natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Irrespective of the use to which the assets may be put for the purposes of banking supervision, NordLB is committed by agreement to inform the Land before the beginning of each business year how much of the LTS promotion-related assets it plans to use (‘earmarking of capital’).
Oavsett om tillgångarna enligt tillsynsbestämmelserna får utnyttjas eller inte skall NordLB enligt avtalet före varje bokföringsår meddela delstaten i hur hög grad man planerar att utnyttja treuhandbolagens bundna tillgångar (så kallad kapitalbelastning).
For 1992 NordLB notified the use of DEM 180 million.
För år 1992 planerade NordLB att utnyttja 180 miljoner mark.
For 1993 the figure was DEM 1400 million.
För 1993 anmäldes en planerad användning på 1,4 miljarder mark.
Since 1994 the amount of capital notified to the Land has coincided with the maximum value available for competitive business (the different amounts totalling DEM 1500 million were needed for promotion-related activities).
Från och med 1994 uppgick det belopp som anmäldes till delstaten till det högsta belopp som fick utnyttjas i den konkurrensutsatta delen av verksamheten (differensen på 1,5 miljarder mark behövdes för investeringsverksamheten).
Earmarked capital (DEM million)
Kapitalbelastning i miljoner mark
EFFECTS OF THE TRANSFER OF THE LTS ASSETS ON NORDLB
FÖLJDER AV ÖVERFÖRINGEN AV TREUHANDBOLAGENS FONDER TILL NORDLB
Germany states that, as at 31 December 1991, NordLB had core capital of DEM 2043 million and additional capital of DEM 543 million.
Tyskland uppger att NordLB per den 31 december 1991 hade 2,043 miljarder mark i primärt kapital och 543 miljoner mark i supplementärt kapital.
The promotion-related assets of DEM 1500 million therefore increased the total equity capital base of DEM 2586 million by 58 %.
I förhållande till det dåvarande egna kapitalet på sammanlagt 2,586 miljarder mark ökade investeringsförmågan med 1,5 miljarder mark i eget kapital eller 58 %.
The scope for business expansion using 100 % risk-adjusted assets was increased by a factor of 12,5, i.e. by around DEM 17500 million.
Möjligheten att expandera affärsvolymen med 100 % viktade risktillgångar ökade med en faktor på 12,5 – det vill säga cirka 17,5 miljarder mark.
In reality, however, an increase in own funds of around DEM 1400 million can expand the permissible credit volume by much more, as a bank's assets are normally not 100 % risk-adjusted.
Eftersom de egna medlen ökade med cirka 1,4 miljarder mark ökade den tillåtna kreditvolymen ännu mer, eftersom risken för banktillgångar normalt inte kan anses vara 100 %.
Since the increase in core capital allowed NordLB to raise further additional capital, there was an even greater indirect increase in its actual lending capacity.
Ökningen av NordLB:s primära kapital gjorde det möjligt att anskaffa ytterligare supplementärt kapital, vilket indirekt ökade den faktiska kreditgivningskapaciteten ännu mer.
REMUNERATION FOR THE TRANSFER OF THE LTS
ERSÄTTNING FÖR ÖVERFÖRINGEN AV TREUHANDBOLAGEN
Under Section 7(1) of the transfer agreement of 20 December 1991, a remuneration of 0,5 % per annum after tax was agreed for the transfer of the promotion-related assets of all three LTS.
Enligt artikel 7.1 i överlåtelseavtalet av den 20 december 1991 utbetalades en ersättning på 0,5 % efter skatt för överföringen av fondmedlen från de tre treuhandbolagen.
The remuneration is payable each subsequent year.
Ersättningen betalades ut efter varje kalenderår.
In this context NordLB must determine the amount of remuneration for the following business year by 31 January.
NordLB fick till och med den 31 januari föregående budgetår på sig för att fastställa ersättningens storlek.
