natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The approval was subject to the condition that the joint-ownership companies keep their joint-ownership shares for five years from the delivery of the vessel and that the vessel operate overseas, notably out of Saint-Pierre-et-Miquelon, for a period of five years.
Godkännandet beviljades på villkor att de andelsägande bolagen behöll sina andelar i bolaget för samägande under fem år från fartygets leverans samt att fartyget under fem år användes för trafik i utomeuropeiska territorier och departement, främst från Saint-Pierre-et-Miquelon.
The shareholders should keep their shares in the joint-ownership companies for the same period.
Under samma period skulle andelsägarna behålla sina andelar i de andelsägande bolagen.
The application for approval also reveals that the Bank and CIP were aware that the tax benefit claimed constituted State aid within the meaning of Article 87 of the Treaty [12].
Det framgår för övrigt av ansökan om godkännande att Banken och CIP var medvetna om att den begärda skatteförmånen utgjorde ett statligt stöd enligt artikel 87 i fördraget [12].
The Bank and CIP implemented the financing scheme despite the fact that the approval decision made no mention of notifying the Commission of the aid in accordance with Article 88 of the Treaty or of its compatibility with the common market.
Banken och CIP genomförde emellertid finansieringsplanen trots att det i beslutet om godkännande inte sägs någonting om att anmäla stödet till kommissionen enligt artikel 88 i fördraget och inte heller om dess förenlighet med den gemensamma marknaden.
Current situation
Den nuvarande situationen
According to information at the Commission’s disposal, the Le Levant financing operation was implemented in accordance with the package summarised in section 2.
Enligt de uppgifter kommissionen förfogar över har finansieringen av Le Levant genomförts i enlighet med den finansieringsplan som kortfattat beskrivs i avsnitt 2.
The various binding promises of sale and purchase between the parties in the package were applied as expected, as a result of which CIL took ownership of all the shares in Le Levant in January 2004 for a price of EUR 17825989.
De olika åtaganden om förvärv och försäljning som parterna ingått genom finansieringsplanen uppges ha tillämpats såsom planerat, med följd att CIL i januari 2004 förvärvade samtliga andelar i Le Levant till ett pris av 17825989 EUR.
The Commission notes that, under French law, the fact that all shares in a vessel have come to be held by a single shareholder requires the joint-ownership vehicle to be dissolved.
Kommissionen noterar att ett samägandebolag enligt fransk lag ska upplösas när samtliga andelar i ett fartyg finns samlade hos en ägare.
The joint-ownership companies were dissolved and deleted from the company register in May and July 2004 [13].
Enligt uppgift upplöstes de andelsägande bolagen och ströks ur handelsregistret i maj och juli 2004 [13].
In its initiation decisions of 2 December 1999 and 6 December 2006, the Commission found that the application of the Loi Pons to the Le Levant financing package had provided an advantage to shareholders in the joint-ownership companies (‘the investors’) and to CIL and that that advantage, which led to a shortfall in tax revenue, had been granted through State resources.
I sina beslut om att inleda förfarandet av den 2 december 1999 och den 6 december 2006 ansåg kommissionen att det förhållande att Pons-lagen var tillämplig på Le Levants finansieringsplan innebar en förmån för de andelsägande bolagens andelsägare (nedan kallade investerarna) och för CIL, och att denna förmån medförde att statens skatteintäkter minskade och följaktligen hade beviljats med hjälp av statliga medel.
As regards the selectivity of the advantage, the Commission noted that the Loi Pons was selective in scope as the scheme applied only to investments in certain French overseas communities.
Vad gäller frågan om förmånens selektiva karaktär påpekade kommissionen att Pons-lagens tillämpningsområde var selektivt eftersom lagen endast var tillämplig på investeringar i vissa utomeuropeiska franska departement och territorier.
Lastly, the Commission considered that the aid was likely to distort competition in the cruise market, a market which was characterised by trade between Member States.
Kommissionen ansåg slutligen att stödet riskerade att snedvrida konkurrensen på marknaden för kryssningsfartyg, en marknad med en omfattande handel mellan medlemsstaterna.
The Commission therefore found that the measure in question constituted State aid.
Kommissionen konstaterade således att åtgärden i fråga utgjorde statligt stöd.
As regards the compatibility of the aid with the common market, the Commission felt that it did not appear to satisfy the conditions applicable to the development assistance referred to in Article 4(7) of Directive 90/684/EEC.
