natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Necessity and proportionality of the aid measures, no effect on competition and trade contrary to the common interest
Stödåtgärdernas nödvändighet och proportionalitet, påverkan på konkurrensen och handeln i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset
In order to assess whether the relevant aid measures are necessary and proportionate to the objective of common interest identified above, it is appropriate to distinguish first between the various aid measures.
För att bedöma om de berörda stödåtgärderna är nödvändiga och proportionella med avseende på målet av gemensamt intresse enligt ovan bör man först skilja mellan de olika stödåtgärderna.
As set out in Section 6.3.2 of the present decision, State aid might have been granted to Tieliikelaitos by the Finnish government in relation to the land and gravel sites.
Som beskrivs i avsnitt 6.3.2 i detta beslut kan statligt stöd ha beviljats Vägaffärsverket av den finska regeringen i samband med marksubstans- och stenmaterialtillgångarna.
The Commission acknowledges that if the Finnish authorities were to introduce competition in the road and ferry services, they had to transform Tieliikelaitos into a separate entity and to provide it either with the assets necessary to perform its tasks or with the capital necessary to buy these assets.
Kommissionen är medveten om att om de finska myndigheterna ville införa konkurrens för väg- och färjetjänster var de tvungna att omvandla Vägaffärsverket till en egen enhet och antingen ge det de tillgångar det behövde för att utföra sina uppgifter, eller det kapital som behövdes för att köpa dessa tillgångar.
Therefore, in the present case, taking into consideration the process undertaken by the Finnish authorities to open road services to competition, the possible State aid in relation to the land and gravel sites can be considered as a proportionate measure.
I detta fall kan därför det eventuella statliga stödet i samband med marksubstans- och stenmaterialtillgångarna anses vara en proportionell åtgärd, med tanke på de finska myndigheternas insatser för att öppna vägtjänsterna för konkurrens.
The Commission concludes that, should there be State aid in relation to land and gravel sites, this State aid is necessary and proportionate.
Kommissionen konstaterar att om statligt stöd förekommit i samband med marksubstans- och stenmaterialtillgångar så är det nödvändigt och proportionellt.
The various Staff adjustment measures described above in Section 5.5 provided incentives to Tieliikelaitos’ employees to leave the company.
De olika åtgärder för anpassning av personalen som beskrivs ovan i avsnitt 5.5 gav Vägaffärsverkets personal incitament att lämna företaget.
Such measures were clearly necessary to the objective sought, in view of Tieliikelaitos’ overstaffing, which is not contested by the complainants.
De var klart nödvändiga för att uppnå det fastställda målet, med tanke på Vägaffärsverkets personalöverskott. Detta bestrids inte av de klagande.
They were also manifestly proportionate, since the State financed only 50 % of the respective expenditure (EUR 20,1 million were financed by the State and EUR 20 million by the undertaking).
De var också klart proportionella, eftersom staten endast finansierade 50 % av utgifterna (20,1 miljoner euro finansierades av staten och 20 miljoner av företaget).
Since their effect was largely dependent on whether the relevant staff would seize the opportunity of leaving the company, they were not sufficient to compensate the significant costs of Tieliikelaitos’ overstaffing.
Eftersom åtgärdernas effekt i stor utsträckning berodde på huruvida personalen skulle ta tillfället i akt att lämna företaget, var de inte tillräckliga för att kompensera de betydande kostnader som Vägaffärsverkets personalöverskott medförde.
Funding of Special services projects
Finansiering av särskilda serviceprojekt
As has been described above, Special service projects provided an activity to part of Tieliikelaitos’ excess staff.
Som beskrivits ovan innebar de särskilda serviceprojekten att delar av Vägaffärsverkets överskottspersonal fick nya arbetsuppgifter.
Had not such projects been put in place, it is clear that, in view of the fact that Staff adjustment measures could only solve part of the overstaffing problem, Tieliikelaitos would have either maintained the remaining excess staff temporarily without work or would have affected it to maintenance contracts.
Om inga sådana projekt genomförts skulle Vägaffärsverket med tanke på att personalanpassningen endast kunde lösa en del av personalöverskottsproblemet uppenbart antingen ha behållit den kvarvarande överskottspersonalen tillfälligt, utan att sysselsätta den, eller avsatt den för underhållsentreprenader.
Both such options would have been detrimental to the objective of common interest aimed at through the measure.