According to the terms of the agreement, the rate of remuneration is based on the notified use of the reserves formed pursuant to the transfer agreement, i.e. only on the capital actually earmarked.
Ersättningen beräknades enligt avtalet på det belopp som skulle utnyttjas av de överförda fonderna, alltså bara på den faktiska kapitalbelastningen och inte på det belopp som kunde ha utnyttjats.
Accordingly, the following amounts have been paid:
Därför utbetalades följande belopp:
Remuneration paid (DEM million)
Utbetald ersättning i miljoner mark
Under the transfer agreement, the Land of Lower Saxony also has the right to withdraw interest payments and amortisations that flow back to the promotion-related assets, in so far as the market value of the assets exceeds DEM 1500 million.
Enligt överlåtelseavtalet fick Niedersachsen dessutom amorteringar och ränta på fondmedlen om marknadsvärdet översteg 1,5 miljarder mark.
Germany stated that, up to March 2003, a total of DEM 473,88 million (EUR 242,29 million) was withdrawn, which, it argues, corresponds to an interest premium of around 2,79 %-2,85 % per annum on top of the agreed 0,5 % per annum.
Fram till i mars 2003 upptogs enligt Tyskland sammanlagt 473,88 miljoner mark (242,29 miljoner euro). Detta motsvarar ett räntepåslag på de avtalade 0,5 procentandelarna med cirka 2,79-2,85 % per år.
CAPITAL CONTRIBUTIONS BY THE OTHER SHAREHOLDER (NSGV)
KAPITALTILLSKOTT FRÅN DEN ANDRA DELÄGAREN, NSGV
In preliminary discussions on the transfer of the LTS promotion-related assets to NordLB, the Land of Lower Saxony made it clear to the only other guarantor at that time, namely NSGV, that, in its view, both guarantors bore joint financial responsibility and that NSGV would have to make its own contribution in accordance with its 40 % share of capital.
Redan under de inledande samtalen om överföringen av treuhandbolagens fondtillgångar framhöll Niedersachsen att man utgick från att de båda garanterna skulle ha gemensamt finansieringsansvar och att NSGV skulle bidra med ett belopp som motsvarade dess andel på 40 % av aktiekapitalet.
If this were to pose problems, a change in ownership structure would have to be discussed.
Om detta skulle ge problem kunde ändringar i ägarförhållandena diskuteras.
A draft agreement to be concluded between the two guarantors was annexed to the draft law of 15 October 1991.
Ett utkast till garantiavtal mellan de båda garanterna fogades till lagförslaget av den 15 oktober 1991.
According to Germany, the only obstacle to this ‘guarantor agreement’ being signed immediately was the fact that it had to be co-signed by the Land of Saxony-Anhalt and SBV, and the latter had not yet been set up at that time.
Denna garantiöverenskommelse kunde inte undertecknas omedelbart, eftersom den även skulle skrivas under av delstaten Sachsen-Anhalt och SBV, men SBV då ännu inte hade bildats.
On concluding the transfer agreement on 20 December 1991, the assembled guarantors, consisting at that time of the Land of Lower Saxony and NSGV, decided to reach such a guarantor agreement which was then duly concluded on 5 March 1992 — after the entry into force of the State Treaty — with the participation of the Land of Saxony-Anhalt and SBV.
När överföringen avslutades den 20 december 1991 beslutade garanterna, vilka då var Niedersachsen och NSGV, att skriva under garantiöverenskommelsen. Överenskommelsen skrevs slutligen under med Sachsen-Anhalt och SBV den 5 mars 1992 sedan delstatsfördraget trätt i kraft.
According to Germany, NSGV subsequently honoured its undertakings under the guarantor agreement of 5 March 1992 and in July and October 1994 increased NordLB's own funds recognised for supervisory purposes by a total of DEM 1000 million (in line with its 40 % share of NordLB’s capital at that time) by means of two measures described in more detail below.
