natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Suppose that, due to an explosion in energy prices, the financial amounts received by the beneficiaries had already exceeded the market value of Terni’s plant within the first 10 years of the tariff arrangement, following the study’s methodology, it should be concluded that there was an overcompensation, even though the expropriation package foresaw that the tariff would last 30 years.
Utifrån ett antagande om att stödmottagarna på grund av kraftigt höjda elpriser erhöll belopp som redan inom de första 10 åren av tariffordningen överskred Ternitillgångarnas marknadsvärde skulle slutledningen enligt den metod som används i undersökningen vara att det förekom en överkompensation, även om exproprieringspaketet utgick från att tariffen skulle tillämpas i 30 år.
This would be an obvious fallacy, since it would not take into account the ratio of the original arrangement.
Detta vore uppenbart fel, eftersom ett sådant resonemang inte beaktar avsikten med den ursprungliga ordningen.
The same conclusion must apply a contrario, in the hypothesis that the actual amounts received fell short of covering the assets' value.
Samma måste konstateras om det motsatta fallet, dvs. om man antar att de belopp som erhölls inte räckte till för att täcka tillgångarnas värde.
Besides, in the context of an expropriation, an ex-post recalculation of benefits and losses is totally out of place.
Dessutom är det helt otänkbart att i samband med en expropriering göra en omkalkylering av fördelar och förluster i efterhand.
The long-term economic outcome for the expropriated company, which is unpredictable at the time of the expropriation, cannot be the object of revision, many decades later, in order to justify further tranches of compensation.
Det exproprierade företagets ekonomiska resultat på lång sikt kan inte förutspås vid exproprieringen och kan därför inte vara föremål för granskning flera årtionden senare i syfte att motivera ytterligare kompensation.
Therefore, the study can be dismissed as irrelevant.
Undersökningen kan därför anses vara betydelselös och måste förkastas.
The Commission has nevertheless examined the data and findings of the study.
Kommissionen har ändå undersökt undersökningens uppgifter och resultat.
This analysis has shown that the study is methodologically flawed.
Resultatet av denna analys är att undersökningsmetoden har brister.
As will be shown below, it systematically underestimates the tariff advantage for the Terni companies, and in all likelihood overestimates the value of the expropriated assets.
Som anförs nedan, innebär metoden en systematisk undervärdering av tariffens fördelar för Terniföretagen och med största sannolikhet en övervärdering av de exproprierade tillgångarna.
In order to calculate the tariff advantage for the period 1963-1999, the study compares the price paid by Terni (Alternative 1-the cost of self-produced electricity) to the ordinary price paid by a comparable customer, meaning a self-producer who was exempt from certain tariff components (Alternative 2).
För beräkning av tariffens fördelar under perioden 1963–1999 jämförs i undersökningen det pris som Terni har betalt (alternativ 1 – kostnaden för egenproducerad el) med det ordinarie pris som en jämförbar kund har betalt, dvs. en egenproducent som var befriad från vissa komponenter i tariffen (alternativ 2).
The advantage is thus calculated as the difference between the two alternative preferential treatments foreseen as compensation for Terni.
Fördelen beräknas således som skillnaden mellan de två alternativa förmånliga ordningar som planerats som kompensation för Terni.
The Commission notes that, to calculate the tariff advantage, Terni’s actual tariff should have been compared with the ordinary tariff payable by a non self-producer with Terni’s consumption profile.
Kommissionen noterar att tariffens fördel borde ha beräknats genom att jämföra Ternitariffen med den ordinarie tariff som betalas av ett företag som inte är egenproducent och som har Ternis förbrukningsprofil.
The study therefore underestimates Terni’s tariff advantage.
Det betyder att Ternitariffens fördel underskattas i undersökningen.
For the period 2000-2006, the advantage is, again, taken to be the difference between the two preferential treatments, the only difference being that the actual price paid by Terni corresponds to Alternative 2 (and no longer Alternative 1, which was no longer possible after the reform of the tariff).
För perioden 2000–2006 antas återigen fördelen bestå av skillnaden mellan två förmånliga ordningar, med den enda skillnaden att det pris som Terni betalar motsvarar alternativ 2 (dvs. inte längre alternativ 1 som inte kunde tillämpas efter reformen av tariffen).
