natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In its letter of 30 September 2002, the company argued that, since the three-month period established in Article 6(5) of the Steel Aid Code for adopting a decision had elapsed, the Commission was no longer entitled to adopt a decision on the measures referred to in its letter of 20 December 2001.
I sin skrivelse av den 30 september 2002 hävdade företaget att eftersom den tidsfrist på tre månader för att fatta beslut som anges i artikel 6.5 i reglerna för stöd till stålindustrin hade löpt ut hade kommissionen inte rätt att fatta något beslut om de åtgärder som behandlas i dess skrivelse av den 20 december 2001.
By letter dated 23 June 2003, Siderúrgica Añón submitted further comments.
Genom en skrivelse av den 23 juni 2003 lämnade Siderúrgica Añón kompletterande synpunkter.
Firstly, it claimed that the aid could not be analysed in the light of the ECSC Treaty or the Steel Aid Code.
Man hävdade för det första att stödet inte kunde analyseras på grundval av EKSG-fördraget och reglerna för stöd till stålindustrin.
Secondly, it maintained that the aid fell within the scope of the SME Regulation.
För det andra insisterade företaget på att stödet låg inom SMF-förordningens tillämpningsområde.
Thirdly, it argued that the aid was existing aid within the meaning of Article 1(b) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [10] (hereinafter the Procedural Regulation) because it was granted before the entry into force for the steel sector of the state aid rules of the EC Treaty.
För det tredje hävdade man att det rörde sig om befintligt stöd enligt artikel 1 b i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget [10] (nedan kallad ”förfarandeförordningen”), eftersom det beviljades innan EG-fördragets bestämmelser om statligt stöd blev tillämpliga på stålsektorn.
As regards the acquisition by SODIGA of a stake in the share capital of Siderúrgica Añón, the Spanish authorities argued that this was done following normal practice in a market economy.
Vad gäller SODIGA:s andel av Siderúrgica Añóns aktiekapital hävdar de spanska myndigheterna ett den motsvarar normal marknadsekonomisk praxis.
Investment decisions were taken considering only the viability of the projects and the expected profitability.
Investeringsbesluten hade fattats uteslutande utifrån överväganden om projektens genomförbarhet och den förväntade lönsamheten.
In the present case, SODIGA’s stake in Siderúrgica Añón was acquired at the time of the increase in capital and simultaneously with the existing shareholders which, together, subscribed to 83,4 % of the new shares.
I det föreliggande fallet hade SODIGA förvärvat sin andel i Siderúrgica Añón i samband med en ökning av aktiekapitalet och samtidigt med de befintliga aktieägarna, som tillsammans tecknade sig för 83,4 % av de nyemitterade aktierna.
In these circumstances, the Spanish authorities maintained that, according to the case-law, it fulfilled the private investor criteria.
Av dessa skäl hävdar de spanska myndigheterna att marknadsinvesterarkriteriet enligt rättspraxis skall anses uppfyllt.
Moreover, the Spanish authorities claimed that, through the repurchase agreement, SODIGA ensured a minimum return on the investment of 7,2 % per year, which was higher than the interest on 10-year Treasury bonds at the time the contract was signed (5,3 %).
Dessutom hävdar de spanska myndigheterna att SODIGA genom återköpsavtalet garanteras en minimiavkastning på investeringen på 7,2 % per år, vilket översteg räntan på de tioåriga statsobligationerna vid undertecknandet av avtalet (5,3 %).
In any case, if state aid was involved it would be compatible with the common market according to point VIII.3 (ii) of the information from the Commission on state aid and risk capital [11] because it involved a medium-sized enterprise in its start-up stage in an assisted area.
Om det ändå skulle betraktas som statligt stöd skulle det vara förenligt med den gemensamma marknaden i enlighet med kommissionens meddelande om statligt stöd och riskkapital [11], punkt VIII.3 ii, eftersom det rör sig om ett litet eller medelstort företag i ett stödberättigat område som befinner sig i inledningsskedet av sin verksamhet.
As to the fact that SODIGA paid a higher price per share and disbursed it immediately, the Spanish authorities maintained that this compensated for the minimum return on investment granted to SODIGA, from which the other shareholders did not benefit.
Vad gäller det förhållandet att SODIGA betalade ett högre pris per aktie och reglerade betalningen omedelbart var enligt de spanska myndigheterna en kompensation för den minimiavkastning på investeringen som SODIGA beviljats och som de övriga aktieägarna inte kunde göra anspråk på.
