natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Italian authorities and the interested parties have observed that none of the nine beneficiaries of the scheme would have ever accepted to realign the value of their assets had they known that they would have been subject to the ordinary company tax on the gains so recognised.
De italienska myndigheterna och de berörda parterna har noterat att ingen av de nio mottagarna av ordningen skulle ha accepterat att omjustera värdet på sina tillgångar om de hade vetat att de skulle ha ålagts ordinarie bolagsskatt när vinsterna beaktades ur skattehänseende.
Furthermore, as explained by the Italian authorities, the other companies not concerned by the reorganisations effected under Law 218/1990 would have benefited from the implicit tax realignment scheme of Article 2(25) of Law 350/2003 at the substantively equivalent conditions generally set by Article 17 of Law 342/2000.
Dessutom skulle, enligt de italienska myndigheterna, de andra bolag som inte omfattades av omorganisationerna som genomfördes enligt lag nr 218/1990 ha gynnats av systemet med den implicita omjusteringen av skatt som anges i artikel 2.25 i lag nr 350/2003 till de likvärdiga villkor som allmänt fastställs i artikel 17 i lag nr 342/2000.
For the Italian authorities and the interested parties, to rightly compute the advantage in question, account should be taken of the taxes paid at the time of the initial contributions at a global tax rate of over 40 %.
De italienska myndigheterna och de berörda parterna anser att, för att korrekt beräkna fördelen i fråga, bör hänsyn tas till de skatter som betalats vid tidpunkten för de ursprungliga överföringarna, när lag nr 218/1990 var i kraft, till en total skattesats på över 40 %.
The combined effective taxation on the capital gains in question in 1990 and 2004 would have largely exceeded the general rate for realignments applied in 2000 and therefore there would be no advantage.
Den faktiska inkomstskatten på vinsterna i fråga under 1990 och 2004 skulle kraftigt ha överskridit den allmänna skattesatsen för omjusteringar som tillämpades under 2000 och skulle därmed inte ha gett någon fördel.
The Commission maintains however that the scheme provided for by Article 2(25) of Law 350/2003 was not a tax realignment of values misaligned following tax neutral reorganisations but rather a tax revaluation scheme which permitted to realise the hidden gains deriving from the adjustment of the tax value of the assets held by the beneficiary companies to their current value.
Kommissionen vidhåller dock att det system som föreskrivs i artikel 2.25 i lag nr 350/2003 inte var en skattemässig justering av avvikande värden till följd av skatteneutrala omorganisationer, utan ett system med omvärdering av skatt som gav möjlighet att realisera dolda vinster som härrör från en justering av det skattemässiga värdet på de tillgångar som innehas av de stödmottagande bolagen till deras respektive nuvärden.
The Commission considers that the two schemes a not comparable, nor was the tax revaluation scheme of Article 2(25) of Law 350/2003 equivalent to the tax realignment provided for by Article 2(26) of Law 350/2003, considering the difference between the statutory substitute tax rates foreseen by the two schemes.
Kommissionen anser inte att de två ordningarna är jämförbara och inte heller att systemet med omvärdering av skatt enligt artikel 2.25 i lag nr 350/2003 motsvarade omjusteringen av skatt enligt artikel 2.26 i samma lag, med hänsyn till skillnaden mellan den lagstiftade alternativskatt som föreskrivs i de två ordningarna.
The Commission therefore concludes that the companies having realigned the tax bases of their assets pursuant to Article 2(26) of Law 350/2003 benefited from a specific tax advantage consisting in the difference between the ordinary tax rate on the gains recognised and the special substitute tax on the same gains.
Kommissionen drar därför slutsastsen att de bolag som har omjusterat tillgångarnas skattemässiga värden enligt artikel 2.26 i lag nr 350/2003 gynnades av en särskild skattefördel bestående av skillnaden mellan den ordinarie bolagsskatten på de vinster som beaktats ur skattehänseende och den särskilda alternativskatten på samma vinster.
The interested parties have objected that the lower substitute tax rate used by Article 2(26) of Law 350/2003 was not selective because it was justified by the legal and factual specificities of the taxation of the capital gains resulting from the reorganisations effected under Law 218/1990.
