natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Finland’s view, the poor result can be accounted for by the additional costs due to the adjustment of Tieliikelaitos’ personnel, and the fact that the special arrangements made for personnel could not cover all the costs of additional personnel.
Enligt Finland beror det dåliga resultatet på extra kostnader till följd av anpassningsåtgärderna för Vägaffärsverkets personal och på att de särskilda arrangemang som ordnades för personalen inte kunde täcka alla kostnader för övertalig personal.
According to the Finnish authorities, for the time being it is cheaper for the Road Administration to continue with negotiated contracts.
Enligt de finska myndigheterna är det för närvarande billigare för Vägförvaltningen att fortsätta med förhandlingsentreprenader.
The first attempt to tender out part of ferry services was unsuccessful for the following reasons.
Det första försöket att låta färjetrafiken omfattas av offentlig upphandling misslyckades av följande skäl.
Firstly, the prices offered by the bidders were 17-25 % higher than the prices of the negotiated contracts in force between the Road Administration and Tieliikelaitos, about which the parties have held separate annual price negotiations.
För det första låg de priser som erbjöds av anbudsgivarna 17–25 % över priserna i de gällande förhandlingsentreprenadavtalen mellan Vägförvaltningen och Vägaffärsverket, om vilka parterna hållit separata prisförhandlingar årligen.
Therefore, having accepted the results of the tender, the Road Administration would have had to pay more for the respective services.
Därmed skulle Vägförvaltningen efter att ha godtagit resultaten av anbudsförfarandet ha varit tvungen att betala mer för tjänsterna.
Secondly, Tieliikelaitos’ market position would have been strengthened (as the prices quoted by Tieliikelaitos were the lowest prices offered, although still being higher than the prices in the negotiated contracts, the Road administration would have to accept Tieliikelaitos as the winning bidder).
För det andra skulle Vägaffärsverkets ställning på marknaden ha stärkts (eftersom Vägaffärsverket lämnat de anbud som var lägst, om än högre än priserna i förhandlingsentreprenaderna, och därmed skulle Vägförvaltningen ha varit tvungen att godta Vägaffärsverkets anbud).
Therefore the Finnish authorities reject the allegation that the negotiated contracts between the Road administration and Tieliikelaitos would involve any competitive advantage for Tieliikelaitos.
Därför avvisar de finska myndigheterna påståendet att förhandlingsentreprenaderna mellan Vägförvaltningen och Vägaffärsverket skulle innebära några konkurrensmässiga fördelar för Vägaffärsverket.
On the contrary, they may constitute a disadvantage since the conditions of negotiated contracts do not reflect adequately the need for renewal of equipment (capital costs are not included in their entirety in the price of ferry services).
Tvärtom skulle de kunna missgynna Vägaffärsverket eftersom villkoren i förhandlingsentreprenaderna inte tar vederbörlig hänsyn till behovet av att förnya utrustning (kapitalkostnaderna inkluderas inte fullt ut i priset på färjetjänster).
Finland is developing a new procurement model for future rounds of competitive bidding, by revising the conditions of the liberalisation associated with capital costs and refurbishing of ferries.
Finland håller på att utveckla en ny upphandlingsmodell för kommande omgångar av konkurrenspräglad budgivning, genom att revidera villkoren för den liberalisering som är förbunden med kapitalkostnader och renovering av färjor.
An opportunity to do this can be obtained by reducing the risks associated with investments through redemption conditions for ferry equipment attached to the agreement.
En möjlighet att göra detta kan vara att minska riskerna i samband med investeringar genom att inlösenvillkor för färjeutrustning bifogas avtalet.
Another option is to require that all tenderers have new vessels.
En annan möjlighet vore att kräva att alla anbudsgivare har nya fartyg.
In the meantime, the existing ferry contracts have been extended until the end of 2009.
Under tiden har de befintliga färjeentreprenaderna förlängts till utgången av 2009.
The Finnish authorities argue that the special arrangements and special projects cannot be considered to constitute an advantage.
De finska myndigheterna hävdar att de särskilda arrangemangen och projekten inte kan anses utgöra en förmån.
When Tieliikelaitos started operations on 1 January 2001, it had 4235 employees, although in reality it needed significantly fewer personnel.
När Vägaffärsverket inledde sin verksamhet den 1 januari 2001 fanns det 4235 anställda, trots att det verkliga personalbehovet var betydligt mindre.