Båda alternativen skulle ha varit till nackdel för det gemensamma mål som åtgärden avsåg.
Maintaining the staff concerned inactive would have wasted human capital accumulated in the period prior to liberalisation, in terms of specific skills and know-how.
Att hålla kvar personalen utan att sysselsätta den skulle ha varit slöseri med mänskliga resurser som uppkommit under perioden före liberaliseringen, vad gäller deras särskilda kvalifikationer och kunnande.
Affecting the staff to maintenance contracts would have prevented Tieliikelaitos’ from progressively adapting its way of working in order to deliver the relevant road services in a cost-effective way.
Att avsätta personal för underhållsentreprenader skulle ha hindrat Vägaffärsverket från att stegvis anpassa sina metoder så att det kunde tillhandahålla vägtjänsterna på ett kostnadseffektivt sätt.
Therefore, the Commission considers that the funding of Special services projects through State aid may meet the criterion of necessity of the aid to a common interest objective.
Därför anser kommissionen att finansieringen av särskilda serviceprojekt med statligt stöd kan uppfylla kriteriet om stödets nödvändighet för ett mål av gemensamt intresse.
As regards the proportionality of that measure, the Commission notes that there was no overcompensation for the work carried out in the Special service projects.
Vad gäller åtgärdens proportionalitet noterar kommissionen att de arbeten som genomfördes i de särskilda serviceprojekten inte överkompenserades.
Convincing evidence to that effect was submitted by the Finnish authorities (see above, Section 5.5).
Detta har övertygande kunnat visas av de finska myndigheterna (se ovan avsnitt 5.5).
There was naturally a limit as to the amount of work that could be done through Special service projects, this limit residing in the State’s actual need for such services to be provided.
Naturligtvis fanns det gränser för vad som kunde göras genom särskilda serviceprojekt, och dessa gränser sattes främst av statens faktiska behov av sådana tjänster.
The Commission concludes from the various data submitted by the Finnish authorities that the Special services project only absorbed a part of Tieliikelaitos’ overstaffing-related costs.
Kommissionen konstaterar av de olika uppgifter som de finska myndigheterna inkommit med att de särskilda serviceprojekten endast sög upp en del av de kostnader som uppstod genom Vägaffärsverkets överskottspersonal.
As mentioned above in Chapter 5.3, on average, Tieliikelaitos had during the transitional period, still 100 employees more than the optimum number, in spite of the Staff adjustment measures and the Special service projects.
Som nämnts ovan i avsnitt 5.3 hade Vägaffärsverket i snitt under övergångsperioden fortfarande 100 anställda mer än det optimala antalet, trots personalanpassningen och de särskilda serviceprojekten.
For the same reasons set out above in relation with Special service projects, it was not in the common interest for Tieliikelaitos to maintain this extra staff inactive.
Av samma anledning som anges ovan för de särskilda serviceprojekten var det inte i det allmännas intresse att Vägaffärsverket behöll överskottpersonal utan sysselsättning.
The ability not to overburden tendered contracts, where it was submitting bids to open tender, with the costs related to redundant staff was indeed essential if Tieliikelaitos was to adapt to a competitive market.
Förmågan att inte överbelasta upphandlade kontrakt med kostnader för övertalig personal, där företaget lade bud i öppna anbudsförfaranden, var naturligtvis avgörande om Vägaffärsverket skulle kunna anpassa sig till en konkurrensutsatt marknad.
Therefore the respective financial burden was compensated through the negotiated contracts.
Därför kompenserades den finansiella bördan genom förhandlingsentreprenaderna.
As regards the negotiated contracts, their existence was linked to the gradual nature of the liberalisation process as devised by Finland.
Vad gäller förhandlingsentreprenaderna var de beroende av att liberaliseringsprocessen fortskred stegvis, så som Finland lagt upp det.
These contracts represented at the beginning of the period a large portion of Tieliikelaitos’ activity, which then gradually decreased.
Sådana kontrakt utgjorde i början av perioden en stor del av Vägaffärsverkets verksamhet, som sedan stegvis minskade.
Not taking into account the additional costs borne by the undertaking as a result of its overstaffing would have led to significant deterioration of its financial situation.
Om man inte hade tagit hänsyn till de extrakostnader som drabbade företaget på grund av dess personalöverskott skulle dess finansiella situation ha försvagats avsevärt.