De berörda parterna hävdade att den lägre alternativskatt som tillämpades i artikel 2.26 i lag nr 350/2003 inte var selektiv, eftersom den motiverades av de rättsliga och faktiska omständigheterna vid beskattningen av vinsterna till följd av omorganisationer som genomfördes enligt lag nr 218/1990.
Furthermore, they argued that Italy would not have been entitled to recognise these gains as taxable after so many years under the same conditions applicable to the capital gains resulting from other company reorganisations.
De hävdade vidare att Italien efter så många år inte skulle ha varit berättigat att beakta dessa vinster ur skattehänseende på samma villkor som tillämpas på vinsterna till följd av andra omorganisationer av bolag.
The Commission takes note of the fact that the reorganisations effected under Law 218/1990 provided specific conditions and provision to defer the fiscal recognition of the gains realised following such reorganisations, as also indicated by the said Risoluzione.
Kommissionen noterar det faktum att de omorganisationer som genomfördes enligt lag nr 218/1990 föreskrev särskilda förhållanden och bestämmelser för att skjuta upp beskattningen av de vinster som realiserats till följd av dessa omorganisationer, som också anges i beslutet från det italienska finansministeriet.
Since the two situations were indeed comparable they should have been treated alike when the legislator in 2003 provided for the fiscal recognition of the suspended gains.
Då de två situationerna var jämförbara borde de ha behandlats på samma sätt när lagstiftaren under 2003 föreskrev att skatt skulle tas ut på vinster som skjutits upp ur skattehänseende.
The Commission further considers that the lower tax rate applied did not merely offset the harsher tax treatment of distributions to shareholders of the gains deriving from the banking restructurings of Law 218/1990 vis-à-vis the distributions of the gains relating to other tax-neutral reorganisations in the case of the distribution of the capital gains to shareholders, as indicated by the said Risoluzione.
Kommissionen anser vidare att den lägre skattesats som tillämpades inte bara uppvägde den mer betungande skattebehandlingen av utdelning till aktieägare av vinster till följd av omstruktureringar av banker enligt lag nr 218/1990 jämfört med utdelningen av vinster relaterade till andra omorganisationer enligt det skatteneutrala systemet som anges i nämnda beslut.
This view cannot be followed because the application of different substitute taxes to capital gains cannot always be imputed to a distribution of the capital gains suspended.
Detta synsätt kan inte följas då tillämpningen av olika alternativskatter på kapitalvinster inte alltid kan motiveras vid utdelning av vinster som skjutits upp.
The Commission considers that accepting this justification would effectively result into allowing the application of different effective company tax rates to some companies solely because these took part to certain types of reorganisations preferred by the State.
Kommissionen anser att ett accepterande av denna motivering faktiskt skulle resultera i en tillämpning av olika bolagsskattesatser bara för vissa bolag på grund av att dessa deltog i vissa typer av omorganisationer som föredrogs av staten.
The Commission considers that the tax advantage resulting from the application of the tax realignment scheme foreseen by Article 2(26) of Law 350/2003 was not de-minimis.
Kommissionen anser att den skattefördel som är ett resultat av tillämpningen av systemet med omjustering av skatt som föreskrivs i artikel 2.26 i lag nr 350/2003 inte kan betraktas som ett stöd av mindre betydelse.
In determining the presence of an aid, the Commission shall indeed compare the nominal taxation applied under the scheme in review and the tax which would have been applied had the scheme in review not been available, and had the beneficiary banks stepped-up the tax bases of their assets and distributed the capital gains resulting from such fiscal realignments to their shareholders.
För att fastställa förekomst av ett stöd bör kommissionen jämföra den nominella skatt som tillämpas enligt den ordning som bedöms och den skatt som skulle ha tillämpats om den ordning som bedöms inte hade varit tillgänglig och om de stödmottagande bankerna hade justerat tillgångarnas skatteunderlag och delat ut de kapitalvinster som följer av dessa skattejusteringar till sina aktieägare.
Furthermore the Commission considers that the alleged reduced amount of an advantage may not per se be sufficient to exclude its aid character.
Kommissionen anser vidare att den ringa betydelse som fördelen anses ge inte i sig självt är ett tillräckligt skäl för att utesluta dess inslag av stöd.