När det gällde frågan om huruvida detta stöd var förenligt med den gemensamma marknaden menade kommissionen att stödet inte verkade uppfylla villkoren för utvecklingsstöd enligt artikel 4.7 i direktiv 90/684/EEG.
In particular, the Commission expressed doubts regarding the condition that the real owner of the vessel must reside in the territory eligible for development assistance and as to the existence of a real development component.
Kommissionen ställde sig tvivlande till om villkoret att fartygets faktiske ägare måste vara bosatt i ett territorium som är berättigat till utvecklingsstöd var uppfyllt, liksom till huruvida stödet verkligen innehöll ett ”inslag av utveckling”.
The Commission therefore initiated a formal investigation procedure.
Kommissionen inledde därför det formella granskningsförfarandet.
The Commission received comments from CIL and from the investors’ representatives, backed by the Bank.
Kommissionen har mottagit synpunkter från CIL och företrädare för investerarna, som stöds av Banken.
CIL comments
CIL:s synpunkter
CIL first questions the applicability of Directive 90/684/EEC.
Först och främst ifrågasätter CIL om direktiv 90/684/EEG är tillämpligt.
CIL believes that the aim of that Directive is to manage the aid for which shipyards established in the Community may be directly or indirectly eligible and concludes that the Directive applies only to aid that benefits a shipyard.
CIL anser att syftet med direktiv 90/684/EEG är att skapa ett regelverk för stöd som skeppsvarv inom gemenskapen direkt eller indirekt kan komma i åtnjutande av. CIL drar härav slutsatsen att nämnda direktiv endast är tillämpligt på stöd till förmån för skeppsvarv.
As the Commission had not demonstrated such a benefit, the Commission could not base its assessment of the aid on Directive 90/684/EEC.
Eftersom kommissionen inte har visat att så är fallet kan den inte utgå från direktiv 90/684/EEG i sin analys.
Secondly, CIL disputes the existence of State aid with reference to the criteria of Article 87(1) of the Treaty.
CIL ifrågasätter vidare att det är fråga om ett statligt stöd enligt kriterierna i artikel 87.1 i fördraget.
Regarding the advantage allegedly obtained by CIL on the purchase of the investors’ shares in the vessel, CIL points out that it bought the shares in the vessel from the joint-ownership companies for a price of EUR 17825989. This price was higher than the vessel’s market value, estimated in June 2004 by the reputable shipbrokers Barry Rogliano Salles at between EUR 14,5 and 16,1 million.
När det gäller den förmån CIL påstås ha erhållit i samband med köpet av investerarnas andelar i fartyget, påpekar CIL att man köpte tillbaka fartygsandelarna från de andelsägande bolagen till ett pris av 17825989 EUR. Detta pris uppges vara högre än fartygets marknadsvärde, som i juni 2004 värderades till mellan 14,5 och 16,1 miljoner EUR av den välrenommerade fartygsmäklaren Barry Rogliano Salles.
Regarding the advantage that CIL allegedly gained from operating Le Levant, CIL makes the following three observations.
När det gäller den förmån som driften av Le Levant påstås ha inneburit för CIL, gör CIL tre påpekanden.
Firstly, it is incorrect to regard CIL as operator of the vessel as, in fact, it had acted only in the capacity of manager on behalf of the joint-ownership which was the vessel’s real operator.
För det första anser CIL att det inte är korrekt att hävda att bolaget har drivit fartyget, eftersom det i själva verket endast har agerat som förvaltare åt samägandebolaget, som i praktiken har ansvarat för driften av fartyget.
Secondly, CIL believes that the Commission has failed to prove that the aid helped to operate Le Levant under more favourable conditions than those available to other operators as the Commission had not quantified the size of the alleged advantage.
CIL anser vidare att kommissionen inte har kunnat visa att stödet har gjort det möjligt att driva Le Levant på gynnsammare villkor än övriga aktörer, med tanke på att kommissionen inte har gjort någon kvantitativ bedömning av den beviljade förmånen.
Lastly, as regards the effect on trade between Member States, CIL notes that Le Levant is a low-capacity vessel, that it did not once operate in Community waters in the first five years of operation, that its clientele in this period consisted mainly of North Americans, i.e. non-Community nationals, and finally that it had no European competitors in its market niche.
När det gäller kriteriet att handeln mellan medlemsstaterna ska påverkas påpekar CIL att Le Levant är ett fartyg med begränsad kapacitet, att det aldrig under de fem första driftsåren har trafikerat gemenskapens vatten, att dess kundkrets under denna period i huvudsak har varit nordamerikansk och därmed hemmahörande utanför gemenskapen, samt slutligen att fartyget saknar europeiska konkurrenter i sin marknadsnisch.
