As a competitor, TNT said it was directly impacted by price caps on business mail which were set at a level assuming government financing and an unduly long recovery period for the pension fund deficit.
Som konkurrent sade sig TNT påverkas direkt av att det infördes prisbegränsningar för företagspost på en nivå som förutsatte statlig finansiering och en orimligt lång återbetalningsperiod för underskottet i pensionsfonden.
TNT made a further submission which arrived well after the official deadline for comments but which the Commission has nonetheless taken into account.
TNT kom med ytterligare en inlaga som inkom långt efter den officiella tidsfristen för synpunkter, men som kommissionen ändå har beaktat.
TNT had undertaken analysis of the two sources of government funding made available to Royal Mail, namely (i) loan financing and (ii) the release of government controlled reserves to an escrow account accessible by the Royal Mail pension fund trustees.
TNT hade analyserat de båda statliga finansieringskällor som hade ställts till Royal Mails förfogande, nämligen i) lånefinansieringen, och ii) frigörandet av statligt kontrollerade reserver till ett spärrkonto som är tillgängligt för Royal Mail pensionsfondsförvaltare.
TNT’s conclusion was that both sources of funding would not have been made by a commercial investor.
TNT drog slutsatsen att ingen av dessa finansieringskällor skulle ha ställts till förfogande av en kommersiell investerare.
Concerning the 2001 loans, these were granted as unsecured loans in February 2001 with a duration close to, on average, 21 years and a fixed interest rate of, on average, 5,84 %.
Vad gäller 2001 års lån beviljades dessa som lån utan säkerhet i februari 2001 med en löptid på nära 21 år i genomsnitt och en fast räntesats på i genomsnitt 5,84 procent.
In the month of issuance of the loans, the 20-year swap rate (versus GBP-LIBOR) ranged between 5,87 % and 6,12 %.
Under den månad då lånen utfärdades låg den 20-åriga swapräntan (i förhållande till Libor-räntan i pund) mellan 5,87 och 6,12 procent.
From this, it could be derived that the State loans must have been concluded at a discount from the prevailing inter-bank rates while under normal circumstances corporate unsecured debt pays a credit spread above the inter-bank rates.
Här skulle man kunna dra slutsatsen att de statliga lånen måste ha beviljats under den nivå som gäller för rådande interbankräntor, medan företagsskulder utan säkerhet under normala omständigheter har en kreditspread som ligger över interbankräntorna.
That this also holds for Royal Mail is proven by the credit spread of 0,25 % above LIBOR that commercial banks charged to Royal Mail for the loans with a much shorter duration.
Att detta även gäller för Royal Mail visar sig genom den kreditspread på 0,25 procent över Libor som kommersiella banker beviljade till Royal Mail för lån med mycket kortare löptid.
TNT also noted that credit spreads increase significantly for longer maturities.
TNT konstaterade också att kreditspreaden ökar betydligt för längre löptider.
Based on the information available, they would conclude that a commercial party would not have entered into the GBP 500 million of loans with Royal Mail on the conditions published.
Baserat på den information som finns tillgänglig skulle de dra slutsatsen att en kommersiell part inte skulle ha beviljat Royal Mail lån på 500 miljoner pund på de angivna villkoren.
In fact, a loan granted on arm’s length market terms would have yielded a substantially higher interest rate.
Ett lån som beviljats på marknadsvillkor med armslängds avstånd skulle i själva verket ha resulterat i en betydligt högre ränta.
With regard to the bonds issued in 2003 (that is, the loan facilities), TNT viewed the situation somewhat differently since it appeared that the bonds were secured by assets of Royal Mail.
Vad gäller obligationerna som emitterades 2003 (dvs. lånefaciliteterna) såg TNT situationen något annorlunda eftersom det föreföll som att Royal Mails tillgångar utgjorde säkerhet för obligationerna.
Depending on the strength of such assets (which, based on the information available, seemed to be rather strong) the spread over LIBOR would be expected to be reduced.
Beroende på styrkan i dessa tillgångar (som enligt tillgänglig information föreföll vara ganska starka) kunde spreaden över Libor förväntas minska.
Only the amount of such reduction would be questionable but since it was not clear to TNT what rate Royal Mail was actually paying, it was difficult to determine whether from a commercial perspective this can be justified by both Royal Mail and the UK Government.
Det enda tvivelaktiga här var hur stort belopp denna minskning rörde sig om, men eftersom TNT inte kände till vilken ränta Royal Mail faktiskt betalade var det svårt att avgöra om detta belopp var befogat för såväl Royal Mail som den brittiska staten i ett kommersiellt perspektiv.
