natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 30 October 2003 the Federal Government forwarded a response from the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB to the Commission's decision of 13 November 2002 to initiate the investigation procedure in which they disputed the statement that the assets transferred to the Landesbanks could be compared to share capital.
Den 30 oktober 2003 översände förbundsregeringen ett svar från delstaten Nordhein-Westfalen och WestLB på kommissionens beslut av den 13 november 2002 om att inleda ett förfarande där de bestred att tillgångar som överförts till delstatsbankerna kan jämföras med aktiekapital.
They argued that silent partnership contributions and ‘perpetuals’ had in fact been recognised as core capital in Germany since 1991.
De hävdade att passiva innehav och s.k. perpetuals godkänts som primärt kapital i Tyskland sedan 1991.
They added that remuneration for an investment depended not on how it was classified by the banking supervisory authorities, but on its risk profile.
De tillade att ersättningen inte berodde på hur den klassificerades enligt banktillsynslagstiftningen, utan på investeringens riskprofil.
Since the assets were junior-ranking, the risk pattern had more in common with silent partnership contributions or ‘perpetuals’ than with share-capital investments.
Eftersom tillgångarna var av andra rangen, var riskstrukturen mer jämförbar med passiva innehav eller s.k. perpetuals än med investeringar i aktiekapital.
WestLB had no objections to the CAPM method for calculating the minimum remuneration for a share-capital investment, but it felt that the beta values determined by BdB — at well over 1 — were inappropriate.
WestLB hade inga invändningar mot CAPM-metoden för beräkning av minimiersättningen vid en investering i aktiekapital. Däremot ansåg WestLB att de betavärden på betydligt mer än 1 som fastställts av BdB inte var rimliga.
Yet the risk of investing in a Landesbank was well below the overall market risk because of the institutional liability (Anstaltslast) and guarantor liability (Gewährträgerhaftung) which it enjoyed and which were not challenged at the time.
Risken med att investera i en delstatsbank var dock betydligt mindre än den totala marknadsrisken på grund av det institutionella ansvaret (Anstaltslast) och garantiansvaret (Gewährträgerhaftung), som inte bestreds vid den tidpunkten.
Moreover, they argued that, in the specific case of the Landesbanks, it was a mistake to use as a benchmark the return expected at the time that the assets were transferred to the banks.
Dessutom påstods det i det specifika fallet med delstatsbankerna vara fel att som beräkningstal använda den avkastning som förväntades vid den tidpunkt då tillgångarna överfördes till delstatsbankerna. Detta är i princip en lämplig beräkningsgrund vid tillämpningen av testet om en privat investerare.
Although this was generally a sensible approach to adopt in relation to the private-investor test, it here meant using as a basis the returns expected in 1991.
Här innebar det dock att avkastningsförväntningarna för 1991 användes som grund.
But for an investor to receive in 2003 the return expected in 1991, which was much higher than the returns actually achieved, flew in the face of all economic realities.
Att en investerare 2003 skulle ha fått en avkastning som motsvarade avkastningsförväntningarna 1991, som var mycket större än den faktiska avkastningen, strider dock mot alla ekonomiska realiteter.
Permanently and systematically applying a rate of return of around 12 % placed the Landesbanks at an unjustifiable disadvantage compared with private competitors.
Den mekaniska och varaktiga tillämpningen av en avkastning på cirka 12 % medförde en oberättigad nackdel för delstatsbankerna i förhållande till privata konkurrenter.
As regards the discount for the lack of liquidity of the transferred assets, WestLB and the Land of North Rhine-Westphalia considered that the rate for risk-free government bonds should be deducted in full from the basic return.
Vad beträffar avdraget för bristande likviditet i de överförda tillgångarna ansåg WestLB och delstaten Nordrhein-Westfalen att satsen för riskfria statsobligationer helt och hållet skulle dras av från grundavkastningen.
Otherwise the price of a capital market instrument would have to differ according to tax considerations.
Annars måste priset på ett kapitalmarknadsinstrument anpassas till den rådande skattemässiga situationen.
Finally, the fact that the assets' lack of liquidity did not pose a risk to the liquidity position should be seen as reducing the risk — and hence the remuneration — and should be taken into account by applying a corresponding deduction.
Slutligen skall det faktum att tillgångarnas bristande likviditet inte utgjorde någon fara för likviditeten ses som en omständighet som minskar riskerna och därmed ersättningen. Detta bör beaktas genom att ett motsvarande avdrag tillämpas.