NSGV fullgjorde senare enligt de tyska myndigheterna sina förpliktelser enligt garantiöverenskommelsen av den 5 mars 1992 och ökade NordLB:s godkända eget kapital enligt banktillsynsbestämmelserna genom två transaktioner på sammanlagt 1 miljard mark (vilket motsvarade deras dåvarande andel på 40 % av aktiekapitalet i NordLB).
LBS special-purpose reserve of DEM 450 million
Särskild reserv på 450 miljoner mark i Landesbausparkasse
Following negotiations between the Land, NSGV and NordLB at the end of 1993, the Landesbausparkasse (LBS), previously incorporated in NordLB, was hived off by an Act adopted on 6 June 1994 and turned into an independent public-law institution (Anstalt des öffentlichen Rechts) with legal capacity, with effect from 1 July 1994.
Efter förhandlingar i slutet av 1993 mellan delstaten, NSGV och NordLB skildes Landesbausparkasse (LBS), som tidigare var en del av NordLB, ut till en juridisk självständig offentligrättslig institution genom en lag av den 6 juni 1994 som trädde i kraft den 1 juli 1994.
Up to then, LBS had been 60 %-owned by the Land of Lower Saxony and 40 %-owned by NSGV.
Enligt den tidigare interna garantiställningen ägdes LBS till 60 % av Niedersachsen och till 40 % av NSGV.
Their value was estimated at DEM 900 million.
LBS värde beräknades till 900 miljoner mark.
It was agreed that NordLB would withdraw DEM 450 million from LBS before it was hived off and that NSGV would inject the same amount into LBS.
Man avtalade att delstaten skulle få 450 miljoner mark i ersättning för överlåtelsen av LBS och att NSGV skulle tillföra samma belopp.
This last measure was effected by deducting DEM 450 million from NGSV’s commitment under the guarantor agreement to inject DEM 1000 million into NordLB, on condition that NSGV would make a further capital contribution of DEM 550 million.
Transaktionen tillgodoräknades NSGV med 450 miljoner mark och ett avdrag gjordes i den 1 miljard mark som NSGV enligt garantiöverenskommelsen skulle tillföra NordLB, förutsatt att NSGV tillsköt ytterligare 550 miljoner mark.
NordLB booked the sum of DEM 450 million it had withdrawn to a revenue reserve in the form of a special reserve as additional liable equity capital within the meaning of the banking supervisory rules.
NordLB bokförde beloppet på 450 miljoner mark i en vinstreserv i en särskild avsättning av ytterligare garantikapital enligt banktillsynsbestämmelserna.
The special reserve yielded cumulative interest before tax of 7,5 % per annum and was owned jointly by the guarantors in accordance with their internal relationship, i.e. 60 % by the Land and 40 % by NGSV.
Den kumulerade räntan för den särskilda reserven låg på 7,5 % netto före skatt och skulle belasta garanterna enligt deras interna förhållande, nämligen 60 % för delstaten och 40 % för NSGV.
Silent partnership contribution of DEM 550 million
Passivt delägande på 550 miljoner mark
Germany states that on 10 October 1994 NSGV and NordLB concluded an agreement concerning a capital contribution under Section 10(4) KWG.
NSGV och NordLB ingick enligt de tyska myndigheterna den 10 oktober 1994 en överenskommelse om ett kapitaltillskott enligt 10.4 i KWG.
Under that agreement, NSGV undertook to make a capital contribution to NordLB in the form of a silent partnership amounting to DEM 550 million, with effect from 10 October 1994, in return for payment of a profit-linked remuneration the amount of which would be derived from the interest rate (specified in more detail) on 10-year bearer bonds amounting to 7,91 % plus a margin of 1,2 % per annum.
Därefter åtog sig NSGV att från och med den 10 oktober 1994 göra ett kapitaltillskott i form av passivt delägande på 550 miljoner mark i NordLB i utbyte mot en vinstbaserad ersättning motsvarande räntan på tioåriga innehavarskuldebrev på 7,91 % plus en marginal på 1,2 % netto.
