natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the established case law of the Court of Justice of the European Communities and Commission policy, the Commission considers that the sale price for a public shareholding does not contain any state aid elements where it is sold in an open, unconditional and non-discriminatory tender procedure.
Enligt EG-domstolens etablerade rättspraxis och kommissionens politik anser kommissionen att försäljningspriset för ett offentligt delägande inte har något inslag av statligt stöd om försäljningsobjektet bjuds ut i ett öppet, villkorslöst och icke diskriminerande anbudsförfarande.
Member States are, however, not obliged to follow such a procedure when disposing of their public shareholdings.
Medlemsstaterna behöver dock inte tillämpa sådana förfaranden vid avveckling av offentliga deläganden.
In the absence of such a procedure, the price may involve state aid elements and the Commission may therefore verify, where appropriate, whether the price represents fair value for the public shareholding.
Om inget sådant förfarande tillämpas, kan försäljningspriset ha inslag av statligt stöd. Därför kan kommissionen vid behov granska om försäljningspriset står i rimlig proportion till värdet på det offentliga delägandet.
The Commission notes in this respect that the price at which the shares were sold to Mr Raithel and his son was higher than the price which TIB had itself paid almost six years earlier.
I detta sammanhang konstaterar kommissionen, att priset för de andelar som avyttrades till G. Raithel och hans son översteg det pris som TIB självt hade betalat nästan sex år tidigare.
It is also noted that the stake represented a minority shareholding.
Den konstaterar vidare att andelen var en minoritetsandel.
It should finally be stressed that, in the context of the initiation or the extension of the formal investigation procedure, no interested party has claimed arbitrary exclusion from the sale and none ever made any offer for the shareholding.
Avslutningsvis skall framhållas att ingen berörd part besvärade sig över att godtyckligt ha uteslutits från försäljningen i samband med att det formella granskningsförfarandet inleddes eller utvidgades, och ingen berörd part lämnade något anbud på delägandet.
Consequently, the Commission does not have any evidence of aid in this share deal.
Följaktligen finns det enligt kommissionens uppfattning inget belägg för något stöd i samband med att delägandet avyttrades.
Aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty
Stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget
Financial assistance deriving from public resources was awarded to Kahla I and Kahla II, conferring on these companies advantages over their competitors.
Kahla I och Kahla II beviljades finansiellt stöd av statliga medel som gynnade båda företagen gentemot konkurrenterna.
It is on record that state-controlled entities grant loans to and acquire shareholdings in private enterprises, as did TIB in the case of Kahla II, and their activities are clearly to be classed as state activities.
De fakta som finns i handlingarna visar att när inrättningar som står under statlig kontroll beviljar lån och delägande till privata företag, som TIB till Kahla II, måste deras verksamhet helt klart betaktas som statlig.
In this connection reference is made to a consultants report dated 29 November 1993, according to which the entire Kahla restructuring plan is to be viewed in the light of the regional government’s efforts to safeguard jobs at Kahla [21].
I detta sammanhang hänvisas till en konsultrapport av den 29 november 1993, enligt vilken hela Kahlas omstruktureringskoncept måste ses mot bakgrund av den regionala regeringens ansträngningar att trygga arbetstillfällen hos Kahla [21].
As the porcelain market is a highly competitive European product market suffering from overcapacity, financial advantages favouring one company over its competitors threaten to distort competition and affect trade between Member States.
Då porslinsmarknaden är en europeisk produktmarknad där det råder hård konkurrens och överkapacitet, hotar finansiella fördelar som ett företag får gentemot sina konkurrenter att skapa en gynnad ställning, snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan medlemsstaterna.
As regards Kahla I, in its decision to extend the formal investigation procedure the Commission came to the conclusion that measures 2, 3 and 9 did not constitute aid.
När det formella granskningsförfarandet utvidgades, drog kommissionen för Kahla I:s del slutsatsen att åtgärderna 2, 3 och 9 inte utgör stöd.
The remaining measures granted by Germany were still regarded as aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
De övriga åtgärder Tyskland beviljat betraktas fortfarande som stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget.
Germany has not challenged this point of view, and it is therefore maintained.
Tyskland har inte bestridit denna uppfattning, som alltså vidhålles.
As regards Kahla II, Germany persists in its view that this is a new company which provides no continuity with Kahla I and which was never in difficulty.
När det gäller Kahla II anser Tyskland fortfarande att det är ett nytt företag, som inte driver verksamheten i Kahla I vidare och som aldrig befunnit sig i svårigheter.