Using this method, for some years the advantage even turns out to be negative, which demonstrates the flaws in the methodology, considering that the Terni companies always paid a tariff below the market price.
När denna metod används visar det sig att fördelen för vissa år t.o.m. blir negativ, vilket demonstrerar metodens brister med tanke på att Terniföretagen alltid har betalat enligt en tariff som ligger under marknadspriset.
In principle, for this period, the tariff advantage should have been simply equivalent to the compensatory component paid by Cassa Conguaglio.
För denna period borde fördelen av tariffen helt enkelt ha motsvarat den kompensatoriska del som betalades av Cassa Conguaglio.
Therefore, the advantage is, again, very significantly underestimated.
Fördelen är därför, återigen, betydligt underuppskattad.
Another flaw in the study concerns the value of the assets.
En annan brist i undersökningen gäller tillgångarnas värde.
The study simply takes as the book value of the assets the difference between the item ‘plant and machinery’ in Terni’s 1962 budget (the year before the nationalization) and the same item the following year.
I undersökningen har tillgångarnas bokföringsvärde beräknats som en enkel skillnad mellan posten ”anläggningar och maskiner” i Ternis budget för 1962 (året före nationaliseringen) och samma post följande år.
Firstly, it should be noted that there is no concrete proof that the difference is attributable exclusively to the loss of the hydro power plant.
Här bör för det första noteras att det inte finns något konkret bevis på att skillnaden endast kan tillskrivas förlusten av vattenkraftverket.
However, even if, arguendo, that book value could be accepted, the method used in the study would nonetheless be flawed.
Dock gäller att även om man skulle godta bokföringsvärdet, skulle undersökningens metod ändå ha sina brister.
As confirmed by Italy, the real value of a hydro plant at the moment of an expropriation is linked to the residual duration of the underlying concession [22].
Som Italien har konstaterat är det faktiska värdet för ett vattenkraftverk vid en expropriering kopplat till den tillhörande koncessionens återstående löptid [22].
Therefore, the book value of the plant should have been corrected to take this into account.
Anläggningens bokföringsvärde borde därför ha justerats med tanke på detta.
In the study, the book value is simply actualized to 2006 in line with inflation.
I undersökningen har bokföringsvärdet aktualiserats till 2006 genom en enkel inflationsjustering.
Therefore, there is evidence suggesting that the study overestimates the assets' value.
Det finns således faktorer som tyder på att tillgångarnas värde överskattas i undersökningen.
In conclusion, the study can be dismissed altogether.
Som slutsats konstateras att undersökningen kan förkastas i sin helhet.
The extensions of the tariff
Förlängningarna av tariffen
As regards the extensions in time of the Terni tariff, the Commission appreciates that their rationale was to retain the parallelism in treatment with those hydropower producers who had seen their concessions renewed.
I fråga om förlängningarna av Ternitariffen uppfattar kommissionen att de var avsedda att motsvara de förnyelser av koncessioner som beviljades andra vattenkraftsproducenter.
However, such parallelism, which lies at the heart of the compensatory mechanism, was foreseen in the expropriation arrangement only for 30 years, not indefinitely.
Vid exproprieringen var dock denna motsvarighet, som utgör grunden för den kompensatoriska mekanismen, endast planerad för trettio år, inte för obegränsad tid.
Therefore, for the reasons already explained in paragraphs (73) to (78) above, these extensions did not have a compensatory nature.
Därför och av de orsaker som anförs i skälen 73–78, har dessa förlängningar inte någon kompensatorisk karaktär.
This conclusion is even more obvious for the second extension of the tariff.
Denna slutsats är ännu tydligare när det gäller den andra förlängningen av tariffen.
This extension interrupted a phasing-out mechanism intended to ease the companies' transition to the full tariff, which signalled the Italian authorities' conviction that the companies had been fully compensated for.
Förlängningen avbröt en avvecklingsmekanism som var avsedd att underlätta företagens övergång till full tariff, vilket tydde på att de italienska myndigheterna ansåg att företagen hade fått full kompensation.
Italy itself has, indeed, extensively explained the reasons which led to this second extension, and which are related to industrial policy alone (see Italy’s comments in paragraph (61) above).
De facto har Italien på ett omfattande sätt redogjort för faktorerna som ledde till den andra förlängningen och som enbart hörde samman med den industriella politiken (se Italiens synpunkter i skäl 61).
