natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the Greek authorities, OTE, like all other private companies, pays compulsory employer’s unemployment contributions as required under the applicable social security legislation.
Enligt de grekiska myndigheterna betalar OTE, i likhet med alla andra privata företag och i egenskap av arbetsgivare, obligatoriska arbetslöshetsavgifter enligt det som krävs i tillämplig socialförsäkringslagstiftning.
This amounts to 2,76 %, while an additional 1,33 % is paid by the employee.
OTE betalar 2,76 % och de anställda betalar ett tillägg på 1,33 %.
The Greek authorities also state that Article 24 of the recent Law No 3470/2006 clearly provides that OTE and other telecom service providers no longer enjoy a specific status that gives them the right to be exempted from the advertising tax.
De grekiska myndigheterna konstaterar också att det i artikel 24 i den nya lagen nr 3470/2006 klart fastställs att OTE och andra tjänsteleverantörer inom telekommunikationsområdet inte längre åtnjuter någon särskild ställning som ger dem rätt till befrielse från reklamskatt.
Pursuant to Law No 1264/1982, public companies or utilities are exempted from the advertising tax only if their share capital belongs by absolute majority to the Greek State.
Enligt lag nr 1264/82 är offentliga företag eller allmännyttliga företag befriade från reklamskatt endast om den absoluta majoriteten av deras aktiekapital ägs av den grekiska staten.
Accordingly, OTE and all other telecom providers are now liable to pay the advertisement tax.
Av detta följer att OTE och alla andra tjänsteleverantörer inom telekommunikationssektorn nu är skyldiga att betala reklamskatt.
According to the Greek authorities, the Administrative Court concluded that the characterization of a company as a public utility does not relate to its legal status, or to the legal framework within which it operates, but depends solely on the nature of the services it provides.
Enligt de grekiska myndigheterna fastställde förvaltningsdomstolen att ett företag inte karakteriseras som allmännyttigt på grundval av företagets rättsliga status eller det regelverk inom vilket företaget verkar, utan enbart på grundval av karaktären hos de tjänster som företaget tillhandahåller.
Therefore, according to the Court, undertakings offering goods and services deemed vital for society, such as telecommunications, water supply and energy, constitute utilities.
Enligt domstolen klassificeras därför företag som tillhandahåller varor och tjänster som anses vara oumbärliga för samhället, t.ex. telekommunikation, vatten och energi, som allmännyttiga företag.
Case C-305/89 Italy v Commission [1991] ECR I-1603, paragraph 19.
Mål C-305/89, Italien mot kommissionen, REG 1991, s. I-1603, punkt 19.
Joined Cases C-278/92, C-279/92 and C-280/92 Spain v Commission [1994] ECR I-4103, paragraph 22.
Förenade målen C-278/92, C-279/92 och C-280/92, Spanien mot kommissionen, REG 1994, s. I-4103, punkt 22.
Case C-305/89, loc. cit., paragraph 22.
Mål C-305/89, loc. cit., punkt 22.
See, inter alia, the judgments in Case 30/59 De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg v High Authority [1961] ECR 1; Case C-387/92 Banco Exterior de España [1994] ECR I-877, paragraph 13; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraph 34; and Case C-256/97 DM Transport [1999] ECR I-3913, paragraph 19.
Se bl.a. domarna i mål 30/59, De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg mot Höga myndigheten, REG 1961, s. 1, mål C-387/92, Banco Exterior de España, REG 1994, s. I-877, punkt 13, mål C-241/94, Frankrike mot kommissionen, REG 1996, s. I-4551, punkt 34 och mål C-256/97, DM Transport, REG 1999, s. I-3913, punkt 19.
Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, recital 15; to the same effect, judgment in Case C-301/87 France v Commission [1990] ECR I-307, recital 41.
Mål 173/73, Italien mot kommissionen, REG 1974, s. 709, punkt 15 och, med samma innebörd, dom i mål C-301/87, Frankrike mot kommissionen, REG 1990, s. I-307, punkt 41.
Case T-157/01, loc. cit., recital 57.
