natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Scott the Court of First Instance ruled that, although a request made by the Commission prior to the entry into force of the Regulation for information concerning a clearly defined possible aid measure could not possibly interrupt the ten-year period at that time, such an effect could be attributed to it if the Commission exercises its powers to recover the aid in question following the entry into force of the Regulation.
I domen ”Scott” bestämde förstainstansrätten att begäran om upplysningar från kommissionen, som gjorts innan förordningen trädde i kraft, om en klart angiven, eventuell stödåtgärd visserligen inte kan avbryta tioårsfristen, men att den kan få sådana följder om kommissionen efter det att förordningen trätt i kraft använder sig av sin rätt att kräva att stödet i fråga återbetalas.
In the present case the Commission requests for information prior to 1 January 1996 do not satisfy the requirements for action interrupting the ten-year period as they do not constitute action with regard to the unlawful aid, as provided for in Article 15(2).
I detta fall uppfyller inte kommissionens begäran om upplysningar som gjorts före den 1 januari 1996 kraven på en åtgärd som avbryter preskriptionstiden, eftersom de inte är åtgärder avseende det olagliga stödet, så som det föreskrivs i artikel 15.2 i förordning (EG) nr 659/1999.
Prior to the request for information dated 1 September 1999, the Commission did not, in any letter to Germany, ask about the transfers in Hamburg and did not mentioned either FHH or HLB.
Före begäran om upplysningar den 1 september 1999 frågade inte kommissionen i ett enda brev till Tyskland om överföringarna i Hamburg, och varken FHH eller HLB nämndes någonsin.
The three letters from 1993 refer exclusively to the transfer of WfA to WestLB; what is more, they simply contain general requests relating to other possible transfers to Landesbanks of other Länder.
De tre skrivelserna från 1993 gällde enbart överföringen av Wfa till WestLB. Utöver detta innehåller dessa skrivelser visserligen allmänna förfrågningar om eventuella andra överföringar till delstatsbanker i andra delstater.
In addition to questions concerning WestLB, the request for information dated 10 November 1993 mentions only the Länder of Berlin, Schleswig-Holstein and Lower Saxony.
I begäran om upplysningar av den 10 november 1993 nämns, förutom frågor om WestLB, även delstaterna Berlin, Schleswig-Holstein och Niedersachsen.
In its two letters of 1994 and its letter of 3 January 1995, the BdB did, it is true, draw attention to the transfers of FHH to HLB.
I två skrivelser 1994 och en skrivelse av den 3 januari 1995 hänvisade BdB visserligen till överföringarna av FHH till HLB.
However, the Commission reacted for the first time in its letter dated 1 September 1999 and requested information on the transfers in Hamburg.
Kommissionen reagerade för första gången med skrivelsen av den 1 september 1999 och bad om upplysningar om händelseförloppet i Hamburg.
Before the end of the ten-year recovery period on 1 January 1996, there was therefore no evidence of a Commission investigation into the transfers to HLB.
Före slutet av den tioåriga fristen för krav på återbetalning den 1 januari 1996 fanns det inga belägg för att kommissionen undersökte överföringarna till HLB.
The correspondence relating to WestLB and the general enquiries regarding possible transfers in other Länder cannot replace requests for information with regard to a specific possible aid.
Brevväxlingen om WestLB och allmänna förfrågningar om eventuella händelser i andra delstater kan inte ersätta begäran om upplysningar om ett konkret angivet, eventuellt stöd.
Otherwise, general Commission notices sent out every ten years would interrupt the period and would undermine the purpose of any limitation period.
I annat fall skulle allmänna meddelanden från kommissionen som sänds ut vart tionde år avbryta fristen, vilket skulle underminera syftet med preskriptionstider.
In the Commission's view, Germany and HLB can, under the special circumstances of the 1986 transfer, rely on legal certainty and confidentiality even though the contribution was not notified in accordance with Article 88 of the EC Treaty.
Enligt kommissionen kan Tyskland och HLB under de särskilda förhållandena i samband med överföringen 1986 åberopa rättssäkerhet och skydd för berättigade förväntningar, även om överföringen inte anmälts enligt artikel 88 i EG-fördraget.
It should be borne in mind here that state aid legislation and monitoring was not at that time as developed in all details as it has been since the 1990s.