CIL doubts whether the operation of Le Levant can be considered to have affected trade between Member States.
CIL ställer sig tvivlande till om det kan hävdas att driften av Le Levant har påverkat handeln mellan medlemsstaterna.
Nor did CIL benefit from aid in its capacity as investor-shareholder given that, as a company established outside mainland France, it did not pay tax in France and could not therefore make any tax deductions.
CIL har för övrigt inte kommit i åtnjutande av stödet i sin egenskap av andelsägare, eftersom bolaget varit etablerat utanför moderlandet Frankrike och därför inte betalat skatt i Frankrike och följaktligen inte heller kunnat göra några skatteavdrag.
The investors’ comments
Investerarnas synpunkter
The investors consider first that the procedure adopted by the Commission was flawed.
Investerarna anser först och främst att det förekommit oegentligheter i samband med kommissionens förfarande.
The Court of First Instance judgment of 22 February 2006 had invalidated the initiation decision of 2 December 1999, as this was inextricably linked to the final decision annulled, so the Commission could not legitimately supplement it with its Decision of 6 December 2006.
Genom domstolens dom av den 22 februari 2006 blev beslutet om att inleda förfarandet av den 2 december 1999 föråldrat, eftersom det är oupplösligt förbundet med det ogiltigförklarade slutliga beslutet, med följd att kommissionen inte på ett tillfredsställande sätt kunnat komplettera detta genom sitt beslut av den 6 december 2006.
In accordance with the procedure, the Commission should have adopted a new initiation decision and its supplementary decision of 2 December 2006 must thus be regarded as initiating proceedings from scratch.
För att följa reglerna borde kommissionen ha fattat ett nytt beslut om att inleda förfarandet, och kommissionens kompletterande beslut av den 2 december 2006 ska ses som ett sådant ex novo-beslut.
Secondly, the investors believe that the supplementary decision of 6 December 2006 contains a number of errors and shortcomings, in short the omissions identified by the Court of First Instance in its judgment of 22 February 2006 relating in particular to the nature of the business relationship between the investors, the Bank and CIL.
Investerarna anser vidare att det kompletterande beslutet av den 6 december 2006 är felaktigt och otillräckligt på en rad punkter och att domstolen påpekade motsvarande brister i sin dom av den 22 februari 2006, bland annat i fråga om arten av de ekonomiska förbindelserna mellan investerarna, Banken och CIL.
The investors stress that they had signed a membership contract proposed by the Bank which was designed to bring them the benefits of a tax optimisation scheme.
Investerarna framhåller att de har skrivit under ett anslutningsavtal som förelagts dem av Banken och vars syfte är att de ska omfattas av skattelättnader.
They also point out that they were not qualified to operate a cruise business as most of them were senior managers or professionals (doctors, chemists, lawyers, bailiffs, solicitors) or had retired.
De betonar också att de helt saknar kompetens för att bedriva kryssningsverksamhet, eftersom de flesta av dem är högre tjänstemän och utövare av fria yrken (läkare, apotekare, advokater, exekutionstjänstemän, notarier) eller pensionärer.
While it is formally correct that they were shareholders in the joint-ownership companies, the latter had no assets other than the shares and at no stage were they undertakings within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Även om det i formell mening är riktigt att de har varit andelsägare i de andelsägande bolagen har dessa bolag aldrig haft andra tillgångar än andelarna och aldrig varit företag i den mening som avses i artikel 87.1 i fördraget.
Rather than economic operators bearing the risks inherent to an economic activity, the investors had merely subscribed to a financial product with a minimum return guaranteed by the promoters of the package.
Investerarna har aldrig varit ekonomiska aktörer, som står för riskerna i samband med en näringsverksamhet, utan endast tecknat sig för en finansiell produkt kopplad till en minimiavkastning som utlovades av finansieringsplanens marknadsförare.
As a result, neither the investors, nor their joint-ownership companies, nor the joint-ownership vehicle to which they belonged were eligible to receive State aid as they were not engaged in an economic activity.
Av detta följer att varken investerarna, de andelsägande bolagen eller deras gemensamma organ samägandebolaget kunde vara mottagare av statligt stöd, eftersom de inte bedrev någon näringsverksamhet.
The investors further contend that the Commission made a mistake by applying Directive 90/684/EEC to the aid in question.