Likewise, a discount should be granted on account of the ‘owner effect’, since an investor who already owned shares in a company took a different view of an additional investment from that of a new investor.
Likaså bör ett avdrag beviljas på grund av den s.k. ”ägareffekten”, eftersom en investerare som redan äger aktier i ett företag har en annan syn på en tilläggsinvestering än en nyinvesterare.
UNDERSTANDING BETWEEN THE BDB, THE LAND OF BAVARIA AND BAYERNLB
ÖVERENSKOMMELSEN MELLAN BDB, DELSTATEN BAYERN OCH BAYERNLB
On 24 September 2004 the BdB, the Land of Bavaria and the BayernLB submitted to the Commission an understanding on the BayernLB case.
Den 24 september 2004 översände den klagande parten BdB, delstaten Bayern och BayernLB till kommissionen en överenskommelse om stödförfarandet i ärendet BayernLB.
Irrespective of their basic interpretations of the legal situation, which remained unchanged, the parties to the understanding agreed on what they themselves regarded as suitable parameters for determining an appropriate remuneration for a hypothetical share-capital investment in BayernLB.
Trots att parterna i överenskommelsen fortfarande principiellt har olika rättsuppfattningar har de enats om vad de själva ser som en lämplig parameter för att fastställa en rimlig ersättning för en hypotetisk investering i aktiekapital i BayernLB.
The parties asked the Commission to take account of this understanding in its decision.
Parterna begär att kommissionen skall ta hänsyn till resultaten av överenskommelsen när den fattar sitt beslut.
Applying the CAPM, the parties first determined the minimum expected remuneration for a hypothetical share-capital investment in BayernLB.
Parterna fastställde därefter, på grundval av CAPM, den förväntade minimiersättningen för en hypotetisk investering i aktiekapital i BayernLB.
On this basis, the appropriate minimum renumeration for the first instalment of the special-purpose assets should amount to 9,87 % per annum and for the second instalment to 8,0 %.
Enligt detta vore en rimlig minimiersättning 9,87 % per år för den första delöverföringen av de bundna tillgångarna och 8,0 % per år för den andra delöverföringen.
To arrive at this figure, the parties used the long-term risk-free interest rates calculated on the basis of the REX10 Performance Index of Deutsche Börse AG and beta factors estimated on the basis of a study by […] of 26 May 2004 commissioned by the Landesbanks.
Vid beräkningen av denna minimiersättning användes de långfristiga riskfria räntesatser som delstatsbankerna fastställt med hjälp av Deutsche Börse AG:s REX10 Performance Index och, för betafaktorernas del, en expertrapport från [...] av den 26 maj 2004 som utarbetats på uppdrag av delstatsbankerna.
In practical terms, this resulted for BayernLB in a risk-free basic interest rate of 7,5 % on 31 December 1994 and 6,1 % on 31 December 1995 (the dates when the transfers took place).
Konkret gav detta för BayernLB en riskfri basräntesats på 7,5 % vid tidpunkten för överföringen den 31 december 1994 och en riskfri basräntesats på 6,1 % vid tidpunkten för överföringen den 31 december 1995.
On the basis of the study by […], the beta factor was calculated at 0,593 on 31 December 1994 and 0,475 on 31 December 1995.
Betafaktorer på 0,593 (31 december 1994) respektive 0,475 (31 december 1995) fastställdes på grundval av synpunkterna från [...].
A market-risk premium of 4 % was determined for all the Landesbanks.
En enhetlig marknadsriskpremie på 4 % fastställdes för samtliga delstatsbanker.
The initial interest rate of 9,87 % (31 December 1994) was calculated as follows: risk-free interest rate of 7,5 % + (general market-risk premium of 4,0 % × beta factor of 0,593).
Utgångsräntan på 9,87 % (31 december 1994) beräknades på följande sätt: riskfri räntesats 7,5 % + (allmän marknadsriskpremie 4,0 % × betafaktorn 0,593)
The initial interest rate of 8,00 % (31 December 1995) was calculated as follows: risk-free interest rate of 6,1 % + (general market-risk premium of 4,0 % × beta factor of 0,475).
Utgångsräntan på 8,00 % (31 december 1994) beräknades på följande sätt: riskfri räntesats 6,1 % + (allmän marknadsriskpremie 4,0 % × betafaktorn 0,475)
A deduction was then made to take account of the lack of liquidity of the special-purpose assets.
Därefter fastställdes ett avdrag med anledning av de bundna tillgångarnas bristande likviditet.