This produces a total interest rate of 9,11 %, which, according to the German authorities, corresponds to the normal market remuneration for silent partnerships and at the same time to the remuneration payable to the Land of Lower Saxony for contributing the promotion-related assets as liable equity capital.
Enligt de tyska myndigheternas uppgifter uppgick den sammanlagda räntan alltså till 9,11 % vilket skulle motsvara en marknadsmässig ersättning för passivt delägande och erlades Niedersachsen när fonderna överfördes till garantikapitalet.
The German authorities state that the contribution was made in accordance with the agreement and was recognised for supervisory purposes as liable equity capital of NordLB.
Enligt de tyska myndigheternas uppgifter gjordes tillskottet som avtalat och NordLB:s garantikapital godkändes enligt banktillsynsbestämmelserna.
COMPLAINT AND OBSERVATIONS BY THE COMPLAINANT (THE BDB)
KLAGOMÅL OCH DE KLAGANDES SYNPUNKTER
In BdB's view, the transfer of the LTS promotion-related assets and the associated increase in NordLB's capital distorted competition in favour of NordLB since the latter did not pay remuneration consistent with the market-economy investor principle.
BdB anser att överlåtelsen av treuhandbolagens fondtillgångar och den därav följande ökningen av NordLB:s eget kapital snedvridit konkurrensen och gynnat NordLB eftersom företaget inte behövde erlägga någon ersättning som följer principen om marknadsekonomiskt agerande.
The BdB submits that the application of the market-economy investor principle is not limited to enterprises which are loss-making or in need of financial restructuring.
BdB anser att den marknadsekonomiska investerarprincipen inte bara behöver tillämpas på företag som går med förlust eller är i behov av sanering.
An investor is not guided by the question of whether the enterprise in question is profitable at all but rather by whether the profitability corresponds to the market rate.
En investerare som följer denna princip grundar inte sina placeringsbeslut på om företaget är lönsamt, utan undersöker om avkastningen motsvarar den normala avkastningen på marknaden.
If capital injections by the public authorities were examined only in the case of loss-making enterprises, this would discriminate against private enterprises and thus infringe Article 86(1) of the EC Treaty.
Om man skulle granska kapitaltillskott från den offentliga sektorn ur stödrättslig synvinkel endast då de ges till företag som går med förlust, skulle privata företag behandlas sämre, vilket strider mot artikel 86.1 i EG-fördraget.
It also submits that Article 295 of the EC Treaty cannot be used to exempt the transfer of the LTS from the competition rules, arguing that the Article in question may well protect the freedom of the State to create such a special asset but, as soon as it is transferred to a commercial enterprise, the competition rules must be applied.
Artikel 295 i EG-fördraget kan inte heller åberopas för att undanta överföringen av treuhandbolagens tillgångar från konkurrensbestämmelserna. Ur denna artikel kan man i bästa fall härleda att staten har rätt att inrätta särskilda fonder. Men så snart de överlåts till ett företag med affärsverksamhet måste konkurrensreglerna tillämpas.
The BdB states that the question of what remuneration was appropriate for the transfer of the promotion-related assets, particularly in the case of NordLB, should be determined using the method employed by the Commission in its WestLB decision of 8 July 1999.
BdB anger i sin inlaga att lämplig ersättning för överlåtelsen av fondmedlen, särskilt i fråga om NordLB, borde beräknas enligt den metod som kommissionen använde i beslutet om WestLB den 8 juli 1999.
The first step is therefore to compare the capital provided with other equity instruments.
I ett första steg borde det kapital som ställts till förfogande jämföras med andra instrument för eget kapital.
The second step is to determine the minimum remuneration which an investor would expect for a real equity-capital investment in the Landesbank.
