natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By letter of 20 February 2007, the Commission requested further information, which was provided by Italy by letters dated 16 April 2007, 10 May 2007 and 14 May 2007.
Genom en skrivelse av den 20 februari 2007 begärde kommissionen ytterligare upplysningar, som Italien lämnade genom skrivelser av den 16 april 2007, den 10 maj 2007 och den 14 maj 2007.
On 18 September 2007 the file was split into part A, which deals with the three companies resulting from the splitting of Società Terni (the Terni companies) and part B, which concerns Alcoa.
Den 18 september 2007 delades ärendet upp i del A, som gäller de tre företag som bildades genom uppdelningen av Società Terni (Terniföretagen) och del B, som gäller Alcoa.
This decision concerns exclusively the extension of the preferential tariff in favour of the Terni companies.
Detta beslut gäller endast förlängningen av de förmånliga tarifferna för Terniföretagen.
The exchanges of correspondence which concern Alcoa are not quoted here.
Korrespondensutbytet som berör Alcoa återges inte här.
DETAILED DESCRIPTION OF THE MEASURE
DETALJERAD BESKRIVNING AV STÖDET
Article 11, paragraph 11 of Law 80/2005 provides for the extension in time of two measures granting reductions of the general electricity tariff.
I artikel 11.11 i lag nr 80/2005 fastställs en förlängning av giltighetstiden för två stödordningar som innebär att stödmottagarna får el till reducerat pris jämfört med den allmänna eltariffen.
The beneficiaries of these two measures, which are different in nature and will be dealt with separately, are aluminium-producer Alcoa on the one hand, and three companies resulting from the splitting up of Società Terni, on the other.
De två stödmottagarna, som är till naturen olika och kommer att behandlas separat, är dels aluminiumtillverkaren Alcoa, dels de tre företag som bildades vid uppdelningen av Società Terni.
The original measure and its first extension
Den ursprungliga stödåtgärden och första förlängningen av den
Italy nationalised its electricity sector by law No 1643 of 6 December 1962 (hereinafter the nationalisation law).
Italien nationaliserade sin elsektor genom lag nr 1643 av den 6 december 1962 (nedan kallad nationaliseringslagen).
The law provided for the transfer of Italy’s existing power plants to the newly created State-owned company ENEL, which was to hold a monopoly in the production, distribution and supply of electricity.
Enligt lagen överfördes Italiens befintliga kraftverk till det nya statsägda företaget ENEL, som fick monopol på produktion, distribution och leverans av el.
At the time of nationalization, Società Terni was a State-owned company active in the manufacturing of steel, cement, and chemicals.
Vid nationaliseringstidpunkten var Società Terni ett statsägt företag som tillverkade stål, cement och kemikalier.
The State exercised effective control over the company via a majority stake in its capital, held by the State holding IRI and the State-owned Finsider group.
Staten utövade effektiv kontroll över företaget genom majoritetsinnehav i företaget, via det statliga holdingbolaget IRI och den statsägda Finsidergruppen.
Società Terni also owned and operated a hydropower plant.
Società Terni ägde också ett vattenkraftverk som företaget skötte driften av.
Most of the electricity produced was tused to power the company’s manufacturing processes.
Huvuddelen av den el som producerades användes i företagets tillverkningsprocesser.
The nationalisation law laid down that, as a general rule, companies which produced electricity primarily for self-consumption (self-producers) were excluded from nationalisation and were permitted to retain their power generating assets [3].
I nationaliseringslagen fastställdes som ett allmänt undantag att företag som primärt producerade el för egna behov (egenproducenter) inte omfattades av nationaliseringen och därför fick behålla sina elproduktionstillgångar [3].
Società Terni’s electricity assets were nationalized in spite of the company’s status as a self-producer because they were strategically located on the Italian territory.
Trots Società Ternis ställning som egenproducent nationaliserades företagets produktionstillgångar, eftersom företaget var strategiskt placerat i Italien.
The transfer to ENEL was laid down in Article 4, paragraph 5, fourth indent of the nationalization law.
Överföringen till ENEL fastställdes i artikel 4.5 fjärde strecksatsen i nationaliseringslagen.
By Presidential Decree No 1165/63, Italy granted the company compensation for the transfer of its electricity assets.
Genom presidentdekret nr 1165/63 beviljade Italien företaget ersättning för överföringen av företagets produktionstillgångar.
The compensation took the form of a preferential electricity tariff which was to apply from 1963 to 1992.
Ersättningen beviljades i form av en förmånlig eltariff för perioden 1963–1992.