Therefore, when offering financial support to it, the public authorities acted like market economy investors.
Därför handlade myndigheterna som en företagare i en marknadsekonomi när de beviljade finansiellt stöd.
The Commission will analyse first of all whether the public entities which provided financial support to Kahla II acted like market economy investors.
Kommissionen kommer närmast att granska om de offentliga inrättningar som ställde finansiellt stöd till förfogande för Kahla II handlade som en företagare i en marknadsekonomi.
It will then examine the issue of the company’s difficulties.
För det andra kommer kommissionen att granska frågan om företagets svårigheter.
Market economy investor
Företagare i en marknadsekonomi
Germany has provided two consultants reports in support of its contention that the public entities which provided financial support to Kahla II acted like market economy investors.
Tyskland har lagt fram två konsultrapporter som stöd för sin tes att de offentliga inrättningar som ställde finansiellt stöd till förfogande för Kahla II handlade som marknadsinriktade finansiärer.
As indicated in paragraph 91, the first report, dated 29 November 1993, proposes a restructuring plan for the Auffanggesellschaft in the light of the regional government’s efforts to preserve jobs at Kahla [22].
Som nämns i punkt 91 föreslås i den första rapporten av den 29 november 1993 med hänsyn till delstatsregeringens ansträngningar att bevara arbetstillfällena i Kahla en plan för omstrukturering av det nybildade företaget [22].
Restructuring was to take place over the period 1994-1997 and to cost a total of DEM 18,779 million.
Omstruktureringen skulle göras under åren 1994-1997 till en sammanlagd kostnad av 18,779 miljoner mark.
The break-even point was to be reached in 1996, with a positive result of DEM 0,101 million.
Vinsttröskeln skulle nås 1996 med ett positivt resultat på 0,101 miljoner mark.
The second report was prepared for TIB on 11 January 1994, i.e., before it took its 49 % stake in the company.
Den andra rapporten lades fram för TIB den 11 januari 1994, före övertagandet av 49 % av företaget.
The study explains that TIB’s objective is to maintain and create jobs in Thuringia [23].
I studien anges att TIB:s mål var att bevara och skapa arbetstillfällen i Thüringen [23].
It points out that viability can be restored only through a restructuring drive enjoying the support of the public authorities.
I studien påpekades att lönsamheten kunde återställas endast genom en omstrukturering med stöd från de offentliga myndigheterna.
Break-even should be achieved in 1996, with a positive result of DEM 1,394 million.
Vinsttröskeln skulle nås 1996 med ett positivt resultat på 1,394 miljoner mark.
In addition, the study points out that the public commitment towards Kahla II involves substantial risks, and any possibility of the company paying back any financial support before 1998 is ruled out.
Det sades också i studien att det offentliga engagemanget i Kahla II innebar hög risk, och varje möjlighet att företaget skulle kunna återbetala något finansiellt stöd före 1998 uteslöts.
In the light of these reports, the Commission concludes that the public financial institutions – particularly TIB – did not act like market economy investors in offering financial support to Kahla II.
Av dessa rapporter drar kommissionen slutsatsen att de statliga finansinstituten - särskilt TIB - inte handlade som företagare i en marknadsekonomi då de beviljade Kahla II finansiellt stöd.
The reports clearly state that the objective of the regional government and its financial institutions was to preserve jobs, which is not the main aim of a market economy investor.
Rapporterna styrker entydigt att delstatsregeringens och dess finansinstituts mål var att bevara arbetstillfällen. Detta är inte huvudmålet för en företagare i en marknadsekonomi.
Moreover, the reports forecast losses for at least two years and do not analyse any potential quid pro quos for the authorities’ participation, something that would have been a must for any private investor.
I rapporterna förutses också förluster under minst två år, och man analyserar ingen tänkbar motprestation för myndigheternas delägande, vilket varje företagare i en marknadsekonomi hade tvingats göra.
As regards more specifically the TIB participation, the Commission cannot but adhere to its view that it is not in keeping with the private investor principle and that, consequently, it must be regarded as aid.
Vad gäller särskilt TIB:s delägande kan kommissionen endast vidhålla sin ståndpunkt att detta inte är förenligt med principen om en privat investerare som agerar i en marknadsekonomi, och följaktligen måste betraktas som stöd.
The fact that five years later TIB sold its stake to the majority shareholders, Mr G. Raithel and his son, for more than it had itself paid in 1994 does not alter this conclusion.
