natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The contribution is equal to the difference between the interest actually owed on a loan, corresponding to the annual amortisation rate, calculated at the commercial reference interest rate for shipping in Italy and the interest payable on the same loan calculated at 5 % (an average interest rate subsidy of about 10 percentage points).
Bidraget är lika med skillnaden mellan den verkliga räntekostnaden på lån beräknad utifrån den marknadsmässiga referensräntan för rederier i Italien, och räntekostnaden för att låna samma summa beräknad på grundval av en ränta på 5 % (en genomsnittligt räntesubvention motsvarande cirka 10 procentenheter).
At the end of the contract, the ship for which the contribution was paid may be purchased by the leasee by paying an amount equal to 1 % of the purchase price.
När kontraktet löper ut får de fartyg för vilka ett bidrag har betalats förvärvas av leasetagaren för ett belopp som motsvarar 1 % av inköpspriset.
According to the Italian authorities, (letter of 5.6.1988 and reply of 1.7.1998), no lease was signed under Law No 11/1988.
Enligt de italienska myndigheterna (i skrivelse av den 5 juni 1988 och svar av den 1 juli 1998) har inte något avtal ingåtts om finansiell leasing i enlighet med lag nr 11/1988.
According to information in the possession of the Commission, loans amounting to the sum of ITL 12697450000 (approximately EUR 6,5 million) have been granted since the entry into force of the original aid scheme.
Enligt de uppgifter som kommissionen har tillgång till har sedan den ursprungliga stödordningen trädde i kraft lån beviljats till ett totalt belopp av 12697450000 italienska lire (motsvarande cirka 6,5 miljoner euro).
The last financing decision was taken in December 1991.
Den senaste finansieringen ska ha beslutats i december 1991.
In their latest letter of 8.3.2007, the Italian authorities claimed that financing granted on the basis of the 1988 law concerned the acquisition of ships of gross tonnage between 24 and 138 tonnes.
Enligt de italienska myndigheternas senaste skrivelse av den 8 mars 2007 ska de finansieringar som beviljats med stöd av 1988 års lag ha gällt fartyg med ett bruttotonnage på mellan 24 och 138 ton.
These ships were said to be mainly for the purpose of costal maritime transport within a market that had not yet been opened up for competition at the time.
Dessa fartyg ska huvudsakligen ha varit avsedda för kusttransporter på en marknad som vid tiden för beviljandet ännu inte hade öppnats för konkurrens.
Doubts raised over the original aid scheme subject to procedure C 23/96
Tvivel som uttryckts beträffande den ursprungliga stödordning som omfattas av förfarande C 23/96
In the document initiating the procedure on 24 June 1996, the Commission expressed serious doubts over the compatibility of the aid with the common market on the basis of information available to it for the following reasons:
I den skrivelse av den 24 juni 1996 som inledde förfarandet uttryckte kommissionen, på grundval av information som den förfogade över, allvarliga tvivel beträffande stödets förenlighet med den gemensamma marknaden av följande skäl:
the aid scheme contained provisions which involved discrimination on the grounds of nationality in that ship operators were obliged, inter alia, as an effective condition of aid, to employ Sardinian seafarers on board their vessels,
Stödordningen innehöll föreskrifter som medförde särbehandling på grundval av nationalitet eftersom de stödmottagande rederiföretagen enligt stödvillkoren bland annat måste anställa sardisk ombordpersonal.
the scheme conflicted with the principle of freedom of establishment inasmuch as the aid was conditional, inter alia, on operators having their head office in Sardinia,
Ordningen stod i strid med principen om etableringsfrihet, eftersom ett av stödvillkoren var att de stödmottagande rederierna skulle ha stadgeenligt säte på Sardinien.
the scheme involved aid to encourage investment in ships in a way which is liable to infringe Community law.
Ordningen omfattade stöd för att uppmuntra investeringar i fartyg på ett sätt som riskerade att bryta mot gemenskapens regler.
The scheme amended by Law No 9 of 15 February 1996
Stödordningen efter ändring genom lag nr 9 av den 15 februari 1996
To make Law No 20/1951 compatible with Community law and the relevant Directives, the regional authorities amended the original aid scheme by means of Regional Law No 9 of 15 February 1996 (hereinafter Law No 9/1996) as follows:
För att göra lag nr 20/1951 förenlig med gemenskapsrätten och direktiven på området ändrade de sardiska myndigheterna genom den regionala lagen nr 9 av den 15 februari (nedan kallad lag nr 9/1996) stödordningen på följande sätt:
the provisions which involved discrimination on the grounds of nationality were removed;
De diskriminerande inslag som avsåg nationaliteten upphävdes.
a new condition was introduced whereby a preference for innovative, high technology vessels was agreed;
Ett nytt krav infördes, enligt vilket företräde skulle ges åt innovativa och högteknologiska transportmedel.
a system was introduced to check that the aid was not granted twice (by the national authorities and by the regional authorities) for the same loans/leases.