In any case, they maintained that it was only normal practice that a new shareholder should pay a higher price for the newly issued shares, reflecting the substantial impetus imparted to the project by the original shareholders (for example in contracts with suppliers of equipment and in the acquisition of land).
I vilket fall som helst, hävdar de spanska myndigheterna, är det normal praxis att en ny aktieägare betalar ett högre pris vid nyemissioner, vilket motiveras av de viktiga bidrag som de ursprungliga aktieägarna tillfört projektet, till exempel vid avtal med leverantörer av utrustning och vid förvärv av tomtmark.
As for SODIGA’s participation in the second increase in the capital of Siderúrgica Añón, the Spanish authorities argued that SODIGA participated in proportion to its holding and on the same terms and conditions as the other shareholders.
Vad gäller SODIGA:s deltagande i den andra nyemissionen i Siderúrgica Añón, hävdar de spanska myndigheterna att SODIGA deltog i proportion till sin kapitalandel och på samma villkor som övriga aktieägare.
In these circumstances there was no state aid.
Under sådana förhållanden föreligger inte statligt stöd.
Concerning the imputability of the actions of SODIGA to the public authorities, the Spanish authorities contended that, according to the case-law, the Commission had to provide evidence that they intervened in the decision to invest in Siderúrgica Añón.
Vad gäller frågan om de offentliga myndigheterna medverkat till SODIGA:s aktieförvärv hävdar de spanska myndigheterna att det enligt rättspraxis är kommissionen som skall styrka att dessa myndigheter medverkat till beslutet att investera i Siderúrgica Añón.
With regard to the loan granted through INESGA, the Spanish authorities maintained that the funds came exclusively from private sources (the participating banks), that those banks were free to participate in the financing of any operation and that INESGA’s involvement was limited to the follow-up.
Vad gäller det lån som beviljades genom INESGA, hävdar de spanska myndigheterna att medlen uteslutande kommer från privata källor (de medverkande bankerna), att bankerna i fråga har frihet att delta i finansieringen av vilken transaktion det än må röra sig om och att INESGA endast medverkade med uppföljning.
In this sense, they concluded that no public funds were involved.
Därför är deras slutsats att offentliga medel inte har använts.
Moreover, they maintained that the comparison with the reference rate used by the Commission was not appropriate since that reference rate corresponded to the average of the five-year interbank swap rates for the months of September, October and November 2000 increased by 75 percentage points.
Vidare hävdar de att jämförelsen med den referensränta som kommissionen valt inte är tillämplig, eftersom denna räntesats motsvarar interbankräntesatserna för femåriga lån under månaderna september, oktober och november 2000 plus 75 räntepunkter.
Since the five-year interbank swap rate at the date of granting the loan was 4,769 %, the corrected reference rate should be 5,519 %.
Eftersom interbankräntesatsen för femåriga lån vid den tid då lånet beviljades var 4,769 % borde den korrigerade räntesatsen vara 5,519 %.
Finally, they contended that the interest rate was similar to, or even higher than, other loans granted to companies belonging to the Añón group.
Slutligen hävdar de att räntesatsen motsvarar, eller till och med överstiger, räntorna på de övriga lån som beviljats företag inom Añóngruppen.
On the guarantee given by IGAPE, the Spanish authorities claimed that it was in line with market conditions.
Vad gäller IGAPE:s garanti hävdar de spanska myndigheterna att den ställts på marknadsmässiga villkor.
They contended that the commission applied by private banks to these types of projects amounted to 0,15 % per quarter.
De anser att den avgift som privata banker tar ut vid detta slag av projekt uppgår till 0,15 % per kvartal.
The difference with the commission applied in the present transaction stemmed from the following factors: (a) the conditions for calling on the guarantee were much stricter than those of the bank guarantees, since these were enforceable at first request and IGAPE’s guarantee was enforceable only in a subsidiary capacity (once the beneficiary was declared insolvent); (b) the risk assumed by IGAPE was very low since it covered only 30 % of the loan and the loan financed only 40 % of the investment; and (c) the project was promoted by groups known for their solvency.
