natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(‘BdB’), representing about 300 privately owned banks in Germany, urged the Commission to institute proceedings under Article 226 of the EC Treaty against Germany.
(nedan kallat BdB), som företräder 300 privata banker i Tyskland, att inleda förfarandet enligt artikel 226 i EG-fördraget mot Tyskland.
It claimed that the German Banking Supervisory Authority (Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen — ‘BAKred’) had infringed Article 4(1) of Council Directive 89/299/EEC when accepting assets of the Wohnungsbauförderungsanstalt des Landes North Rhine-Westphalia (‘Wfa’), which had been merged with Westdeutsche Landesbank Girozentrale (‘WestLB’), as own funds of the latter.
Förbundet hävdade att den tyska tillsynsmyndigheten för kreditväsendet (Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen, BAKred) överträtt artikel 4.1 i rådets direktiv 89/299/EEG av den 17 april 1989 genom att godkänna tillgångarna i Wohnungsbauförderungsanstalt des Landes Nordrhein-Westfalen (nedan kallat ”Wfa”), som slagits samman med Westdeutsche Landesbank – Girozentrale (nedan kallat ”WestLB”), som del av WestLB:s kapitalbas.
By letter dated 31 May 1994, BdB informed Directorate-General IV, responsible for competition, of the asset transfer, alleging a distortion of competition in favour of WestLB.
Genom en skrivelse av den 31 maj 1994 underrättade BdB generaldirektorat IV, med ansvar för konkurrensfrågor, om överföringen av tillgångarna och hävdade att detta inneburit att konkurrensen snedvridits till förmån för WestLB.
On 21 December 1994 it filed a formal complaint requesting the Commission to initiate proceedings against Germany under Article 88(2) of the EC Treaty.
Den 21 december 1994 lämnade BdB in besvär och uppmanade kommissionen att inleda ett förfarande mot Tyskland enligt artikel 88.2 i EG-fördraget.
In February and March 1995 and in December 1996 ten individual banks associated themselves with the complaint of their association.
I februari och i mars 1995 och i december 1996 anslöt sig tio banker till besvärsskrivelsen från deras centralorganisation.
By letters dated 12 January, 9 February, 10 November and 13 December 1993 and 16 January 1996, the Commission asked the German authorities for further information in order to determine whether the asset transfer constituted state aid.
För att kunna bedöma om överföringen av tillgångarna utgör ett statligt stöd begärde kommissionen genom skrivelser av den 12 januari, 9 februari, 10 november och 13 december 1993 samt av den 16 januari 1996 ytterligare upplysningar av de tyska myndigheterna.
The German authorities replied by letters dated 9 February and 16 March 1993, 8 March 1994, 12 April and 26 April 1996 and 14 January 1997.
Dessa upplysningar lämnades genom skrivelser av den 9 februari och 16 mars 1993, 8 mars 1994, 12 april och 26 april 1996 samt den 14 januari 1997.
A number of further letters and documents were submitted by the different parties.
Från olika berörda parter har ytterligare skrivelser och handlingar inkommit.
Commission representatives met representatives of the German authorities, WestLB and other Landesbanks as well as of the complainant at various meetings during the period 1994-97.
Företrädare för kommissionen sammanträffade med företrädare för de tyska myndigheterna, för WestLB och för de andra delstatsbankerna samt den klagande vid ett flertal tillfällen under åren 1994 till 1997.
After this exchange of information, the Commission considered it necessary to initiate proceedings under Article 88(2) of the EC Treaty.
Efter detta informationsutbyte ansåg kommissionen det nödvändigt att inleda förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget.
This decision was taken on 1 October 1997.
Kommissionen fattade sitt beslut den 1 oktober 1997.
In it the Commission concluded that the measure in question probably constituted state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty and that it needed additional information to carry out the necessary appraisal.
I beslutet drog kommissionen slutsatsen att den ifrågasatta åtgärden sannolikt utgjorde stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget och att den behövde ytterligare upplysningar för att granska fallet.
This information related mainly to the measures taken by the Land of North Rhine-Westphalia (the ‘Land’) to ensure its proper participation in additional profits which WestLB can generate on the basis of the capital transferred, the effects of the inadequate liquidity content of the transferred capital, the effects of the fact that the Land's influence on WestLB had not increased, the effects of the preferential nature of the fixed remuneration and of any other aspect determining the appropriate level of remuneration, the level of Wfa capital available to underpin WestLB's commercial business, the value of the amount exceeding this sum but shown in WestLB's balance sheet, the tax exemptions, the waiver of liability, the profitability of WestLB and the alleged synergies.