It is clear that the former Road Service, as an official institution based on hierarchy, had a significant number of positions and tasks which were not needed in Tieliikelaitos, which thus led to significant overstaffing at Tieliikelaitos.
Det är uppenbart att det tidigare Vägverket, som var en officiell institution med hierarkisk uppbyggnad, omfattade många tjänster och uppgifter som inte behövdes i Vägaffärsverket, vilket medförde ett betydande personalöverskott på Vägaffärsverket.
In Finland’s view, the fact that Tieliikelaitos was required to employ its entire staff and was prohibited from any lay-offs has been a structural disadvantage to Tieliikelaitos.
Finland hävdar att det faktum att Vägaffärsverket tvingades ta med sig hela personalen och inte tilläts säga upp någon har inneburit en strukturell nackdel för Vägaffärsverket.
The expenses the company incurred due to that structural disadvantage have exceeded any, even theoretical, economic advantages gained by Tieliikelaitos.
De utgifter som denna strukturella nackdel har medfört för företaget har överstigit alla – även teoretiska – ekonomiska fördelar för Vägaffärsverket.
The personnel transfer procedures available to Tieliikelaitos have been more expensive and slower than the personnel policies available to Tieliikelaitos’ competitors.
De förfaranden för överföring av personal som Vägaffärsverket haft tillgång till har varit kostsammare och långsammare än den personalpolitik som företagets konkurrenter kunnat tillämpa.
According to Finland, the Finnish State could have opted not to transfer the excess employees to Tieliikelaitos at the time it was established.
Enligt Finland skulle den finska staten ha kunnat välja att inte överföra övertalig personal till Vägaffärsverket vid den tidpunkt då det inrättades.
Finland also refers to the Combus judgment of the Court of First Instance in which the Court dealt with a similar situation concerning transfers of personnel.
Finland hänvisar till förstainstansrättens dom i Combus-målet där domstolen behandlade en liknande situation som rörde överföring av personal.
It was concluded in this case that a one-off payment by the Danish State to officials who were employed by Combus and who agreed to give up their status as officials and become employed on a contract basis by that undertaking did not constitute State aid.
Förstainstansrätten fastställde i det målet att en engångsbetalning från danska staten till personer som var anställda som statstjänstemän av Combus och som var beredda att ge upp den statusen och bli kontraktsanställda av det företaget inte var att betrakta som statligt stöd.
The CFI considered that the measure did not result in lightening the burden normally assumed in an undertaking’s budget.
Förstainstansrätten ansåg att denna åtgärd inte ledde till att minska de kostnader som normalt belastar ett företags budget.
The reform of road administration and maintenance sector in Finland was carried out in a situation similar to the one in Combus.
Omstruktureringen av sektorn för vägförvaltning och vägunderhåll i Finland genomfördes under liknande förhållanden som i Combus-målet.
The fact that Tieliikelaitos did not pay any compensation to personnel who was transferred to government agencies, including the Road Administration, cannot be considered to constitute State aid.
Det faktum att Vägaffärsverket inte betalade ut någon ersättning till personal som överfördes till offentliga organ, som Vägförvaltningen, kan inte anses utgöra statligt stöd.
In Finland’s view, the applicability of the Combus judgment is in no way reduced by the Court judgements cited by the Commission in its decision to initiate the procedure (Altmark Trans and France v. Commission).
Finland hävdar att Combus-domens tillämplighet på intet sätt minskades av de domar som kommissionen hänvisar till i sitt beslut om att inleda förfarandet (Altmark Trans och Frankrike mot kommissionen.
These judgments indeed predate the Combus judgment and were thus necessarily taken into account by the Court of First Instance.
Dessa domar föregick Combus-domen och har därmed beaktats av förstainstansrätten.
Furthermore, Finland argues that if a measure is not intended to confer an advantage which has an effect on the budget, it is not a case of a transfer of State funds and therefore does not constitute State aid.
Finland hävdar också att om en åtgärd inte är avsedd att ge någon en fördel som påverkar budgeten handlar det inte om överföring av statliga medel och den utgör därmed inte ett statligt stöd.
Finland considers that administrative measures which have no effect on State finances do not constitute State aid.
Finland anser att administrativa åtgärder som inte påverkar statens finanser inte utgör statligt stöd.
Thus, Finland believes that the State has not lost income because it agreed to employ 116 former personnel of Tieliikelaitos and pay their salaries.
Därför anser Finland att staten inte har förlorat några inkomster genom att gå med på att anställa 116 före detta anställda i Vägaffärsverket och betala deras löner.
