natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The McKinsey study indicated that OTE could operate and offer the same kind of services with approximately 30 % fewer employees.
Enligt McKinseys undersökning skulle OTE kunna fungera och erbjuda samma slags tjänster med cirka 30 % mindre personal.
In addition, the study highlighted the need to recruit qualified staff capable of dealing with IT, new technologies, marketing sales, finance and regulatory issues.
Enligt undersökningen betonades behovet att anställa kvalificerad personal som kan hantera IT, nya tekniker, marknadsföring, försäljning, finanser och rättsliga frågor.
The average age of OTE’s staff (47 years) and the fact that only a small percentage of the current workforce (19 %) holds a university or college diploma further compound OTE’s labour inflexibility.
OTE-personalens medelålder (47 år) och det faktum att endast en låg andel av den aktuella personalen (19 %) har universitets- eller gymnasieutbildning befäster ytterligare arbetsstyrkans inflexibilitet.
An abolition of the permanent status of existing OTE staff — which could have enabled OTE to reduce its workforce like any other company — would have given rise, according to the Greek authorities, to serious legal constitutional concerns and was therefore discarded as an unrealistic option.
Att frånta den aktuella OTE-personalen dess garanterade anställning och ge OTE möjlighet att skära ned arbetsstyrkan på samma sätt som övriga företag, skulle enligt de grekiska myndigheterna ha gett upphov till allvarliga rättsliga och konstitutionella problem och förkastades därför som ett orealistiskt alternativ.
Given the permanent status of OTE’s employees as currently enshrined in legislation, a reduction in the workforce was possible only with the consent of the employees’ trade union (OME-OTE).
På grund av OTE-personalens fasta anställningsförhållanden enligt gällande lagstiftning måste nedskärningar av arbetsstyrkan godkännas av de anställdas fackförbund (OME-OTE).
In this respect, a VRS was first agreed between OTE and the company’s trade union in February 2005, conditional upon the Government passing legislation giving it binding effect.
I detta syfte slöt OTE och företagets fackförening i februari 2005 ett första avtal om ett frivilligt system för förtidspensionering, avhängigt regeringens antagande av lagstiftning som skulle ge avtalet bindande verkan.
In May 2005, OTE also concluded a collateral collective employment agreement with the trade union whereby any new recruits would no longer benefit from the permanent status.
I maj 2005 slöt OTE och fackföreningen också ett parallellt kollektivt anställningsavtal genom vilket fast anställningsform inte längre tillämpas vid nyrekryteringar.
The relevant legislation was passed on 14 July 2005 (Law No 3371/2005) and the VRS agreement between OTE and the trade union was finalized on 20 July 2005.
Den relevanta lagstiftningen antogs den 14 juli 2005 (lag nr 3371/2005) och det slutliga pensionsavtalet mellan OTE och fackföreningen undertecknades den 20 juli 2005.
This provided the legal framework which OTE needed in order to offer early retirement to around 6000 people while at the same time being able to take on new staff (around 1200 people) subject to the ordinary labour laws (i.e. with no permanent status).
Genom detta fick OTE den nödvändiga rättsliga ramen för att kunna erbjuda förtidspension till cirka 6000 anställda samtidigt som företaget kunde anställa ny personal (cirka 1200 personer) inom ramen för allmän arbetsmarknadslagstiftning (anställda utan fast status).
The right to early retirement was given to employees who by 2012 will have reached the mandatory retirement age, namely the age of 58 and 30 years of service, or 35 full years of service, or the age of 62 years and 15 years of service.
Enligt systemet kan förtidspension anhållas av anställda som senast 2012 skulle uppfylla villkoren för pension, dvs. 58 års ålder och 30 års tjänst, 35 års heltidsanställning eller 62 års ålder och 15 år i tjänst.
The remaining years of service (‘notional years’) of employees opting for early retirement would be recognised and these employees would be entitled to immediate pension payments.
För anställda som vill ha förtidspension godkänns de kvarstående tjänsteåren (fiktiva anställningsår) för pensionen och sådana anställda blir omedelbart berättigade till omedelbar pension.
The recognition of a maximum of eight notional years of employment is the basis for the calculation of the main and auxiliary pensions as well as the two lump-sum retirement payments, one from OTE and one from the auxiliary fund.
Högst åtta godkända fiktiva anställningsår utgör grunden för beräkning av grund- och tilläggspensionen liksom pensionspaketets två klumpsummor, den ena från OTE och den andra från tilläggsfonden.