Det bör hållas i minnet att lagstiftningen om och kontrollen av statligt stöd vid denna tidpunkt ännu inte i alla hänseenden var lika utvecklad som den varit sedan 1990-talet.
This is particularly true as regards capital injections by public-sector owners and, for example, the market-economy investor principle, which was developed only after the first transfer to HLB and has been examined in practice.
Detta gäller särskilt för området kapitalöverföringar från offentliga företagsägare och t.ex. den marknadsekonomiska investerarprincipen som först efter HLB:s första överföring utvecklades och undersöktes i praktiken.
To this extent, the German authorities and HLB, which in 1986 undertook share transfers between two companies wholly owned by it, could not assume the existence of possible state aid and hence the need for a notification.
I detta hänseende kunde de tyska myndigheterna och HLB, som 1986 överförde andelar mellan två företag som den ägde till 100 %, vid denna tidpunkt inte utgå från att det var fråga om eventuellt statligt stöd och att det därför var nödvändigt att göra en anmälan.
Accordingly, the Commission regards the ten-year period under Article 15(1) of Regulation (EC) No 659/1999 as having expired.
Därför anser kommissionen att tioårsfristen enligt artikel 15.1 i förordning (EG) nr 659/1999 löpt ut.
Any aid associated with the contribution of 24 % of WK's shares to HLB on 1 January 1986 is to be regarded as existing aid within the meaning of Article 15(3) of the Regulation.
Det eventuella stödet i samband med överföringen av 24 % av WK-andelarna till HLB den 1 januari 1986 bör betraktas som befintligt stöd i den mening som avses i artikel 15.3 i nämnda förordning.
The observations below refer exclusively to the transfers carried out on 1 January 1993.
Kommentarna nedan hänvisar sig uteslutande till överföringarna den 1 januari 1993.
Article 87(1) of the EC Treaty states that, save as otherwise provided in the Treaty, any aid granted by a Member State or through state resources which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is incompatible with the common market, in so far as it affects trade between Member States.
Enligt artikel 87.1 i EG-fördraget är, om inget annat anges i fördraget, stöd som ges av en medlemsstat eller med statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det snedvrider handeln mellan medlemsstaterna.
State resources and favouring of a particular undertaking
Statliga medel och gynnande av ett visst företag
As stated above, a total of just under 58 % of FHH's shares in WK was transferred directly and indirectly (silent partnership contribution through HGV) to HLB on 1 January 1993.
Som det konstaterades ovan överfördes den 1 januari 1993 knappt 58 % av de andelar som FHH ägde i WK direkt eller indirekt (passivt delägande via HGV) till HLB.
This ranks as state resources within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Därigenom rör det sig om statliga medel i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-födraget.
The economic benefit of a broader capital base resides in a greater lending capacity and the associated possibility of expanding business.
Den ekonomiska nyttan av en bredare kapitalbas är en större utlåningskapacitet och den möjlighet att expandera affärsvolymen som följer av detta.
If additional capital is made available to the undertaking on conditions better than normal market conditions, this ranks as favouring within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Om tillskott av eget kapital erbjuds ett företag på bättre villkor än de normala marknadsvillkoren är det fråga om att mottagaren gynnas i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget.
In examining this matter, the Commission applies the ‘market-economy investor’ principle.
För att undersöka denna fråga tillämpar kommissionen ”den marknadsekonomiska investerarprincipen”.
The Court of Justice and the Court of First Instance have accepted and developed this principle in a number of cases, in particular in the ruling by the Court of First Instance of 6 March 2003, which is of relevance to the present case.
Denna princip har EG-domstolen och förstainstansrätten godtagit och vidareutvecklat i flera rättsfall, särskilt i ett för detta ärende relevant sammanhang i förstainstansrättens dom av den 6 mars 2003.
According to this principle, no state aid is involved where funds are made available on ‘terms which a private investor would find acceptable in providing funds to a comparable private undertaking when the private investor is operating under normal market-economy conditions’.
Enligt den marknadsekonomiska investerarprincipen utgör det inget statligt stöd att tillhandahålla kapital på villkor ”som en privat investerare, som verkar under normala marknadsvillkor, skulle godta för att tillföra medel till ett privat företag”.