No one of these employees was appointed without an assessment of his/her suitability for the position.
Ingen av dessa anställda utsågs utan att personens lämplighet för tjänsten i fråga bedömdes.
Transfers of personnel between Tieliikelaitos and civil service departments were only possible when a post became open and it was published.
Personal kunde endast överföras från Vägaffärsverket till den offentliga förvaltningen när en tjänst blev ledig och annonserades ut.
If a suitable applicant could not be found within Tieliikelaitos other applicants were considered.
Om det inte fanns någon lämplig sökande från Vägaffärsverket övervägdes andra sökande.
With respect to financial transfers by the State for solving Tieliikelaitos’ overstaffing problem, Finland stresses that Tieliikelaitos did not receive EUR 100 million in State aid as is claimed by the complainants.
När det gäller frågan om finansiella överföringar från staten för att lösa Vägaffärsverkets problem med övertalighet betonar Finland att Vägaffärsverket inte erhållit 100 miljoner euro i statligt stöd som de klagande hävdat.
Tieliikelaitos received EUR 68 million from the Road Administration to fund service projects (from 68 million approximately 56 million went to cover personnel costs and the rest was spent on materials and other ‘non-personnel’ items).
Vägaffärsverket fick 68 miljoner euro från Vägförvaltningen för att finansiera tjänsteprojekt (av 68 miljoner gick omkring 56 miljoner till att täcka personalkostnader och resten gick till materiel och andra icke-personalrelaterade kostnader).
In addition, the Road Administration paid EUR 20,1 million to support the adjustment of staff.
Vägförvaltningen betalade också 20,1 miljoner euro för att stödja personaljusteringar.
The total compensation of EUR 88,1 million did not cover all the expenses incurred from the excess staff.
Den totala ersättningen på 88,1 miljoner euro täckte inte alla utgifter kopplade till personalöverskottet.
According to the Expert statement the excess staff caused structural disadvantages amounting to EUR 157 million over the period 2001-2004.
Enligt expertutlåtandet medförde personalöverskottet strukturella nackdelar vars kostnader uppgick till 157 miljoner euro under perioden 2001–2004.
Finland notes that sound accounting procedures were followed in the preparation of Tieliikelaitos’ financial statements, and that the financial statements have been audited.
Finland noterar att Vägaffärsverket tillämpat sunda redovisningsrutiner och att balansräkningen har granskats.
The financial statement does not include notes at the level of detail referred to by the complainants.
Balansräkningen innehåller inga noteringar på den detaljnivå som de klagande hänvisar till.
Nevertheless, the Expert statement provides the following justifications for uncovered structural disadvantage related to the excess staff (EUR 69 million in total, i.e. EUR 157 million — EUR 88 million):
I expertutlåtandet motiveras dock de strukturella kostnaderna till följd av övertalig personal (69 miljoner euro totalt, dvs. 157 miljoner–88 miljoner euro) på följande sätt:
Firstly, the Road Administration did not cover all costs related to the special service projects.
För det första täckte Vägförvaltningen inte alla kostnader relaterade till de särskilda projekten.
For example it did not cover the respective supervision costs which were estimated at EUR 2,8 million over four years.
Vägförvaltningen täckte exempelvis inte övervakningskostnaderna, som beräknades uppgå till 2,8 miljoner euro över fyra år.
Furthermore, the service projects recorded a total loss of EUR 1,4 million during the transitional period in addition to the respective supervision costs (the deficit was calculated by subtracting the expenditure for wages and materials for service projects from revenues related to those projects).
Tjänsteprojekten redovisade en total förlust på 1,4 miljoner euro under övergångsperioden, utöver övervakningskostnaderna (underskottet räknades fram genom att kostnaderna för löner och materiel för tjänsteprojekt subtraherades från inkomsterna från projekten).
Therefore, the service projects caused to Tieliikelaitos a net disadvantage of EUR 4,2 million.
Därmed innebar projekten en nettokostnad på 4,2 miljoner euro för Vägaffärsverket.
Secondly, the funds provided by the Road Administration to finance measures related to looking for new jobs, supplementary training and re-training and support for anticipatory early retirement were not sufficient.
För det andra räckte de medel som Vägförvaltningen tillhandahöll inte för att finansiera åtgärder för att hjälpa anställda att hitta nya jobb, finansiera vidareutbildning och omskolningsåtgärder samt finansiera förtidspensioneringar.
As a result, Tieliikelaitos had to earmark over EUR 20 million in personnel adjustment costs out of its own funds (EUR 12,8 million thereof were paid out in 2004 and 2005).