I ett andra steg borde man sedan fastställa vilken minimiersättning en investerare skulle förvänta sig i utbyte mot sin investering i en delstatsbanks egenkapital.
Finally, a calculation must be made of any premiums and discounts applied by virtue of the particularities of the transfer.
Slutligen skulle påslag och avdrag på grund av överlåtelsens särskilda karaktär beräknas.
The BdB comes to the conclusion that the transfer of the LTS promotion-related assets to NordLB — and the transfer of capital in all the other Landesbank cases — can be compared to an injection of share capital.
BdB ansåg att överföringen av treuhandbolagens fondtillgångar till NordLB – liksom andra sätt att tillföra delstatsbankerna kapital – kan jämföras med ett aktiekapitaltillskott.
It argues that the promotion-related assets transferred cannot be compared with capital in the form of profit participation certificates, as profit participation rights constitute only additional capital.
Överföringen av fondmedlen skulle därmed inte kunna jämföras med vinstandelsbevis, eftersom de enbart avser supplementärt kapital.
At the time of the respective transfers, in particular at the end of 1991, only share capital (and reserves within the meaning of Section 10(2) KWG) and silent partnership contributions were recognised as core capital in Germany.
I Tyskland betraktades vid tidpunkten för överföringen, alltså i slutet av 1991, aktiekapital (och sådana reserver som avses i 10.2 KWG) samt passivt delägande som primärt kapital.
Any comparison with silent partnership contributions could be ruled out across the board.
En jämförelse med passivt delägande kunde därmed uteslutas i samtliga fall.
First, such contributions were made available by an investor for a limited period only.
För det första skulle en investerare inte lämna passivt delägande på obegränsad tid.
An investor could not therefore expect to receive the same return on a silent partnership contribution as for equity instruments recognised for supervisory purposes for an unlimited period, in particular a injection of share capital.
En investerare kan därför inte förvänta sig samma ersättning för passivt delägande som för andra instrument för eget kapital som av tillsynsrättsliga skäl erkänns för en obegränsad tid, såsom aktiekapitaltillskott.
Second, although it was asserted that the transferred capital was subordinate in liability to share capital pursuant to agreements between the Landesbanks' owners, this did not necessarily mean a lower risk for the investor.
För det andra behövde det inte nödvändigtvis innebära en lägre investeringsrisk även om det tillskjutna kapitalet underordnades aktiekapitalet enligt avtalet mellan delstatens ägare.
The injected capital made up a significant proportion of the total core capital, making it extremely likely that it would be drawn on — at least in part — in the event of losses.
Kapitaltillskottet utgjorde en väsentlig del av det samlade primära kapitalet. Därför var det mycket troligt att det tillskjutna kapitalet åtminstone delvis skulle utnyttjas vid förlust.
Third, the BdB submits that the difference in quality between silent partnership contributions and the capital transferred to the Landesbanks as promotion-related assets is confirmed by the definition of core capital for supervisory purposes adopted by the Basle Committee for Banking Supervision.
För det tredje hävdar BdB att den kvalitativa skillnaden mellan passivt delägande och det kapital som överfördes från delstatsbankernas fonder också framgår av den definition av primärt kapital som Baselkommittén för banktillsyn antagit för banktillsynsändamål. Enligt definitionen får passivt delägande ur banktillsynshänseende enbart erkännas som s.k. Lower-Tier-1-kapital.
Furthermore, banks only ever took up subordinate equity instruments such as preference shares or profit participation rights in small volumes.
Bankerna tog bara i ringa mån upp underordnade instrument för eget kapital, såsom preferensaktier eller vinstandelsbevis.
Under pressure from the rating agencies, such instruments hardly ever accounted for more than 10 % of a bank's total core capital — a very different situation from that in the cases under examination.
Efter påtryckningar från kreditvärderingsinstituten utgjorde sådana instrument knappast någonsin mer än 10 % av bankens sammanlagda primärt kapital – en helt annan situation än i de fall som undersöks här.
