natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For the 1993 transfer, which had been recognised as core capital for supervisory purposes only in 1997, HLB had, since 1993, paid out an annual share in profits consisting of a guaranteed remuneration of 7 % and a variable component (fixed interest rate of 0,5 % on the dividend payout from net profit for the year).
För den sista överlåtelsen, som först 1997 godkändes som primärt kapital enligt banktillsynslagstiftningen, utbetalade HLB sedan 1993 årligen en vinstandel som bestod av en garanterad ersättning på 7 % och en variabel del (fast räntesats på 0,5 % på utdelningen av de balanserade vinstmedlen).
The BdB did not know the actual amount.
BdB kände inte till det verkliga beloppet.
However, since it could be compared to share capital, the remuneration appeared to be too low.
Ersättningen förefaller dock vara för liten med tanke på att medlen kan jämföras med aktiekapital.
In addition, it had been paid to HGV, which, although it was a holding company of FHH, was, economically speaking, an independent unit, whereas nothing had accrued directly to FHH.
Dessutom betalades ersättningen till HGV, som visserligen är ett holdingbolag till FHH, men samtidigt en ekonomiskt självständig enhet, medan FHH inte mottog några medel direkt.
No remuneration at all had been agreed for the transfer of the other shares to the capital reserve.
För överföring av övriga andelar i kapitalreserven hade man inte enats om någon ersättning.
The transfers in 1986 and 1993 were, therefore, to be regarded as a single capital measure, and the aid was not granted in full until 1 January 1993.
Överföringarna 1986 och 1993 bör därför ses som en enhetlig kapitalåtgärd, och stödet beviljades i sin helhet först den 1 januari 1993.
Accordingly, it was also immaterial whether the Commission's requests for information in 1993 could have interrupted the limitation period.
Det var därför oväsentligt huruvida kommissionens begäran om upplysningar 1993 hade kunnat avbryta preskriptionstiden.
However, the BdB maintains here that this period could have been interrupted as regards the aid granted to HLB only if those requests had also related to this aid measure.
BdB konstaterade dock att perioden till förmån för stödet till HLB hade kunnat avbrytas endast om denna skrivelse gällt just detta stöd.
Since the BdB did not know the exact content of those letters, it could not take a definitive position on the matter.
Då BdB inte känner till det exakta innehållet i skrivelsen, kan den inte heller fatta någon slutlig ståndpunkt i ärendet.
Germany stated first that the BdB had misinterpreted the judgment of 6 March 2003 by the Court of First Instance in the WestLB case (hereinafter ‘WestLB judgment’).
Tyskland konstaterade först att BdB hade misstolkat förstainstansrättens dom av den mars 2003 i WestLB-målet (nedan ”WestLB-domen”).
The BdB apparently felt that the judgment had made it clear that the increase in value attributable to the capital contribution was not a normal market return.
BdB ansåg tydligen att det framgick av domen att värdestegringen på grund av kapitalöverföringen inte utgjorde en marknadsmässig avkastning.
However, the Court had not commented in any material way on the decision.
Domstolen yttrade sig dock inte på ett sätt som skulle ha varit relevant för detta fall.
The Court's ruling that a private investor would not normally be content with minimum losses or a limited return even where he already held share capital in the company said nothing about the assessment from the viewpoint of state aid legislation of a return that consisted not in a fixed interest rate but, for example, in an increase in the company's value.
Domstolens uttalande, enligt vilket en privat investerare vanligtvis inte skulle nöja sig med en minimerad förlust eller begränsad avkastning även i sådana fall då han redan har del i ett portföljbolags aktiekapital, säger ingenting av betydelse för en stödrättslig bedömning av en ersättning som inte utgörs av fastställandet av fast ränta utan exempelvis av en höjning av bolagets värde.
The BdB clearly acknowledged this when, in discussing capital contributions by private banks to subsidiaries, it stated that the expected return was not expressed in the setting of a fixed interest rate but in the form of dividends as well as revenue increases and associated increases in value.
BdB erkände tydligt detta då man tog upp frågan om privatbanker som tillför kapital till dotterbolag och konstaterade att den förväntade avkastningen inte uttrycktes i fastställandet av en fast ränta utan i utbetalningar av vinstutdelningen eller dotterbolagets ökade avkastning eller värde.
It should be pointed out in this connection that the BdB was not aware of the facts regarding the possibility — which it itself doubted — of an increase in the value of HLB as, contrary to what BdB believed, 49,5 % of the shares were not negotiable since they were sold to LSH in 1997.