For this the risk-free interest rates of 7,5 % and 6,1 % were applied generally as gross refinancing costs.
De riskfria räntesatserna på 7,5 % respektive 6,1 % användes schablonmässigt som grund för refinansieringskostnaderna brutto.
To determine the key net refinancing costs, the overall tax rate for BayernLB was fixed at 50 %, leading to deductions for lack of liquidity of 3,75 % (31 December 1994) and 3,05 % (31 December 1995).
För att fastställa de relevanta refinansieringskostnaderna netto fastställdes BayernLB:s skattebörda schablonmässigt till 50 % vid båda överföringstidpunkterna, vilket gav ett avdrag på 3,75 % (31 december 1994) respektive 3,05 % (31 december 1995).
Lastly, a premium of 0,3 % was added because no new voting rights were granted.
Slutligen följde ett påslag på 0,3 % på grund av att rösträttigheter inte utdelats.
Altogether this produced an appropriate remuneration for the special-purpose assets of 6,42 % (first instalment) and 5,25 % (second instalment) after tax, which is payable on the full amount recognised by BAKred as core capital, from the end of the month in which recognition was granted (i.e. from 31 May 1996 onwards for the amount of DEM 655 million and from 31 December 1996 onwards for the total amount of DEM 1197 million).
Totalt sett gav detta en rimlig ersättning för de bundna tillgångarna på 6,42 % (för den första delen) respektive 5,25 % (för den andra delen) efter skatt, som skulle betalas på hela det belopp som erkänts av BAKred, och från slutet av den månad då tillgångarna godkändes som primärt kapital av BAKred (för beloppet 655 miljoner tyska mark fr.o.m. den 31 maj 1996 och för det totala beloppet på 1,197 miljarder tyska mark fr.o.m. den 31 december 1996).
For 1998 and 1999, when fluctuations actually pushed the cash value below the amount recognised by BAKred, only the lower cash value is used as a basis for the calculation.
För åren 1998 och 1999, då kontantvärdet i praktiken underskridit det av BAKred godkända beloppet på grund av fluktuationer, bör endast det minskade kontantvärdet användas som beräkningsunderlag.
According to the understanding, the aid element, which BayernLB must pay back, resides in the difference between the 0,6 % per annum remuneration actually paid by BayernLB on the part of the special-purpose assets used to cover risk-bearing assets and the remuneration determined as appropriate — 6,42 % for the first instalment and 5,25 % for the second instalment.
Enligt överenskommelsen består stödinslaget därmed av skillnaden mellan å ena sidan den av BayernLB faktiskt betalda ersättningen på 0,6 % per år av de bundna tillgångar som täcktes med risktillgångar och å andra sidan den beräknade rimliga ersättningen på 6,42 % (för den första delen) och på 5,25 % (för den andra delen), som BayernLB måste betala tillbaka.
The parties were unable to agree on whether the 0,05 % commission paid by BayernLB for a guarantee by the Land of Bavaria on the nominal value of the special-purpose assets constituted an additional element of remuneration that had to be deducted.
Parterna kunde inte enas om huruvida den provision på 0,05 % på de bundna tillgångarnas nominella värde som BayernLB hade betalat på en garanti som övertagits av delstaten Bayern skulle dras av som en ytterligare, redan betalad ersättningspost.
The understanding itself made no mention of any guarantee commission payable for the period between the transfer of the capital into the Bank and its recognition by BAKred as core capital.
Själva överenskommelsen innehåller inga bestämmelser om en ansvarsprovision, som skall betalas för perioden mellan det att kapitalet överfördes till banken och det att kapitalet godkändes av BAKred.
However, in a table calculating the aid element and attached to the understanding, the parties took as a basis a guarantee commission for that period of 0,15 % per annum after tax for both instalments.
Parterna har dock i en till överenskommelsen bifogad tabell där stödinslaget beräknats utgått från en ansvarsprovision på 0,15 % per år efter skatt för båda delöverföringarna för denna period.
STATE AID WITHIN THE MEANING OF ARTICLE 87(1) OF THE EC TREATY
STATLIGT STÖD ENLIGT ARTIKEL 87.1 I EG-FÖRDRAGET
With the transfer of assets described above, the Land of Bavaria opted for a form of capital increase based on the concept of transferring public building-loan claims to BayernLB in order to strengthen its equity-capital base .
Med den ovan beskrivna överföringen av tillgångar bestämde sig delstaten Bayern för en kapitalökningsmetod som byggde på grundkonceptet att överföra offentliga bygglånefordringar till BayernLB för att stärka dess kapitalbas.