Därför måste Vägaffärsverket avsätta över 20 miljoner euro från egna medel till personalanpassningskostnader (varav 12,8 miljoner euro betalades ut under 2004 och 2005).
Thirdly, Tieliikelaitos had to bear additional administrative expenditures related to personnel adjustments, which were estimated at the level of EUR 2,8 million for the transitional period.
För det tredje var Vägaffärsverket tvunget att stå för de administrativa kostnaderna för personalanpassningen, som beräknades uppgå till 2,8 miljoner euro för övergångsperioden.
Fourthly, Tieliikelaitos had to face additional expenses also due to more favourable holiday conditions for those Tieliikelaitos employees which fell in the category of long-term State employees (50 % longer holiday).
För det fjärde fick Vägaffärsverket också merkostnader till följd av mer gynnsamma semestervillkor för de anställda som tillhörde kategorin statsanställda med lång tjänstgöringstid (50 % längre semester).
These additional expenses were estimated at the level of EUR 42 million during the four years of the transitional period.
Dessa merkostnader beräknades uppgå till omkring 42 miljoner euro under den fyraåriga övergångsperioden.
In any case, pension schemes have left Tieliikelaitos with a heavy burden.
Pensionsavtalen har under alla omständigheter varit en tung börda för Vägaffärsverket.
Even after its conversion into a State Enterprise the staff of Tieliikelaitos remained governed by the State Pension Act No 280 of 20 May 1966, which implies that the State Enterprise had to pay the state employer’s pension contribution, which is higher than the employer’s pension contribution in the private sector.
Även efter det att Vägaffärsverket omvandlades till ett affärsverk omfattades personalen av lag 280 om statens pensioner av den 20 maj 1966, som innebär att de pensionsavgifter som affärsverk måste betala för statligt anställda är högre än arbetsgivarnas pensionsavgifter i den privata sektorn.
The Amendment to the State Pension Act (No 679 of 30 July 2004) will lead to the approximation of the pension contributions and employees’ pension benefits between the private and the public sector, but only in the long run.
Ändringen av lagen om statens pensioner (lag 679 av den 30 juli 2004) kommer att leda till att pensionsavgifterna och de anställdas pensionsförmåner harmoniseras för offentlig och privat sektor, men först på längre sikt.
In 2005, the general pension contribution for private sector employers was 16,8 %.
År 2005 var de allmänna pensionsavgifterna för privata sektorn 16,8 procent.
By contrast, the Tieliikelaitos’ pension contribution was determined individually and stood at 21,13 % in 2005.
Däremot fastställdes pensionsavgifterna på Vägaffärsverket individuellt och uppgick till 21,13 procent år 2005.
Moreover, it is only on 16 February 2005 that the provisions of the collective agreements of Tieliikelaitos concerning wages paid on sick leave were adapted to correspond to the equivalent conditions of private sector agreements.
Det var först den 16 februari 2005 som bestämmelserna om sjukersättning i Vägaffärsverkets kollektivavtal anpassades till motsvarande villkor i den privata sektorns avtal.
Prior to that, these provisions were more expensive for Tieliikelaitos than those applicable to private sector employers.
Fram till dess var Vägaffärsverkets sjukersättningsbestämmelser mer kostsamma än de som tillämpades på anställda i den privata sektorn.
Considered as a whole, Finland states that the staff’s employment conditions are still better than those of staff in private companies.
Totalt sett anger Finland att personalens anställningsvillkor fortfarande är bättre än i privata företag.
This is true regardless of the fact that the 2005 amendments to the collective agreements brought the conditions of employment closer to those existing in the private sector.
Detta trots att de ändringar av kollektivavtalen som gjordes 2005 närmade anställningsvillkoren till villkoren i den privata sektorn.
The right to annual leave, for example, which is based on contract provisions equivalent to those in state contracts, is still better than that enjoyed by staff in the private sector.
Semesterrättigheterna, som bygger på avtalsbestämmelser som motsvarar de i statliga avtal, är exempelvis fortfarande bättre än för personal i den privata sektorn.
So employment conditions as a whole, including pension benefits, can still be clearly considered a burden in comparison with those prevailing for private sector operators.
Anställningsvillkoren som helhet, inklusive pensionsförmånerna, kan därmed fortfarande anses utgöra en börda i jämförelse med villkoren hos aktörer i den privata sektorn.