In 1964, Società Terni was split up into three companies: steel-maker Terni Acciai Speciali, chemical manufacturer Nuova Terni Industrie Chimiche and cement manufacturer Cementir.
1964 uppdelades Società Terni i tre separata företag: ståltillverkaren Terni Acciai Speciali, kemikalietillverkaren Nuova Terni Industrie Chimiche och cementtillverkaren Cementir.
These undertakings were later privatized and acquired by ThyssenKrupp, Norsk Hydro and Caltagirone, respectively.
De tre företagen privatiserades senare och köptes upp av ThyssenKrupp, Norsk Hydro respektive Caltagirone.
As indicated in point (1) of this decision, these successor undertakings will be collectively referred to as ‘the Terni companies’ whereas the original company will be referred to as ‘Società Terni’.
Som anges i skäl 1 i detta beslut, kallas dessa tre företag gemensamt Terniföretagen medan det ursprungliga företaget kallas Società Terni.
The tariff applicable to Società Terni first, and to the Terni companies later, will be referred to as ‘the Terni tariff’.
Tariffen som först beviljades Società Terni och sedan Terniföretagen kallas nedan Ternitariffen.
The preferential tariff continued to apply, under the same conditions, to the three Terni companies.
Den förmånliga tariffen fortsatte vara i kraft, med samma villkor, för de tre Terniföretagen.
The main beneficiary (in terms of the quantity of subsidized electricity, both in absolute terms and also as a proportion of the company’s total electricity consumption) is ThyssenKrupp.
Den huvudsakliga stödmottagaren (när det gäller volymen subventionerad el, både absolut sett och som andel av företagets totala elförbrukning) är ThyssenKrupp.
The duration of the special tariff coincided with the general duration of hydro-electric concessions [4] in Italy, which were to expire in 1992.
Specialtariffens giltighetsperiod sammanföll med den allmänna koncessionsperioden för vattenkraft [4] i Italien, som löpte ut 1992.
Società Terni’s own hydroelectric concession had been granted for an exceptional duration of 60 years (against the normal 30 years) and was to expire at the end of the 1980s.
Società Ternis egen koncession hade undantagsvis beviljats för 60 år (i stället för den normala perioden på 30 år) och den löpte ut i slutet av 1980-talet.
In 1991 Italy extended existing hydroelectric concessions until 2001 by Law No 9 of 9 January 1991‘Implementing provisions for the new National Energy Plan: institutional aspects, hydro power plants and networks, hydrocarbons and geothermal energy, self-producers and fiscal provisions’ (hereinafter Law 9/1991).
1991 förlängde Italien alla gällande koncessioner för vattenkraft till 2001 genom lag nr 9 av den 9 januari 1991 om ”genomförandebestämmelser för den nya nationella energiplanen: institutionella aspekter, vattenkraftverk och nätverk, kolvätebaserad och geotermisk energi, egenproducenter och skattebestämmelser” (senare lag 9/1991).
By virtue of Article 20, paragraph 4 of Law 9/1991, Italy also prolonged until 2001 the preferential tariff for the Terni companies.
Genom artikel 20.4 i lag 9/1991 förlängde Italien också perioden för Terniföretagens förmånliga tariff till 2001.
Over the subsequent six years (2002-2007) the quantities of subsidized electricity supplied to the Terni companies were to be gradually reduced (phased-out), so that the tariff advantage would disappear by the end of 2007.
Under de efterföljande sex åren (2002–2007) skulle därefter andelen subventionerad el till Terniföretagen gradvis reduceras så att förmånstariffen senast i slutet av 2007 skulle avslutas.
Law 9/1991 included a large number of provisions, some of which involved State aid.
Lag 9/1991 innehöll ett stort antal bestämmelser, av vilka en del inbegrep statligt stöd.
Law 9/1991 was submitted to the Commission together with Law 10/1991 ‘Implementing provisions for the National Energy Plan as regards energy efficiency, energy savings and the development of renewable energy sources’.
Lag 9/1991 anmäldes till kommissionen tillsammans med lag 10/1991 (”genomförandebestämmelser för den nationella energiplanen vad avser energieffektivitet, energibesparingar och utvecklandet av förnybara energikällor”).
The Commission declared compatible the aid contained in both laws under the State aid rules in 1991 [5].
Kommissionen förklarade 1991 [5] att det stöd som fastställs i båda lagarna är förenligt med reglerna om statligt stöd.