In spite of the fact that the returns from these claims were still available for housing construction and hence served a public-benefit purpose, the assets were recognised by the supervisory authority and could therefore be used to provide cover for the liabilities of BayernLB, which was in competition with other credit institutions.
Trots att återflödet från dessa fordringar fortsatt kunde användas till bostadsbyggande och därmed till allmännyttiga ändamål, erkändes tillgångarna med stöd av banktillsynslagstiftningen och kunde därmed användas som säkerhet för BayernLB, som konkurrerade med andra kreditinstitut.
Also, under a law adopted by the Bavarian Parliament, the Land of Bavaria was empowered to conclude an agreement transferring to BayernLB the public loans used to promote housing construction.
Dessutom bemyndigades delstaten genom en lag som antagits av delstatsparlamentet i Bayern att ingå avtal om att till BayernLB överföra de offentliga bygglånen för främjande av bostadsbyggande.
Thus state resources were transferred to BayernLB.
Därmed överfördes statliga medel till BayernLB.
FAVOURING OF A PARTICULAR UNDERTAKING
GYNNANDE AV ETT VISST FÖRETAG
In order to verify whether the transfer of state resources to a publicly-owned undertaking favours the latter and is therefore liable to constitute state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty, the Commission applies the ‘market-economy investor principle’.
Vid bedömningen av om överföringen av statliga medel till ett företag i offentlig ägo gynnar detta företag och följaktligen kan utgöra statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget tillämpar kommissionen principen om en privat investerare i en marknadsekonomi.
The European Court of Justice and Court of First Instance have accepted and developed this principle in a number of cases, most recently in the judgment of the Court of First Instance of 6 March 2003 in the WestLB case.
Denna princip har EG-domstolen och förstainstansrätten godtagit och vidareutvecklat i flera rättsfall, särskilt i ett för detta ärende relevant sammanhang i förstainstansrättens dom av den 6 mars 2003 i målet WestLB.
Market-economy investor principle
Principen om en privat investerare i en marknadsekonomi
According to this principle, no state aid is involved where funds are made available on ‘terms which a private investor would find acceptable in providing funds to a comparable private undertaking when the private investor is operating under normal market-economy conditions’ .
Enligt denna princip skall det inte anses som gynnande av ett företag då kapital tillhandahålls på villkor ”som en privat investerare, som verkar under normala marknadsvillkor, skulle godta för att tillföra medel till ett privat företag”.
In contrast, the undertaking is being favoured within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty if the agreed remuneration and/or the financial position of the undertaking are such that a normal return on investment cannot be expected within a reasonable period of time.
Däremot är det fråga om att gynna vissa företag i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget, om den avtalade ersättningsordningen och/eller företagets finansiella situation är av en sådan art att en normal avkastning inte kan förväntas inom en rimlig tid.
The market-economy investor principle applies to all public undertakings, regardless of whether they are profitable or not.
Principen om en privat investerare i en marknadsekonomi är tillämpbar på samma sätt på alla offentliga företag oavsett om de går med vinst eller förlust.
This view of the Commission has been confirmed by the Court of First Instance in WestLB.
Kommissionens ståndpunkt har bekräftats av förstainstansrätten i domen i WestLB-målet.
It is also clear that the Commission must base its assessment of a case on the information that was available to the investor when he decided on the financial measure in question.
Det är dessutom klart att kommissionen måste grunda sin bedömning av ett fall på de uppgifter som investeraren hade tillgång till då han fattade sitt beslut om den finansiella åtgärden i fråga.
The transfer of the special-purpose assets was decided in 1994 and 1995 by the relevant public bodies.
De behöriga offentliga myndigheterna fattade 1994 och 1995 beslut om att överföra de bundna tillgångarna.
The Commission must therefore assess the transaction on the basis of the information available and the economic and market circumstances obtaining at the time.
Kommissionen skall därför bedöma transaktionen på grundval av de upplysningar som fanns tillgängliga vid den tidpunkten och de ekonomiska och marknadsrelaterade omständigheter som då var rådande.
The figures provided in this decision that refer to subsequent years are used only to illustrate the effects of the transfer on BayernLB's situation and not to justify or question the transaction after the event.
De uppgifter som i detta beslut gäller senare år används bara för att visa följderna av överföringen för BayernLB:s situation och inte för att retroaktivt rättfärdiga eller ifrågasätta transaktionen.