In the light of the above considerations, the Commission considers that the aid mechanism linked with negotiated contracts was necessary.
Därför anser kommissionen att den stödmekanism som var kopplad till förhandlingsentreprenaderna var nödvändig.
As regards the proportionality condition, a procedure was organised in order to limit risks of overcompensation.
Vad beträffar proportionalitetsvillkoret infördes ett förfarande för att minska risken för överkompensation.
The Commission considers that the annual expenditure adjustment procedure described above at the beginning of Section 5.3 was appropriate in this regard.
Kommissionen anser att det årliga utgiftsjusteringsförfarandet enligt vad som beskrivs ovan i början av avsnitt 5.3 var adekvat i detta hänseende.
Preferential loan and overall conclusion on necessity and proportionality
Förmånslån och allmänna slutsatser om nödvändighet och proportionalitet
As regards finally the preferential loan granted to Tieliikelaitos, the Commission notes firstly that it yields a net advantage for the undertaking of EUR 7,2 million, which is approximately 8 % of the overall amount of aid granted to Tieliikelaitos.
Vad beträffar förmånslånet till Vägaffärsverket noterar kommissionen slutligen att det dels ger företaget en nettoförmån på 7,2 miljoner euro, vilket är cirka 8 % av det sammanlagda stöd som beviljats Vägaffärsverket.
In this regard, one should mention in particular EUR 20 million that were allocated by Tieliikelaitos for financing severance packages.
I detta sammanhang bör särskilt de 20 miljoner euro nämnas som Vägaffärsverket avsatte för finansiering av avgångsvederlag.
In the light of the financial statements of Tieliikelaitos, it appears that the undertaking could have faced difficulties, had it contributed much more from its own resources to the personnel adjustment measures.
I ljuset av Vägaffärsverkets balansräkningar verkar det som om företaget skulle ha kunnat råka i svårigheter om det hade bidragit med ännu mer från de egna resurserna till personaljusteringsåtgärder.
Tieliikelaitos’ operating profit/turnover ratio during the transitional period stood at a low level of 2,4 % whereas for its competitors the average indicator was 4,5 %.
Vägaffärsverkets rörelsevinst/omsättning-relation under övergångsperioden låg på en låg nivå, kring 2,4 %, medan konkurrenterna i snitt hade värden på 4,5 %.
As staff reduction measures were not completed during the transitional period, the respective indicator was even worse in 2005 (1,6 %).
Eftersom åtgärderna för att minska personalen inte hade slutförts under övergångsperioden var de respektive indikatorerna ännu ogynnsammare under 2005 (1,6 %).
In 2005 the undertaking had to bear the financial cost of reducing its staff number by more than 400 persons without any State support.
Under 2005 bar företaget kostnaderna för minskning av personalen med mer än 400 personer utan något som helst stöd från staten.
The operating profit indicator improved again in 2006 (2,2 %) and continues to improve.
Rörelsevinstindikatorn förbättrades under 2006 (2,2 %) och fortsätter att förbättras.
It therefore seems that the own contribution of Tieliikelaitos to removing the respective structural disadvantage had a negative impact on the undertaking’s profitability and hence its competitive position.
Det verkar därför som om Vägaffärsverkets egna bidrag för att undanröja de strukturella nackdelarna hade negativa följder för företagets lönsamhet och därmed på dess konkurrensposition.
Furthermore, it must be recalled that the aid measure package does not seem to have had any lasting impact on the structure of competition (Cf. Section 5.10).
Det bör dessutom beaktas att stödpaketet inte verkar ha haft några permanenta följder för konkurrensstrukturen (se avsnitt 5.10).
In this regard, the Commission notes that the Finnish authorities had designed the aid package to Tieliikelaitos in a way that limited possible distortions of competition.
I detta sammanhang noterar kommissionen att de finska myndigheterna har lagt upp stödpaketet till Vägaffärsverket så att tänkbara snedvridningar av konkurrensen begränsas.
In particular this concerns the approach chosen with respect to the structure of the opening balance sheet of Tieliikelaitos (not distributing the entire stock of financial assets as equity) in order to align it with the balance sheets of private undertakings in the sector.
Detta gäller inte minst för det tillvägagångssätt som valdes för strukturen på Vägaffärsverkets ingående balansräkning (att inte släppa alla finansiella tillgångar som andelar) för att anpassa det till balansräkningarna i de privata företagen inom sektorn.