Mål T-157/01, loc. cit., punkt 57.
Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 13; Case C-310/85 Deufil [1987] ECR 901, paragraph 8; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraph 20.
Mål 173/73, Italien mot kommissionen, REG 1974, s. 709, punkt 13, mål C-310/85, Deufil, REG 1987, s. 901, punkt 8, mål C-241/94, Frankrike mot kommissionen, REG 1996, S. I-4551, punkt 20.
Case C-387/92 Banco Exterior [1994] ECR I-877, paragraph 13; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraph 34.
Mål C-387/92, Banco Exterior, REG 1994, s. I-877, punkt 13, mål C-241/94, Frankrike mot kommissionen, REG 1996, s. I-4551, punkt 34.
Case C-5/01 Belgium v Commission [2002] ECR I-1191, paragraph 39.
Mål C-5/01, Belgien mot kommissionen, REG 2002, s. I-1191, punkt 39.
Case C-30/59 Gezamenlijke Steenkolenmijnen [1961] ECR 3, paragraphs 29 and 30; Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraphs 12 and 13; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraphs 29 and 35; Case C-251/97 France v Commission [1999] ECR I-6639, paragraph 40 and 46-47; see also Case T-109/01 Fleuren Compost [2004] ECR II-127, paragraph 54.
Mål C-30/59, Gezamenlijke Steenkolenmijnen, REG 1961, s: 3, punkt 29–30, mål 173/73, Italien mot kommissionen, REG 1974, s. 709, punkterna 12–13, mål C-241/94, Frankrike mot kommissionen, REG 1996, s. I-4551, punkterna 29 och 35, mål C-251/97, Frankrike mot kommissionen, REG 1999, s. I-6639, punkterna 40 och 46–47. Se också mål T-109/01, Fleuren Compost, REG 2004, s. II-127, punkt 54.
Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 26; Case C-387/92 Banco Exterior de España [1994] ECR I-877, paragraphs 12 and 13; and Case C-280/00 Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg [2003] ECR I-9919, paragraph 84, and the judgments cited therein.
Mål 173/73, Italien mot kommissionen REG 1974, s. 709, punkt 26, mål C-387/92, Banco Exterior de España, REG 1994, s. I-877, punkterna 12 och 13 och mål C-280/00, Altmark Trans och Regierungspräsidium Magdeburg, REG 2003, s. I-9919, punkt 84 och de domar som citeras där.
Case C-482/99 France v Commission [2002] ECR I-4397, paragraph 40.
Mål C-251/97, Frankrike mot kommissionen, REG 1999, s. I-066 39, punkt 40.
Case T-187/99 Agrana Zucker und Stärke AG v Commission [2001] ECR I-1587, paragraph 74.
Mål T-187/99, Agrana Zucker und Stärke AG mot kommissionen, REG 2001, s. I-1587, punkt 74.
These obstacles are due to the fact that entry to the Greek electronic communications market through the acquisition of OTE is prevented, to date, by the extremely inflexible employment conditions applied in OTE and by the fact that OTE employees enjoy a de facto permanent status, which prevents OTE from being taken over by other business groups.
Hindren beror på att ett inträde på den grekiska marknaden för elektronisk kommunikation genom ett övertagande av OTE tills vidare förhindras av de extremt stela anställningsvillkoren hos OTE och det faktum att OTE-anställda åtnjuter en fast anställningsform, vilket hindrar andra affärsgrupper från att överta OTE.
On the other hand, and for the same reasons, exit from the market, in the form of a relinquishment by the State of its control, seems at present extremely unlikely.
Å andra sidan och av samma skäl, förefaller det för närvarande ytterst osannolikt att företaget skulle lämna marknaden genom att staten avstår från sin kontroll.
For instance, employees with 30 years of service (right to a pension) could continue to work until they reached the age of 58 or completed 35 years of service, whichever happened first.
Exempelvis anställda med 30 år i tjänst (rätt till pension) kunde fortsätta arbeta tills att de uppnådde 58 års ålder eller 35 år i tjänst, beroende på vilket som inträffade först.