Other employees who are close to retirement and already fulfil the general requirements for full pension rights would be entitled to only one lump-sum payment of between EUR 5000 and EUR 30000 [8].
Anställda som ligger nära pension och redan uppfyller de allmänna kraven för full pension beviljas endast en klumpsumma på 5000 till 30000 euro [8].
According to the Greek authorities, the conditions of the current VRS had to be more generous than similar early retirement measures in the past in order to ensure maximum take-up by employees [9].
Enligt de grekiska myndigheterna måste det aktuella frivilliga systemet för förtidspension ha generösare villkor än tidigare liknande åtgärder för förtidspension, för att säkerställa maximalt intresse hos de anställda [9].
Legal framework for the VRS and its financing
Den rättsliga ramen för det frivilliga systemet för förtidspensionering och finansiering av systemet
On 14 July 2005, following the conclusion of the agreement between OTE and the trade unions on the implementation of the VRS, the Greek Parliament adopted Law No 3371/2005.
Den 14 juli 2005, efter att avtalet mellan OTE och fackföreningarna rörande genomförandet av det frivilliga systemet för förtidspension hade slutits, antog det grekiska parlamentet lag nr 3371/2005.
Article 74 of that Law gives the necessary legal effect to the VRS and lays down the State’s financial contribution to the scheme.
Genom artikel 74 i den lagen får det frivilliga systemet för förtidspension bindande rättslig verkan och statens finansiella bidrag till systemet slås fast.
In particular, Article 74 of the Law gives permanent OTE employees reaching the statutory retirement age by 31 December 2012 the possibility of requesting immediate discharge while receiving the pension they would have received if they remained with OTE until that date.
Särskilt gäller att artikel 74 i lagen gör det möjligt för fasta OTE-anställda som når den föreskrivna pensionsåldern senast den 31 december 2012 att anhålla om omedelbar avgång med samma pension som om de tjänstgjort fram till det datumet.
For that purpose, the employees are granted recognition of as much notional employment time as necessary, with regards to both the main and the auxiliary pension.
För detta ändamål får dessa anställda så många fiktiva anställningsår som krävs, både för grundpensionen och för tilläggspensionen.
Following discharge, the employees are entitled to immediate payment of the pension calculated in this way.
I sådana fall har de anställda vid sin avgång omedelbar rätt till den pension som räknas ut enligt systemet.
The expenditure arising from the recognition of notional employment time in respect of the total pension contributions of the employees and of the employer, as well as the expenditure arising from the pensions which are awarded by TAP-OTE, will be borne by OTE and the Greek authorities.
Den totala kostnaden för godkända fiktiva anställningsår när det gäller de anställdas och arbetsgivarens totala pensionsavgifter liksom kostnaden för de pensioner som beviljas av TAP-OTE ska bäras av OTE och de grekiska myndigheterna.
On the other hand, the costs relating to the auxiliary pensions and the lump-sum payment is to be borne entirely by OTE.
Å andra sidan ska kostnaderna för tilläggspensionerna och de utbetalda klumpsummorna bäras helt och hållet av OTE.
Pursuant to Article 74(4)(a) of Law No 3371/2005, the Greek authorities are to transfer 4 % of the share capital of OTE to TAP-OTE.
Enligt artikel 74.4 a i lag nr 3371/2005 ska de grekiska myndigheterna överföra 4 % av OTE:s aktiekapital till TAP-OTE.
The value of the Greek State’s contribution to the VRS is calculated by multiplying the total number of shares (490582879) in OTE by 4 % and by the current OTE stock value as quoted on the Athens Stock Exchange.
Värdet på den grekiska statens bidrag till det frivilliga systemet för förtidspension beräknas genom att multiplicera statens totala antal aktier i OTE (490582879) med 4 % och med OTE-aktiens gällande kurs på börsen i Aten.
Under to the Law, the Minister for Economic Affairs and Finance is authorised to sign contracts effecting the aforesaid transfer and setting out the rights of the Greek State in relation to those shares, including the Greek State’s right to buy back the shares if it so wishes (call option), but also the obligation to do so should the pension fund need cash to fund the pension benefits under the VRS (put option) at their closing price on the day of the non-stock-market transfer.
Enligt lagen kan det grekiska finansministeriet teckna avtal om överföringen och fastställa den grekiska statens rättigheter när det gäller aktierna, inbegripet rätt att enligt önskemål köpa tillbaka aktierna (köpoption), men även skyldigheten att göra så om pensionsfonden behöver pengar för att finansiera pensionsförmånerna enligt det frivilliga systemet för förtidspension (säljoption) till aktiernas stängningskurs på dagen för överföringen.