Conclusions on the compensatory nature of the tariff
Slutsatser om tariffens kompensatoriska karaktär
All further extensions of the tariff, however, must be examined in the light of the State aid rules.
Alla efterföljande förlängningar av tariffen måste dock granskas mot bakgrund av reglerna för statligt stöd.
Presence of aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty
Förekomst av stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget
The Commission has therefore assessed whether the preferential tariff granted to the Terni group after 1992, and in particular as of 1 January 2005, date of entry into force of Article 11, paragraph 11 of Law 80/2005, which is the object of these proceedings, constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Kommissionen har därför utvärderat huruvida den förmånliga tariff som beviljades Terniföretagen efter 1992, särskilt från och med den 1 januari 2005 som är datum för ikraftträdande av artikel 11.11 i lag nr 80/2005, och som är föremål för detta förfarande, utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget.
In this context, the Commission takes note of the Italian clarifications as regards the irrelevance of the ECSC Decision 83/396 and Court judgment C 99/92 and can agree that such decisions have no bearing on the assessment of the State aid nature of the tariff granted to the three plants in the Terni area.
Härvid noterar kommissionen Italiens förklaringar om att EKSG-beslut nr 83/396 och domstolens utslag i mål C-99/92 inte är tillämpliga. Kommissionen medger att dessa beslut inte har någon betydelse för utvärderingen av karaktären av statligt stöd i fråga om den tariff som beviljades de tre anläggningarna i Terniområdet.
A measure constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty if the following conditions are cumulatively fulfilled: the measure (a) confers an economic advantage to the beneficiary; (b) is granted by the State or through State resources and is imputable to the State; (c) is selective; (d) has an impact on intra-community trade and is liable to distort competition within the EU.
En åtgärd utgör stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget om den kumulativt uppfyller följande villkor: a) den medför en fördel för mottagaren, b) den beviljas av staten eller med statliga medel och kan tillskrivas staten, c) den är selektiv och d) den påverkar handeln inom gemenskapen och hotar att snedvrida konkurrensen inom EU.
In the light of the reasoning developed in points (73) to (94), the Commission has come to the conclusion that the preferential tariff for Terni did not provide an advantage to the beneficiaries throughout the duration of the original compensatory package, that is, until 1992.
Mot bakgrund av det resonemang som förs i skälen 73–94 har kommissionen dragit slutsatsen att den förmånliga tariffen för Terni inte utgjorde någon fördel för mottagarna under den ursprungliga kompensationsperioden, dvs. fram till 1992.
Therefore, only the extensions of the tariff have to be assessed in order to ascertain the presence of an advantage.
För att få klarhet i huruvida det förekommer en fördel behöver utvärderingen därför endast omfatta förlängningarna av tariffen.
There can be no doubt that the provision of electricity at lower prices compared to the ordinary electricity tariff constitutes a clear economic advantage for the beneficiaries, who see their production costs reduced and their competitive position strengthened.
Det kan inte finnas något tvivel om att tillgång till el till priser som är lägre än ordinarie elpriser utgör en klar ekonomisk fördel för mottagarna, som därmed har lägre produktionskostnader och starkare konkurrensställning.
Since this particular tariff arrangement applies only to the Terni group, the measure is selective.
Eftersom den särskilda tariffordningen endast gäller för Ternigruppen är åtgärden selektiv.
Financing through State resources and imputability to the State
Finansiering med statliga medel och statens ansvar
As regards the financing through State resources, it should be noted that, as of 2002, the financial burden arising from the tariff is borne by all electricity consumers in Italy by means of a parafiscal levy collected by Cassa Conguaglio via the A4 component of the electricity tariff.
I fråga om finansiering med statens medel bör noteras att från och med 2002 överförs den finansiella belastningen på grund av tariffen till alla elförbrukare i Italien genom en skatteliknande avgift som samlas in av Cassa Conguaglio via eltariffens A4-komponent.
Such levy is obligatory as it imposed by means of Delibere of the AEEG which implement national legislation.
Avgiften är obligatorisk eftersom den åläggs genom ett beslut från el- och gasmyndigheten AEEG som genomför nationell lagstiftning.
Cassa Conguaglio is a public body established by law, which carries out its functions on the basis of precise instructions laid down in the Delibere of the AEEG and the relevant legislative and regulatory provisions.