Such employees would rather choose to continue working until mandatory retirement in order to increase the calculation base of their pension.
Sådana anställda valde hellre att fortsätta arbeta fram till obligatorisk avgång för att öka beräkningsgrunden för sin pension.
As the Greek authorities pointed out, salaries grow at a higher rate than pensions, and OTE employees generally prefer to continue working for the company since pensions are calculated by reference to the last salary.
Som de grekiska myndigheterna påpekade, stiger lönerna snabbare än pensionerna och OTE-anställda föredrar därför i regel att fortsätta i företaget eftersom pensionerna beräknas på grundval av den sista lönen.
As mentioned in recital 56, the ‘regular’ VRS concerns only employees who have already acquired pension rights but have not yet fulfilled the conditions for mandatory retirement.
Som konstateras i skäl 56 gäller det ”vanliga” förtidspensionssystemet endast anställda som redan har rätt till pension men som ännu inte har uppfyllt villkoren för obligatorisk avgång.
The regular VRS does not involve ‘notional’ years and therefore its costs are not covered by the Greek State’s contribution.
Enligt det systemet godkänns inga fiktiva anställningsår och systemet får inget bidrag av staten.
See above, footnote 17.
Se ovan, fotnot 17.
Reference should also be made to the Commission’s decision in the EDF case (see footnote 16).
Här hänvisas även till kommissionens beslut i fallet EDF (se fotnot 16).
In EDF, the Commission declared compatible a measure whereby the French State relieved enterprises in the French electricity and gas sectors of the payment of some of the specific pension rights the employees had acquired in the past, at a time when companies were operating under a legal monopoly.
I fallet EDF godkände kommissionen att den franska staten befriade företag i den franska elektricitets- och gassektorn från vissa särskilda pensionsbetalningar som de anställda hade historiska rättigheter till från den tid då företagen fungerade under ett lagligt monopol.
The Commission considered that at that time the companies were shielded from any intra-industry competition and could thus bear the higher pension rights without suffering any significant economic disadvantage.
Kommissionen ansåg att företagen under monopoltiden var skyddade från all konkurrens inom sektorn och att de då kunde bära de högre pensionskostnaderna utan att detta medförde någon signifikant ekonomisk nackdel.
The Commission acknowledged that these ‘past liabilities’ represented a significant difficulty for these enterprises, once they were operating in competition with other electricity or gas enterprises that did not have to bear similar costs from the past (recital 143 of the Decision).
Kommissionen medgav att dessa skyldigheter från det förflutna utgjorde en betydande belastning när företagen skulle agera i konkurrens med andra elektricitets- och gasföretag som inte belastades av liknande historiska kostnader (skäl 143 i beslutet).
The Commission regarded the aid granted ‘with the view to such sectoral reorganization’ as necessary and proportionate on the grounds that the other aspects of the sectoral reform did not involve any State aid (recital 146 of the Decision).
Kommissionen ansåg att det stöd som beviljats för en sådan omorganisering inom sektorn var nödvändigt och proportionellt eftersom de övriga aspekterna av reformen inom sektorn inte inbegrep något statligt stöd (skäl 146 i beslutet).
Although in the present case the Greek State does not compensate OTE for past pension liabilities, nor is the measure aimed at a wider sectoral reorganisation, the principles laid down in EDF are applicable by analogy.
Trots att den grekiska staten i det aktuella fallet inte kompenserar OTE för historiska pensionsskyldigheter och trots att åtgärden inte syftar till en bredare omorganisering av sektorn innebär analogin ändå att principerna i fallet EDF kan tillämpas.
Namely, 19623315,16 × OTE share price.
Dvs. 19623315,16 × OTE-aktiens pris.
Quite the reverse, by a series of legislative acts from 1994 to 2001 (Laws No 2257/1994, 2768/1999, 2843/2000 and 2937/2001), the Greek State required OTE to make certain ad hoc (capped) payments to TAP-OTE in order to cover the pension fund’s operating deficits.
