natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nearly all the Landesbanks are said by the BdB to have required fresh core capital from 1992 onwards in order to meet the stricter requirements arising from the new Solvency Directive.
Nästan alla delstatsbanker behövde enligt uppgift från BdB nytt kapital fr.o.m. 1992, för att efterkomma de striktare kraven i det nya kapitaltäckningsdirektivet.
Without these increases in capital, the Landesbanks would have had to scale down their business.
Utan dessa kapitalökningar hade delstatsbankerna varit tvungna att dra ned på sin verksamhet.
It could therefore be concluded, the BdB argues, that the capital injected could be compared only with equity instruments that were recognised as core capital (‘tier 1 capital’) and available in Germany in the year of the transfer.
Därav kan man, enligt BdB, dra slutsatsen att denna kapitaltillförsel endast kan jämföras med sådana instrument för egna medel som var erkända och stod till förfogande som primärt kapital (förstklassigt garantikapital).
This immediately excluded from any comparison non-voting preference shares, profit participation rights and perpetual preferred shares.
Vid en jämförelse utesluts därför preferensaktier utan rösträtt, vanliga preferensaktier och s.k. perpetual preferred shares.
In Germany, these three equity instruments were recognised not as core capital, but as additional capital (‘tier 2 capital’).
I Tyskland är dessa tre instrument för eget kapital inte godkända som primärt kapital – där betraktas de bara som supplementärt kapital (andra klassens garantikapital).
At the time of the respective transfers, only share capital and silent partnership contributions were recognised as core capital in Germany.
Under respektive investeringsperioder var det bara aktiekapital och passivt delägande som godkändes i Tyskland.
In the BdB's opinion, the only legal form properly available to Helaba for the investment was share capital.
Enligt BdB:s uppfattning kunde Helaba rättsligt endast använda sig av aktiekapital för den konkreta investeringen.
The BdB does not challenge the recognition by the relevant authorities that actually took place.
BdB bestrider därvid inte själva godkännandet från de berörda myndigheternas sida.
It argues rather that such recognition should not have taken place, since the silent contribution by the Land of Hessen that was specifically agreed was economically and legally comparable not with ‘normal’ silent partnership contributions, but rather with share capital.
Förbundet framhåller snarare att ett sådant godkännande inte var tillåtet, eftersom det passiva delägande som avtalats med delstaten Hessen ekonomiskt och juridiskt inte var jämförbar med ”normalt” passivt delägande, utan snarare enbart med aktiekapital.
Given then, that such recognition had actually taken place, the remuneration at least of the silent partnership contribution of the Land of Hessen had to be based on that of share capital, since a market-economy investor would have required such remuneration on the basis of its similarity to share capital and specific risk structure.
När nu ett sådant godkännande faktiskt lämnats måste åtminstone ersättningen för delstaten Hessens passiva delägande ligga i linje med ersättningen för aktiekapital, eftersom en investerare i en marknadsekonomi hade krävt en sådan ersättning p.g.a. det passiva delägandets likhet med aktiekapital och dess konkreta riskstruktur.
The BdB gives an analysis here, based on a list of criteria, of why in its opinion the silent partnership contribution of the Land of Hessen was, in economic and legal terms, comparable with share capital and not with silent partnership contributions observed on the market.
I samband med detta analyserar BdB utifrån en rad kriterier, varför delstaten Hessens passiva delägande enligt förbundets mening ekonomiskt och juridiskt bör jämföras med aktiekapital och inte med passivt delägande i den form det vanligen förekommer på marknaden.
The BdB bases this view essentially on the fact that ‘normal’ silent partnership contributions are only of limited duration and can be withdrawn and, under the principles of the Basle Committee on Banking Supervision, cannot be used for volumes above 15 % of core capital, whereas the silent partnership contribution of the Land of Hessen, like share capital, was of unlimited duration and allowed the 15 % limit to be exceeded.
BdB grundar huvudsakligen denna åsikt på att ”normalt” passivt delägande endast har begränsad löptid eller kan sägas upp och enligt de principer som tillämpas av Baselkommittén för banktillsyn inte kan användas för volymer som överstiger 15 % av det primära kapitalet, medan delstaten Hessens passiva delägande har obegränsad löptid och medger att 15 %-gränsen överträds.
Furthermore, it could not be deduced from an agreement on the junior-ranking nature of the assets that there was a lower risk for the investor, since the transferred capital represented an important part of the entire core capital, in some instances more than 50 %.
Dessutom kan avtal om tillgångars efterställdhet omöjligen ge investeraren reducerad risk, eftersom kapitaltillskottet utgör en betydande del av det primära kapitalet, ibland mer än 50 %.