This also concerns the efforts to limit as much as possible the differences between the margins of negotiated and tendered contracts, inter alia, through the annual expenditure adjustment procedure.
Det gäller även för insatserna att i möjligaste mån minska skillnaderna mellan marginalen för förhandlingsentreprenader och avtal som ingåtts genom anbudsförfarande, bland annat genom det årliga utgiftsjusteringsförfarandet.
The Commission also notes that the Road Administration carried out a number of measures to facilitate entry of new market players.
Kommissionen noterar också att Vägverket har vidtagit ett antal åtgärder för att underlätta marknadstillträdet för nya aktörer.
To reduce possible barriers to market entry which could be caused for instance by the complexity of tender documents, the Road administration arranged briefings for contractors and prepared the procurement programmes and tendering rules involving to the extent possible all the interested parties.
I syfte att minska eventuella hinder för marknadstillträde, som exempelvis skulle kunna uppstå till följd av anbudsförfarandenas komplexitet, har Vägverket anordnat informationsmöten med potentiella avtalsparter och så långt möjligt förberett upphandlingsprogrammen och reglerna för anbudsförfaranden i samarbete med alla berörda parter.
The Road administration’s procurement strategy has been prepared by taking into account the opinions of actors in the sector about e.g. how big the maintenance contracts should be.
Vägverkets upphandlingsstrategi har utvecklats med utgångspunkt från synpunkter från sektorns aktörer, exempelvis om hur omfattande underhållsavtalen bör vara.
Offer fees paid (5000 EUR per offer) with respect to offers meeting the minimum requirements set by the Road Administration also were conducive to the entry of new market players.
Det belopp som betalades (5000 euro per anbud) för anbud som uppfyllde minimikraven i Vägverkets specifikationer bidrog också till att få in nya aktörer på marknaden.
In 2006 the Ministry of Trade and Industry blocked Tieliikelaitos’ negotiations with several cities about setting up joint ventures that would combine the technical service units of the cities with Tieliikelaitos local service units.
2006 blockerade handels- och industriministeriet Vägaffärsverkets förhandlingar med flera orter om gemensamma företag som skulle kombinera orternas tekniska serviceavdelningar med Vägaffärsverkets lokala serviceavdelningar.
The Ministry required that the cities wishing to set up the planned joint ventures select their partner through an open competitive tender.
Ministeriet krävde att de orter som ville starta de planerade gemensamma företagen valde samarbetsparter i öppna anbudsförfaranden.
The Commission rejects the complainants’ allegation according to which Tieliikelaitos would have been using predatory pricing practices during the transitional period or in 2005.
Kommissionen avvisar de klagandes påstående att Vägaffärsverket skulle ha tillämpat underprissättning under övergångsperioden eller under 2005.
The information provided by the Finnish authorities shows that Tieliikelaitos had positive margins from the tendered contracts it entered into.
De uppgifter som de finska myndigheterna tillhandahållit visar att Vägaffärsverket hade positiva marginaler i de upphandlingskontrakt som företaget slöt.
In fact, the Commission notes that the level of Tieliikelaitos profit during the transitional period would have corresponded to the average of its competitors if it did not have non-compensated additional costs (EUR 65 million — see Section 7.1.2) resulting from the legacy of the previous regime.
Kommissionen noterar dessutom att Vägaffärsverkets vinstnivå under övergångsperioden skulle ha motsvarat genomsnittet för dess konkurrenters vinstnivå om företaget inte haft okompenserade extrakostnader (65 miljoner euro – se avsnitt 7.1.2) i arv från den gamla ordningen.
In the light of the above, the Commission concludes that, on balance, the examined new aid measures, which were transitory in nature since they were linked to the transitional period, are compatible with the common market, since they are necessary and proportionate to an objective of common interest and do not distort trade and competition to an extent contrary to the common interest.
I ljuset av detta anser kommissionen efter en avvägning att de granskade nya stödåtgärderna, som var tillfälliga, eftersom de var kopplade till övergångsperioden, är förenliga med den gemensamma marknaden. De är nödvändiga och proportionella för ett mål av gemensamt intresse och snedvrider inte handeln och konkurrensen i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset.
This conclusion is in line with the Commission’s decision practice, notably in the OTE and EDF cases.
Denna slutsats är i linje med kommissionens beslutspraxis, bland annat i ärendena OTE och EDF.