Tvärtom krävde den grekiska staten genom ett antal rättsakter från 1994 till 2001 (lagarna nr 2257/1994, 2768/1999, 2843/2000 och 2937/2001) att OTE skulle göra vissa särskilda betalningar (som har ett maximitak) till TAP-OTE för att täcka pensionsfondens rörelseförluster.
More particularly, in 2001 OTE was obliged by law to pay a lump sum of GDR 120 billion (around EUR 4 billion) to cover TAP-OTE’s deficits calculated for the years 2002-2011.
2001 förpliktades OTE genom lag att betala en klumpsumma på 120 miljarder drakmer (cirka 4 miljarder euro) för att täcka TAP-OTE:s beräknade underskott för åren 2002–2011.
Since OTE had no obligation whatsoever to guarantee the viability of TAP-OTE, these were payments made over and above OTE’s own pension contributions as an employer.
Eftersom OTE inte hade någon som helst skyldighet att garantera TAP-OTE:s lönsamhet, låg dessa betalningar utanför OTE:s pensionsavgiftsskyldigheter som arbetsgivare.
See Commission Decisions (no comments), Case EL/2006/0493: call origination on the public telephone network provided at fixed location, Case EL/2006/0494: call origination on individual public telephone networks provided at fixed location, and Case EL/2006/0495: transit services in the fixed public telephone network. http://circa.europa.eu/Public/irc/infso/ecctf/library?l=/ellda/adopted_measures&vm = detailed&sb = Title
Se kommissionens beslut (Inga anmärkningar), ärende EL/2006/0493: samtalsoriginering i det allmänna telenätet via en fast anslutningspunkt, ärende EL/2006/0494: samtalsoriginering i enskilda allmänna telenät via en fast anslutningspunkt, och ärende EL/2006/0495: överföringstjänster i det fasta allmänna telenätet. http://circa.europa.eu/Public/irc/infso/ecctf/library?l=/ellda/adopted_measures&vm = detailed&sb = Title
Commission Decision (no comments) Case EL/2006/0372: wholesale broadband access in Greece.
Se kommissionens beslut (Inga anmärkningar), ärende EL/2006/0372: bredbandstillträde för grossistledet i Grekland.
Commission Decision (no comments) Case EL/2006/0491: the minimum set of leased lines in Greece.
Se kommissionens beslut (Inga anmärkningar), ärende EL/2006/0491: minimiutbudet av hyrda förbindelser i Grekland.
Pursuant to Article 7(3) of Directive 2002/21/EC, the Commission has also examined the above mentioned decisions and remedies imposed by the regulatory authority on OTE and has not expressed any serious doubts as to their compatibility with Community law and in particular with the objectives referred to in Article 8(2)(b) of the Framework Directive, including the obligation on national regulatory authorities to ensure, through their decision-making powers ‘that there is no distortion or restriction of competition in the electronic communications market’.
Kommissionen har också, enligt artikel 7.3 i direktiv 2002/21/EG, undersökt de ovan nämnda besluten och åtgärderna som den nationella regleringsmyndigheten har ålagt OTE, och har därvid inte uttryckt några allvarliga tvivel om deras förenlighet med gemenskapslagstiftningen, särskilt med de mål som anges i artikel 8.2 b i ramdirektivet, inbegripet den nationella regleringsmyndighetens skyldighet att genom sina beslutsfattande maktbefogenheter ”säkerställa att det inte uppstår någon snedvridning eller begränsning av konkurrensen inom sektorn för elektronisk kommunikation”.
Thus, on 29 November 2006, the regulatory authority fined OTE a total of EUR 3 million, that is EUR 1000000 for breach of the existing regulatory framework (carrier pre-selection) and EUR 2000000 for an abuse of a dominant position (refusal to provide network access, leverage of market power, and abuse of a relation of economic dependency).
Regleringsmyndigheten bötfällde OTE den 29 november 2006 med totalt 3 miljoner euro, av vilka 1 miljon euro gällde brott mot gällande regelverk (förhandsval av nätoperatör) och 2 miljoner euro gällde missbruk av dominerande ställning (vägran att tillhandahålla nättillträde, utnyttjande av marknadsinflytande och missbruk av ett förhållande karakteriserat av ekonomiskt beroende).