Implementing measures and other details concerning the execution of these options have not yet been specified, pending the Commission’s assessment.
Åtgärderna för genomförandet och andra detaljer rörande hur optionerna verkställs har i avvaktan på kommissionens bedömning ännu inte specificerats.
Costs of the VRS and value of the Greek State’s financial contribution
Kostnaden för det frivilliga systemet för förtidspension och storleken på den grekiska statens finansiella bidrag
In the notification, the Greek authorities explained that the costs of the VRS based on the expected departure of 6000 employees would amount to approximately EUR 1,5 billion spread over a period of seven years (i.e. from 2005 to 2012), with the main costs accruing from 2005 to 2007.
I sin anmälan konstaterade de grekiska myndigheterna att kostnaderna för det frivilliga systemet för förtidspension, utifrån en förväntad avgångssiffra på 6000 anställda, skulle uppgå till cirka 1,5 miljarder euro över en sjuårsperiod (t.ex. 2005 till 2012) där huvuddelen av kostnaderna skulle uppstå mellan 2005 och 2007.
On 20 December 2005 the Greek authorities informed the Commission that a total number of 5525 employees had submitted a valid application within the required timeframe for taking part in the VRS, approximately 90 % of the initially envisaged workforce reduction.
Den 20 december 2005 underrättade de grekiska myndigheterna kommissionen om att totalt 5525 anställda hade lämnat in en giltig ansökan inom den fastställda tidsfristen för att delta i det frivilliga systemet för förtidspension, cirka 90 % av den ursprungligen tänkta nedskärningen av arbetsstyrkan.
Notwithstanding the fact that the exact figure would not be known until all applications had been fully processed and assessed in detail, the Greek authorities estimate that the overall cost of the VRS will be around EUR 1,1 billion (or around EUR 863 million in net present value terms).
Exakta siffror går inte att ta fram förrän alla ansökningar har behandlats och utvärderats i detalj, men de grekiska myndigheterna uppskattar att totalkostnaden för det frivilliga systemet för förtidspension kommer att uppgå till cirka 1,1 miljarder euro (eller cirka 863 miljoner euro räknat som nettonuvärde).
As indicated above, the Greek State’s participation takes the form of a transfer of 4 % of its shares in the company to the TAP-OTE pension fund.
Den grekiska staten bidrar, som konstateras ovan, genom att överföra 4 % av sitt aktieinnehav i företaget till pensionsfonden TAP-OTE.
Since July 2005, the share price of OTE has increased from around EUR 16 in July 2005 to around EUR 23 by mid-January 2006, and around EUR 22 in early February 2007.
Efter juli 2005 har OTE-aktiens pris ökat från cirka 16 euro i juli 2005 till cirka 23 euro i mitten av januari 2006 och cirka 22 euro i början av februari 2007.
The arguments of the Greek authorities
De grekiska myndigheternas argument
The Greek authorities consider that the State’s contribution to the VRS does not constitute State aid.
De grekiska myndigheterna anser att statens bidrag till det frivilliga systemet för förtidspension inte utgör statligt stöd.
In providing finance for the VRS, the Greek State has acted like a private investor.
Vid finansieringen av det frivilliga systemet för förtidspension har den grekiska staten agerat som en privat investerare.
Furthermore, the State’s contribution only partially relieved OTE from the extra costs resulting from the VRS as compared to less costly similar schemes offered under the generally applicable labour laws and regulations.
Statens bidrag befriar OTE endast delvis från de extra kostnaderna för det frivilliga systemet för förtidspension jämfört med mindre kostsamma liknande system som erbjuds enligt allmänt tillämpliga arbetsmarknadslagar och förordningar.
Consequently, the aim of the State’s contribution was merely to restore a level playing field and therefore not to distort competition.
Syftet med statens bidrag var därför endast att återställa ett jämlikt spelfält, inte att snedvrida konkurrensen.
The Greek authorities take the view that OTE is at a disadvantage vis-à-vis its competitors in the recently liberalised market for fixed telephony.
De grekiska myndigheterna anser att OTE har en nackdel jämfört med sina konkurrenter på den nyligen avreglerade marknaden för fast telefoni.
Due to the life tenure status of OTE employees, OTE could not unilaterally dismiss staff but had to have recourse to voluntary redundancy offers.
Med en fast anställd arbetsstyrka har OTE inte ensidigt kunnat friställa personal utan måste i stället erbjuda de anställda frivillig avgång.
In order for such an offer to be attractive, OTE had to offer its employees voluntary redundancy terms and conditions that reflected the latter’s permanent status.