Investerarna anser vidare att kommissionen har begått ett misstag som har tillämpat direktiv 90/684/EEG på stödet i fråga.
They believe that the Directive applies only to aid received by a vessel’s constructor (i.e. the shipyard), a fact which the Commission had dismissed in this case.
De menar att nämnda direktiv endast är tillämpligt på stöd som har gynnat den som bygger ett fartyg (det vill säga ett skeppsvarv), något som kommissionen har uteslutit i det aktuella fallet.
In this connection, the investors are also of the opinion that the Commission’s conclusion is based on a superficial analysis and that a closer examination of the facts would have shown that the aid granted had benefited a shipyard.
I detta sammanhang anser investerarna för övrigt att kommissionens slutsats bygger på en otillräcklig analys och att en grundligare genomgång av händelserna skulle ha avslöjat att det beviljade stödet faktiskt har medfört en förmån för ett skeppsvarv.
Winning the contract had given the shipyard, which was in financial difficulties, a genuine lifeline.
När skeppsvarvet, som befann sig i ekonomiska svårigheter, tilldelades kontraktet innebar det nämligen en veritabel syreinjektion.
As the vessel would not have been built without the financing scheme which the Loi Pons allowed, the tax benefits at issue did indeed confer a financial advantage on the yard without any reciprocal concession.
Eftersom fartyget aldrig skulle ha blivit byggt utan den finansieringsplan som möjliggjordes genom Pons-lagen har skatteförmånerna i fråga verkligen medfört en ekonomisk förmån utan krav på motprestation för varvet.
V. COMMENTS OF THE FRENCH AUTHORITIES
V. KOMMENTARER FRÅN DE FRANSKA MYNDIGHETERNA
In their observations, the French authorities first point out that the real purpose of the Loi Pons was to help overseas operators develop their activities in order to compensate for the specific disadvantages they faced.
I sina synpunkter påpekar de franska myndigheterna först och främst att det verkliga syftet med Pons-lagen var att hjälpa operatörer i utomeuropeiska departement och territorier att utveckla sin verksamhet för att motverka de särskilda svårigheter de ställs inför.
It was not therefore aid for shipbuilding and, moreover, no direct construction aid was granted under the project.
Det rör sig således ingalunda om ett stöd till skeppsbyggnad, och för övrigt har inga direkta stöd till byggnation beviljats inom ramen för detta projekt.
In this connection the French authorities also comment that, although the financing of the vessel under the Loi Pons requires an outsourcing scheme to bring in investors — in the form of a joint-ownership vehicle — who supply the vessel to the actual operator, the investors’ role is merely as subscribers to a ready-made financial product with potential tax benefits which transmits the aid to the operator who is the real beneficiary insofar as the scheme allows him eventually to acquire the vessel on favourable terms.
I detta sammanhang påpekar de franska myndigheterna även att finansieringen av fartyget med hjälp av Pons-lagen visserligen förutsätter en plan för extern finansiering som omfattar investerare som går samman i ett bolag för samägande som ställer fartyget till förfogande för den faktiska operatören, men att dessa investerares roll inskränker sig till att teckna sig för en ”nyckelfärdig” finansiell produkt, som ger skattemässiga fördelar och överför stödet till den användare som är stödets faktiska mottagare såtillvida att arrangemanget gör det möjligt för denne användare att i slutänden köpa fartyget på förmånliga villkor.
They therefore formally dispute the fact that the investors can be qualified as beneficiaries of State aid.
De franska myndigheterna ifrågasätter därmed formellt att investerarna betraktas som mottagare av statligt stöd.
Regarding the selective nature of the aid, the French authorities dispute the additional argument made by the Commission on the basis of the margin of discretion left to the authorities to issue the approvals necessary for granting tax benefits under the Loi Pons.
När det gäller stödets selektiva karaktär ifrågasätter de franska myndigheterna kommissionens argument, som läggs fram för fullständighetens skull, och menar att den drar alltför långtgående slutsatser av att utfärdandet av de godkännanden som krävs för att bevilja skatteförmåner enligt Pons-lagen överlåtits åt myndigheternas skönsmässiga bedömning.
The French authorities state firstly that the above aspect is part of the Loi Pons as approved unreservedly by the Commission.
De franska myndigheterna hävdar först och främst att denna aspekt utgör en del av Pons-lagen sådan den har godkänts av kommissionen utan några förbehåll.
Secondly, the French authorities express surprise that the criteria for granting approval can be qualified as imprecise when they have been clarified by an administrative instruction and are identical to criteria set out in the Loi Paul and Loi Girardin, two State aid schemes which the Commission has approved without any reserves on this point [14].