Cassa Conguaglio är ett offentligt organ som har inrättats genom lag och som genomför sina uppdrag med stöd av exakta anvisningar i AEEG-beslutet och relevanta bestämmelser i lagar och förordningar.
It is settled case-law that, the yield of a levy which is obligatory under national law and is paid to a public body established by law constitutes State resources within the meaning of Article 87(1) of the Treaty when it is earmarked for the financing of a measure which fulfils the other criteria of that Article [23].
Enligt etablerad rättspraxis utgör intäkterna från en avgift som är obligatorisk enligt nationell lag och som betalas till ett offentligt organ som har inrättats genom lag, statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget när intäkterna är öronmärkta för finansiering av en åtgärd som uppfyller de övriga villkoren i samma artikel [23].
In paragraph (68) above, Italy quotes Pearle [24] in order to substantiate its claim that the resources transiting through Cassa Conguaglio do not constitute State aid.
I skäl 68 hänvisar Italien till Pearle-domen [24] som motivering för sitt påstående om att medlen som går via Cassa Conguaglio inte utgör statligt stöd.
In Pearle, the Court found that under certain, precisely defined circumstances, the resources of a levy which transited through a public body could not be considered State resources.
I Pearle-domen fastställde domstolen att intäkterna från en avgift som överförs via ett offentligt organ under vissa, exakt definierade omständigheter inte utgör statliga medel.
In Pearle, the measures were financed entirely by an economic sector, at the initiative of that sector, by way of a levy which merely transited through a public body and the the subjects paying the levy were identical to those who received the benefits of the aid measure.
I fallet Pearle finansierades åtgärderna helt och hållet av en ekonomisk sektor, på initiativ av denna sektor, genom en avgift som var föremål för en ren förmedling via ett offentligt organ och där avgiftsbetalarna var identiska med stödmottagarna.
The Commission contends that the case at hand is manifestly different.
Enligt kommissionen är det aktuella fallet klart annorlunda.
The Terni tariff was established at the initiative of the State, (not an economic sector), the beneficiaries of the tariff do not bear any of the financial burden of the levy, which rests solely on electricity consumers, and the State can, at any time, give instructions to Cassa Conguaglio via a Delibera of the AEEG or other legislative or regulatory provisions, as to how to dispose of the funds collected through the levy.
Ternitariffen inrättades på initiativ av staten (inte av en ekonomisk sektor), förmånstagarna bar inte någon del av den finansiella belastningen av avgiften, som endast belastar elförbrukarna, och staten kan när som helst via ett AEEG-beslut eller andra bestämmelser i lagar och förordningar ge instruktioner till Cassa Conguaglio om hur medlen som samlats in genom avgiften ska användas.
Therefore, Pearle is irrelevant to this case.
Därför är Pearle-domen inte tillämplig i detta fall.
In the Preussen-Elektra case, also quoted by Italy in paragraph (68) above, the Court considered that a purchase obligation imposed on private electricity supply undertakings to purchase electricity from renewable sources at minimum prices higher than the real economic value of that type of electricity did not constitute State aid because the measure did not involve any direct or indirect transfer of State resources.
I Preussen-Elektra-domen, som Italien också hänvisade till i skäl 68 ansåg domstolen att en skyldighet som åläggs privata elleverantörer om att köpa el från förnybara källor till minimipriser som är högre än det verkliga ekonomiska värdet för den typen av el inte utgör statligt stöd eftersom åtgärden inte inbegriper någon direkt eller indirekt överföring av statens medel.
Here again, the substance of the cases is clearly different.
Även här handlar det om ett klart annorlunda fall.
In Preussen Elektra, the resources required to finance the measure were provided directly by the electricity suppliers without any public body being involved, not even as a passive vehicle for the transit of such monies.
I fallet Preussen-Elektra erhölls de medel som behövdes för att finansiera åtgärden direkt från elleverantörerna utan inblandning av något offentligt organ, inte ens i rollen av en passiv mellanhand för överföring av medlen.
In that case, no transfer of State resources could be identified.
I ett sådant fall går det inte att fastställa någon överföring av statens medel.
In the case at hand, however, the monies come from the general public via a parafiscal charge which transits through a public body before being channelled to the final beneficiaries.