Ett system infördes för att kontrollera att stöd inte beviljades vid två tillfällen (av de nationella och av de regionala myndigheterna) för samma lån/finansiella leasing.
Doubts expressed during proceeding C 71/97
Tvivel som uttryckts under förfarande C 71/97
In its Decision of 14 November 1997 the Commission, while noting that the notified aid scheme no longer contained discriminatory provisions based on breach of the right to establishment, expressed serious doubts over the compatibility of the amendments with the common market for the following reasons:
I sitt beslut av den 14 november 1997 uttryckte kommissionen, trots att den noterat att den anmälda stödordningen inte längre innehöll några bestämmelser som innebar diskriminering genom brott mot etableringsrätten, allvarliga tvivel beträffande ändringarnas förenlighet med den gemensamma marknaden av följande skäl:
risk of conflict with Community legislation on shipbuilding in force at that time [5],conflict between the aid scheme and the guidelines on State aid to maritime transport current at that time [6],existence of unlawful operating aid, granted in the form of leases on favourable terms for the acquisition of ships.
Risken för konflikter med de gällande gemenskapsbestämmelserna om skeppsbyggnad vid det aktuella tillfället [5].Oförenlighet mellan stödordningen och de då gällande riktlinjerna för statligt stöd till sjöfartssektorn [6].Förekomsten av olagliga driftsstöd, som tilldelades i form av finansiell leasing på förmånliga villkor för förvärv av fartyg.
Commission Decision of 98/95/EC
Kommissionens beslut 98/95/EG
In Decision 98/95/EC, the Commission, without reference to the amendments added subsequently, found the original aid scheme constituted State aid for the purposes of Article 92(1) of the EC Treaty, inasmuch as: ‘(a) the beneficiary companies are relieved of a financial burden which they would normally bear (normal commercial interest rates and other charges on loans/leases); (b) the burden is borne by State resources (the Sardinian authorities); (c) the aid is selective (being reserved to the shipping sector); and (d) the aid affects trade between Member States.’
I sitt beslut 98/95/EG betecknade kommissionen de stöd som beviljats enligt den ursprungliga stödordningen (utan att uttala sig om de påföljande ändringarna) som statligt stöd av följande skäl: ”a) de företag som erhåller stöd befrias från en ekonomisk börda som de normalt sett skulle ha haft (vanlig kommersiell ränta och andra avgifter på lån/leasing), b) denna börda täcks av statliga resurser (som tillhandahålls av de sardinska myndigheterna), c) stödet är selektivt (det är förbehållet sjöfartssektorn), d) stödet påverkar handeln mellan medlemsstaterna.”
With regard to letter (d), the Decision initiating the proceedings states that ‘more than 90 % of the goods from Member States are transported towards Sardinia by sea and more than 90 % of goods from Sardinia are transported towards Member States by the same route.
Vad beträffar punkt d ovan noterade kommissionen i sitt beslut att inleda förfarandet att ”över 90 % av varorna från medlemsstaterna transporteras till Sardinien sjövägen och att över 90 % av varorna med ursprung på Sardinien transporteras till medlemsstaterna samma väg.
In light of the above, the Commission concluded that:
Med beaktande av ovanstående drog kommissionen följande slutsats:
the financial aid granted under Law No 11/1988 constituted State aid under Article 92(1) of the Treaty (now Article 87(1)),
Det ekonomiska stöd som beviljats enligt 1988 års stödordning utgjorde statligt stöd i den mening som avses i artikel 92.1 (nuvarande 87.1) i EG-fördraget.
the aid was granted in breach of Article 93(3) of the EC Treaty (Article 88(3)), and
Det hade beviljats i strid med artikel 93.3 (nuvarande 88.3) i EG-fördraget.
in the case in point, none of the derogations provided for in Article 92 could be applied.
Inget av undantagen i artikel 92 var tillämpligt i det föreliggande fallet.
The Commission therefore ordered that Italy should recover the unlawful aid granted on the basis of the 1988 aid scheme (Article 2).