This meant a much higher probability that the transferred capital would be called upon in the event of a loss, for which consequently a higher risk premium should be paid.
Därmed är det betydligt mer sannolikt att kapitaltillskottet dras tillbaka i en förlustsituation, varför också en högre riskpremie måste erläggas.
The BdB also stated that, for banking supervisory purposes, silent partnership contributions were to be recognised only as lower tier 1 capital and hence, under the 1998 ‘Sydney Declaration’ of the Basle Committee on Banking Supervision, could make up only 15 % of the necessary core capital ratio.
Därutöver gör BdB gällande att passivt delägande enligt banktillsynslagstiftningen utan vidare kan betraktas som s.k. Lower-Tier-1-kapital och därmed – i enlighet med 1998 års Sydneyförklaring från Baselkommittén för banktillsyn – endast får utgöra 15 % av den erforderliga primärkapitalkvoten.
Large-volume silent partnership contributions above this limit could not therefore be used.
Därmed kunde passivt delägande inte användas för stora volymer som översteg denna gräns.
Lastly, the Deutsche Bank perpetuals referred to by Germany could not be taken as a criterion for the appropriate remuneration, since they all lay below the 15 % limit and hence would not have been alternatives for Helaba at the end of 1998.
Slutligen kan Deutsche Banks perpetuals som omnämns av Tyskland inte användas som måttstock för en rimlig ersättningsnivå, eftersom allihop låg under 15 %-gränsen och alltså inte hade varit något alternativ för Helaba i slutet av 1998.
Another factor was that the Land made its contribution available to Helaba without any possibility of withdrawal on its part, i.e. for unlimited duration.
Därtill kommer också att delstaten ställde sin ägarandel till Helabas förfogande utan egen möjlighet att säga upp den, det vill säga utan termin.
Although a shareholder could not ‘withdraw’ his share capital, he was nevertheless free to decide to sell his shares and invest elsewhere.
Visserligen kan inte heller en aktieägare ”säga upp” sitt aktiekapital, men han kan alltid fritt besluta sig för att sälja sina aktier och investera tillgångarna någon annanstans.
Regardless of the details of the legal form, there was no such transferability in this instance if only because at all events there was virtually no market for a capital investment of this size and of unlimited duration.
Oberoende av den närmare rättsliga utformningen saknas redan av det skälet en sådan möjlighet till överlåtelse, eftersom det i praktiken inte finns någon marknad för en kapitalinvestering, vare sig av denna omfattning eller med obegränsad löptid.
Private investors, by contrast, usually kept open the possibility of withdrawing their capital again in the event of persistently bad results and of investing again more profitability.
Privata investerare skulle däremot som regel förbehålla sig rätten att dra tillbaka sitt kapital om resultaten förblev dåliga, för att kunna investera det på ett mer lönsamt sätt.
A private investor would — if at all — accept the permanent tying of risk capital only in return for a correspondingly high yield.
Om en privat investerare alls skulle inlåta sig på en permanent bindning av riskkapital, skulle det ske mot en avkastning som motsvarar risken.
The form of capital transfer opted for here was therefore a normal share capital investment, for which a market-economy investor would expect a corresponding yield.
Den form av kapitaltillskott som valts här är därför en normal aktiekapitalinvestering, för vilken en investerare i en marknadsekonomi skulle förvänta sig en avkastning som motsvarar risken.
In particular, it was not sufficient to take account of the unlimited term merely through a premium on the basic yield, determined for comparison purposes, on a silent partnership contribution of limited duration.
Framför allt räcker det inte att bara ta hänsyn till den obegränsade löptiden genom en premie på den grundläggande avkastning som räknas ut genom en sådan jämförelse för ett (tidsbegränsat) passivt delägande.