In contrast, a financial measure is deemed unacceptable for a market-economy investor if, and this has to be examined, the expected or agreed remuneration for the transferred resources is lower than the remuneration paid on the market for comparable investments.
En finansiell åtgärd anses vara oacceptabel för en investerare som agerar enligt den marknadsekonomiska investerarprincipen om, vilket skall undersökas, den förväntade eller avtalade avkastningen på de överförda medlen är mindre än de ersättningar som betalas för motsvarande investeringar på marknaden.
The market-economy investor principle is likewise applicable to all public undertakings, irrespective of whether they are profit- or loss-making.
Därför är den marknadsekonomiska investerarprincipen på samma sätt tillämplig på alla offentliga företag och detta oberoende av om de går med vinst eller förlust.
This position of the Commission has been confirmed by the Court of First Instance in WestLB.
Kommissionens ståndpunkt har bekräftats av förstainstansrätten i domen i WestLB-målet.
The Commission must base its assessment of a case on the information that was available to the investor when he decided on the financial measure in question.
Kommissionen måste grunda sin bedömning av ett fall på de uppgifter som investeraren hade tillgång till då han fattade sitt beslut om den finansiella åtgärden i fråga.
The transfer at issue here was decided by the competent authorities at the end of 1992 and became effective on 1 January 1993.
Den överföring som det här skall tas ställning till beslutades i slutet av 1992 av de behöriga offentliga myndigheterna, och den trädde i kraft den 1 januari 1993.
The Commission must, therefore, assess the transaction on the basis of the information available and the economic and market circumstances obtaining at the time.
Således skall kommissionen bedöma transaktionen på grundval av de uppgifter som stod till förfogande vid den tiden och de dåvarande ekonomiska och marknadsmässiga förhållandena.
Information in this decision that refers to subsequent years is used only for purposes of illustration.
De uppgifter som i detta beslut gäller senare år används bara som belysande exempel.
If a public shareholder decides that a capital injection for the bank is appropriate for meeting capital requirements, the question arises whether the specific circumstances under which the capital is provided would be acceptable to a market-economy investor.
Om en offentlig ägare beslutar att det är rimligt att ge banken ett kapitaltillskott för att den skall kunna uppfylla kraven på eget kapital, inställer sig frågan om de särskilda omständigheter under vilka kapitalet tillhandahålls skulle vara godtagbara enligt den marknadsekonomiska investerarprincipen.
If a capital measure is necessary to meet solvency requirements, a market-economy investor might be prepared to undertake such a measure in order to safeguard the value of the existing investment.
Om det krävs ett kapitaltillskott för att uppfylla kapitaltäckningskraven kunde en privat investerare i en marknadsekonomi vara villig att göra så för att bevara värdet av redan gjorda investeringar.
He would, however, insist on an appropriate return for the new capital injection that took account of the risk profile.
Han skulle dock yrka på en rimlig avkastning på det nya kapitaltillskottet med hänsyn till riskprofilen.
Even if a market-economy investor already holds shares in an undertaking, he will look into other investment options outside that undertaking.
En privat investerare i en marknadsekonomi kommer också i det fallet att han redan äger aktier i ett företag att undersöka andra investeringsmöjligheter utanför företaget.
As a rule, he will then choose to invest further in the public undertaking only if he can expect a reasonable return on the additional resources.
Den privata investeraren kommer i regel att besluta sig för att investera ytterligare medel i det offentliga företaget endast om han kan förvänta sig en rimlig avkastning på de investerade medlen.
Basically, no account is taken of the mere avoidance of losses or of a better use than previously of the resources in question in deciding whether a capital contribution constitutes state aid.
För att besvara frågan om ett tillskott av kapital är ett statligt stöd skall man därför principiellt inte ta någon hänsyn till om man enbart vill undvika förluster eller utnyttja de berörda medlen på ett bättre sätt än tidigare.
The Court has raised no objections to this interpretation of the market-economy investor principle, which the Commission has already applied in its Decision 2000/392/EC.
Förstainstansrätten har inte ifrågasatt denna tolkning av den marknadsekonomiska investerarprincipen, som kommissionen följde redan i sitt beslut 2000/392/EG.
It has also adopted as a guiding principle that even a private investor who already owns share capital in an undertaking is not normally content with the fact that an investment does not cause him a loss or produces only limited profits.