Det gällde framför allt uppgifter om de åtgärder genom vilka delstaten Nordrhein-Westfalen (nedan kallad delstaten) sett till att den på lämpligt vis får del av de extra vinster som kapitalökningen kan ge WestLB, uppgifter om effekterna av det överförda kapitalets bristande likviditet, effekterna av att delstatens inflytande i WestLB inte ökat, och effekterna av preferenskaraktären hos den fasta ersättningen. Eventuella andra faktorer som var av betydelse för att fastställa en rimlig ersättning och som därför behövde granskas var uppgifter om storleken på den del av Wfa-kapitalet som användes för att täcka bankens affärsverksamhet, om resten av Wfa-kapitalet som redovisades i WestLB:s balansräkning, om skattelättnaderna, om befrielsen från skulder, om WestLB:s lönsamhet och om de påstådda synergieffekterna.
It received comments from WestLB (19 May 1998), the Association Française des Banques (26 May 1998), the British Bankers' Association (2 June 1998) and BdB (4 June 1998).
Kommissionen mottog synpunkter från WestLB (den 19 maj 1998), Association Française des Banques (den 26 maj 1998), British Bankers' Association (den 2 juni 1998) och BdB (den 4 juni 1998).
By letter of 15 June 1998 it forwarded them to Germany for its reaction, which it duly received by letter of 11 August 1998 after an extension of the deadline.
Dessa synpunkter vidarebefordrades till Tyskland för yttrande genom en skrivelse av den 15 juni 1998. Efter förlängning av tidsfristen överlämnades detta yttrande den 11 augusti 1998.
Meetings took place with representatives of BdB on 15 January and 16 September 1998 and with representatives of WestLB on 9 September 1998.
Den 15 januari och den 16 september 1998 hölls möten med företrädare för BdB och den 9 september 1998 med företrädare för WestLB.
By letters of 22 September 1998, the Commission departments invited the German authorities, WestLB and BdB to a joint meeting on various aspects of the case.
Genom en skrivelse av den 22 september 1998 bjöd kommissionens avdelningar in de tyska myndigheterna, WestLB och BdB till ett gemensamt möte för att behandla olika aspekter på det föreliggande fallet.
BdB provided information by letter of 30 October 1998.
BdB överlämnade genom en skrivelse av den 30 oktober 1998 uppgifter till kommissionen.
The meeting with the three parties took place on 10 November 1998.
Mötet med de tre berörda parterna hölls den 10 november 1998.
Following that meeting the Commission departments requested additional information and documents from the German authorities and from BdB by letters of 16 November 1998.
Därefter anmodade kommissionens avdelningar genom en skrivelse av den 16 november 1998 de tyska myndigheterna och BdB att lämna ytterligare upplysningar och handlingar.
By letter dated 14 January 1999, BdB submitted the information requested after an extension of the deadline.
BdB överlämnade efter förlängning av tidsfristen de begärda upplysningarna med en skrivelse av den 14 januari 1999.
The German authorities submitted some information by letters dated 15 January and 7 April 1999 after an extension of the deadline.
De tyska myndigheterna överlämnade efter förlängning av tidsfristen några upplysningar med skrivelser av den 15 januari 1999 och den 7 april 1999.
Since the German authorities refused to provide certain information, the Commission enjoined Germany by decision of 3 March 1999, which was sent to Germany by letter dated 24 March 1999, to submit that information.
Eftersom de tyska myndigheterna ville hålla inne med vissa uppgifter till kommissionen förordnade kommissionen genom ett beslut av den 3 mars 1999, som delgavs Tyskland med en skrivelse av den 24 mars, att dessa upplysningar skulle lämnas.
Germany complied with this injunction by letter dated 22 April 1999 after an extension of the deadline.
Den tyska regeringen rättade sig efter förlängd tidsfrist efter detta förordnande genom en skrivelse av den 22 april 1999.
The Commission decided to arrange for an independent study to be carried out on the appropriate remuneration to be asked by the Land for the transfer of Wfa to WestLB.
Kommissionen har låtit genomföra en oberoende undersökning av storleken på den ersättning som delstaten Nordrhein-Westfalen hade bort begära för överföringen av Wfa till WestLB.