The following two tables showed the essential differences between Helaba's ‘silent partnership contribution’ and other forms of equity capital available at the time of the investment:
Nedanstående två tabeller visar de främsta skillnaderna mellan Helabas ”passiva delägande” och andra former av primärt kapital som stod till förfogande vid investeringstillfället:
Helaba's ‘silent partner-ship contribution’
”Passivt delägande” Helaba
Silent partner-ship
Passivt ägande
Preference shares
Stamaktier med företrädesrätt
Profit participation rights
Vanliga preferensaktier
Availability on the German market in 1998
Finns på den tyska marknaden 1998
Status for banking supervisory purposes
Status enligt banktillsynslagstiftningen
Core capital only under certain conditions and 15 % limit
Primärt kapital på vissa villkor och 15 %-gräns
Additional capital
Supplementärt kapital
Additional capital subject to special conditions
Supplementärt kapital på vissa villkor
Additional capital or core capital with 15 % limit
Supplementärt kapital eller primärt kapital med 15 %-gräns
Helaba's ‘silent partnership contribution’
”Passivt delägande” Helaba
Silent partnership
Passivt engagemang
Usability for large volumes
Tillämpligt på stora volymer
Unlimited duration
Obegränsad löptid
Investor has no right of withdrawal
Investeraren saknar uppsägningsrätt
Participation in current losses
Deltagande i löpande förluster
Repayment in insolvency proceedings, by creditor
Återbetalning från långivaren i fall av insolvens
No internal ‘junior-ranking nature’ compared with share capital
Ingen intern ”efterställdhet” visavi aktiekapital
Repayment before share capital
Återbetalning av aktiekapital
Profit-share remuneration
Ersättning i förhållande till vinst
No subsequent payment in the event of absence of remuneration
Inga betalningar i efterhand om ersättningen inte erläggas
Cumulative subsequent payment possible
Kumulativ betalning i efterhand möjlig
TAX DEDUCTIBILITY
MÖJLIGHET TILL AVDRAG I DEKLARATIONEN
The BdB doubts that the profit share of the Land of Hessen is tax deductible as operating expenditure.
BdB ifrågasätter att delstaten Hessens vinstandelar kan dras av som driftskostnader i deklarationen.
In its view, it was to be assumed that the Land of Hessen was incurring a substantial business risk with the silent partnership contribution.
Det kan förmodas att delstaten Hessen tar en avsevärd ekonomisk risk med det passiva delägandet.
This was evident not only from the size of the capital investment, but also from the fact that the participation was not withdrawable.
För detta talar inte bara den höga kapitalinsatsen utan också det faktum att engagemanget inte kan sägas upp.
This business risk justified the existence of a partnership (so-called atypical silent partnership), the ranking of the silent partnership contribution for tax purposes as partnership equity capital and the non-deductibility of the silent partner's profit share as operating expenditure on the part of Helaba.
Denna risk motiverar förekomsten av ett partnerskap (s.k. atypiskt passivt delägarskap), den skattetekniska definitionen av det passiva delägandet som partnerskapets egna kapital och det faktum att den passive delägaren inte kan dra av sin vinstandel som en driftskostnad inom Helaba.
MINIMUM REMUNERATION FOR A SHARE-CAPITAL INVESTMENT IN A LANDESBANK
MINIMIERSÄTTNING FÖR EN AKTIEKAPITALINVESTERING I EN DELSTATSBANK
The BdB argues that all methods of determining an appropriate remuneration (return) for the provision of equity capital start from a risk-free return and add a risk premium.
BdB hävdar att inom samtliga metoder för att fastställa en rimlig ersättningsnivå (avkastning) för eget kapital som ställts till förfogande utgick man från en riskfri avkastning och lade sedan till en riskpremie.
They can be traced back to the following basic principle:
De bygger på följande grundprincip:
= risk-free return + risk premium for the high-risk investment
= Riskfri bassats + Riskpremie för riskinvesteringen
To determine the risk-free return, the BdB uses the returns on long-term government bonds, fixed-rate securities issued by state bodies being the form of investment with the least or no risk.
För att beräkna den riskbefriade avkastningen använder BdB avkastningen för statsobligationer med lång löptid, eftersom det rör sig om värdepapper med fast ränta som erbjuds av statliga organ, vilket är den investeringsform som har minst eller ingen risk alls.
To derive the risk premium, the BdB first works out the ‘market risk premium’, i.e. the difference between the long-term average return on shares and that on government bonds.
För att räkna fram riskpremien undersöker BdB först den s.k. marknadsriskpremien, dvs. differensen mellan den genomsnittliga avkastningen på aktier och statsobligationer på lång sikt.
For the German share market, the BdB assumes, on the basis of a study by Stehle-Hartmond (1991), a uniform long-term market risk premium of 4,6 %.
För den tyska aktiemarknadens vidkommande utgår BdB, med stöd i en studie av Stehle-Hartmond (1991), från en enhetlig långsiktig marknadsriskpremie på 4,6 %.
The BdB then determines the beta value for the Landesbanks, i.e. the individual risk premium for the banks, on the basis of which the general market risk premium was to be adjusted.
I en andra fas beräknar BdB delstatsbankernas betavärde, dvs. bankernas individuella riskpremie, som den allmänna marknadsriskpremien skall anpassas till.
The BdB stated that it had determined the beta values statistically, which means that it had estimated them on the basis of a historical data sample.