I detta sammanhang bör det noteras att BdB inte kände till fakta om möjligheten – vilket BdB betvivlade – att realisera en värdeökning av HLB, då 49,5 % av andelarna, i motsats till vad BdB antog, inte var omsättningsbara, eftersom de såldes till LSH 1997.
The minimum returns of 13,41 % (1986 transfer) and 10,88 % (aggregate 1993 transfer), which had been calculated on the basis of the CAPM method, were incorrect.
Minimiavkastningen på 13,41 % (överföringen 1986) och 10,88 % (totala överföringen 1993) som BdB beräknat enligt den s.k. CAPM-metoden var felaktig.
On the one hand, fundamental misgivings were expressed regarding the use of the CAPM method and specific misgivings regarding its use by the BdB.
För det första fanns det principiella betänkligheter mot användningen av CAPM och särskilda betänkligheter mot att BdB använde metoden.
Among other things, the BdB had restricted the market portfolio to the German shares making up the CDAX, had estimated the parameters solely on the basis of what were in part past data without checking their validity for the relevant date of the investment, had derived the market risk premium from a study that dealt solely with the average return on German shares in the period 1954-88 and, in calculating the beta factors, had regarded the CDAX banks as companies with the same business and risk profile.
BdB hade bl.a. begränsat marknadsportföljen till CDAX som innehåller tyska aktier, uppskattat parametrarna endast på grundval av delvis gamla uppgifter utan att granska om den tidpunkt som var relevant för investeringen var giltig, härlett marknadsriskpremien från en studie som gällde enbart genomsnittlig avkastning på tyska aktier under tiden 1954–1988, och vid beräkningen av betafaktorn betraktat CDAX-bankerna som företag med samma affärs- och riskprofil.
As a result, virtually all the factors needed for the CAPM were wrongly estimated and the normal minimum market returns for the transactions in question were overstated.
Därmed var nästan alla för CAPM nödvändiga faktorer felaktigt beräknade och den marknadsmässiga minimiavkastningen för transaktionerna i fråga överskattade.
In addition, the BdB had maintained that a premium charged to take account of the special features of the transactions was simply the result of applying the criteria specified in Decision 2000/392/EC, without however carrying out a quantitative assessment such as that criticised in that decision.
Dessutom vidhöll BdB att påslaget för transaktionens särskilda karaktär helt enkelt var en följd av tillämpningen av kriterierna i beslut 2000/329/EG, utan att dock utföra en kvantifiering, som den som kritiserades i WestLB-domen.
Moreover, on account of the lack of liquidity, the full refinancing rate had been deducted since it was not at all admissible to set off the tax-reducing effect claimed by the BdB as a liquidity deduction against the appropriate return.
Dessutom hade hela refinansieringssatsen dragits av på grund av bristande likviditet, då det inte alls var tillåtet att dra av den av BdB angivna skattelättnadseffekten som likviditetsavdrag från den rimliga avkastningen.
This was based on a fundamental misconception.
Detta byggde på ett principiellt tankefel.
Expected returns for investors had nothing to do with the tax effects on the balance sheet for companies.
Förväntad avkastning på investerarnivå hade ingenting att göra med skatteeffekter i balansräkningen på företagsnivå.
In line with its interpretation of the law, Germany calculated an alternative normal market return to that calculated by BdB.
I linje med sin tolkning av lagen beräknade Tyskland en marknadsmässig ersättning som alternativ till BdB:s beräkningar.
It did so only for the 1993 transaction since the 1986 transfer had been time-barred.
Tyskland behandlade endast transaktionen 1993, eftersom överföringen 1986 var preskriberad.
Germany took the view here that a risk profile analysis should be carried out first for the two non-monetary contributions.
Tyskland ansåg att man först måste göra en analys av riskprofilerna för de båda apportegendomarna.
The silent partnership contribution should be compared with such other contributions with a similarly long period to maturity (16 years).
Det passiva delägandet bör först jämföras med en liknande lång löptid (16 år).
As regards the capital reserve, the comparison should preferably be made with a silent partnership contribution of unlimited duration in view of the risk profile, e.g. the guarantee, if any, afforded by institutional liability in the event of insolvency, the irrelevance of voting rights given that FHH was the sole owner, the participation in losses, the ranking of the dividend claim and the period to maturity.