Skillnaden i avgift vid den föreliggande transaktionen beror på följande faktorer: a) villkoren för att utnyttja garantin är mycket mer restriktiva än för normala bankgarantier, eftersom sådana kan utnyttjas redan vid första betalningskrav, medan IGAPE:s garanti endast gäller subsidiärt (först när innehavaren förklarats insolvent), b) den risk som IGAPE tar på sig är mycket liten, eftersom garantin endast täcker 30 % av lånet, och lånet endast finansierar 40 % av investeringen och c) de ansvariga för projektet är företagsgrupper med erkänd solvens.
The Spanish authorities provided statements from two banks (Caixa Galicia and Banco Pastor) to the effect that, in view of the conditions of the loan and the identity of the shareholders, they would have applied a commission of 0,20 % per year for such guarantee.
De spanska myndigheterna har överlämnat uttalanden från två banker (Caixa Galicia och Banco Pastor), som hävdar att de med hänsyn till lånevillkoren och aktieägarnas identitet skulle ha tagit ut en avgift på 0,20 % per år för en sådan garanti.
As regards the IGAPE subsidy of 0,25 % and the formalisation fee, the Spanish authorities maintained that this aid was granted under schemes approved by the Commission, and that, except for EUR 14299,44, it fell within the scope of Commission Regulation (EC) No 69/2001 of 12 January 2001 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to de minimis aid [12], which applied also to the ECSC sector.
Beträffande IGAPE:s subvention motsvarande 0,25 % av räntekostnaden plus uppläggningsavgiften hävdar de spanska myndigheterna att detta stöd beviljades inom ramen för stödordningar som godkänts av kommissionen och att det med undantag av 14299,44 euro omfattas av kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse [12].
They also contended that the market for those products would not be affected since the majority of the products would be used within the group and almost all the rest would be exported outside the EEA.
De hävdar även att marknaden för produkterna inte kommer att påverkas eftersom den största delen av produkterna kommer att användas inom företagsgruppen och nästan hela den återstående delen är avsedd att exporteras till länder utanför EES.
As to the grant provided by IGAPE, the Spanish authorities argued that it was awarded under a scheme approved by the Commission and was therefore compatible with the common market.
De spanska myndigheterna hävdar att IGAPE:s subvention tilldelades enligt en stödordning som godkänts av kommissionen och som därför är förenlig med den gemensamma marknaden.
In any event, the Spanish authorities maintained that the aid was compatible with the common market because it fell within the scope of the SME Regulation, which applied also to the ECSC steel sector.
Under alla omständigheter, hävdar de spanska myndigheterna, är stödet förenligt med den gemensamma marknaden eftersom det omfattas av SMF-förordningen som även är tillämplig inom EKSG:s stålsektor.
They also affirmed that the aid was in line with the Community guidelines on state aid for environmental protection [13].
Vidare hävdar de att stödet överensstämmer med gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till skydd för miljön [13].
As for the comments made by third parties (see recitals 31 to 34), the Spanish authorities stated that they were not supported by any factual evidence, and that the associations were only trying to prevent the entry into the market of a new company.
Vad gäller synpunkterna från tredje man (se skälen 31–34) hävdar de spanska myndigheterna att dessa inte bygger på någon form av bevis och att organisationernas enda avsikt är att förhindra att ett nytt företag träder in på marknaden.
In this context, the Spanish authorities recalled that it was the difficulties of obtaining supplies of these products from the traditional producers (mainly undue delay in honouring deliveries) that had prompted the promoters of the new company to carry out the investment.
I detta sammanhang påminner de spanska myndigheterna om att problemen med de tidigare producenternas distribution av produkterna (särskilt alltför långa leveranstider för beställningarna) gav initiativtagarna till det nya företaget motiv att företa investeringen.
They also drew the Commission’s attention to Commission Decision 89/515/EEC of 2 August 1989 relating to a proceeding under Article 85 of the EEC Treaty [14] and the related judgments of the Community lawcourts whereby it was found that some of the members of EISA had taken part in anti-competitive practices.
De hänvisar dessutom till kommissionens beslut 89/515/EEG av den 2 augusti 1989 avseende ett förfarande för tillämpning av artikel 85 i EG-fördraget (IV/31.553 – Svetsat armeringsnät) [14] och gemenskapsdomstolarnas domar i anslutning till detta, i vilka det befanns att några av EISA:s medlemmar hade deltagit i konkurrensbegränsande verksamhet.