Kommissionen beslutade därför att Italien skulle återkräva de olagliga stöd som beviljats enligt stödordningen från 1988 (artikel 2 i beslutet).
The judgment of 19 October 2000 and its legal consequences
Domen av den 19 oktober och dess rättsliga konsekvenser
In its judgment of 19 October 2000 (Joined Cases C-15/98 and C-105/99 Italy and Sardegna Lines v Commission) [7] the Court of Justice of the European Communities annulled Decision 98/95/EC on the ground that it lacked an adequate statement of reasons with regard to the effect on Community trade.
Beslut 98/95/EG ogiltigförklarades av EG-domstolen genom en dom av den 19 oktober 2000 (i de förenade målen C-15/98 och C-105/99 Republiken Italien och Sardegna Lines – Servizi Marittimi della Sardegna S.p.A.) [7] på grund av att det inte i tillräcklig utsträckning styrkts att handeln inom gemenskapen påverkats av stödordningen.
The Court found that the Commission, in limiting itself to stating that the aid was selective and reserved to the shipping sector in Sardinia, that more than 90 % of goods transport between the mainland and Sardinia took place by sea and that 65 % of tourist transport (passengers with cars) was carried out by shipping companies, failed to provide any information on the competition between the Sardinian shipping companies and companies established in other Member States.
Domstolen konstaterade att kommissionen hade begränsat sig till att hävda att stödet var selektivt och förbehållet sjöfartssektorn, att över 90 procent av de varor som utbyts mellan fastlandet och Sardinien transporteras sjövägen och att 65 procent av turisttrafiken (passagerare och fordon) sköts av rederier. Däremot hade den inte framlagt någon uppgift om konkurrensen mellan de sardiska rederierna och rederier etablerade i andra medlemsstater än Italien.
According to the Court, the Commission failed to take into account, in that respect, the fact that, until 1 January 1999, island cabotage in the Mediterranean was excluded from the liberalisation of maritime transport service within Member States.
Enligt domstolen hade kommissionen därmed underlåtit att beakta att öcabotage i Medelhavet var undantaget från liberaliseringen av sjötransporttjänsterna fram till den 1 januari 1999.
The Court also noted that the Commission, despite pointing out that the aid scheme to the Sardinian shipping companies was in breach of the fundamental principles of freedom of establishment and the prohibition of discrimination on grounds of nationality, failed to use this breach as grounds for demonstrating the distortion of trade between Member States.
Slutligen noterade domstolen att kommissionen visserligen konstaterat att stödordningen för sardiska redare stred mot de grundläggande principerna om etableringsfrihet och förbudet mot diskriminering på grund av nationalitet men inte i samband med detta påvisat att handeln mellan medlemsstaterna därigenom skulle ha snedvridits.
In consequence of the judgment of 19 October 2000 the formal investigation procedure initiated by the decision of 24 June 1996 has been reopened.
På grund av domen av den 19 oktober 2000 har kommissionen återupptagit det formella granskningsförfarande som inleddes genom beslutet av den 24 juni 1996.
The Commission must therefore adopt a new final decision.
Kommissionen har därför att anta ett nytt slutligt beslut.
In addition to adopting a new Decision following the Court’s annulment of Decision 98/95/EC, the Commission must also decide as to the amendment to be made to the scheme introduced by Law No 9/1996, in respect of which the investigation procedure of 14 November 1997 was initiated.
Förutom att anta ett sådant nytt beslut till följd av domstolens ogiltigförklaring av beslut 98/95/EG måste kommissionen yttra sig om ändringen av den ordning som infördes genom lag nr 9/1996 och som var föremål för det granskningsförfarande som inleddes den 14 november 1996.
Although at the time it had decided to examine both schemes separately, the Commission must now examine these schemes jointly in the present Decision in order to determine their overall implications.
Även om kommissionen tidigare hade beslutat att granska de båda ordningarna var för sig, måste den i detta beslut göra en samordnad granskning av dem för att fastställa deras samlade inverkan.
Observations on the original aid scheme submitted in the context of procedure C 23/96
Synpunkter på den ursprungliga stödordningen som lagts fram under förfarande C 23/96
In procedure C 23/96, the Italian authorities informed the Commission in a letter of 31 October 1996 of changes that they had made to the original aid scheme to make it, in their opinion, compatible with Community law.