När det gäller kapitalreserven bör jämförelsen helst göras med det passiva delägandet utan tidsbegränsning med tanke på riskprofilen, t.ex. institutionellt ansvar och knappt befintligt ansvar vid insolvens, rösträttens betydelselöshet med tanke på att FHH är den enda ägaren, förlusttäckning, rangordningen för anspråk på utdelningar och löptid.
On this basis, Germany, in its reply to the BdB's comments, combined the two instruments when calculating the remuneration but weighted their shares of the overall contribution according to whether they were of limited or unlimited duration.
I sitt svar på BdB:s synpunkter kombinerade Tyskland på grundval av detta de båda instrumenten vid beräkningen av ersättningen, men viktade andelarna i helhetspaketet beroende på om det rörde sig om tidsbegränsade eller icke tidsbegränsade tillskott.
By deducting refinancing costs in full, it arrived at an appropriate remuneration of 1,48 % for the total contribution.
Genom att dra av refinansieringskostnaderna i sin helhet kom Tyskland fram till en lämplig ersättning på 1,48 % för hela överföringen.
In line with its interpretation of the law, however, Germany also calculated in its reply the return on the capital reserve according to the CAPM.
I linje med sin rättstolkning beräknade Tyskland i sitt svar dock ersättningen för kapitalreserven alternativt även enligt CAPM-metoden.
Assuming a market risk premium of 3 % and a beta value for HLB of 0,7861, this gave a hypothetical minimum return on cash deposits of 9,74 % in respect of the increase in the capital reserve although the full refinancing costs had to be deducted on account of the lack of liquidity, with the result that the actual minimum normal market return worked out at 2,36 %.
Utifrån en marknadsmässig riskpremie på 3 % och ett betavärde för HLB på 0,7861 ger detta en hypotetisk minimiavkastning för kontanta tillskott för den ökade kapitalreserven på 9,74 %, men dessutom borde de totala refinansieringskostnaderna som orsakas av bristande likviditet dras av, så att den verkliga marknadsmässiga minimiavkastningen skulle vara 2,6 %.
For the silent partnership contribution, because these instruments were not traded on the secondary market, Germany did not use the CAPM but the comparison with similar financing instruments.
För det passiva delägandet använde Tyskland, på grund av brist på handel med dessa instrument på sekundärmarknaden, inte CAPM utan gjorde jämförelser med liknande finansieringsinstrument.
After deducting again the full refinancing costs, this produced a premium of 1,29 % for silent partnership contributions of unlimited duration similar to HLB's contribution.
Därigenom kom man efter avdrag av de totala refinansieringskostnaderna fram till ett påslag på 1,29 % för passiva innehav som är jämförbara med HLB-tillskottet.
In weighted terms, this gave an aggregate remuneration of 2,08 %.
Sammanlagt och viktat gav detta en total ersättning på 2,08 %.
As regards the time-bar, which, according to the BdB, had not been triggered because of the linkage between the two transactions, Germany repeated the objections it had raised previously and stated once again that the 1986 transfer had been a transaction that was de facto and de jure separate from the 1993 transfer as the documents produced at the outset and subsequently proved.
Med hänvisning till preskriptionstiden, som enligt BdB inte gällde på grund av kopplingen mellan de båda transaktionerna, upprepade Tyskland sina tidigare invändningar och konstaterade än en gång att händelseförloppet 1986 rättsligt och faktiskt var skilt från överföringen 1993, vilket bekräftas av de handlingar som ursprungligen överlämnades och senare kompletterades.
For the rest, the legal concept of a continuous series of acts, cited by the BdB, had in the meantime been called into question by criminal court judges at the Federal Constitutional Court.
I övrigt ifrågasätts nu BdB:s argument om rättsbegreppet fortsatt handling även av brottmålsdomarna i den federala domstolen Bundesgerichtshof (BGH).
The concept of continuing relationship in European cartel legislation, which had been explicitly dealt with in a regulation on prosecution and enforcement prescription, could not be applied to the state aid legislation relating to other facts, especially as Regulation (EC) No 659/1999 did not recognise that concept.
Begreppet bestående förhållande i europeisk kartellrätt som uttryckligen regleras i en förordning om preskriptionstider i fråga om förfaranden och verkställande av påföljder kan inte överföras att gälla för regler om statligt stöd under andra omständigheter, särskilt som förordning (EG) nr 659/1999 inte känner till begreppet bestående förhållande.