I det aktuella fallet kommer medlen emellertid från allmänheten via en skatteliknande avgift som förmedlas via ett offentligt organ innan medlen kanaliseras till de slutliga mottagarna.
This is therefore a classic case of involvement of State resources.
Det handlar därför om ett klassiskt fall av inblandning av statens medel.
In the light of the above, therefore, the parafiscal levy used to finance the Terni tariff constitutes State resources.
Mot bakgrund av det ovan anförda konstateras därför att den skatteliknande avgiften för finansiering av Ternitariffen utgör statliga medel.
The criterion of imputability to the State [25] is also fulfilled, since the legal basis for the Terni tariff is laid down in national legislation, in conjunction with the Delibere of the AEEG which is a public body.
Även kriteriet om att medlen kan tillskrivas staten [25] är uppfyllt eftersom den rättsliga grunden för Ternitariffen fastställs i nationell lagstiftning tillsammans med beslut från AEEG, som är ett offentligt organ.
Impact on trade and distortion of competition
Inverkan på handeln och snedvridning av konkurrensen
As regards the last criteria of Article 87(1) — impact on trade between Member States and distortion of competition — the Commission can dismiss the arguments put forward by the Terni companies in paragraph (46) on the basis of the considerations developed in points (109) to (116).
I fråga om det sista kriteriet enligt artikel 87.1 – inverkan på handeln mellan medlemsstaterna och snedvridning av konkurrensen – förkastar kommissionen de argument från Terniföretagen som anges i skäl 46 på de grunder som anförs i skälen 109–116.
The beneficiaries' main substantive argument is that the plants which benefit from the tariff are not active in intra-community trade as they sell most of their products on the domestic market.
Stödmottagarnas främsta argument är att de anläggningar som har fördel av tariffen inte är aktiva på den inre marknaden eftersom de säljer största delen av sina produkter på sin inhemska marknad.
It should be noted, in this respect, that the analysis cannot be limited to the plants located in the Terni area.
Här bör noteras att analysen inte kan begränsa sig till anläggningarna i Terniområdet.
The beneficiaries are part of international groups active in various sectors of the economy [26], and operating aid granted to one branch or plant can be used to cross-subsidize other branches of the group in sectors open to intra-community trade, and in fact, this circumstance alone could warrant the conclusion that the tariff has an impact on trade between Member States.
Mottagarna utgör del av internationella grupper som är aktiva inom olika sektorer av ekonomin [26]. Driftsstöd som beviljas en verksamhetsgren eller en anläggning kan användas för att korssubventionera gruppens andra verksamhetsgrenar som är öppna för handel inom gemenskapen. I själva verket kan denna omständighet i sig motivera slutsatsen om att tariffen har en inverkan på handeln mellan medlemsstaterna.
Besides, even if it was demonstrated that most or all of the companies' production was sold on the Italian domestic market, quod non, this would be irrelevant for the purpose of establishing the impact on intra-community trade of the measure.
Dessutom gäller att även om det kunde påvisas att huvuddelen av eller hela företagens produktion säljs på den italienska hemmamarknaden, vilket inte är fallet, har detta ingen betydelse när det gäller att fastställa åtgärdens inverkan på handeln inom gemenskapen.
The Court has ruled that ‘aid to an undertaking may be such as to affect trade between the Member States and distort competition where that undertaking competes with products coming from other Member States even if it does not itself export its products (…).
Domstolen har slagit fast att stöd till ett företag kan påverka handeln mellan medlemsstaterna och snedvrida konkurrensen om företaget konkurrerar med produkter som härrör från andra medlemsstater, även om företaget självt inte exporterar sina produkter.
Where a Member State grants aid to an undertaking, domestic production may for that reason be maintained or increased with the result that undertakings established in other Member States have less chance of exporting their products to the market in that Member State’ [27].
I samma dom konstaterar domstolen att när en medlemsstat beviljar stöd till ett företag kan den inhemska produktionen med hjälp av stödet upprätthållas eller ökas så att företag som är etablerade i andra medlemsstaterna har sämre möjligheter att exportera sina produkter till marknaden i den medlemsstaten [27].
Therefore, the Commission has examined whether, in general terms, there is intra-community trade in the sectors concerned.
Kommissionen har därför undersökt huruvida det allmänt taget förekommer en handel inom gemenskapen inom de berörda sektorerna.