Structure of the Terni tariff
Ternitariffens struktur
DPR 1165/1963 laid down that ENEL would supply Società Terni with a fixed amount of electricity (1025000 MWh a year) which was the equivalent of the company’s electricity consumption in 1961, plus an extra amount (595000 MWh a year) which corresponded to its additional expected consumption resulting from investments undertaken but not yet completed in 1962.
Enligt DPR 1165/1963 skulle ENEL leverera en fastställd volym el (1025000 MWh per år) till Società Terni. Denna volym motsvarade företagets elförbrukning år 1961 plus en extra volym (595000 MWh per år) som motsvarade den förväntade tilläggsförbrukningen till följd av investeringar som hade påbörjats men som ännu inte hade slutförts år 1962.
The preferential price was calculated by comparing two alternative methods and applying whichever was more favourable to the company:
Det förmånliga priset beräknades genom att jämföra två alternativa metoder och tillämpa den metod som var gynnsammare för företaget.
Alternative 1 was based on the average electricity price paid by Società Terni’s manufacturing branches to the company’s electricity branch (corresponding to the production cost of Terni’s own hydroelectric plant);
Alternativ 1 baserade sig på det genomsnittliga elpris som Società Ternis tillverkningsavdelningar betalade till företagets elavdelning (och som motsvarade produktionskostnaderna vid Ternis eget vattenkraftverk).
Alternative 2 was linked to ENEL’s reference price for a customer having the same profile (self-producer) as Società Terni.
Alternativ 2 var kopplat till ENELs referenspris för en kund som har samma profil (egenproducent) som Società Terni.
In practice, the first method was used until 2000, when changes in the Italian tariff structure due to the liberalization of the electricity market made it necessary to switch to the second method.
I praktiken användes alternativ 1 fram till år 2000, då ändringar i den italienska tariffstrukturen till följd av elmarknadens avreglering tvingade fram en övergång till alternativ 2.
In 1997 began the overhaul of the tariff structure, with the introduction of a structured tariff consisting of two parts: Part A representing fixed and general costs and Part B reflecting variable costs.
1997 inleddes en översyn av tariffstrukturen och en strukturerad tariff infördes. Denna bestod av två delar – del A för fasta och allmänna kostnader och del B för rörliga kostnader.
As of 1 January 2000, the Terni tariff was awarded in the form of a compensatory component (componente compensativa) calculated as the sum of all components of the tariff which Terni, as a (virtual) self-producer, was not required to pay (the whole of part B and a fraction of part A).
Från och med den 1 januari 2000 tilllämpades Ternitariffen i form av en kompensatorisk del (componente compensativa). Denna beräknades som summan av alla beståndsdelar i den tariff som Terni i egenskap av (virtuell) egenproducent inte behövde betala (hela del B och en viss del av del A).
This method corresponds to the second of the alternative methods described in Decree 1165/63.
Metoden motsvarar den andra av de alternativa metoder som beskrivs i dekret nr 1165/63.
The gradual reduction of the quantities of electricity and power delivered to the Terni companies at the preferential price during the phasing-out period (2002-2007) is shown in the table below:
Den gradvisa minskningen av den volym el och energi som levererades till Terniföretagen till förmånligt pris under avvecklingsperioden (2002–2007) visas i tabellen.
The second extension of the tariff
Andra förlängningen av tariffen
By Article 11, paragraph 11 of Law 80/2005, Italy decided to interrupt the phasing-out and extend again the Terni tariff arrangement until 2010.
Genom artikel 11.11 i lag nr 80/2005 beslöt Italien att avbryta avvecklingen och bevilja en ny förlängning av Ternitariffen, denna gång till 2010.
Article 11, paragraph 13 of the Law made this measure applicable as of 1 January 2005.
Enligt artikel 11.13 i lagen var åtgärden tillämplig från och med den 1 januari 2005.
Shortly afterwards, ordinary hydroelectric concessions were extended until 2020 [6].
Strax därefter förlängdes de allmänna koncessionerna för vattenkraft till 2020 [6].
The second extension of the tariff is the measure on which the Commission has opened the formal investigation procedure pursuant to Article 88(2) of the Treaty and which is the object of this decision.
Denna andra förlängning av tariffen är den åtgärd avseende vilken kommissionen har inlett ett formellt granskningsförfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget och den åtgärd som är föremål för detta beslut.
Law 80/2005 laid down that, until 2010, the Terni companies will benefit from the same treatment they enjoyed on 31 December 2004 in terms of quantities supplied (926 GWh for the three Terni companies) and prices (1,32 eurocents/kWh).