The Commission also notes that the de minimis exclusion provided by the Commission Regulation (EC) No 1998/2006 of 15 December 2006 on the application of Articles 87 and 88 of the Treaty to de minimis aid [21] cannot be invoked because the measure gives rise to non-transparent aid as postulated by the Regulation and because the Italian authorities have not complied with the conditions of this Regulation.
Kommissionen noterar också att det inte är möjligt att göra ett undantag för stöd av mindre betydelse som anges i kommissionens förordning (EG) nr 1998/2006 av den 15 december 2006 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget på stöd av mindre betydelse [21] – eftersom åtgärden inte ger upphov till ett genomsynligt stöd som krävs enligt denna förordning och eftersom de italienska myndigheterna inte har uppfyllt villkoren i förordningen i fråga.
Justification by the Nature of the Scheme
Motivering grundad på systemets art
The Italian authorities and the interested parties have observed that the realignment scheme provided by Article 2(26) of Law 350/2003 would be justified by the peculiarities of the banking sector and for this reason it would not be State aid.
Enligt de italienska myndigheterna och de berörda parterna skulle systemet med omjustering som anges i artikel 2.26 i lag 350/2003 motiveras av de särskilda förhållandena inom banksektorn och av denna orsak inte utgöra statligt stöd.
Under the case law of the Court, a tax measure is specific only if it unreasonably discriminates between situations being legally and factually comparable in the light of the objectives set by the tax system [22] and ‘the fact that undertakings are treated differently does not automatically imply the existence of an advantage for the purposes of Article 92(1) of the Treaty’ [23].
Enligt domstolens rättspraxis är en skatteåtgärd selektiv bara om den på ett oskäligt sätt diskriminerar mellan situationer som rättsligt och sakligt är jämförbara mot bakgrund av de målsättningar som fastställts i skattesystemet [22] och ”det följer dock inte automatiskt av det förhållandet att de berörda företagen behandlas olika att en gynnande behandling i den mening som avses i artikel 92.1 [i domstolens dom, artikel 87.1 i dokumentet, övers. anm.] i fördraget skall anses föreligga” [23].
The Commission considers, however, that the scheme under examination does not seem to represent an adaptation of the general system to the distinctive features of banking, but, rather, a specific advantage having the effect of improving the competitiveness of certain undertakings, i.e. the banks concerned with certain reorganisations.
Kommissionen anser dock att det system som bedöms inte förefaller representera en anpassning av det allmänna systemet till de särskilda förhållandena inom banksektorn, utan snarare en selektiv fördel som får till följd att den förbättrar vissa företags konkurrenskraft, dvs. banker som omfattas av vissa omorganisationer.
The Italian authorities also argue that the scheme would be a mere repetition of the scheme enacted under Law 342/2000 which did not involve State aid as it applied to realised gains deriving from all company restructurings.
De italienska myndigheterna hävdar också att systemet i fråga bara är en upprepning av det system som infördes enligt lag nr 342/2000 som inte involverade statligt stöd, då det tillämpades på realiserade vinster till följd av någon form av omstrukturering av bolag.
The scheme under the Law 350/2003 should be compared to the one foreseen by the Law 342/2000 and would not provide any possible additional advantage.
Systemet enligt lag nr 350/2003 bör jämföras med det som anges i lag nr 342/2000 och ger, enligt Italien, inte någon ytterligare fördel.
As illustrated above, the Commission disagrees with this opinion, because the realignment under Law 350/2003 has a more limited scope than the general realignment under Law 342/2000.
Mot bakgrund av det som nämns ovan framgår att kommissionen inte instämmer i denna synpunkt, eftersom omjusteringen enligt lag nr 350/2003 har ett mer begränsat tillämpningsområde än den allmänna omjusteringen enligt lag nr 342/2000.
In the light of the foregoing, the Commission concludes that the advantage granted to certain banks, consisting in the special substitute tax for the gains realised from certain contributions of assets in lieu of the ordinary tax rate, under the Law 218/1990 is specific and not justified by the nature of the tax system.
Mot denna bakgrund drar kommissionen slutsatsen att den fördel som beviljats vissa banker enligt lag nr 350/2003, som består av en särskild alternativskatt för de vinster som realiserats till följd av vissa överföringar av tillgångar i stället för den ordinarie skatten, är specifik och motiveras inte av skattesystemets art.