With regard to the loans issued in 2007, TNT noted that it was not possible to determine the commerciality of the terms because they were not public knowledge and, also, because the lending was apparently connected to the escrow account and existing loan facility.
När det gäller de lån som beviljades 2007 konstaterade TNT att det inte var möjligt att fastställa om villkoren var marknadsmässiga, eftersom de inte var allmänt kända och även eftersom utlåningen uppenbarligen var knuten till spärrkontot och den befintliga lånefaciliteten.
However, waiving default clauses under existing facilities (as was confirmed by the Royal Mail half-year regulatory accounts [8], at note 3 on page 18 ‘Royal Mail Group plc has net liabilities as at 24 September 2006, primarily as a result of the pension deficit within its main pension plan, the Royal Mail Pension Plan.
Men att avstå från dröjsmålsklausuler inom ramen för befintliga faciliteter (vilket bekräftades genom not 3 på sidan 18 i Royal Mails halvårsräkenskaper [8]: ”Royal Mail Group plc har nettoskulder per den 24 september 2006, vilket i första hand är en följd av pensionsunderskottet i den huvudsakliga pensionsplanen, Royal Mail Pension Plan.
Consequently, Royal Mail is in breach of its borrowing facilities with Government, but has received formal waivers from the Department of Trade and Industry, in its capacity as lender’) and granting additional loan finance was something a commercial party would not under normal circumstances do.
Följaktligen kan konstateras att Royal Mail Group plc inte betalar sina lån hos staten, men har fått formella avståendeförklaringar från handels- och näringsministeriet, i dess egenskap av långivare”) samt bevilja ytterligare lånefinansiering är något som en kommersiell part inte skulle göra under normala omständigheter.
With respect to the pensions measure, TNT questioned whether, at the incorporation of Royal Mail in March 2001, the transfer of the non-business assets and related equity known as the ‘mails reserves’ was commercial.
Beträffande pensionsåtgärden ifrågasatte TNT om den överföring av icke-företagsrelaterade tillgångar och relaterat kapital, även kallat ”reserverna för brevtjänster”, som gjorts vid införlivandet av Royal Mail i mars 2001 var av marknadsmässig karaktär.
According to TNT, a commercial shareholder would very probably not have established a company which included a loan asset (where the debtor was the shareholder) and then provide a similar contribution in equity.
Enligt TNT skulle en kommersiell aktieägare med största sannolikhet inte ha bildat ett bolag som omfattade ett lån (där gäldenären var aktieägare) och sedan tillhandahålla motsvarande andel som kapital.
TNT commented that when Netherlands operator KPN was ‘privatised’ in 1989, a similar arrangement had been in place but KPN’s opening balance sheet in 1989 as a Dutch NV did not contain either the associated assets or reserves.
TNT framförde synpunkten att när den nederländska operatören KPN ”privatiserades” 1989 hade det förekommit ett liknande arrangemang, men KPN:s första balansräkning 1989 som nederländskt aktiebolag (NV, naamloze vennootschap) innehöll varken sådana anknytande tillgångar eller reserver.
According to TNT, the transfer into the escrow account by the UK authorities acts as a guarantee towards the pension trust, of which the benefit to Royal Mail would be that it is able to recover the deficit over a longer funding period and to use their own funds to strengthen their business.
Enligt TNT fungerar de brittiska myndigheternas överföring till spärrkontot som en garanti gentemot pensionsfonden, och fördelen för Royal Mail skulle då vara att företaget fick en längre finansieringsperiod för att hämta in underskottet och kunde använda sina egna medel för att stärka verksamheten.
If Royal Mail had had to fund the deficit at once, depending on whether the pension liability in the balance sheet would already have reflected such deficit, they would have been confronted with a substantial loss and reduction of equity and, perhaps more importantly, a reduction of funds.
Om Royal Mail hade tvingats finansiera underskottet omgående skulle företaget ha ställts inför en betydande förlust, minskat kapital och – kanske ännu viktigare – minskade likvida medel, beroende på om pensionsåtagandet i balansräkningen redan hade avspeglat ett sådant underskott.
In normal market conditions, if a company needs funds, it can borrow from the debt market or raise additional capital in the equity markets.
Under normala marknadsvillkor kan ett företag som behöver medel låna från lånemarknaden eller skaffa mer kapital på kapitalmarknaderna.