UNDERSTANDING BETWEEN THE BDB, FHH AND HSH
ÖVERENSKOMMELSEN MELLAN BDB, FHH OCH HSH NORDBANK
On 8 October 2004 the Commission was informed of the outcome of an understanding reached between the complainant BdB, FHH and HSH, which resulted from the merger of LSH and HLB in 2003.
Den 8 oktober 2004 fick kommissionen kännedom om en överenskommelse mellan den klagande parten BdB, FHH samt HSH Nordbank, som bildades 2003 genom fusionen mellan LSH och HLB.
Irrespective of their basic interpretations of the legal situation, which remained unchanged, the parties to the understanding agreed on the basic method of calculating a return as a comparative direct, fixed remuneration.
Trots att parterna i överenskommelsen fortfarande principiellt har olika rättsuppfattningar har de enats om vilken principiell metod som skall användas för att beräkna en avkastning för en jämförbar direkt, fast ersättning.
In the light of the 1993 transfer of 38 % of WK shares to the capital reserve amounting to some DEM959,4 million, they agreed on the amount of appropriate remuneration.
Med hänsyn till överföringen 1993 av 38 % av WK-andelarna till kapitalreserven för ett värde av ca 959,4 miljoner tyska mark enades man om en lämplig ersättning.
As regards the indirect contribution to a silent partnership reserve that also took place on 1 January 1993 of 19,86 % of WK shares amounting to DEM 300 million, although agreement could be reached on the basic approach of a fixed remuneration criterion, no agreement was reached on the exact calculation method, especially regarding the deduction for lack of liquidity (see paragraphs 81 to 203).
När det gäller den indirekta överföringen den 1 januari 1993 av 19,86 % av WK-andelar till ett passivt delägande för 300 miljoner tyska mark kunde man visserligen enas om grundprincipen för en fast ersättningsskala, men inte om den exakta beräkningsmetoden, särskilt avseende avdrag på grund av bristande likviditet (se punkterna 81–203).
The parties asked the Commission to take account of the outcome of the understanding in its decision.
Parterna begär att kommissionen skall ta hänsyn till resultaten av överenskommelsen när den fattar sitt beslut.
The understanding did not concern the 1986 transfer; the parties declared that they would not object to a definitive Commission decision on the limitation period for this transfer.
Överenskommelsen gäller inte överföringen 1986. Parterna förklarade att de inte kommer att motsätta sig kommissionens slutliga beslut i fråga om preskriptionstiden för överföringen.
Applying the CAPM, the parties first determined a minimum normal market remuneration for the contribution to the capital reserve (some DEM 959 million).
Parterna fastställde med hjälp av CAPM-modellen en marknadsmässig minimiersättning för överföringen till kapitalreserven (ca 959 miljoner tyska mark).
Assuming a risk-free interest rate of 7,23 %, a general market risk premium of 4 % and a beta value of 0,74, the appropriate minimum remuneration for the shares transferred to the capital reserve should, under this understanding, amount to 10,19 %.
På grundval av en riskfri räntesats på 7,23 %, en allmän marknadsriskpremie på 4 % och ett betavärde på 0,74 skall en rimlig minimiersättning för de andelar som överförts i kapitalreserven enligt denna överenskommelse vara 10,19 %.
Since FHH was the sole owner, no other premium, e.g. for the lack of voting rights, was agreed.
Eftersom FHH är den enda ägaren enades man inte om några andra påslag, t.ex. för mindre rösträtt.
Lastly, a deduction of 3,62 % was determined for the capital's lack of liquidity (on the basis of the risk-free interest rate as gross refinancing costs, of which some 50 % company taxes plus solidarity surcharge to determine net refinancing costs).
Slutligen fastställdes ett avdrag på 3,62 % på grund av bristande likviditet (på grundval av den riskfria räntesatsen som refinansieringskostnader brutto, varav ca 50 % bolagsskatt plus solidaritetspåslag för fastställande av refinansieringskostnaderna netto).
This gives an appropriate remuneration of 6,57 %.
Detta ger en rimlig ersättning på 6,57 %.
HSH and FHH calculated a remuneration margin of 129 basis points for the DEM 300 million transfer to the silent partnership reserve since the gross refinancing costs had to be deducted.
För överföringen av ca 300 miljoner tyska mark till passivt delägande beräknade HSH Nordbank och FHH med en ersättningsmarginal på 129 räntepunkter, eftersom refinansieringskostnaderna brutto måste avdras.
The BdB also preferred a calculation based on the CAPM and, applying a lower beta factor (0,32) for this special transaction, which took place at the same time, and the after-tax liquidity deduction of 3,62 % and deducting solely the (net refinancing costs), arrived at an appropriate remuneration of 4,89 %.
