natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Following the preliminary assessment of the alleged aid measures, the Commission informed the Netherlands, by letter dated 3 February 2004, that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty with respect to certain measures which could be qualified as new aid.
Efter en första bedömning av den påstådda stödåtgärden underrättade kommissionen genom en skrivelse av den 3 februari 2004 Nederländerna om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i EG-fördraget när det gällde vissa åtgärder som skulle kunna betecknas som nytt stöd.
The Netherlands responded to the decision to open proceedings by letter dated 30 April 2004.
Nederländerna svarade på beslutet om att inleda förfarandet genom en skrivelse av den 30 april 2004.
Moreover, the Commission received comments from 11 interested parties.
Kommissionen mottog även synpunkter från elva berörda parter.
By letter of 29 April 2004 the Commission forwarded the comments to the Netherlands.
Genom en skrivelse av den 29 april 2004 översände kommissionen dessa synpunkter till Nederländerna.
The reaction by the Dutch authorities was received by letter dated 13 August 2004.
De nederländska myndigheterna lämnade synpunkter i en skrivelse av den 13 augusti 2004.
The Commission asked additional questions to the Dutch authorities by letters of 4 January 2005 and 25 May 2005, to which the Dutch authorities responded by letters of 27 January 2005 and 25 July 2005.
Kommissionen ställde kompletterande frågor till de nederländska myndigheterna i skrivelser av den 4 januari 2005 och den 25 maj 2005, vilka de nederländska myndigheterna besvarade genom skrivelser av den 27 januari 2005 och den 25 juli 2005.
Further information was received from one of the complainants (De Telegraaf) on 25 July 2005 and from the Dutch authorities on 2 September.
Ytterligare upplysningar mottogs från en av klagandena (De Telegraaf) den 25 juli 2005 och från de nederländska myndigheterna den 2 september 2005.
The Commission asked the Dutch authorities for further clarification by e-mails on 22 November 2005, to which the authorities responded on 25 November 2005.
Kommissionen begärde kompletterande upplysningar av de nederländska myndigheterna genom e-brev av den 22 november 2005, vilka myndigheterna besvarade den 25 november 2005.
The Commission decided after a meeting with the authorities that further clarification was necessary.
Kommissionen beslutade efter ett möte med de nederländska myndigheterna att ytterligare förtydliganden krävdes.
To this end a request for information was sent to the Dutch authorities on 22 December 2005, to which the Dutch authorities, having been granted a delay, responded on 3 February 2006.
En begäran om upplysningar sändes till de nederländska myndigheterna den 22 december 2005, vilken besvarades av myndigheterna den 3 februari 2006, efter att uppskov med tidsfristen beviljats.
Regarding this reply further e-mails were exchanged between the Dutch authorities and the Commission in February 2006 and April 2006.
När det gäller detta svar utväxlades ytterligare e-brev mellan de nederländska myndigheterna och kommissionen i februari 2006 och i april 2006.
A meeting between the Dutch authorities and the Commission took place on 24 September 2004.
Ett möte mellan de nederländska myndigheterna och kommissionen ägde rum den 24 september 2004.
A meeting with De Telegraaf took place on 27 October 2004.
Ett möte med De Telegraaf ägde rum den 27 oktober 2004.
A meeting with Broadcast Partners took place on 5 January 2005.
Ett möte med Broadcast Partners ägde rum den 5 januari 2005.
A meeting between RTL and the Commission took place on 27 July 2005 and between VESTRA and the Commission on 23 September 2005.
Ett möte mellan RTL och kommissionen ägde rum den 27 juli 2005 samt mellan VESTRA och kommissionen den 23 september 2005.
The Commission had another meeting with the Dutch authorities on 1 February and 14 February 2006.
Kommissionen hade ytterligare möten med de nederländska myndigheterna den 1 februari och den 14 februari 2006.
In addition to this procedure on ‘new aid’, the financing of the public service broadcasters through annual state payments and the Stimulation Fund (Stifo, Stichting Stimuleringsfonds Nederlandse Culturele Omroepproducties) is being assessed in a separate ‘existing aid’ procedure (cf. state aid No. E-5/2005).
Utöver detta förfarande för ”nytt stöd” bedöms stödet till offentliga programföretag genom årliga statliga betalningar och stimulansfonden (Stifo, Stichting Stimuleringsfonds Nederlandse Culturele Omroepproducties) i ett separat förfarande för befintligt stöd (jfr statligt stöd nr E-5/2005).