Under förfarande C 23/96 underrättade de italienska myndigheterna genom en skrivelse av den 31 oktober 1996 kommissionen om de ändringar som de infört av den ursprungliga stödordning för att enligt egen åsikt göra den förenlig gemenskapslagstiftningen.
The main amendment was the adoption of Regional Law No 9/1996 that removed discriminatory provisions based on nationality and also provisions that were in breach of freedom of establishment.
Den viktigaste ändringen infördes genom antagandet av den regionala lagen nr 9/1996 som upphävde de diskriminerande bestämmelser som baserades på nationalitet och de bestämmelser som stred mot etableringsfriheten.
The authorities also notified the Commission that they had introduced a direct control mechanism to rule out the possibility of aid being granted twice (by the national authorities and by the regional authorities).
De underrättade vidare kommissionen om att de infört en mekanism för direkt kontroll för att utesluta möjligheten av att stöd beviljades två gånger (av de nationella respektive de regionala myndigheterna).
In its letters of 11 October 1996 and 22 January 1997, the regional authorities justified the need for measures arising out of amendments to Law No 9/1996, inter alia, by the difficult economic conditions in Sardinia, which is an ‘Objective I’ region.
I sina skrivelser av den 11 oktober 1996 och 22 januari 1997 motiverade de regionala myndigheterna åtgärderna till följd av ändringarna av lag nr 9/1996 bland annat med de svåra ekonomiska förhållandena på Sardinien som klassificerats som mål I-område.
Observations on the modified aid scheme submitted in the context of procedure C 71/97
Synpunkter på den ändrade stödordningen som lagts fram under förfarande C 71/97
As to the observations submitted in the context of procedure C 71/97, the Italian authorities pointed out, first, that they had no way of knowing the Community law referred to by the Commission in its decision to initiate the investigation procedure, arguing that Council Regulation (EC) No 3094/95 [8], amended by Council Regulation No 1904/96, and the Community Guidelines on State aid to Maritime Transport of 1997 had been published after the adoption of Law No 9/1996.
När det gäller de synpunkter som lagts fram under förfarande C 71/97 framhöll de italienska myndigheterna främst att de inte kunnat ha kännedom om de gemenskapsbestämmelser som kommissionen hänvisade till i sitt beslut om att inleda granskningsförfarandet eftersom, enligt vad de hävdade, rådets förordning (EG) nr 3094/95 [8], ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1904/96, och gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till sjöfartssektorn offentliggjordes först efter antagandet av lag nr 9/1996.
Secondly, Italy emphasised that the measures envisaged by Law No 9/1996 had not been implemented and that no financial commitments had been assumed with third parties.
För det andra framhöll Italien att de åtgärder som föreskrevs genom lag nr 9/1996 inte hade satts i verket och att man inte påtagit sig något ekonomiskt engagemang i förhållande till tredje man.
Italy also claimed that the specified measures were necessary to allow for the absence of economies of scale in the goods and passenger maritime transport sector in an island region such as Sardinia.
Vidare hävdade Italien att de föreskrivna åtgärderna var nödvändiga för att kompensera bristen på stordriftsfördelar inom sektorn för sjötransporter av varor och passagerare i en öregion som Sardinien.
In their conclusion, the Italian authorities declared themselves willing to amend the legislation and to respect all Community laws in force.
I sin slutsats förklarade sig de italienska myndigheterna beredda att ändra lagtexten och iaktta samtliga gällande gemenskapsbestämmelser.
Assessment of the original scheme applicable during the period 1988-96
Bedömning av den ursprungliga stödordning som var tillämplig 1988–1996
Existence of an unlawful new State aid
Förekomsten av nytt olagligt statligt stöd
The Commission considers that, by failing to notify the aid scheme in question in favour of companies registered in Sardinia intending to build, acquire, convert, modify or repair ships, the Italian authorities failed to fulfil their obligations under Article 88(3) of the Treaty (formerly Article 93(3)).
Kommissionen hävdar att de italienska myndigheterna genom att inte anmäla den aktuella stödordningen till förmån för företag, registrerade på Sardinien, som avsåg att bygga, förvärva, bygga om, ändra eller reparera fartyg brustit i uppfyllandet av den skyldighet som anges i artikel 88.3 (f.d. 93.3) i fördraget.
Even though the scheme had been set up before the entry into force of the Treaty, Law No 11/1988 substantially amended the aid scheme introduced by Laws No 20/1951 and No 15/1954.