V. ASSESSMENT OF THE MEASURES
V BEDÖMNING AV STÖDET
Siderúrgica Añón manufactures steel bars and rods, which are products included in Annex I to the ECSC Treaty.
Siderúrgica Añón tillverkar armeringsstänger, produkter som finns upptagna i bilaga I till EKSG-fördraget.
It is therefore an undertaking within the meaning of Article 80 of that Treaty.
Det är därför ett företag i den mening som avses i artikel 80 i det fördraget.
In the present case, it is evident that Spain unlawfully implemented the measures since it did not follow the procedures laid down in Article 6 of the Steel Aid Code.
I föreliggande fall är det uppenbart att Spanien införde stödet olagligt, eftersom man inte följde förfarandet i artikel 6 i reglerna för stöd till stålindustrin.
The Commission therefore cannot accept the argument put forward by the company (see recital 41) that the aid was existing aid.
Kommissionen kan därför inte godta företagets argument att det skulle röra sig om befintligt stöd (se skäl 41).
Even though the procedure was initiated under the ECSC Treaty, the Commission could not adopt a final decision before 23 July 2002 since the decision extending the procedure was adopted on 2 July 2002 and sent to the Spanish authorities on 4 July 2002.
Även om förfarandet inleddes enligt EKSG-fördraget, kunde kommissionen inte fatta något slutligt beslut före den 23 juli 2002, eftersom beslutet att utvidga förfarandet fattades den 2 juli 2002 och sändes till de spanska myndigheterna den 4 juli 2002.
The notice of invitation to submit comments was published on 9 September 2002.
Uppmaningen att inkomma med synpunkter offentliggjordes den 9 september 2002.
In point 43 of its communication concerning certain aspects of the treatment of competition cases resulting from the expiry of the ECSC Treaty, the Commission stated that, in such cases, it would continue the investigation under the provisions of the Procedural Regulation and adopt a final decision under Article 88(2) of the EC Treaty.
I punkt 43 i sitt meddelande om vissa förändringar i handläggningen av konkurrensärenden till följd av att EKSG-fördraget löper ut förklarade kommissionen att den i sådana fall kommer att fortsätta utredningen enligt förfarandeförordningen och anta ett slutligt beslut enligt artikel 88.2 i EG-fördraget.
The Commission cannot accept the company’s argument that the expiry of the three-month period since the initial decision initiating the procedure prevented it from adopting a decision (see recital 40).
Kommissionen kan inte godta företagets argument att det faktum att tidsfristen på tre månader från det ursprungliga beslutet att inleda förfarandet löpt ut skulle hindra kommissionen från att fatta beslut (se skäl 40).
As the Court of Justice ruled in its judgment of 12 December 2002 in Case C-5/01 Kingdom of Belgium v Commission of the European Communities [15], ‘the three-month period set out in Article 6(5) of the sixth steel aid code cannot be regarded as a prescription period linked to loss of competence’.
Som domstolen fastslog i sin dom i mål C-5/01 av den 12 december 2002 Konungariket Belgien mot Europeiska kommissionen [15]”kan den tidsfrist på tre månader som anges i artikel 6.5 i sjätte regelverket för stöd till stålindustrin inte anses som en tidsfrist som innebär att kommissionen därefter inte längre har behörighet att fortsätta handläggningen”.
At present, the Procedural Regulation is fully applicable and Article 7(6) thereof has been complied with.
I det aktuella fallet är förfarandeförordningen fullt tillämplig, och dess artikel 7.6 har iakttagits.
Existence of state aid
Förekomst av statligt stöd
According to Article 87(1) of the EC Treaty, any aid granted by a Member State or through state resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, insofar as it affects trade between Member States, be incompatible with the common market.
Enligt artikel 87.1 i EG-fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
The acquisition by SODIGA of a stake in the share capital of Siderúrgica Añón
SODIGA:s aktieandel i Siderúrgica Añón
In these circumstances the Commission considers that SODIGA’s actions are imputable to the State.
Kommissionen anser därför att SODIGA:s aktier kan tillskrivas staten.
The essence of this principle is that when a public authority invests in a company on terms and in conditions which would be acceptable to a private investor operating under normal market economy conditions, the investment is not state aid.
Principen innebär i korthet att om en offentlig myndighet investerar i ett företag på villkor som skulle vara godtagbara för en privat investerare i en marknadsekonomi utgör inte investeringen statligt stöd.