Enligt BdB fastställer förbundet sedan betavärdena statistiskt, vilket innebär att betavärdena beräknas på grundval av slumpmässigt utvalda historiska data.
The BdB concludes that all the beta values for all the Landesbanks and periods considered are greater than one.
BdB drar slutsatsen att alla betavärden för samtliga delstatsbanker och berörda perioder är större än ett.
The BdB therefore calculates the expected minimum remuneration for an investment in the share capital of Helaba to be 11,66 % a year at the time when the promotion-related assets were transferred on 31 December 1998.
Den förväntade minimiersättningen för en aktiekapitalinvestering i Helaba vid tidpunkten för överföringen av tillgångarna avsedda att främja bostadsbyggande den 31 december 1998 uppgår enligt BdB:s beräkningar till 11,66 % årligen.
PREMIUMS AND DISCOUNTS ON ACCOUNT OF THE PARTICULARITIES OF THE TRANSACTIONS
PREMIER OCH AVDRAG PÅ GRUND AV TRANSAKTIONERNAS SÄRSKILDA FÖRUTSÄTTNINGAR
The BdB notes that the Commission's deduction in its decision on WestLB of 4,2 % from the minimum remuneration of 12 % to take account of the lack of liquidity of the Wfa assets was upheld by the Court of First Instance.
BdB framhåller att det avdrag på 4,2 % som kommissionen gjorde från minimiersättningen på 12 % i sitt beslut om WestLB p.g.a. bristande likviditet i Wfas kapital godtogs i förstainstansrätten.
It therefore sees no reason to depart from this method in the present case, with the result that a deduction for liquidity should also be made here.
Det finns därför ingen anledning att göra avsteg från denna metod i föreliggande fall – också i dessa fall skall avdrag göras för likviditeten.
The amount of the discount for lack of liquidity would be calculated, using the WestLB method, on the basis of net refinancing costs (gross refinancing costs minus the applicable corporation tax).
Storleken på avdraget för bristande likviditet kan enligt WestLB-metoden fastställas utifrån nettorefinansieringskostnaderna (bruttorefinansieringskostnaderna minus tillämplig företagsskatt).
The liquidity deduction would be calculated for Helaba on the basis of a gross refinancing rate of 6,57 % a year (corresponding to the long-term risk-free base rate at the time of the transfer in 1998), to which the overall tax rate should be applied to obtain the net refinancing rate.
Likviditetsavdraget beräknas för Helabas vidkommande på grundval av en bruttorefinansieringsnivå på 6,57 % årligen (motsvarande den långsiktiga riskbefriade basräntenivån vid tidpunkten för överföringen 1998), på vilken gällande totala skattesats skall tillämpas för att få fram nettorefinansieringsnivån.
In the BdB's view, three aspects of the transfer increase its risk compared with a ‘normal share capital investment’: the in part exceptionally high volume of assets transferred, the failure to issue new shares in the company and the related forgoing of additional voting rights, and the lack of fungibility of the investment, i.e. the impossibility of withdrawing the invested capital from the company again at any time.
Enligt BdB:s uppfattning bidrog tre aspekter till högre risk i samband med överlåtelserna, jämfört med en ”normal aktiekapitalinvestering”: 1) den delvis mycket stora volymen på kapitalöverlåtelserna; 2) den uteblivna nyemissionen och det därmed sammanhängande bortfallet av fler rösträtter och 3) investeringens bristande fungibilitet, dvs. att kapitalet inte när som helst kan dras tillbaka från företaget.
The BdB considers a premium of at least 1,5 % a year justified here in line with the WestLB methodology.
BdB anser därför, med stöd i WestLB-metoden, att en premie på minst 1,5 % årligen är motiverad.
CAPITAL BASE AND ELEMENTS OF REMUNERATION
KAPITALBAS OCH ERSÄTTNINGSELEMENT
The BdB stresses firstly that, in calculating the appropriate remuneration in the case of Helaba, the total amount which was recognised as core capital for underpinning competitive business should be taken as the basis and not solely the actually used or usable part.
För det första framhåller BdB att hela det belopp som vid beräkningen av den rimliga ersättningsnivån i Helabas fall godtogs som primärt kapital för att finansiera konkurrensutsatt affärsverksamhet, skall användas som grundläggande kapital och inte bara den del som faktiskt används eller skall användas.
It backs up this argument by stating that a market-economy investor would never agree to limit his remuneration to the portion of funds actually used.
Förbundet motiverar detta med att en investerare i en marknadsekonomi aldrig skulle godta en begränsning av sin ersättning till den del som faktiskt används.