Det faktum att TIB fem år senare avyttrade sin andel till majoritetsägarna G. Raithel och hans son till ett högre pris än det som betalats år 1994 ändrar inte denna slutsats.
TIB’s behaviour must be assessed ex ante, taking the potential risks and expected revenues into account.
TIB:s agerande måste ex ante bedömas med hänsyn till potentiella risker och förväntade intäkter.
On the basis of the reports available at that time, those risks were high [24], no measures were taken to address them and no analysis of future revenues was undertaken.
På grundval av då tillgängliga rapporter var riskerna höga [24], men inga åtgärder vidtogs för att undanröja dem. Vidare gjordes inga analyser av framtida intäkter.
What is more, the profit actually made by TIB was small.
Dessutom var TIB:s faktiska vinst blygsam.
Contrary to what Germany maintains, the terms of the TIB participation are not comparable to the terms offered by the private investor, Mr Raithel.
Tvärtemot Tysklands påståenden kunde villkoren för TIB:s delägande inte jämföras med villkoren för den privata finansiären, Raithel.
Raithel allegedly invested DEM 2,055 million in the company.
Denne investerade enligt uppgift 2,055 miljoner mark i företaget.
However, only DEM 0,055 million came out of his own pocket.
Av dessa var dock endast 0,055 miljoner mark hans egna privata medel.
The remaining DEM 2 million came from state resources in the form of two loans granted to Raithel (measures 16 and 17).
Återstående 2 miljoner mark kom från statliga medel i form av två lån som Raithel beviljades (åtgärderna 16 och 17).
Moreover, one of the loans (measure 16) was included in a Federal Government guarantee to the granting Deutsche Ausgleichsbank, while the other (measure 17) was secured by a first mortgage on Kahla II’s land [25].
Dessutom säkrades ett av lånen (åtgärd 16) genom en garanti från förbundsregeringen gentemot Deutsche Ausgleichsbank, som beviljade lånet och det andra (åtgärd 17) genom en inteckning med bästa förmånsrätt i Kahla II:s fastighet [25].
TIB, on the other hand, made available to the company DEM 1,975 million of its own resources in the form of a holding.
TIB ställde däremot 1,975 miljoner mark av egna medel till företagets förfogande i form av delägande.
This amount constituted capital which in the event of insolvency would be treated as junior ranking.
Detta belopp var eget kapital som inte prioriteras vid insolvens.
The risk assumed by TIB is therefore much higher than that assumed by the private investor.
Den risk TIB övertog är därmed klart högre än den privata finansiärens risk.
As will be explained in paragraph 111, Mr Raithel was entitled, furthermore, to withdraw from the agreement if the TIB participation and/or other measures did not materialise, whereas TIB did not have that right.
Som kommer att belysas i punkt 111 hade G. Raithel dessutom rätt att frånträda avtalet om TIB inte gick in i delägande och/eller andra åtgärder, medan TIB inte hade någon sådan rätt.
The TIB participation is therefore not in keeping with the private investor principle.
TIB:s delägande är därför inte förenligt med principen om en privat finansiär.
As regards the remaining measures taken by Germany, in view of the particular situation of the company and of the fact that it operated in a market suffering from structural overcapacity, a market economy investor would have granted financial support only under conditions which reflected those facts.
Beträffande de övriga åtgärder Tyskland vidtagit skulle en företagare i en marknadsekonomi, med hänsyn till företagets speciella situation och det faktum att det verkar på en marknad som kännetecknas av strukturell överkapacitet, ha gett finansiellt stöd endast på villkor som tar dessa fakta med i beräkningen.
The Commission will first analyse the loans granted by TIB and state-owned banks.
Kommissionen skall nu granska de krediter som TIB och statsägda banker beviljat.
These loans are summarised in Table 10.
Dessa krediter sammanfattas i tabell 10:
Reference rate
Referensräntesats
6 million
6 miljoner
0,2 million
0,2 miljoner
Federal Government guarantee
Garanti från förbundsregeingen
1,8 million
1,8 miljoner
mortgage on real estate for DEM 1,8 million; secondary mortgage on real estate for DEM 20 million
Inteckning med bästa förmånsrätt i fastighet för 1,8 miljoner mark och subsidiär inteckning i fstighet för 20 miljoner mark
2 million
2 miljoner
mortgage on real estate for DEM 1,8 million, 2nd and 3rd mortgages for DEM 20 million, cession of machinery and rights over third parties, cession of stock, cession of claims against customers, 90 % guarantee from Land of Thuringia
Inteckning med näst bästa förmånsrätt i fastighet för 1,8 miljoner mark, inteckning med näst bästa och tredje bästa förmånsrätt för 20 miljoner mark, överlåtele av maskiner och rättigheter gentemot tredje part, överlåtelse av lager, överlåtelse av kundfordringar, 90-procentig garanti från delstaten Thüringen
As measure 18
Som åtgärd 18
Table 10 proves that the public financial institutions did not behave like market economy investors.