In principle, where in a given transaction a private investor and a public investor take part, there is no state aid if the private and the public investor participate on the same terms and conditions.
Om en privat investerare och en offentlig investerare deltar i en given transaktion föreligger i princip inte statligt stöd om båda deltar på samma villkor.
This is not the case, however, of the acquisition by SODIGA of a stake in the capital of Siderúrgica Añón, for the following reasons:
Detta är dock inte fallet med SODIGA:s aktieandel i Siderúrgica Añón av följande skäl:
Firstly, in the first increase in capital, SODIGA paid for its stake immediately, while the private partners paid for theirs later and SODIGA paid EUR 90 for each of the shares it acquired, while the private partners paid only EUR 60 for theirs.
För det första betalade SODIGA vid det första kapitaltillskottet sin andel omedelbart, medan de privata delägarna betalade senare. SODIGA betalade dessutom 90 euro för varje förvärvad aktie, medan de privata delägarna endast betalade 60 euro per aktie.
Secondly, the main beneficiaries of Siderúrgica Añón’s production will be the private partners, who can make profits out of these inputs while SODIGA can only count on the profitability of Siderúrgica Añón in order to obtain a return on its investment.
För det andra är det främst de privata delägarna som kommer att dra fördel av Siderúrgica Añóns produktion, som de kan göra förtjänster på, medan SODIGA räknar med att få avkastning på sin investering först när Siderúrgica Añón uppnått lönsamhet.
The Commission cannot accept the argument that the premium paid by SODIGA is normal practice (see recital 43) since the company had not yet started production and was not therefore capable of showing a particularly good performance record which could justify a premium.
Kommissionen kan inte godta argumentet att den premie som SODIGA betalade skulle vara normal praxis (se skäl 43), eftersom företaget inte hade påbörjat sin produktion och därför inte kunde redovisa så goda resultat att de motiverade en teckningspremie.
Furthermore, if the argument was accepted, it would have to be applied to the capital injections made by all the investors at that time.
Dessutom skulle, om detta argument godtas, det gälla kapitaltillskott från alla investerare vid den tidpunkten.
The Commission notes, however, that by virtue of the agreement for the buy-back of the shares, SODIGA ensured a return on investment of 7,2 % which the private shareholders did not have [18].
Kommissionen framhåller dock att till följd av avtalet om återköp av aktierna var SODIGA garanterat en avkastning på aktierna motsvarande 7,2 %, vilket inte gällde för de privata aktieägarna [18].
The Commission considers that, taking into account the fact that annual instalments are going to be paid, SODIGA’s stake is a minority one which does not allow it any influence over the management of the company and that Siderúrgica Añón will produce mainly for its own shareholders, from an economic point of view this stake can be treated as a subordinated participating loan.
Kommissionen finner att delägandet ekonomiskt sett kan jämställas med ett efterställt lån med hänsyn till att årliga delbetalningar skall ske, att SODIGA är minoritetsägare och dess ägande inte ger möjlighet till påverkan i förvaltningen av företaget samt att Siderúrgica Añóns produktion huvudsakligen är avsedd för de egna aktieägarna.
From the standpoint of the risk involved, however, this investment has to be treated as normal share capital since although subordinated participating loans are ranked below other debt instruments they take priority over share capital.
Emellertid bör denna investering ur risksynpunkt betraktas som normalt aktiekapital, eftersom efterställda lån, trots att de är underställda andra skuldförbindelser, har prioritet över aktiekapital.
The question is therefore whether the abovementioned return on investment of 7,2 % would cover the risk involved and be acceptable for a private investor granting a subordinated participating loan.
Frågan är därför om den uppgivna avkastningen på investeringen, 7,2 %, täcker den inneboende risken och skulle vara godtagbar för en privat investerare som beviljar ett efterställt lån.
The Commission, following the approach adopted in Decision 2003/284/EC of 11 December 2002 on the state aid implemented by Spain for Sniace SA [19], considers that the normal interest rate to cover the risk involved would have been 12,33 % for the first increase in capital and 11,06 % for the second.
Kommissionen anser, i anslutning till den metod som valdes i dess beslut 2003/284/EG av den 11 december 2002 om det statliga stöd som Spanien har beviljat Sniace SA [19], att den normala räntesatsen för att täcka lånerisken skulle ha varit 12,33 % vid det första kapitaltillskottet och 11,06 % vid det andra.