Vidare är de franska myndigheterna förvånade över att kriterierna för godkännande beskrivs som ”vaga”, trots att de förtydligas i en administrativ skrivelse och är identiska med kriterierna i de så kallade Paul- och Girardin-lagarna, två statliga stödordningar som i det avseendet godkändes av kommissionen utan förbehåll [14].
The French authorities thirdly state that, as the aid had not benefited the shipbuilding industry (and, in particular, had not benefited the shipyard that built Le Levant), Directive 90/684/EEC did not apply.
De franska myndigheterna hävdar vidare att stödet inte har gynnat varvsindustrin (och mer specifikt inte det skeppsvarv som har byggt Le Levant), varför direktiv 90/684/EEG inte är tillämpligt.
Even if the aid were to be assessed in the light of Directive 90/684/EEC, the French authorities are of the opinion that the conditions are met for considering the aid in question compatible as development aid within the meaning of Article 4(7) of the Directive.
Även om stödet ska analyseras utifrån direktiv 90/684/EEG anser de franska myndigheterna att villkoren är uppfyllda för att stödet i fråga ska betraktas som förenligt med utvecklingsstöd enligt artikel 4.7 i nämnda direktiv.
The French authorities put forward the following arguments in particular in this connection.
De franska myndigheterna anför i det avseendet nedanstående argument.
Regarding the condition that the real owner must be resident in the recipient country and that the recipient company must not be a non-operational subsidiary of a foreign company, the French authorities state, with reference to the Commission’s assessment put forward in a similar case, ‘Renaissance’ [15], that CIL must be regarded as the actual owner of the vessel and the real recipient of the aid.
När det gäller villkoret att den faktiska ägaren ska vara bosatt i det stödmottagande landet och att det stödmottagande företaget inte får vara ett icke-operativt dotterföretag till ett utländskt företag, hävdar de franska myndigheterna med stöd av den analys som kommissionen gjort i det likartade ärendet ”Renaissance” [15] att CIL ska anses vara fartygets faktiska ägare och stödets faktiska mottagare.
As CIL is established in Wallis-et-Futuna, a territory that is eligible for development aid, the residence condition is met.
CIL är etablerat i Wallis-et-Futuna, ett område berättigat till utvecklingsstöd, varför villkoret om hemvist är uppfyllt.
Moreover, as CIL is responsible for all aspects relating to the operation of the vessel, it is not a non-operational subsidiary.
Dessutom är CIL inte något icke-operativt dotterföretag eftersom det ansvarar för alla aspekter av fartygets drift.
On the question of the development component, the French authorities have made the following comments:
När det gäller frågan om ”inslaget av utveckling” lämnar de franska myndigheterna följande synpunkter:
firstly, the French authorities consider that the aid should be assessed in the light of the special situation of Saint-Pierre-et-Miquelon, notably its remoteness, the difficult operating conditions there owing to the climate and geographical constraints, and, in particular, the economic and social situation of the islands arising from the fisheries monoculture crisis.
För det första anser de franska myndigheterna att stödet måste analyseras i förhållande till de särskilda förhållandena på Saint-Pierre-et-Miquelon, särskilt ögruppens avsides belägenhet, de svåra driftsförhållandena till följd av klimat och geografiska begränsningar och i synnerhet den ekonomiska och sociala situationen i anslutning till krisen i den monokultur som fisket utgör i ögruppen.
The French authorities underline the importance in this connection of diversifying tourism to revive the local economy and maintain that the operation of Le Levant would be one of the few major projects likely to contribute to such a revival,
De franska myndigheterna betonar i det sammanhanget behovet av diversifiering i form av satsningar på turism för att få igång den lokala ekonomin och hävdar att driften av Le Levant är ett av de få större projekt som kan bidra till en sådan nystart.
secondly, regarding the repercussions for employment, the French authorities point out that 16 persons from Saint-Pierre-et-Miquelon were employed on Le Levant in the first five years of its operation.
När det gäller konsekvenserna för sysselsättningen pekar de franska myndigheterna på att 16 personer från Saint-Pierre-et-Miquelon fick anställning ombord på Le Levant under de fem första åren då fartyget var i drift.
Lastly, in the French authorities’ opinion, the proportionality of the aid should be assessed not in terms of absolute value, but of relative value.
De franska myndigheterna anser slutligen att stödets proportionalitet inte ska anges i absoluta, utan i relativa tal.