In this Decision the Commission refers to the measures which are the object of the ‘existing aid procedure’ only insofar as necessary to provide an overall picture of the financing of public broadcasting.
I detta beslut hänvisar kommissionen till de åtgärder som omfattas av förfarandet för befintligt stöd endast när det är nödvändigt för att ge en heltäckande bild av stödet till radio och TV i allmänhetens tjänst.
This Decision does not, however, concern the issue of compatibility with state aid rules of the regular annual payments and of the payments from the Stimulation Fund.
I beslutet behandlas dock inte frågan om huruvida de ordinarie årliga betalningarna och betalningarna från stimulansfonden är förenliga med bestämmelserna om statligt stöd.
Similarly, this Decision will not deal with the investment by NOS in the network operator Nozema, which according to complaints might not have been done on market terms.
Beslutet omfattar heller inte NOS:s investeringar i nätoperatören Nozema, vilka enligt klagomålen eventuellt inte har skett på marknadsmässiga villkor.
These issues will be dealt with separately.
Dessa frågor kommer att behandlas separat.
Finally, the decision to open the formal investigation procedure covered the procedure as from 1992.
Beslutet om att inleda det formella granskningsförfarandet omfattade förfarandet från och med 1992.
Nevertheless, it appears that the first ad hoc payments were made only in 1994.
De första betalningarna för särskilda ändamål tycks dock ha skett först 1994.
Furthermore, figures up to 2005 are now available and should be taken into account.
Nu finns dessutom uppgifter fram till 2005 tillgängliga, och de bör beaktas.
The period covered by the decision would therefore range from 1994 — when the first ad hoc payment was made — to 2005, the last year for which final figures are available.
Den period som omfattas av beslutet bör därför sträcka sig från 1994 – då den första utbetalningen av stöd för särskilda ändamål gjordes – till 2005, som är det senaste år då definitiva uppgifter finns tillgängliga.
It should be noted that the Dutch authorities invited the Commission also to take into account 2006.
Det bör noteras att de nederländska myndigheterna har uppmanat kommissionen att även beakta 2006.
However, the figures for 2006 are only provisional and cannot, therefore, be taken into account.
Uppgifterna för 2006 är dock bara preliminära och kan därför inte beaktas.
2 DETAILED DESCRIPTION OF THE PUBLIC BROADCASTING SYSTEM
NÄRMARE BESKRIVNING AV SYSTEMET FÖR RADIO OCH TV I ALLMÄNHETENS TJÄNST
Section 2.1 of this Chapter presents the actors in the (public) broadcasting sector. This is followed in section 2.2 by a description of the different elements of the financing system for the Dutch broadcasting sector in general.
Detta kapitel omfattar först avsnitt 2.1, där aktörerna i sektorn för radio och TV (i allmänhetens tjänst) presenteras, och därefter avsnitt 2.2, där de olika delarna i systemet för stöd till den nederländska radio- och TV-sektorn redovisas generellt.
In connection with this, the legal provisions entrusting the broadcasters with a public service mission are described, the different financing mechanisms (annual payments and ad hoc payments) are spelled out and, finally, the reserves the public broadcasters have built up and use for the fulfilment of their public service mission are explained.
I detta avseende beskrivs de rättsliga bestämmelser som ligger till grund för programföretagens uppdrag att verka i allmänhetens tjänst, och de olika stödmekanismerna (årliga betalningar och betalningar för särskilda ändamål) förklaras. Slutligen redogörs för de reserver som de offentliga programföretagen har byggt upp och som de använder för att fullgöra sitt uppdrag i allmänhetens tjänst.
The commercial activities of the Dutch public broadcasters are then discussed in section 2.5.
Därefter diskuteras den kommersiella verksamhet som bedrivs av de nederländska offentliga programföretagen (avsnitt 2.5).
Section 2.6 explains the acquisition of football rights by the NOS and section 2.7 deals with the relation between broadcasters and cable operators.
I avsnitt 2.6 redogörs för NOS förvärv av fotbollsrättigheter och i avsnitt 2.7 beskrivs förhållandet mellan programföretag och kabeloperatörer.
Finally, section 2.8 sets out which measures are the subject of this procedure.
I avsnitt 2.8 redogörs slutligen för de åtgärder som omfattas av detta förfarande.
Actors in the (public) broadcasting sector
Aktörerna i sektorn för radio och TV (i allmänhetens tjänst)
The public service broadcasting system consists of different organisations, including eight private associations (private broadcasters with members entrusted with a public service mission) and ten private foundations (private broadcasters without members entrusted with a public service mission).