The Commission considers that the considerable amount of the aid has strengthened the financial position of its beneficiaries belonging to the banking sector and competing on the liberalised market of financial services being open to competition with other undertakings being active in providing intra-Community services.
Kommissionen anser att det betydande stödbeloppet har stärkt ställningen för de stödmottagare som tillhör banksektorn och som konkurrerar på den avreglerade marknaden för finansiella tjänster som är öppen för konkurrens i förhållande till andra bolag som tillhandahåller tjänster på gemenskapsnivå.
The Commission further considers that the advantage granted in favour of the banks in question is also susceptible to distort competition in the current context characterised by consolidation opportunities in the Italian banking sector.
Kommissionen anser vidare att den fördel som beviljats bankerna i fråga kan snedvrida konkurrensen under dessa omständigheter som karaktäriseras av konsolideringsmöjligheter inom den italienska banksektorn.
The fact that certain Italian banks have eliminated their tax liabilities inherent to hidden gains in their assets at a nominal tax cost is susceptible to increase the attractiveness of such banks and their economic value both for investors and company acquirers.
Det faktum att vissa italienska banker har eliminerat skattskyldigheterna vad gäller de dolda vinster i tillgångarna som bokförts i balansräkningen till en nominell skattekostnad kan öka dessa bankers attraktivitet och deras ekonomiska värde för både investerare och förvärvare.
The Commission considers that the advantage provided by the tax scheme in review is susceptible of unduly altering the market for company acquisitions in the banking sector in Italy.
Kommissionen anser att den fördel som ges i det skattesystem som bedöms kan komma att ändra marknaden för förvärv av bolag inom banksektorn i Italien.
Insofar as the scheme in review constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) EC, its compatibility must be evaluated in the light of the exceptions provided for in Articles 87(2) and 87(3) EC.
I den omfattning den ordning som bedöms utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget måste dess förenlighet bedömas i ljuset av de undantag som räknas upp i artikel 87.2 och 87.3 i EG-fördraget.
The Italian authorities or the interested parties have advanced no arguments to show that any of the above exceptions are applicable in this case.
Varken de italienska myndigheterna eller de berörda parterna har lagt fram några argument för att visa att något av undantagen skulle vara tillämpligt i detta ärende.
The exceptions provided for by Article 87(2) EC, concerning aid of a social character granted to individual consumers, aid to make good the damage caused by natural disasters or exceptional occurrences and aid granted to certain areas of the Federal Republic of Germany, do not apply in this case.
Undantagen i artikel 87.2 i EG-fördraget som avser stöd av social karaktär som ges till enskilda konsumenter, stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser och stöd som ges till näringslivet i vissa områden i Förbundsrepubliken Tyskland gäller inte i detta fall.
The exception provided for in Article 87(3)(a) EC provides for the authorisation of aid to promote the economic development of areas where the standard of living is abnormally low or where there is serious underemployment, but does not apply in this case as the aid does not favour economic development in such regions in Italy.
Undantaget i artikel 87.3 a i EG-fördraget avser statligt stöd för att främja den ekonomiska utvecklingen i ”regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning”, det gäller dock inte i detta ärende då stödet inte främjar den ekonomiska utvecklingen i dessa slags regioner i Italien.
The scheme cannot be considered either as a project of common European interest or to remedy a serious disturbance in the economy of a Member State, as provided for by Article 87(3)(b) EC, nor does it have as its object the promotion of culture and heritage conservation as provided for by Article 87(3)(d) EC.
Ordningen kan inte eller anses vara ett projekt av gemensamt europeiskt intresse eller för att avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi som anges i artikel 87.3 b i EG-fördraget, den har inte heller för avsikt att främja kultur och bevara kulturarvet som anges i artikel 87.3 d i EG-fördraget.
Finally, the scheme must be examined in the light of Article 87(3)(c), which provides for the authorisation of aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent that is contrary to the common interest.
Slutligen måste ordningen bedömas mot bakgrund av artikel 87.3 c i EG-fördraget som avser ”stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset”.
In this respect, it should first be noted that the aid in question does not fall under any of the frameworks or guidelines which define the conditions to consider certain types of aid compatible with the common market.