BdB föredrog också en beräkning enligt CAPM, och med tillämpning av en lägre betafaktor (0,32) för denna särskilda transaktion, som skedde samtidigt, och ett likviditetsavdrag efter skatt på 3,62 % (refinansieringskostnaderna netto) kom man till en rimlig ersättning på 4,89 %.
Germany has taken the view that the ten-year limitation period provided for in Article 15 of Regulation (EC) No 659/1999 has elapsed as regards the transfer on 1 January 1986 of 24 % of the shares, which increased HLB's capital by DM 212160000, in so far as it constituted state aid.
Tyskland ansåg att den tioåriga preskriptionstiden i förordning nr 659/1999 har löpt ut för överföringen den 1 januari 1986 av 24 % av kapitalandelarna som höjde HLB:s kapital med 212160 miljoner tyska mark, då det rörde sig om statligt stöd.
The Commission requests for information dated 12 January, 10 November and 13 December 1993, i.e. those prior to 1 January 1996, were general in nature and so were not measures under Article 15(2) of the Regulation that could have interrupted the limitation period.
Kommissionens begäran om ytterligare upplysningar av den 12 januari 1993, den 10 november 1993 och den 13 december 1993, – dvs. begäran före den 1 januari 1996 – var av allmän natur och utgjorde därför inte åtgärder enligt artikel 15.2 i nämnda förordning, som skulle ha kunnat avbryta preskriptionstiden.
After examining the facts of the case closely, the Commission agrees with this view and will not subject the transfer of 1 January 1986 to a further state aid investigation.
Efter noggrann granskning av omständigheterna stödjer kommissionen denna syn och kommer inte att underställa överföringen den 1 januari 1986 någon ytterligare granskning av om det i detta fall rör sig om statligt stöd.
It is to be noted that Article 15(1) of the Regulation (entry into force on 16 April 1999), which sets a deadline for the recovery of unlawful aid, applies to any definitive action ordering recovery of aid taken after the date on which the Regulation entered into force, including aid granted before that date .
Det bör noteras att artikel 15.1 i förordning (EG) nr 659/1999, som trädde i kraft den 16 april 1999, och som fastställer en tidsfrist för återbetalning av olagligt stöd, gäller för alla åtgärder för krav på återbetalning av stöd som antagits efter det att denna förordning trädde i kraft, även i de fall då stödet beviljats före förordningen trädde i kraft.
The beginning of the ten-year period, within which the Commission may recover unlawful aid, is the day on which the aid was granted, even if the Regulation was not applicable at that time .
Början på den tioårsperiod inom vilken kommission kan återkräva olagligt stöd räknas från den dag då stödet beviljades, även om förordningen inte gällde vid denna tidpunkt .
The transfer on 1 January 1986 was a one-off, non-recurrent state measure.
Överföringen den 1 januari 1986 var en engångsbetalning, inte en återkommande statlig åtgärd.
The side letter of 22 December 1992, which is mentioned by Germany in a letter dated December 1999 and was subsequently handed over, does not, as originally claimed, speak of a uniform investment objective for both transfers.
I tilläggsprotokollet av den 22 december 1992 som nämns i en skrivelse från december 1999 talar man inte heller, som det ursprungligen angavs, om en ”enhetlig investeringsvilja” i samband med de båda överföringarna.
It refers solely to the 1993 transfer and, for this purpose, takes over a specific rule governing the 1986 transfer and applies it to the 1 January 1993 transfer of additional shares, namely the right of FHH to require the transfer of WK's shares.
Tilläggsprotokollet nämner visserligen överföringen 1993 och övertar för detta ändamål en särskilt reglering av överföringen 1986, och tillämpar det på överlåtelsen den 1 januari 1993 av ytterligare andelar, nämligen FHH:s rätt att kräva att WK-andelarna överförs.
Accordingly, the ten-year period ended on 1 January 1996.
Därför löpte preskriptionstiden ut den 1 januari 1996.
In accordance with Article 15(2) of Regulation (EC) No 659/1999, the ten-year period is interrupted by any action taken by the Commission or by a Member State, acting at the request of the Commission, with regard to the unlawful aid.
Preskriptionstiden skall enligt artikel 15.2 i förordning (EG) nr 659/1999 avbrytas av varje åtgärd avseende det olagliga stödet som vidtas av kommissionen eller av en medlemsstat som agerar på kommissionens begäran.