Systemet för radio och TV i allmänhetens tjänst omfattar olika organisationer, bland annat åtta privata sammanslutningar (privata programföretag med medlemmar som har fått ett uppdrag att verka i allmänhetens tjänst) och tio privata stiftelser (privata programföretag utan medlemmar, som inte har något uppdrag i allmänhetens tjänst).
Besides the broadcasters mentioned in paragraph 12, the public service broadcasting system includes another actor — the NOS — which performs a dual role.
Utöver de programföretag som anges i punkt 12 omfattar systemet för radio och TV i allmänhetens tjänst ytterligare en aktör – NOS – som har två roller.
The first role is that of a public service broadcaster, responsible for TV and radio programmes (under the name of ‘NOS RTV’).
Den första rollen är som offentligt programföretag med ansvar för TV- och radioprogram (under namnet NOS RTV).
The second role is that of coordinator of the entire public service broadcasting system and is carried out by the management board of the NOS (the so-called ‘Publieke Omroep’ hereinafter ‘PO’).
Den andra rollen är som samordnare av hela systemet för radio och TV i allmänhetens tjänst, en funktion som sköts av NOS styrelse (Publieke Omroep, nedan kallad PO).
The PO, whose functions and tasks are enshrined in the Media Act, stimulates cooperation between public broadcasters, coordinates the three public TV channels and reports twice a year on the public broadcasters' activities to the Media Authority.
PO, vars funktioner och uppgifter regleras i medielagen (Mediawet) stimulerar samarbetet mellan offentliga programföretag, samordnar de tre allmänna kanalerna och rapporterar två gånger per år om de offentliga programföretagens verksamhet till mediemyndigheten (Commissariaat voor de Media).
The NOS receives funding from the media budget for both the tasks performed as PO and those performed as NOS RTV.
NOS finansieras genom mediebudgeten både för de uppgifter som utförs i egenskap av PO och för de uppgifter som utförs i egenskap av NOS RTV.
The public service TV-programmes are broadcast by the public service broadcasters over three public channels.
Public service-programmen sänds av de offentliga programföretagen på tre allmänna kanaler.
The Dutch Broadcast Production Organisation (Nederlands Omroepbedrijf, hereinafter ‘NOB’) is also part of the public broadcasting system.
Den nederländska sändnings- och produktionsorganisationen (Nederlands Omroepbedrijf, nedan kallad NOB) ingår också i systemet för radio och TV i allmänhetens tjänst.
The NOB carries out the recording, transmission preparation and actual transmission of sound, moving pictures and data to all possible distribution channels.
NOB sköter inspelning, sändningsförberedelser och faktisk överföring av ljud, rörliga bilder och data till alla möjliga distributionskanaler.
The NOB provides these services to commercial broadcasters and public service broadcasters.
NOB tillhandahåller dessa tjänster åt kommersiella och offentliga programföretag.
The services provided to the public service broadcasters are considered as public services by the Dutch government and are publicly funded.
De tjänster som tillhandahålls åt offentliga programföretag betraktas av den nederländska regeringen som tjänster av allmänt intresse och finansieras med offentliga medel.
A separate foundation (Stichting Ether Reclame, hereinafter ‘STER’) is exclusively responsible for the sale of advertising space and the broadcasting of advertising on the public channels.
En separat stiftelse (Stichting Ether Reclame, nedan kallad STER) är ensam ansvarig för försäljning av reklamtid och sändning av reklam i de allmänna kanalerna.
The STER is responsible for the broadcasting time which it has been allocated.
STER har ansvaret för den sändningstid den har tilldelats.
The revenues generated by the STER are transferred directly to the State.
STER:s intäkter överförs direkt till staten.
In addition to the national public service broadcasters, there are several commercial broadcasters operating on a national level.
Utöver de nationellt verksamma offentliga programföretagen finns flera kommersiella programföretag med nationell verksamhet. Dessa kommersiella programföretag är bl.a.
Examples of these commercial broadcasters are RTL (RTL 4, 5 and 7, all from the CLT-UFA group), SBS6, NET5 and Veronica (from the SBS Broadcasting group) and Talpa (Talpa Media Holding).
RTL (RTL 4, 5 och 7 – samtliga från CLT-UFA-koncernen), SBS6, NET5 och Veronica (från SBS Broadcasting group) och Talpa (Talpa Media Holding).
They generate their revenues mainly through TV advertising.
Dessa företag får sina intäkter främst från TV-reklam.