Finally, on 2 March 2007, in the context of an injunction relief procedure, the authority issued two temporary orders, following a request filed by a number of alternative providers which OTE threatened with interconnection interruption, invoking the fact that these providers allegedly owed OTE significant debts.
Slutligen, den 2 mars utfärdade regleringsmyndigheten i samband med ett strafflättnadsförfarande två tillfälliga förelägganden till följd av en anmälan från ett antal alternativa leverantörer vars förbindelser OTE hotade att avbryta med hänvisning till påstådda betydande skulder hos OTE.
The measure temporarily prohibits OTE from interrupting the interconnection until the authority has decided on whether OTE’s claims are founded in the context of a dispute settlement procedure in accordance with the current regulatory framework.
Genom åtgärden förbjuds OTE att avbryta förbindelsen till dess att myndigheten har beslutat om OTE:s krav är motiverade inom ramen för ett förlikningsförfarande i enlighet med gällande regelverk.
See press release issued by EETT on 2 March 2007.
Se pressmeddelande från EETT av den 2 mars 2007.
As the Greek authorities have confirmed, even if it is true that OTE did not pay the tax in the past, it has always been in the same position as its competitors since no other telecommunication service provider was liable to pay the tax under Greek law.
Som de grekiska myndigheterna har bekräftat har OTE, trots att det stämmer att OTE inte har betalat reklamskatt, alltid har varit i samma ställning som sina konkurrenter eftersom ingen annan leverantör av telekommunikationstjänster, enligt bestämmelserna i grekisk lag, behövt betala denna skatt.
In accordance with Article 19(2) of Law No 1264/1982, public undertakings or utilities were exempted from the payment of the advertisement tax.
Enligt artikel 19.2 i lag nr 1264/82 är offentliga och allmännyttiga företag befriade från reklamskatt.
In 2005, the Administrative Court of First Instance (Decision No 9564/2005), ruled that the notions of ‘public service’ and ‘utilities’ in Law No 1264/1982 should be interpreted as meaning that any licensed telecoms operator providing telecommunications services is eligible for exemption from the advertising tax irrespective of its status as a public or private company.
2005 fastställde förstainstansrätten (beslut nr 9564/2005) att begreppen allmänna tjänster och allmännyttiga tjänster i lag nr 1264/82 ska tolkas så att alla licensförsedda operatörer som tillhandahåller telekommunikationstjänster har rätt till undantag från reklamskatten oavsett om de är offentliga eller privata företag.
As a result, the exemption did not put OTE in any advantageous position vis-à-vis its competitors.
Av detta följer att undantaget inte gav OTE någon fördelaktig ställning jämfört med dess konkurrenter.
Under this scenario, the extra burden increases to EUR 540,2 million when using the OTE’s WACC, and to EUR 643,4 million when using the risk-free discount rate of 3 %.
I detta scenario ökar de extra kostnaderna till 540,2 miljoner euro när OTE:s vägda genomsnittliga kapitalkostnad används och till 643,4 miljoner euro när den riskfria diskonteringssatsen på 3 % används.
In its submission, the third party stated that OTE has been exempted from the payment of the advertisement tax that other companies have to pay for every advertisement they place on any medium.
I sitt framläggande konstaterade den tredje parten att OTE har undantagits den reklamskatt som alla andra företag måste betala för all reklam som de placerar i ett medium.
The Commission considers that in principle such measures should be examined separately and not in the context of this procedure.
Kommissionen anser att sådana åtgärder i princip bör undersökas separat och inte inom ramen för detta förfarande.
At current prices, the costs would amount to approximately EUR 1,2 billion [10].
Med nuvarande priser skulle kostnaderna uppgå till cirka 1,2 miljarder euro [10].
Based on the assumption that OTE could provide an early retirement package equal to 150 % of the legal requirement for a redundancy, but with private salaries (in other words 33 % lower than those of OTE), CRA International concludes that the NPV of such a scheme would be EUR 314,4 million.