Även om ordningen infördes innan fördraget trädde i kraft, har nämligen lag nr 11/1988 i väsentlig utsträckning ändrat den stödordning som infördes genom lagarna nr 20/1951 och nr 15/1954.
The amendments introduced in 1988 should have therefore been notified to the Commission and therefore constitute new non-notified aids.
De ändringar som infördes 1988 borde därför ha anmälts till kommissionen och utgör således nytt ej anmält stöd.
Since this characterisation was not contested by the Italian authorities in their comments following the initiation of the procedure on 24 June 1996 it is therefore confirmed in this Decision.
De italienska myndigheterna bestrider för övrigt inte en sådan klassificering i de synpunkter som de framlagt efter inledandet av förfarandet den 24 juni 1996 och den bekräftas därför i detta beslut.
The Commission finds that the measure in question constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Kommissionen konstaterar att den berörda åtgärden utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i fördraget.
The Sardinian companies effectively benefited from interest rates more favourable than market rates and a reduction in costs relating to the loans and leases; they were therefore relieved of a financial burden that they would normally have had to bear.
De sardiska företagen har nämligen kunnat utnyttja räntesatser som understiger marknadsräntorna och nedsättningar av andra tillkommande kostnader för lån och finansiell leasing, och de har således befriats från en ekonomisk börda som de under normala förhållanden skulle ha behövt ta på sig.
The financial burden was borne by public resources and the aid was selective because it was reserved to companies operating within the shipping sector and established in Sardinia.
Kommissionen påpekar att detta har finansierats med offentliga medel och att stödet var selektivt genom att det var förbehållet företag inom sjöfartssektorn som var etablerade på Sardinien.
The Commission also observes that the measure affected trade between the Member States.
Kommissionens uppfattning finner även att åtgärden påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
The scheme implemented by the Italian authorities concerns Sardinian shipping companies in general, whether involved in cabotage activities or international transport.
Den ordning som genomförts av de italienska myndigheterna gäller nämligen sardiska rederier i allmänhet, oavsett om de utför cabotagetrafik eller internationell transport.
While it is true that regulation No 3577/92 [9], which liberalised the maritime cabotage service market within the Community, excluded the liberalisation of cabotage with Mediterranean islands until 1 January 1999, it is also true that this Regulation did not exclude from its scope changes in trade in the maritime service market between different Member States, in particular between France, Spain and mainland Italy.
Visserligen undantogs öarna i Medelhavet fram till den 1 januari 1999 från den liberalisering av marknaden för cabotagetrafik inom gemenskapen som infördes genom förordning (EG) nr 3577/92 [9], men det finns inte något undantag från den förordningen för marknaden för sjötransporttjänster mellan olika medlemsstater, särskilt till och från hamnar på det franska, spanska och italienska fastlandet.
It should be noted in this regard that the aid in question was not limited to cabotage, i.e. to maritime services carried out within Italian territorial waters, liberalised from 1.1.1999, but also concerned Sardinian shipping companies that carried out international maritime transport services, which had already been liberalised in 1986 [10], so that such companies could therefore operate in competition with other Community operators.
Det bör i sammanhanget påpekas att stödet i fråga inte var begränsat till cabotagetrafik, dvs. sjötrafiktjänster som utförs inom Italiens territorialvatten och som liberaliserades från och med den 1 januari 1999 utan också avsåg sardiska rederier som utförde internationella sjötrafiktjänster som liberaliserades redan 1986 [10] och därför var verksamma i konkurrens med andra operatörer inom gemenskapen.
Information in the possession of the Commission [11] shows that between 1992 and 1997, maritime traffic existed in the form of merchant shipping (and cruise shipping) leaving and entering Sardinian ports, to and from other EU and non-EU destinations.
Av uppgifter som kommissionen har tillgång till [11] framgår nämligen att det mellan 1992 och 1997 förekom sjötrafik med handels- och kryssningsfartyg mellan hamnar på Sardinien och andra destinationer inom och utom gemenskapen.
In particular, a French company operated out of Toulon bound for Sardinia and two Italian companies operated from Corsica to Sardinia.
Särskilt ska nämnas att ett franskt företag i Toulon och två italienska företag, etablerade på Korsika, trafikerade Sardinien.
These circumstances show that during that period (between 1988 and 1996) there was an effect on international maritime transport services trade between Italy and certain Member States.
Dessa förhållanden styrker att det under denna period (1988–1996) förekom påverkan på det internationella utbytet av sjötrafiktjänster mellan Italien och vissa medlemsstater.