Förstainstansrätten har på samma sätt i detta avseende utgått från att inte heller en privat investerare som redan är delägare i ett företag normalt nöjer sig med att en investering inte medför förluster eller att den bara inbringar en begränsad vinst.
Instead he will always seek to obtain an appropriate return on his investment according to the particular circumstances and the satisfaction of his short-, medium- or long-term interests.
Snarare kommer han alltid att sträva efter att uppnå en rimlig avkastning på sina investeringar i förhållande till rådande omständigheter och hans egna intressen på kort, medellång eller lång sikt.
According to the market-economy investor principle, the key question in examining this case is, therefore, whether a market-economy investor would have transferred under the same conditions capital that had the same characteristics as the promotion-related assets of FHH, especially in view of the expected return on the investment.
Enligt den marknadsekonomiska investerarprincipen är kärnfrågan för den aktuella bedömningen huruvida en privat investerare i en marknadsekonomi på samma villkor skulle ha överfört kapital som har samma kännetecken som FHH:s tillgångar, särskilt med beaktande av den tänkta avkastningen på investeringen.
Article 295 of the EC Treaty
Artikel 295 i EG-fördraget
Article 295 lays down that the system of property ownership in the various Member States must not be affected.
Enligt artikel 295 i EG-fördraget skall EG-fördraget inte ingripa i medlemsstaternas egendomsordning.
Germany has stated that the resources transferred could not have been used in any other profitable manner than by being injected into a similar public institution.
Tyskland gör gällande att de överförda medlen inte kunde ha använts lönsamt på något annat sätt än genom att tillföra dem en liknande offentlig institution.
It may be that the contribution of the shares to HLB and the resulting opportunity for the bank to use the capital for solvency purposes was the economically most sensible use to which it could be put.
Det kan stämma att överföringen av andelar till HLB och den möjlighet det gav banken att använda en del av kapitalet för att förstärka sin kapitaltäckningsgrad var det ekonomiskt förnuftigaste sättet att använda tillgångarna.
The key question, as formulated by the Court of First Instance in WestLB with reference to the previous case law, is whether, in similar circumstances, a private investor operating in normal conditions of a market economy and of a comparable size to that of the bodies operating in the public interest could have been prompted to make the capital contribution in question.
Kärnfrågan i denna bedömning är om en privat investerare som är verksam på normala marknadsekonomiska villkor och som till sin storlek kan jämföras med de organ som förvaltar den offentliga sektorn, under liknande omständigheter skulle ha gjort lika stora kapitaltillskott, vilket förstainstansrätten anförde i WestLB-domen med hänvisning till tidigare rättspraxis.
Lastly, as the Court also points out with reference to other case law, ‘the comparison between the conduct of public and private investors must be made by reference to the attitude which a private investor would have had at the time of the transaction in question having regard to the available information and foreseeable developments at the time’.
Slutligen skall, så som domstolen påpekade med hänvisning till andra domar ”jämförelsen mellan offentliga och privata investerares handlande göras med beaktande av det förhållningssätt som en privat investerare skulle ha intagit vid den aktuella transaktionen med hänsyn till tillgänglig information och den förutsebara utvecklingen vid denna tidpunkt”.
This makes it clear that the assessment must focus on the time of the investment and on the expectations which an investor might reasonably, i.e. on the basis of available information, have had at that time.
Därigenom har man förtydligat att det avgörande i granskningen är tidpunkten för investeringen och de rimliga förväntningar, dvs. förväntningar som bygger på tillgänglig information, som investeraren har vid denna tidpunkt.
These expectations essentially relate to the likely return.
Dessa förväntningar hänför sig främst till den sannolika avkastningen.
FHH was the sole owner of HLB.
FHH var HLB:s enda ägare.
Even if this fact were to make it possible not to focus simply on an agreed remuneration (here DEM [...] million [...], corresponding to [at most 10 %] on the silent partnership contribution), ownership of FHH cannot be relied on in the present case to justify the low level of direct remuneration.
Även om denna omständighet skulle göra det möjligt att inte enbart utgå från den fasta, överenskomna ersättningen – i detta fall [...] miljoner tyska mark [...], vilket motsvarar [högst 10 %] av passivt delägande – kan man i detta fall inte hänvisa till att FHH är enda ägare för att motivera den låga ersättningen.