Enligt lag nr 80/2005 ska Terniföretagen fram till 2010 få samma fördelar som de hade den 31 december 2004 med avseende på levererade volymer (926 GWh för de tre Terniföretagen) och priser (1,32 eurocent/kWh).
The quantities of supplied electricity are currently broken down as follows: Thyssen-Krupp 86 %, Nuova Terni Industrie Chimiche 10 % and Cementir 4 %.
Volymen levererad el är för närvarande fördelad enligt följande: Thyssen-Krupp 86 %, Nuova Terni Industrie Chimiche 10 % och Cementir 4 %.
Law 80/2005, as interpreted and implemented by the AEEG, also introduced an indexation mechanism whereby, as of 1 January 2006, the preferential tariff would increase yearly in line with price increases recorded on the European Power Exchanges of Amsterdam and Frankfurt, subject to a 4 % cap.
Genom lag nr 80/2005, som den tolkades och genomfördes av el- och gasmyndigheten AEEG, infördes också en indexeringsmekanism enligt vilken den förmånliga tariffen från och med den 1 januari 2006 årligen stiger i takt med de prisökningar som registreras på de europeiska elbörserna i Amsterdam och Frankfurt, med ett tak på 4 %.
Financing mechanism
Finansieringsmekanism
The Terni preferential tariff was initially managed and paid for by the State-owned company ENEL, which held a monopoly position in the generation, transmission, import, distribution and supply of electricity in Italy.
Ursprungligen förvaltades och betalades Ternis förmånliga tariff av det statsägda företaget ENEL som hade monopolställning inom produktion, överföring, import, distribution och leverans av el i Italien.
In 2002, as the electricity market was gradually liberalized and ENEL no longer held a monopoly position, the financial burden arising from the preferential tariff systems was transferred from ENEL to all electricity users [7].
År 2002, när elmarknaden gradvis avreglerades och ENEL inte längre hade monopolställning överfördes den finansiella bördan av de förmånliga tarifferna från ENEL till alla elanvändare [7].
The compensatory components due to the Terni companies were advanced by electricity distributors, who were then reimbursed by the State-owned body Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico (Equalisation Fund for the Electric Sector, hereinafter referred to as ‘Cassa Conguaglio’) by means of a parafiscal levy collected via the A4 component of the electricity tariff, which is one of the cost items that appear on the electricity bill.
De kompensatoriska delarna till Terniföretagen togs ut i förskott av eldistributörerna, som sedan erhöll återbetalning från det statsägda organet Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico (kompensationsfonden för elsektorn, nedan kallad Cassa Conguaglio) genom en skatteliknande avgift som debiterades via eltariffens A4-komponent (en av kostnadsposterna på elfakturan).
In 2004 the AEEG decided to hand over the administrative management of the special tariff schemes entirely to Cassa Conguaglio [8].
År 2004 beslutade AEEG att överlåta hela den administrativa förvaltningen av specialtarifferna till Cassa Conguaglio [8].
As of September 2004, the Terni companies pay the market price for the electricity they purchase (on the liberalized market) and receive from Cassa Conguaglio reimbursement corresponding to the difference between the price paid and the preferential price to which they are entitled (the compensatory component) minus charges for transport, measurement and sales.
Från och med september 2004 betalar Terniföretagen marknadspris för inköpt el (på den avreglerade marknaden) och får från Cassa Conguaglio en återbetalning som motsvarar skillnaden mellan betalt pris och priset enligt förmånstariffen (den kompensatoriska delen) minus avgifter för transport, mätning och försäljning.
The costs are paid for by electricity consumers in Italy by means of the parafiscal levy mentioned in paragraph (31) above.
Kostnaderna finansieras av de italienska elkonsumenterna genom den skatteliknande avgift som nämns i skäl 31.
The guarantee imposed by the AEEG
Garantikrav från AEEG
After the Commission initiated the formal investigation procedure, the AEEG, by Delibera 190/06, made payments under Law 80/2005 conditional upon the provision, by the Terni companies, of a guarantee to cover the risk of recovery of the aid.
Efter att kommissionen hade inlett det formella granskningsförfarandet krävde AEEG genom sitt beslut nr 190/06 att Terniföretagen ställer en garanti för betalningarna enligt lag nr 80/2005, för att täcka risken rörande återvinning av stödet.
In the same Delibera, the AEEG foresaw, as an alternative, the possibility to pay out in 2006 as an advance the amounts of aid which would have become due until the end of the previous arrangement (2007) on the basis of Law 9/1991.
I samma beslut fastställde AEEG den alternativa möjligheten att under 2006 betala ut i form av förskott de stödbelopp som skulle ha förfallit till betalning i slutet av den tidigare ordningen (2007) på grundval av lag nr 9/1991.