For a private investor bearing the risk of losing his investment, it is irrelevant whether the credit institution actually uses the injected capital to expand its business.
För den private investeraren är det ovidkommande om kreditinstitutet verkligen använder det tillskjutna kapitalet till att utvidga affärsverksamheten.
What matters to the investor is that he himself can no longer invest that amount and obtain a corresponding return.
Det som är avgörande för investeraren är snarare att han själv inte kan använda kapitalet och därmed heller inte kan få någon avkastning.
The calculation of the remuneration in the period 1998 to 2002 on the basis of tranches rising in annual steps had been justified not as a discount because of the fact that the transferred capital had not been ‘split up’ or by the fact that transfer ‘en bloc’ to Helaba would have had the effect of imposing a burden on it.
Beräkningen av ersättningsnivån åren 1998–2002 på grundval av årsvis stigande delbelopp motiverades inte med någon diskontering p.g.a. utebliven uppdelning av det överförda kapitalet eller av att blockinbetalningen till Helaba skulle ha haft en tyngande effekt.
Even if the capital transfer was perhaps not necessary to meet solvability criteria, it had nevertheless considerably increased Helaba's equity capital base and had allowed a strong expansion in its competitive activity.
Även om kapitaltillskottet kanske inte var nödvändigt för att uppfylla kapitaltäckningskriterierna, möjliggjorde det ändå en avsevärd ökning av Helabas kapitalbas och en kraftig utvidgning av bankens konkurrensutsatta verksamhet.
A market-economy investor would therefore require a full remuneration on the entire amount on the basis of its recognition as liable equity capital.
En investerare i en marknadsekonomi skulle därför ha krävt fullständig ersättning för hela beloppet på grundval av att det godkänts som garantikapital.
The 0,3 % a year guarantee commission (Haftungsprovision) applied by the Commission in its WestLB decision, which it calculated by comparing the amount of capital with a guarantee, had to be charged for the part of the transferred core capital that could not be used to underpin competitive business.
Den årliga ansvarsprovision på 0,3 % som kommissionen utgick ifrån i WestLB-beslutet och som den räknat sig fram till genom att jämföra kapitalbeloppet med en garanti som bör tas ut för den del av det överförda primära kapitalet, som inte fick användas i den konkurrensutsatta verksamheten.
Only the guarantee commission (Haftungsprovision) and the perpetuity premium (Permanenzzuschlag) could be taken into account as components of the remuneration.
Det enda som kunde betraktas som ersättningselement var den s.k. ”ansvarsprovisionen” och ”varaktighetspremien”.
Trade tax, most of which went not to the Land at all, but to the municipality, was not a part of the remuneration.
Skatten på näringsverksamhet som till övervägande delen inte går till delstaten utan till kommunen utgör inte en del av ersättningen.
It was a charge imposed by law, stemming from tax-related circumstances that were independent of the intentions of the parties.
Den är en lagstadgad pålaga med koppling till skatteomständigheter som är helt oberoende av parternas avsikter.
Lastly, the return was paid not to the Land of Hessen, but — after deduction of capital yield tax — ‘allocated as a net amount to the special fund’.
Slutligen gick inte avkastningen till delstaten Hessen utan utbetalades sedan – efter avdrag för reavinstskatt – som ”nettobelopp som överförts till den särskilda fonden”.
Since Helaba was the (sole) owner of the special fund, it was in reality paying itself.
Eftersom Helaba är (den enda) ägaren till den särskilda fonden, betalade banken i själva verket ut beloppet till sig själv.
A private investor would not have accepted this as a return for his investment.
Detta skulle emellertid inte en privat investerare godta som ersättning för sin investering.
COMMENTS FROM THE LAND OF NORTH RHINE-WESTPHALIA AND WESTLB
SYNPUNKTER FRÅN DELSTATEN NORDRHEIN-WESTFALEN OCH WESTLB
On 30 October 2003, Germany forwarded a response from the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB to the Commission's decision of 13 November 2002 to initiate proceedings in which they disputed the statement that the assets transferred to the Landesbanks could be compared to share capital.
I en skrivelse från Tyskland av den 30 oktober 2003 om kommissionens beslut av den 13 november 2002 om att inleda ett förfarande bestrider delstaten Nordrhein-Westfalen och WestLB att de tillgångar som överförts till delstatsbankerna är att jämföra med aktiekapital.
They argued that silent partnership contributions and ‘perpetuals’ had in fact been recognised as core capital in Germany since 1991.
Till yttermera visso godkändes passivt delägande och s.k. perpetuals som primärt kapital i Tyskland redan 1991.