För att ett sådant erbjudande ska vara intressant för de anställda måste OTE erbjuda frivillig avgång på villkor som avspeglar anställningsförhållandets fasta status.
More particularly, the State’s contribution to the VRS would compensate only partially for the additional costs caused by two main types of structural disadvantages which are due to the legacy of OTE as a state-owned monopoly: (a) the permanent quasi-civil-servant status of OTE employees, guaranteed by law, and (b) the higher salaries (also imposed by law) which significantly increase the overall costs of the scheme.
Dessutom kompenserar statens bidrag till det frivilliga systemet för förtidspension endast delvis de extra kostnader som har sin grund i de två huvudtyperna av strukturell nackdel som beror på OTE:s gamla ställning som statsägt monopol: a) OTE-personalens fasta anställning som garanteras enligt lag (praktiskt taget som för statsanställda) och b) de högre lönerna (också enligt lag) som leder till att pensionssystemet blir väsentligt mycket dyrare.
As a result, OTE is put at a disadvantage vis-à-vis its competitors in the recently liberalised market for fixed telephony.
Därför har OTE en nackdel jämfört med sina konkurrenter på den nyligen avreglerade marknaden för fast telefoni.
Thus, the State’s contribution can be deemed to be in line with recent case-law in this area, and in particular with the judgment of the Court of First Instance in Combus [11] according to which freeing a public-sector company from structural disadvantages as compared to its private-sector competitors, such as those due to the ‘privileged and costly status of officials’, does not constitute State aid.
Statens bidrag kan därför anses vara förenligt med aktuell rättspraxis inom området, särskilt förstainstansrättens dom i målet Combus [11] enligt vilken ett företag i den offentliga sektorn kan befrias från strukturella nackdelar som företaget har jämfört med konkurrenter i den privata sektorn, t.ex. funktionärernas privilegierade och kostsamma status, utan att detta anses utgöra statligt stöd.
The Greek authorities proposed a two-stage calculation aimed at identifying separately (a) the financial burden imposed on OTE by the permanent status, and (b) the burden imposed by inflated salaries.
De grekiska myndigheterna föreslog en tvådelad kalkyl för att separat identifiera a) den finansiella belastning som OTE ådrar sig på grund av de fasta anställningarna och b) den belastning som härrör från för höga löner.
In particular, the financial burden imposed on OTE by the permanent status is calculated by comparing the costs of the planned VRS and the costs that would have been incurred had OTE been a private company able to dismiss its staff offering the minimum compensation required by law in the case of dismissal.
OTE:s finansiella belastning på grund av de fasta anställningarna beräknas genom att jämföra kostnaderna för det planerade frivilliga systemet för förtidspension med de kostnader som skulle ha uppstått om OTE hade varit ett privat företag som kan friställa personal genom att erbjuda det minimivederlag som krävs enligt lagen.
However, given that under Greek law mass redundancy schemes are subject to prior ministerial authorisation [12], the Greek authorities consider that a private company would also most likely have had to offer more generous terms than the minimum legal requirements in order to implement a wide-ranging VRS.
Eftersom massfriställningar enligt grekisk lag först måste godkännas på ministerienivå [12] anser de grekiska myndigheterna dock att även privata företag högst sannolikt måste erbjuda generösare villkor än lagens minikrav för att kunna genomföra omfattande frivilliga system för förtidspension.
In this respect, the Greek authorities estimate that private companies would have offered benefits 1,5 to 2,5 times in excess of the redundancy compensation payments provided for by law, or on average twice the legal redundancy compensation payments [13].
I detta hänseende uppskattar de grekiska myndigheterna att ett privat företag skulle ha erbjudit fördelar som är 1,5 till 2,5 gånger det lagstadgade avgångsvederlaget, dvs. i genomsnitt 2 gånger det lagstadgade vederlaget [13].
In this case, the additional permanency costs of the VRS would be EUR 269 million.
I detta fall skulle de extra kostnaderna för fast anställda som avgår inom det frivilliga systemet för förtidspension uppgå till 269 miljoner euro.
Next, comparing the cost of OTE’s VRS with the costs of a VRS based on private-sector salaries, which are roughly one third lower than salaries paid by OTE, the Greek authorities estimate the additional salary burden on OTE at EUR 193 million, based on a comparison between OTE’s costs and twice the minimum legal redundancy compensation payments.