For these amounts, the AEEG did not request a guarantee.
AEEG krävde ingen garanti för dessa belopp.
This option was taken up by the Terni companies and implemented by the AEEG.
Alternativet godtogs av Terniföretagen och genomfördes av AEEG.
With the exception of the advance payments mentioned in paragraph (34) above, all other payments made to the companies by Cassa Conguaglio under Law 80/2005 are covered by a guarantee.
Med undantag av de förskottsbetalningar som nämns i skäl 34 täcks alla andra belopp som Cassa Conguaglio betalade ut till företagen med stöd av lag nr 80/2005 av en garanti.
DECISION TO INITIATE PROCEEDINGS UNDER ARTICLE 88.2 OF THE EC TREATY
BESLUT OM ATT INLEDA FÖRFARANDET ENLIGT ARTIKEL 88.2 I EG-FÖRDRAGET
The Commission Decision to initiate a formal investigation was based on the grounds described in points (37) to (41).
Kommissionens beslut om att inleda ett formellt granskningsförfarande baserade sig på de motiveringar som anförs i skälen 37–41.
The Commission expressed doubts as to whether the tariff could be considered a compensatory measure, since Società Terni was a State-owned undertaking at the time of nationalization.
Kommissionen uttryckte tvivel om huruvida tariffen kan anses utgöra en kompenserande åtgärd eftersom Società Terni vid tidpunkten för nationaliseringen var ett statsägt företag.
Given that the State cannot expropriate itself, the Commission had doubts that the transfer of Società Terni’s assets to ENEL could be construed as an expropriation entitling Società Terni to compensation, and formulated the hypothesis that such transfer could in fact be regarded as a mere restructuring of the State’s own assets.
Med tanke på att staten inte kan expropriera sig själv misstänkte kommissionen att överföringen av Società Terni's tillgångar till ENEL kunde omformas till en expropriering som ger Società Terni rätt till ersättning. Kommissionen formulerade ett antagande om att en sådan överföring i själva verket kan anses utgöra en ren omstrukturering av statens egna tillgångar.
The Commission took the view that, even if the compensatory nature of the measure were to be conceded, doubts would still persist as regards the proportionality of this compensation with regard to the financial damage suffered by Società Terni.
Kommissionen ansåg att även om åtgärden till sin karaktär kan betraktas som kompensationsstöd, återstår fortfarande tvivel om huruvida kompensationen är proportionell mot de ekonomiska skador som har åsamkats Società Terni.
The Commission in particular expressed doubts that compensation could still be justified after 44 years.
Kommissionen uttryckte särskilt tvivel om huruvida kompensationen efter 44 år fortfarande kan motiveras.
The Commission pointed out that the nature of the tariff appeared to have changed when ENEL stopped administering the scheme and bearing the financial burden arising from it.
Kommissionen påpekade att tariffen verkar ha fått en annan karaktär när ENEL upphörde att förvalta stödordningen och bära det ekonomiska ansvaret.
The Commission Decision to open the procedure also relied on ECSC Decision 83/396: Commission Decision of 29 June 1983 concerning aid the Italian government intends to grant to certain steel producers [9], which precluded such aid from being granted to Società Terni, and the judgment of the Court of Justice in case C 99/92 [10], where the Court upheld the aforementioned ECSC Decision, as evidence that the Terni tariff had already been found to constitute State aid.
Kommissionens beslut om att inleda förfarandet baserade sig också på beslut nr 83/396/EKSG (kommissionens beslut av den 29 juni 1983 rörande stöd som den italienska regeringen avser att bevilja vissa stålföretag) [9], enligt vilket sådant stöd inte kunde beviljas Società Terni, och domstolens utslag i mål C-99/92 [10], där domstolen bekräftade det nämnda EKSG-beslutet som bevis på att Ternitariffen redan hade konstaterats utgöra statligt stöd.
The opening decision also pointed out that ThyssenKrupp has not yet repaid a State aid granted by Italy and which was declared incompatible [11], and therefore, pursuant to the Deggendorf [12] case-law, could not receive any further State aid.
Beslutet om att inleda förfarandet påpekade kommissionen också att ThyssenKrupp ännu inte hade återbetalat ett statligt stöd som Italien hade beviljat och som hade förklarats vara oförenligt [11] och att ThyssenKrupp, med stöd av rättspraxis enligt Deggendorf-domen [12] inte kunde få ytterligare statligt stöd.
Comments from the Terni companies
Synpunkter från Terniföretagen