Statutory regulation of public service broadcasting
Regelverket för radio och TV i allmänhetens tjänst
The broadcasting sector is currently regulated by the Media Act of 21 April 1987 (Stb. 1987, 249) and the Media Decree.
Sektorn för radio och TV regleras för närvarande av medielagen av den 21 april 1987 (Nederländernas officiella tidning 1987, s. 249) och medieförordningen (Mediabesluit).
Public broadcasters are allowed by law to perform four categories of activities, which are defined in the current Media Act as ‘main task’, ‘side tasks’, ‘side activities’ and ‘association activities’.
Offentliga programföretag har lagstadgad rätt att bedriva fyra olika typer av verksamheter, vilka enligt den nuvarande medielagen är huvudverksamhet, sidoverksamheter, biverksamheter och branschverksamheter.
The public broadcasters are eligible for state funding for the ‘main task’ and ‘side tasks’.
De offentliga programföretagen är berättigade till statligt stöd för huvudverksamheten och sidoverksamheterna.
Legal definitions
Rättsliga definitioner
Main tasks
Huvudverksamheter
Article 13(c)(1) of the Media Act describes the ‘main task’ of the public service broadcasting as being:
I artikel 13.c.1 i medielagen definieras huvuduppdraget för radio och TV i allmänhetens tjänst på följande sätt:
to ensure a pluralistic and high quality offering of programmes for general broadcast in the areas of information, culture, education and entertainment on national, regional and local level and transmitting those or having them transmitted on open channels;
Att säkra pluralistiska program av hög kvalitet för allmän sändning inom områdena information, kultur, utbildning och underhållning på nationell, regional och lokal nivå, och att sända eller låta sända dessa program i öppna kanaler.
to perform all activities relating to the offering of programmes and the transmission necessary in that respect;
Att utföra all verksamhet i anslutning till tillhandahållandet av program och den sändning som krävs för detta.
to broadcast programmes destined for countries and areas outside the Netherlands and for Dutch citizens staying abroad.”
Att sända program som är avsedda för länder och områden utanför Nederländerna och för nederländska medborgare bosatta i utlandet.
Article 13c(2) of the Media Act lays down the general requirements for the programmes to be broadcast by the public broadcasters.
I artikel 13c.2 i medielagen anges de allmänna kraven för de program som skall sändas av de offentliga programföretagen.
The programmes must ‘give an image of society in a balanced way and of interests and viewpoints on society, culture and philosophy within the population; and
Programmen skall ”ge en balanserad bild av samhället och avspegla befolkningens intressen och åsikter på det samhälleliga, kulturella och filosofiska planet och
the programmes have to be accessible to the whole population in the relevant areas;
vara tillgängliga för hela befolkningen i berörda områden och
they contribute to pluralism and cultural diversity within the Netherlands (…)’.
främja pluralism och kulturell mångfald i Nederländerna (…)”.
In addition, the total programming time which should be allocated to different categories, such as culture, education, and entertainment, is regulated by means of prescribed percentages.
Den totala programtid som tilldelas olika programkategorier, t.ex. kultur, utbildning och underhållning, regleras dessutom genom fastställda procentuella andelar.
Article 16 of the Media Act provides that certain tasks shall be performed by the NOS RTV and lays down the details of these tasks.
Enligt artikel 16 i medielagen skall särskilda uppgifter utföras av NOS RTV. Dessa uppgifter beskrivs närmare i artikeln.
The provision of sports coverage, including, but not limited to, competition and cup matches and international events is covered.
Täckningen av sportevenemang, inbegripet, men inte begränsat till, tävlingar, ligamatcher och internationella evenemang, omfattas.
The percentage of total broadcasting time which should be devoted to such sports events is not pre-determined by statute.
Den andel av total sändningstid som bör reserveras för sådana sportevenemang regleras inte.
In practice the NOS RTV aims to devote 9-11 % of total broadcasting time to sports programmes.
I praktiken vill NOS RTV reservera 9–11 % av den totala sändningstiden för sportprogram.
Broadcasting associations are entitled to broadcasting time for the provision of national TV-programmes and have the right, under Article 31(4) of the Media Act, to receive state funding for providing the programme.
Programföretagens sammanslutningar har rätt till sändningstid för att tillhandahålla nationella TV-program och är berättigade till statligt stöd för att fullgöra denna uppgift (artikel 31.4 i medielagen).
Side tasks
Sidoverksamheter
In accordance with Article 13c(3) of the Media Act, which was introduced in 2000, the public broadcasting system ‘can also fulfil its task, as mentioned in the first paragraph, by providing means of supply and distribution of programme materials, other than those included within paragraph (1)(a)’.