Reference to FHH's ownership of HLB would necessitate the existence of a business plan, expert report or valuation of the expected return on the investment in question.
Hänvisningen till att FHH är ägaren skulle förutsätta att det finns en tillräckligt omfattande verksamhetsplan, en värdeberäkning eller en värdering av förväntad avkastning på investeringen i fråga.
This was not the case here.
Så var det dock inte i detta fall.
At the time of the investment, there was no business plan, expert report or valuation of the expected return on the investment in question.
Vid tidpunkten för investeringen fanns varken verksamhetsplan, värdeberäkning eller andra expertrapporter om förväntad avkastning på investeringen i fråga.
Except for the agreed direct remuneration, the Commission therefore has no reliable and quantifiable evidence for the return expected by FHH at the time.
Förutom den överenskomna, direkta ersättningen har kommissionen därför inga pålitliga och mätbara bevis på den avkastning FHH väntade sig.
Germany stated that not only the reserves built up by HLB itself and regularly converted into capital but also the dividend payments to FHH as the sole owner ought to have been considered since the profits generated by HLB were inevitably also attributable to the resources transferred by FHH.
Tyskland har konstaterat att både de reserver som HLB själv hade genererat och som regelbundet hade omvandlats till grundkapital och utbetalningarna av vinstutdelningen bör hänföras till aktieägaren FHH, då HLB:s vinster oundvikligen även härrör från de medel som överförts från FHH.
In addition, account must be taken of the increases in value that were produced by the capital contributed and were also achieved in 1997 with the sale of the shares to LSH.
Vidare bör man ta hänsyn till den värdestegring som följde av det tillförda kapitalet och som även realiserades genom försäljningen av andelarna till LSH 1997.
According to the principle of the market-economy investor, who, on the basis of the information available to him at the time of the investment, can either expect or agree on an appropriate return, dividend payments or increases in value occurring after the investment are not relevant.
Enligt den marknadsekonomiska investerarprincipen, enligt vilken investeraren kan förvänta sig en rimlig avkastning eller har ett fast avtal om detta på grundval av de uppgifter som vid tillfället för investeringen står till hans förfogande, kan dock inte utbetalningar av vinstutdelning och värdestegringar som skett efter investeringen gälla.
Consequently, dividend payments or increases in value that could not be calculated beforehand cannot be determining factors.
Detta innebär att i förväg beräknade utbetalningar av vinstutdelning och värdestegringar inte kan vara av avgörande betydelse.
Nor can the question as to whether or not an increase in value following a sale generates revenue.
Frågan huruvida en värdestegring ger intäkter genom försäljning har inte heller någon betydelse.
In addition, dividends are paid on capital and not on reserves, even if these contribute to an increase in earnings per share.
Dessutom utbetalas utdelningar på grundkapital inte på reserver, även om dessa bidrar till en vinstökning per andel.
The Commission thus takes the view that, in the present case, an appropriate remuneration should be determined in the light of the direct return that a market-economy investor would have demanded.
Kommissionen anser därför att en rimlig avkastning bör fastställas på grundval av en direkt ersättning som en investerare i en marknadsekonomi skulle ha krävt.
Remuneration and elements of remuneration for the contribution of DEM 659,4 million to HLB's capital reserve
Ersättning samt ersättningsposter för överföringen av 659,4 miljoner tyska mark till HLB:s kapitalreserv
Capital base for calculating the remuneration
Det kapital som skall läggas till grund för beräkning av ersättningen
As in the WestLB case and as has been confirmed by the Court, remuneration is basically payable in respect of the entire value of the assets transferred.
Såsom framgår av WestLB-ärendet och såsom förstainstansrätten bekräftat, skall det sammanlagda värdet av de överförda medlen ligga till grund för ersättningen.
It may differ for parts of the resources transferred.
Ersättningen kan därför vara olika för de olika delarna av de överförda medlen.
In setting an appropriate remuneration, a distinction should be made between the different parts of the capital reserve according to their benefit for HLB.
För att fastställa en rimlig ersättning bör man skilja mellan de olika delarna av kapitalreserverna, beroende på deras nytta för HLB.