Fiscal measure related to land purchases by Tieliikelaitos
Skatteåtgärd kopplad till Vägaffärsverkets markinköp
According to Section 49(1)(4) of the Income Tax Act, the taxable amount of the capital gains received by a taxable person other than a corporation, partnership or limited partnership used to be calculated by deducting either 80 % of the sales price or the real acquisition cost, whichever is more, provided that the real property is sold to the state, province, municipality or joint municipal authority.
I 49 § 1 mom. 4 punkten i inkomstskattelagen anges att när det skattepliktiga beloppet av en överlåtelsevinst för en annan skattskyldig än ett samfund, ett öppet bolag eller ett kommanditbolag räknas ut ska från överlåtelsepriset dras av minst 80 procent, om den fasta egendomen överlåts till staten, ett landskap, en kommun eller en samkommun.
Therefore, the amount of taxable capital gains would be at most 20 % of the sales price.
Därmed skulle det skattepliktiga beloppet av en överlåtelsevinst uppgå till högst 20 % av överlåtelsepriset.
Thus, for the purposes of determination of the amount of taxable capital gains, the respective sellers could deduct from the sales price 30 % or 60 % more than they could deduct under the normal taxation rules, depending on whether they sold their land before or after having owned it for 10 years.
För fastställandet av det skattepliktiga beloppet av en överlåtelsevinst, skulle respektive försäljare kunna dra av 30 % eller 60 % mer av överlåtelsepriset än de skulle kunna enligt normala skattebestämmelser, beroende på om de har ägt marken över eller under tio år när de säljer sin mark.
Land transfers to Tieliikelaitos/its predecessor were included in the scope of the concession scheme from the very outset.
Marköverföring till Vägaffärsverket eller dess föregångare inkluderades i koncessionssystemet redan från början.
That is, also Tieliikelaitos’ predecessor, the Road Service, indirectly benefited from the same measure.
Därmed gynnades även Vägaffärsverket föregångare, Vägverket, indirekt av samma åtgärd.
Therefore the Finnish authorities stress that even if this measure constituted an indirect State aid for the benefit of Tieliikelaitos it complies with the definition of ‘existing aid’ pursuant to Article 1(b) of the Council Regulation (EC) No 659/1999.
Därför betonar de finska myndigheterna att även om denna åtgärd utgjorde ett indirekt statligt stöd till Vägaffärsverket är den förenlig med definitionen av ”befintligt stöd” i artikel 1 b i rådets förordning (EG) nr 659/1999.
Section 49 of the Act was amended in such a way in July 2004 that it is no longer applicable when property is sold to a State Enterprise for purposes other than nature protection, use by the armed forces, and research or other similar social purposes.
49 § i lagen ändrades i juli 2004 så att den inte längre är tillämplig på egendom som säljs till ett statligt affärsverk för annat ändamål än naturskyddsändamål, för försvarsmaktens behov, forskningsändamål eller något annat liknande samhälleligt ändamål.
As a result, the income from sales of land sites to Tieliikelaitos is now subject to the standard tax on capital gains.
Till följd av detta omfattas försäljning av mark till Vägaffärsverket numera av den normala skatten på överlåtelsevinster.
Advantages conferred to Tieliikelaitos on a permanent basis: the inapplicability of bankruptcy law and corporate income tax law to Tieliikelaitos
Ständiga förmåner för Vägaffärsverket: Konkurslagstiftningen och lagstiftningen om samfundsbeskattning är inte tillämpliga på Vägaffärsverket
With respect to the advantages conferred to Tieliikelaitos on a permanent basis, the Finnish authorities stress that even if these measures constitute State aid they comply with the definition of ‘existing aid’ pursuant to Article 1(b) of the Council Regulation (EC) No 659/1999.
När det gäller de ständiga förmånerna för Vägaffärsverket betonar de finska myndigheterna att även om dessa åtgärder utgör ett statligt stöd är de förenliga med definitionen av befintligt stöd i artikel 1 b i rådets förordning (EG) nr 659/1999.
Tieliikelaitos and the predecessors of the respective economic entity (until 31 December 1997 — the Road Service as such, from 1 January 1998 until 31 December 2000 — the Production part of the Road Service) have never been subject either to bankruptcy or to normal corporate income tax rules.
Vägaffärsverket och föregångarna till respektive ekonomisk enhet (till och med 31.12.1997 – själva Vägverket och 1.1.1998–31.12.2000 – produktionsdelen av Vägverket) har aldrig omfattats av vare sig konkurslagstiftningen eller normala samfundsskattebestämmelser.