Tabell 10 styrker att de statliga finansinstituten inte handlat som företagare i en marknadsekonomi.
Specifically, as regards the shareholder loan from TIB (measure 12), it is noted that the agreed rate of interest was 12 % but that the amount of interest was capped at 50 % of annual profits.
Särskilt med hänsyn till vinstdelningslånet från TIB (åtgärd 12) konstateras att den avtalade räntesatsen var 12 %, men att räntan begränsades till 50 % av årets överskott.
The reports had already pointed out that Kahla II would not generate any profits during at least the first two years, which is what in fact happened.
I rapporterna hade redan understrukits att Kahla II i varje fall under de två första åren inte skulle generera någon vinst. Detta var också fallet i verkligheten.
No increased interest rate was agreed to compensate for the years for which interest payments were improbable.
Ingen höjning av räntesatsen fanns avtalad för att kompensera för de år då ränta sannolikt inte skulle betalas.
Consequently, TIB knowingly granted a shareholder loan which did not give it any additional voting rights, without demanding any security and at 0 % interest for at least two years.
Alltså beviljade TIB medvetet ett vinstandelslån som inte var förenat med någon ytterligare rösträtt, utan att begära någon som helst säkerhet och till en räntesats på 0 % för en period av minst två år.
No risk premium was agreed to offset the risks forecast in the report on the basis of which the shareholder loan (and the holding) was agreed.
Ingen riskpremie avtalades för att kompensera de risker som förutsågs i den rapport som låg till grund för beviljandet av vinstdelningslånet (och delägandet).
As regards the remaining loans, the table shows they were all granted below the reference interest rate.
Beträffande återstående lån visar tabellen att samtliga beviljades till en räntesats som understeg referensräntesatsen.
Moreover, when security was provided, it either came from the public authorities or the same assets were used repeatedly to secure all loans.
Dessutom kom säkerheterna, i den mån sådana ställdes, antingen från myndigheterna, eller också utnyttjades samma tillgångar upprepade gånger som säkerhet för alla lån.
These assets were not independently valued, so their actual value is uncertain.
Ingen oberoende värdering gjordes av tillgångarna, varför deras faktiska värde är tveksamt.
It must also be remembered that they were financed with state support.
Det måste dessutom erinras om att tillgångarna finansierats med statligt stöd.
The guarantee agreement provided that a subsidiary guarantee amounting to DEM 0,7 million should be given by Mr G. Raithel, unless it could be proved that he had given a personal guarantee for the equity loan (measure 16).
Enligt borgensavtalet skulle G. Raithel ställa en oprioriterad borgen på 0,7 miljoner mark, om det inte kunde påvisas att han hade ställt personlig borgen för EKH-lånet (åtgärd 16).
The loan agreement for measure 16 does not mention any provision of a personal guarantee, but refers to a Federal Government guarantee.
I låneavtalet för åtgärd 16 nämns inte att någon personlig borgen ställts utan i stället hänvisas till en garanti från förbundsregeringen.
The Commission was never informed that such a DEM 0,7 million guarantee was ever given.
Kommissionen fick dock aldrig någon uppgift om att denna borgen på 0,7 miljoner mark någonsin ställdes.
Rather, according to the Commission’s information, the loan was secured by a Federal Government guarantee and not by a personal guarantee.
Enligt vad kommissionen känner till säkrades lånet genom en garanti från förbundsregeringen och inte alls genom något personligt borgensåtagande.
Even if it had been given, it would rank lower than every other security and would cover only a very small part of the potentially high risk of non-payment.
Även om ett sådant hade ställts, vore det efterställt alla andra säkerheter och skulle endast täcka en mycket ringa del av den höga potentiella förlustrisken.
In view of the above, the Commission can only conclude that the public banks and institutions did not act like market economy operators.
Med hänsyn till detta kan kommissionen endast dra den slutsatsen att de statliga bankerna och instituten inte handlade som aktörer i en marknadsekonomi.