In EDF, the Commission declared compatible a measure by which the French State relieved enterprises in the French electricity and gas sectors of the payment of some of the specific pension rights the employees had acquired in the past, at a time when companies were operating under a legal monopoly.
I EDF ansåg kommissionen att en åtgärd var förenlig med den gemensamma marknaden genom vilken den franska staten befriade företag i den franska el- och gassektorn från betalning av vissa av de särskilda pensionsrättigheter som de anställda förvärvat i det förflutna när företagen hade rättsligt monopol.
The Commission considered that at that time the companies were shielded from any intra-industry competition and could thus bear the higher pension rights without suffering any significant economic disadvantage.
Kommissionen ansåg att företagen på den tiden var skyddade mot intern konkurrens inom branschen och därför kunde bära de högre pensionsrättigheterna utan att lida betydande ekonomisk skada.
The Commission acknowledged, that these ‘past liabilities’ represented a significant difficulty for these enterprises, once they were operating in competition with other electricity or gas enterprises that did not have to bear similar costs from the past (par. 143 of the Decision).
Kommissionen erkände att sådana tidigare belastningar medförde stora problem för dessa företag så snart de hamnade i konkurrens med andra el- och gasföretag som inte behövde bära samma historiska kostnader (punkt 143 i beslutet).
The Commission regarded the aid granted ‘with the view to such sectoral reorganization’ as necessary and proportionate on the grounds that the other aspects of the sectoral reform did not involve any State aid (paragraph 146 of the Decision).
Kommissionen ansåg att det stöd som beviljats för en sådan omorganisering inom sektorn var nödvändigt och proportionellt med tanke på att de övriga aspekterna av sektorsreformen inte omfattade statligt stöd (punkt 146 i beslutet).
In the present case, similarly, the overstaffing that burdened Tieliikelaitos was inherited from the pre-liberalisation period; the measures contributed to alleviate that burden in a proportionate manner and to allow Tieliikelaitos to participate fully in the competitive process, and hence take part in the reorganisation of the road services sector.
I det föreliggande fallet har det personalöverskott som Vägaffärsverket drogs med på samma sätt ärvts från tiden före liberaliseringen. Åtgärderna bidrog till att lindra denna börda på ett proportionellt sätt och gav Vägaffärsverket möjlighet att till fullo delta i konkurrensen och därigenom även i omorganisationen av vägsektorn.
In OTE, where the Commission explicitly referred back to the EDF decision, the Commission assessed the Greek government’s contribution to the Hellenic Telecommunication Operator’s (OTE) voluntary early retirement scheme.
I ärendet OTE, där kommissionen uttryckligen hänvisade till EDF-beslutet, granskade kommissionen den grekiska regeringens bidrag till den grekiska telekommunikationsoperatörens (OTE) frivilliga system för förtidspension.
Due to the life tenure status of OTE employees, which was inherited from the time when OTE had a monopoly position, OTE could not unilaterally dismiss personnel, but had to have recourse to voluntary redundancy offers.
Med tanke på att OTE:s anställda hade livstidskontrakt, något som var kvar sedan den tid då OTE hade monopol, kunde OTE inte på eget bevåg avskeda personal, utan var tvunget att tillämpa frivilliga lösningar med avgångsvederlag.
To make such offers attractive, OTE had to offer its employees voluntary redundancy terms and conditions that reflect the latter’s permanent status, which, in turn, led to higher costs for OTE than the costs of comparable early retirement schemes offered by other companies under general labour laws and regulations.
För att göra sådana anbud mer attraktiva var OTE tvunget att erbjuda sina anställda avgångsvillkor som reflekterade deras fasta anställning, vilket i sin tur ledde till högre kostnader för OTE än de system för förtidspensionering som andra företag erbjöd under allmän arbetslagstiftning.
The Commission verified that the respective aid measure would only partially compensate for the extraordinary costs caused by the structural disadvantages resulting from OTE’s former position as State-owned monopoly, and that the burden was not associated with directly related advantages of its former status that would mitigate it.
Kommissionen kontrollerade att de olika stödåtgärderna endast delvis skulle ersätta särskilda kostnader som förorsakats av de strukturella nackdelar som OTE:s tidigare position som statligt ägt monopol medfört, och att belastningen inte hängde samman med direkt relaterade fördelar som företagets tidigare status medfört, och som skulle kunna lindra belastningen.