According to Germany, the main concern of the Land, as owner of half of the shares, was to maintain the long-term competitiveness of its affiliated state bank and, by injecting new funds, to ensure that ‘its’ bank could carry on serving its existing customers in future.
Tyskland hävdar att delstaten i egenskap av hälftenägare särskilt var intresserad av att upprätthålla sin delstatsbanks långfristiga konkurrenskraft och genom att tillskjuta nya extra medel säkerställa att den ”egna” banken kan betjäna sina gamla kunder även i framtiden.
Lastly, the investment was also said to be guided by considerations relating to brand image.
Slutligen styrdes investeringen också av imageöverväganden.
Given the bank's position at that time, Germany argues, even a private shareholder such as a private holding company or group of companies would have injected capital, and achieving an optimum return would not have been the only major consideration.
Också en privat delägare, t.ex. ett privat holdingbolag eller en privat företagsgrupp, skulle i bankens dåvarande situation ha investerat kapital, och det skulle inte enbart ha varit med siktet inställt på en optimal avkastning.
However, the Commission cannot accept Germany's arguments.
Kommissionen kan dock inte följa Tysklands argumentering.
Even if a market-economy investor already holds shares in an undertaking, he will investigate other investment options outside that undertaking.
En privat investerare i en marknadsekonomi kommer också i det fallet att han redan äger aktier i ett företag att undersöka andra investeringsmöjligheter utanför företaget.
As a rule he will then choose to invest further resources in the public undertaking only if he can expect a reasonable return on the investment of the fresh capital contributions.
Den privata investeraren kommer i regel att besluta sig för att investera ytterligare medel i det offentliga företaget endast om han kan förvänta sig en rimlig avkastning på de investerade medlen.
So, in determining whether a capital injection constitutes state aid, one must in principle disregard the shareholder's prospects of long-term profitability or even the simple concern to maintain a brand image.
För att besvara frågan om ett tillskott av kapital är ett statligt stöd skall man därför principiellt inte ta någon hänsyn till aktieägarnas långfristiga avkastningsutsikter och heller inte till bemödandena att vårda företagets image.
Whatever the motives behind it, a capital injection by a shareholder should be measured instead according to whether the investor can expect a normal return on the additional resources within a reasonable period.
I stället skall också en aktieägares investering – oavsett motiven för investeringen – bedömas på grundval av om han kan förvänta sig en normal avkastning på de extra medlen inom en rimlig tidsperiod.
The European Court has raised no objections to this interpretation of the market-economy investor principle, which the Commission has already applied in its decision on WestLB (paragraphs 161 et seq.).
Förstainstansrätten har inte ifrågasatt denna tolkning av den marknadsekonomiska investerarprincipen, som kommissionen följde redan i sitt beslut från 1999 i ärendet WestLB (punkt 161ff.).
The Court also adopted as a guiding principle that even a private investor who already owns share capital in an undertaking is not normally content with the fact that an investment does not cause him a loss or yields only limited profits.
Förstainstansrätten har även i detta avseende utgått från att inte heller en privat investerare som redan är delägare i ett företag normalt nöjer sig med att en investering inte medför förluster eller att den bara inbringar en begränsad vinst.
On the contrary, he will always seek to achieve a reasonable return on his investment according to the particular circumstances and the satisfaction of his short-, medium- or long-term interests.
Snarare kommer han alltid att sträva efter att uppnå en rimlig avkastning på sina investeringar i förhållande till rådande omständigheter och hans egna intressen på kort, medellång eller lång sikt.
According to the market-economy investor principle, the key question in examining this case is, therefore, whether a market-economy investor would have transferred under the same conditions capital that had the same characteristics as the promotion-related assets of the Land of Bavaria, especially in view of the expected return of the investment.
Mot bakgrund av den marknadsekonomiska investerarprincipen är kärnfrågan för den aktuella bedömningen huruvida en privat investerare i en marknadsekonomi på samma villkor skulle ha överfört kapital som har samma kännetecken som delstatens Bayerns tillgångar avsedda att främja bostadsbyggande, särskilt med beaktande av den tänkta avkastningen på investeringen.
Article 295 of the Treaty
Artikel 295 i EG-fördraget
Article 295 lays down that the system of property ownership in the various Member States must not be affected.
Enligt artikel 295 i EG-fördraget ingriper EG-fördraget inte i något hänseende i medlemsstaternas egendomsordning.
This does not, however, justify any infringement of the competition rules of the Treaty.
Detta berättigar dock inte till att överträda fördragets konkurrensregler.