Against this background, silent partnership contributions could not be used for large volumes invested by a single investor.
Därför kan passivt delägande inte användas i stora volymer när det rör sig om en ensam investerare.
Minimum remuneration for a share-capital investment in a Landesbank
Minimiersättning för aktiekapitaltillskott till en delstatsbank
The BdB argues that all methods of determining an appropriate remuneration (return) for the provision of share capital start from a risk-free return and add a risk premium.
BdB gör gällande att samtliga metoder för att fastställa en lämplig ersättning (avkastning) för det tillskjutna aktiekapitalet utgår från en riskfri avkastning och lägger till en riskpremie.
These methods can be traced back to the following basic principle:
Metoderna bygger på följande grundprincip:
Expected return on a risky investment
Förväntad avkastning på riskkapital
risk-free return + risk premium for the risky investment
Riskfri avkastning + riskpremie för riskinvesteringen
To determine the risk-free return, the BdB uses the returns on long-term government bonds, fixed-rate securities issued by state bodies being the form of investment with the least or no risk.
För att fastställa den riskfria avkastningen utgår BdB från avkastningen på statsobligationer med lång löptid, eftersom värdepapper med fast ränta som emitteras av statliga organ är en investeringsform med låg eller ingen risk.
To offset the effects of inflation, the rate of return on a long-term government bond should be determined for each transfer period, initially disregarding the inflation expectations.
För att justera för inflationen bör avkastningen på långfristiga statsobligationer fastställas för varje ny period, till att börja med utan hänsyn till inflationsutvecklingen.
Then, to estimate the long-term risk-free basic rate, the estimated figure for average long-term inflation expectations (3,6 %) is added to the ‘real basic rate’ at the time in question.
Den långfristiga riskfria basräntesatsen beräknas sedan genom att addera prognosen för den beräknade genomsnittliga inflationsutvecklingen på 3,6 % till den ”reala basräntesatsen”.
According to the BdB, the first step in working out the market-risk premium is to determine the difference between the long-term average return on shares and that on government bonds.
Marknadsriskpremien bör enligt BdB i ett första steg beräknas på skillnaden mellan den långfristiga genomsnittliga avkastningen på aktier respektive statsobligationer.
As a second step, the BdB determines the beta value for the Landesbanks, i.e. the individual risk premium for the banks by which the general market-risk premium was to be adjusted.
I ett andra steg fastställde BdB betavärdet för delstatsbankerna, dvs. bankernas individuella riskpremier för att anpassa den allmänna marknadsriskpremien.
Premiums and discounts on account of the particularities of the transactions
Påslag och avdrag på grund av transaktionens särskilda karaktär
The BdB notes that the Commission's deduction, in Decision 2002/392/EC, from the minimum remuneration to allow for the lack of liquidity of Wfa’s assets was upheld by the Court of First Instance.
BdB konstaterar att det avdrag från minimiersättningen som kommissionen gjorde i sitt beslut 2000/392/EG på grund av bristen på likviditet i Wfa-tillgångarna bekräftades av förstainstansrätten.
It therefore sees no reason to depart from this method in the present case, with the result that a deduction for liquidity should also be made here.
Det finns ingen anledning att avvika från den metoden i föreliggande fall, och därför bör ett likviditetsavdrag göras.
The amount of this discount would be calculated using the WestLB method, on the basis of net refinancing costs (gross refinancing costs minus the applicable corporation taxes).
Storleken på avdraget för den bristande likviditeten fastställs med hjälp av WestLB-metoden på grundval av refinansieringskostnaderna netto (refinansieringskostnader brutto minus tillämplig bolagsskatt).
The Court of First Instance also upheld the premium applied by the Commission in Decision 2000/392/EC.
Det påslag kommissionen gjorde i beslut 2000/392/EG har också bekräftats av Förstainstansrätten.