Moreover, as regards the loans under measures 16-22, Germany itself describes them as aid [28], albeit of the existing variety.
Dessutom betecknar Tyskland självt lånen enligt åtgärderna 16-22 som stöd [28], om än som befintligt stöd.
The Commission shares Germany’s view that they constitute aid.
Kommissionen anser liksom Tyskland att de utgör stöd.
As regards their classification as existing aid, this issue will be analysed in the sections that follow.
Deras klassificering som befintligt stöd granskas i de följande avsnitten.
Regarding the grants (measures 15, 24-29 and 31-32), the Commission considers that a market economy investor would not have granted non-reimbursable subsidies.
När det gäller bidragen (åtgärderna 15, 24-29 och 31-32) skulle enligt kommissionens uppfattning ingen företagare i en marknadsekonomi ha gett bidrag utan krav på återbetalning.
Germany has not contested this point.
Tyskland har inte bestridit detta faktum.
Finally, as regards the 90 % state guarantees (measures 13, 14, 23 and 30), Germany itself accepts that they constitute aid.
Beträffande delstatens 90-procentiga garantier (åtgärderna 13, 14, 23 och 30) medger Tyskland självt att dessa utgör stöd.
In view of the related high risk and the lack of an appropriate risk premium, the Commission fully shares this view.
Med hänsyn till de stora risker som var förenade med dem och frånvaron av en rimlig riskpremie delar kommissionen helt denna uppfattning.
There is therefore no need to analyse this issue further.
Denna fråga behöver alltså inte granskas vidare.
Germany asserts that these guarantees fall under the de minimis rules.
Enligt Tyskland faller dessa garantier under regeln om stöd av mindre betydelse.
This will be examined in Section D.
Detta granskas i avsnitt D i bedömningen.
In view of the above, the Commission cannot conclude that the public financial institutions offered support to Kahla II under conditions comparable to those of a market economy investor.
Med hänsyn härtill kan kommissionen inte anse att de statliga finansinstitutens stöd till Kahla II gavs på villkor som en marknadsekonomisk företagare skulle ha tillämpat.
Consequently, all Germany’s measures are still regarded as aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Följaktligen betraktas alla Tysklands åtgärder fortfarande som stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget.
Company in difficulty
Företag i svårigheter
Kahla II is an Auffanglösung, this is, a new set-up which has taken over the assets of a bankrupt company.
Kahla II är en Auffanglösung, alltså ett nybildat företag som har övertagit tillgångarna från ett befintligt företag i konkurs.
Although they are newly created companies, Auffanglösungen, a peculiar eastern German creation, can be regarded as companies in difficulty.
Även om Auffanglösungen är nya företag som bildats särskilt i östra Tyskland, kan de betraktas som företag i svårigheter.
The reason for this is that these shell companies take over the assets of a company which has gone bankrupt and continue their business, usually without undergoing any acceptable restructuring.
Det beror på att dessa skalbolag övertar tillgångar från ett befintligt företag i konkurs och fortsätter dess verksamhet, i regel utan att först genomföra någon godtagbar omstrukturering.
Auffanglösungen therefore “inherit” a number of structural deficiencies and need substantial changes if they are to operate in a market economy.
Auffanglösungen”ärver” därmed en rad strukturella brister och kräver genomgripande förändringar för att kunna verka i en marknadsekonomi.
Among these changes are investments to replace and update old plant and machinery, changes in the company’s structure (traditionally large conglomerates operating under a planned economy), personnel reduction (eastern German conglomerates usually operated with an excessively large workforce), a new product orientation, marketing, etc. In addition, the confidence of customers, suppliers and credit institutions needs to be regained since the Auffanggesellschaft is the successor to a failed company.
Sådana förändringar är investeringar för ersättning och modernisering av gamla maskiner och anläggningar, förändringar i företagsstrukturen (traditionellt stora konglomerat som verkade i en planekonomi), personalminskning (konglomerat i östra Tyskland hade i regel överflödig personal), en ny produktinriktning, marknadsföring etc. Dessutom måste kundernas, leverantörernas och kreditinstitutens förtroende byggas upp på nytt, då ett Auffanggesellschaft är efterföljare till ett företag som misslyckats.
In this sense they are not comparable to other newly created companies.
I den meningen kan de inte jämföras med andra nybildade företag.
The adjustment usually takes place through a restructuring involving, in most cases, state aid.
Anpassningen sker i regel genom en omstrukturering, där i allmänhet statligt stöd ingår.