I enlighet med artikel 13c.3 i medielagen, som infördes 2000, kan systemet för radio och TV i allmänhetens tjänst också ”fullgöra sin uppgift enligt första punkten genom att tillhandahålla medel för tillgång till och distribution av annat programmaterial än det som anges i punkt 1 a”.
In other words, the public service broadcasters can broadcast the public service content, mentioned in paragraph 20 as a main task, on other media platforms, such as the Internet.
Med andra ord kan offentliga programföretag sända innehållet i sina program, vilket i punkt 20 anges vara huvuduppdraget, på andra medieplattformar (t.ex. Internet).
These so-called ‘side tasks’ must comply with a number of conditions.
Dessa så kallade sidoverksamheter måste uppfylla ett antal villkor.
According to Article 55 of the Media Act, for example, they must not serve to make profits for third parties.
De får till exempel inte ha som syfte att generera vinst åt tredje parter (artikel 55 i medielagen).
Maintaining a website or a theme channel are examples of these side tasks.
Underhåll av en webbplats eller en temakanal är exempel på sidoverksamheter.
It should also be mentioned that the exploitation of both the ‘main’ and the ‘side’ tasks generate revenues for the public service broadcasters to be used for public service purposes.
Det bör även nämnas att utförandet av både huvud- och sidouppgifterna genererar intäkter för de offentliga programföretagen, vilka kan användas i allmänhetens tjänst.
Side activities and association activities
Biverksamheter och branschverksamheter
The Dutch public service broadcasters can also perform activities which are defined as side activities and association activities.
De nederländska offentliga programföretagen kan även bedriva verksamheter som definieras som biverksamheter och branschverksamheter.
Side activities must comply with a number of statutory conditions.
Biverksamheter måste uppfylla ett antal obligatoriska villkor.
Examples of such side activities include the sale of programme guides, sponsoring, sale of programme rights and programme-related material, leasing office space and organising drive-in shows.
Exempel på sådana biverksamheter är försäljning av programguider, sponsring, försäljning av programrättigheter och programrelaterat material, lokaluthyrning och anordnande av drive-in shower.
Other activities are the ‘association activities’, which are activities performed by the broadcasting associations for their members.
Andra verksamheter är de så kallade branschverksamheterna. Branschverksamheter är verksamheter som programföretagens sammanslutningar bedriver för sina medlemmar.
They include publishing magazines, and organising and selling travel arrangements.
Det handlar bland annat om utgivning av tidskrifter och organisation och försäljning av researrangemang.
Entrustment and supervision
Tilldelning och kontroll
An independent Media Authority (Commissariaat voor de Media) is responsible for ensuring compliance with the programming and financial requirements of the Media Act and the implementing legislation (Article 9 of the Media Act).
En oberoende mediemyndighet (Commissariaat voor de Media) har uppdraget att se till att de programrelaterade och finansiella kraven i medielagen och genomförandelagstiftningen följs (artikel 9 i medielagen).
The Media Authority has a legal duty, laid down in Article 134 of the Media Act, to ensure that the public broadcasters fulfil their obligations, including the quota laid down for different types of programmes.
Mediemyndigheten har en lagstadgad uppgift som fastställs i artikel 134 i medielagen, nämligen att se till att de offentliga programföretagen fullgör sina åtaganden, däribland den kvot som fastställts för olika programtyper.
The Media Authority can impose fines if the obligations are not respected.
Mediemyndigheten kan ålägga böter om åtagandena inte fullgörs.
It also checks whether the broadcasters are complying with the legal restrictions on sponsoring and advertising.
Mediemyndigheten kontrollerar också att programföretagen respekterar lagstadgade restriktioner för sponsring och reklam.
On the basis of the accountants' reports submitted, the Authority checks every year whether the annual accounts of the public broadcasters comply with the requirements of the Media Act, the Media Decree and the Financial Reporting Manual.
Myndigheten kontrollerar varje år, utifrån revisorernas rapporter, att de offentliga programföretagens räkenskaper uppfyller kraven i medielagen, medieförordningen och redovisningshandboken.
If they do, the Authority approves the budgeted amounts for regular programme provision (Articles 100 and 101 of the Media Act).
Om så är fallet fastslår myndigheten de (budgeterade) beloppen för regelbundet tillhandahållande av program (artiklarna 100–101 i medielagen).
Sources of funding of public service broadcasters
De offentliga programföretagens finansieringskällor