Därefter jämförs OTE:s kostnad för det frivilliga systemet för förtidspension med motsvarande system men utifrån lönerna i den privata sektorn, som ligger ungefär en tredjedel lägre än lönerna hos OTE. Härvid konstaterar de grekiska myndigheterna att OTE:s extra lönebelastning är 193 miljoner euro, med stöd av en jämförelse mellan OTE:s kostnader och avgångspaket som är 2 gånger det lagstadgade avgångsvederlaget.
Taking the alleged additional costs due to both permanency and higher salaries together, the total extra burden imposed on OTE amounts to EUR 462 million, which exceeds the State’s contribution as estimated at the time of the notification (around EUR 315 million).
En summering av de påstådda extra kostnaderna för fasta anställningar och högre löner visar att den totala extra bördan för OTE skulle uppgå till 462 miljoner euro. Detta belopp är högre än statens bidrag som det uppskattas vid tidpunkten för anmälan (cirka 315 miljoner euro).
On 20 December 2005 the Greek authorities submitted to the Commission updated calculations based on the definitive number of employees who had applied for the VRS.
Den 20 december 2005 inkom de grekiska myndigheterna med uppdaterade kalkyler som gjorts på grundval av det slutliga antalet anställda som hade ansökt om frivillig förtidspension.
In updating its calculations, the Greek authorities asked the Commission also to take into account certain extra costs that had arisen due to unavoidable time delays in the initially planned launch of the implementation of the VRS (deferral costs) [14].
Vid uppdatering av kalkylerna anhöll de grekiska myndigheterna om att kommissionen även skulle beakta vissa extra kostnader på grund av force majeur-förseningar av den ursprungligen planerade starten av det frivilliga systemet för förtidspension (fördröjningskostnader) [14].
DECISION TO INITIATE PROCEEDINGS UNDER ARTICLE 88(2) OF THE TREATY
BESLUT OM ATT INLEDA FÖRFARANDET ENLIGT ARTIKEL 88.2 I FÖRDRAGET
In its decision to initiate the formal investigation, the Commission expressed doubts as to the validity of the abovementioned arguments of the Greek authorities, for the following reasons.
I sitt beslut att inleda den formella undersökningen uttrycker kommissionen tvivel på giltigheten av de grekiska myndigheternas argument. Grunderna till kommissionens tvivel anförs nedan.
The financial contribution by the Greek State
Det finansiella bidraget från den grekiska staten
First, the Commission questioned whether the financial contribution was provided in line with the market economy investor principle since no other investor in the company contributed financially to the early retirement scheme.
Kommissionen ifrågasätter för det första huruvida det finansiella bidraget är förenligt med den marknadsekonomiska investerarprincipen eftersom ingen annan investerare i bolaget har gett något finansiellt bidrag till systemet för förtidspension.
Moreover, all investors would benefit equally from the expected increase in the company’s value, without the Greek State receiving a return proportionate to its contribution.
Alla investerare skulle dessutom i lika stor grad dra fördel av den förväntade ökningen av bolagets värde utan att den grekiska staten erhåller en avkastning som står i proportion med dess bidrag.
Furthermore, the Greek authorities have not shown that they could expect a reasonable return from their contribution.
Den grekiska staten har vidare inte visat att den skulle kunna räkna med en rimlig avkastning på sitt bidrag.
The costs of similar VRSs in the private sector
Kostnaden för liknande frivilliga system för förtidspension i den privata sektorn
Second, the Commission questioned whether the Greek Government’s financial contribution was actually limited to relieving OTE of alleged extra costs compared to other operators offering redundancy/early retirement schemes to their employees.
Kommissionen ifrågasatte också huruvida den grekiska regeringens finansiella bidrag faktiskt begränsas till att avlasta OTE för påstådda extra kostnader som OTE har jämfört med andra aktörer som erbjuder sina anställda system för avgångsbidrag/förtidspension.
In particular, the Commission doubted that the only example put forward by the Greek authorities, according to which a normal company would, in the context of voluntary redundancy plans, offer around twice the redundancy compensation required by law for dismissals, could be regarded as an appropriate benchmark for determining the normal costs of a company offering an early retirement scheme for around 5000 to 6000 employees who did not enjoy the special permanent employment status.
Kommissionen tvivlade särskilt på att de grekiska myndigheternas enda framlagda exempel (enligt vilket ett normalt företag i en situation med planerade frivilliga avgångar skulle erbjuda dubbelt så mycket i avgångsvederlag mot vad som lagligen krävs vid friställningar) kan ses som ett lämpligt riktmärke för att bestämma den normala kostnaden för ett företag som erbjuder förtidspensionering för omkring 5000–6000 anställda vars anställningsform inte är fast.