I detta avseende bör det först noteras att stödet i fråga inte omfattas av någon av de ramverk eller riktlinjer som fastställer de villkor som ska beaktas för att vissa typer av stöd ska anses vara förenliga med den gemensamma marknaden.
In particular, it is not in line with the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulties in force at the time [26].
I första hand är det inte förenligt med gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som gällde vid denna tidpunkt [26].
Second, since the tax advantage was granted retrospectively in respect of transactions which have already taken place, it cannot be considered to contain the necessary incentive effects to deem such an exception applicable.
I andra hand kan inte skattefördelen, eftersom den beviljades i efterhand för de transaktioner som redan hade genomförts, anses innehålla de incitament som är nödvändiga för att motivera tillämpningen av ett sådant undantag.
The Commission rather considers that the tax scheme in question results in a mitigation of the charges which should have been borne by the beneficiary banks in similar reorganisations and must therefore be considered to be operating aid.
Kommissionen anser snarare att skatteordningen i fråga leder till en minskning av de avgifter som de stödmottagande bankerna normalt skulle ha fått bära vid liknande omorganisationer och måste därför betraktas som driftstöd.
Such aid cannot be held compatible with the common market as it does not facilitate the development of any activities or economic areas and it is not limited in time, degressive or proportionate to what is necessary to remedy specific economic handicaps.
Detta stöd kan inte anses vara förenligt med den gemensamma marknaden då det inte underlättar utvecklingen av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner och det inte är begränsat i tid, gradvist avtagande eller proportionerligt i förhållande till vad som är nödvändigt för att åtgärda särskilda ekonomiska nackdelar.
The Commission concludes that the scheme in review is incompatible with the common market.
Kommissionen drar slutsatsen att den ordning som bedöms är oförenlig med den gemensamma marknaden.
As the scheme was enacted without prior Commission approval, recovery should take place in accordance with Article 14 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [27].
Eftersom stödordningen genomfördes utan att kommissionen först godkänt den ska stödet återkrävas i enlighet med artikel 14 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget [27].
Nevertheless, the Commission considers that in the light of the past practice regarding certain fiscal aid schemes [28], recovery shall only concern the taxes paid in defect of what a beneficiary of the scheme would have paid had the beneficiary applied other tax schemes available at that time.
Kommissionen anser dock att återkrav, mot bakgrund av tidigare praxis vad gäller vissa skattestödsordningar [28], bara ska avse betalda skatter oavsett vad en stödmottagare skulle ha betalats om denna tillämpat andra skatteordningar som fanns tillgängliga vid denna tidpunkt.
The Commission considers that in the case at hand the application of the alternative tax revaluation scheme provided by Article 2(25) of Law 350/2003 was not a mere hypothetical choice but a sensible option which could have been used by the beneficiaries concerned wishing to recognise the effective tax value of their assets [29].
Kommissionen anser att i detta ärende var tillämpningen av ordningen med alternativ omjustering av skatt som anges i artikel 2.25 i lag nr 350/2003 inte bara ett hypotetiskt val utan ett rimligt val som kunde ha använts av de berörda stödmottagare som önskade beakta tillgångarnas faktiska skattemässiga värde [29].
It should be stressed that Article 2(25) of Law 350/2003 provided a general provision to recognise the gains realised by any undertakings deciding to revalue the assets booked in their accounts on 31 December 2002 to mark them to their market value of the time, by payment of a substitute tax of 19 % in case of revaluation of depreciable assets and 15 % in case of non-depreciable assets, payable in three instalments (50 % in 2004, 25 % in 2005 and 25 % in 2006).
Det bör påpekas att artikel 2.25 i lag nr 350/2003 innehåller en allmän bestämmelse för att beakta de vinster som realiserats av ett bolag som beslutat omjustera de tillgångar som bokförts i balansräkningen per den 31 december 2002 och ge dem deras marknadsvärde vid denna tidpunkt genom betalning av en alternativskatt på 19 % i fallet med omvärdering av avskrivningsbara tillgångar och på 15 % i fallet med icke-avskrivningsbara tillgångar, som betalas i tre omgångar (50 % 2004, 25 % 2005 och 25 % 2006).