Med stöd av antagandet att OTE kan erbjuda ett förtidspensioneringspaket vars värde är 150 % av det lagstadgade kravet för friställning, dock beräknat på motsvarande löner som i den privata sektorn (dvs. 33 % lägre än OTE:s löner), sluter CRA International sig till att systemets nettonuvärde uppgår till 314,4 miljoner euro.
It follows that the extra burden on OTE is EUR 390,4 million (EUR 704,8 – EUR 314,4 = EUR 390,4).
Av det följer att den extra belastningen på OTE uppgår till 390,4 miljoner euro (704,8 - 314,4 = 390,4).
In 2005 the expected costs of the scheme were estimated at around EUR 500 million.
För 2005 uppskattades de förväntade kostnaderna för systemet till cirka 500 miljoner euro.
Based on the share price of OTE on the date of the publication of the Law (14 July 2005), the value of the 4 % of the shares to be transferred from the State to the pension fund was around EUR 315 million.
Baserat på aktiekursen på den dag då lagen offentliggjordes (den 14 juli 2005) blir värdet på den fyraprocentiga andelen som överförs från staten till pensionsfonden cirka 315 miljoner euro.
However, given that the value of the shares will be determined on the day of the transfer, the State’s contribution may well be higher.
Eftersom aktiernas värde bestäms på överföringsdagen kan statens bidrag dock komma att bli högre.
According to OTE’s certified accounts for 2005, the estimated total cost of the VRS in terms of payments amounts to EUR 1161827920.
Enligt OTE:s bestyrkta räkenskaper för 2005 uppgår den uppskattade totalkostnaden för betalningar inom ramen för det frivilliga systemet för förtidspension till 1161827920 euro.
The net present value (NPV) of the VRS is estimated at EUR 939607196 [21].
Nettonuvärdet för systemet uppskattas till 939607196 euro [21].
Based on these assumptions, CRA International has estimated the NPV of the VRS at EUR 1086,2 million.
Med dessa antaganden som grund har CRA International uppskattat nettonuvärdet för det frivilliga systemet för förtidspension till 1086,2 miljoner euro.
Contrary to KPMG calculations (see recital 60 above), CRA International calculations do not take into consideration the EUR 154,4 million already provisioned by OTE in its 2004 accounts, since they are not bound by the accounting constraints of an auditor.
I motsats till KPMG:s beräkningar (se punkt 0 ovan) beaktar CRA International i sina beräkningar inte de 154,4 miljoner euro som OTE redan hade infört i räkenskaperna för 2004, eftersom de inte är underställda revisorskrav.
Under this scenario, the extra burden is reduced to EUR 390,4 million.
I detta scenario är den extra kostnaden reducerad till 390,4 miljoner euro.
The second scenario assumes that there is no tax deductibility.
Enligt det andra scenariot finns det inget skatteavdrag.
In their reply, the Greek authorities based their calculations on OTE’s share price at close of trading on 25 April 2006, namely EUR 17,98.
I sitt svar grundade de grekiska myndigheterna sina beräkningar på OTE-aktiens stängningskurs den 25 april 2006, dvs. 17,98 euro.
Thus, on 25 April 2006, 4 % of the stock of OTE corresponded to a stock value of EUR 353 million.
Den 25 april 2006 motsvarade 4 % av OTE:s aktieinnehav således ett värde på 353 miljoner euro.
The value of the Greek State’s contribution to the VRS, as of 25 April 2006, was therefore 25 % lower than the amount of EUR 469,9 million that corresponds to the extra cost of the VRS.
Värdet på den grekiska staten bidrag till det frivilliga systemet för förtidspension per den 25 april 2006 är följaktligen 25 % lägre än beloppet för de extra kostnaderna för det frivilliga systemet för förtidspension som beräknats till 469,9 miljoner euro.
According to the study carried out by CRA International (see recital 65), the NPV of the VRS is EUR 1086,2 million.
Enligt CRA Internationals undersökning (se skäl 65) uppgår nettonuvärdet för det frivilliga systemet för förtidspension till 1086,2 miljoner euro.