Representatives of the consultancy charged with that task also attended the meeting with the three parties on 10 November 1998 and submitted the study to the Commission on 18 June 1999.
Det konsultföretag som fick uppdraget deltog även i mötet med de tre berörda parterna den 10 november 1998 och lämnade sin rapport till kommissionen den 18 juni 1999.
On 8 July 1999 the Commission adopted Decision 2000/392/EC on the measure implemented by Germany for WestLB in question (the ‘challenged decision’).
Den 8 juli 1999 offentliggjorde kommissionen beslut nr 2000/392/EG om den ifrågavarande stödåtgärden som Tyskland hade genomfört till förmån för Westdeutschen Landesbank Girozentrale (nedan kallat det ifrågasatta beslutet).
The decision was notified to Germany on 4 August 1999. Germany forwarded it to the Land by letter of 6 August 1999.
Beslutet delgavs Tyskland den 4 augusti 1999 och Tyskland vidarebefordrade det till delstaten med en skrivelse av den 6 augusti 1999.
The Land informed WestLB by letter of 9 August 1999, which arrived the same day.
Delstaten underrättade WestLB om beslutet med en skrivelse av den 9 augusti 1999, som ingångsregistrerades vid banken samma dag.
Articles 1, 2 and 3 of the Decision read as follows:
Artiklarna 1, 2 och 3 i detta beslut hade följande ordalydelse:
The State aid which the Federal Republic of Germany has implemented for Westdeutsche Landesbank Girozentrale in the years 1992 to 1998, amounting to DEM 15797 million (EUR 8077 million), is incompatible with the common market.
Det statliga stöd som Tyskland beviljat Westdeutsche Landesbank Girozentrale till ett totalt belopp av 1579700000 tyska mark (807700000 euro) under perioden 1992-1998 är oförenligt med den gemensamma marknaden.
Germany shall take all necessary measures to discontinue and recover from the beneficiary the aid referred to in Article 1 and unlawfully made available to the beneficiary.
Tyskland skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att från stödmottagaren återkräva det stöd som avses i artikel 1 och som olagligen ställts till förfogande.
Recovery shall be affected in accordance with the procedures of national law.
Återkravet skall ske i enlighet med förfarandena i nationell lagstiftning.
The aid to be recovered shall include interest from the date on which it was at the disposal of the beneficiary until the date of its recovery.
Det belopp som skall återkrävas skall innefatta ränta som löper från den dag det olagliga stödet stod till stödmottagarens förfogande till den dag det har återbetalats.
Germany shall inform the Commission, within two months of notification of this decision, of the measures taken to comply with it.’
Tyskland skall inom två månader från dagen för delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om de åtgärder som har vidtagits för att följa detta beslut.”
COURT PROCEDURE
RÄTTSLIGT FÖRFARANDE
On 12 October 1999 WestLB and the Land of North Rhine-Westphalia challenged this decision before the Court of First Instance of the European Communities.
Den 12 oktober 1999 väckte WestLB och delstaten Nordrhein-Westfalen klagan mot beslutet inför EG:s förstainstansrätt.
WestLB, the Land and Germany as intervening party requested that the challenged decision be annulled and that the Commission bear the procedural costs.
WestLB, delstaten och Tyskland som intervenient yrkade att det ifrågasatta beslutet skulle ogiltigförklaras och att kommissionen skulle förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
In addition, the Land requested that BdB bear its own costs.
Delstaten yrkade även att BdB skulle bära sina egna kostnader.
The Commission and the BdB as intervening party requested that both legal challenges be rejected as unfounded and that the complainants bear the procedural costs (the BdB here included its own costs).
Kommissionen och BdB som intervenient yrkade på att de båda överklagandena skulle tillbakavisas som ogrundade och att de klagande skulle förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna (BdB inbegrep därvid sina egna kostnader).
In addition, Germany challenged this decision before the Court of Justice of the European Communities on 8 October 1999, likewise requesting that it be annulled and that the Commission bear the procedural costs.
Tyskland väckte dessutom den 8 oktober 1999 klagan mot beslutet i fråga inför EG-domstolen, även här med yrkan om att beslutet skulle ogiltigförklaras och kommissionen förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
The challenge was, however, suspended on account of the substantially identical procedure before the Court of First Instance.
Detta förfarande suspenderades dock på grund av den innehållsmässiga likheten med förfarandet inför förstainstansrätten.
The Court decided on 22 August 2000 to admit Germany as intervening party supporting the applicants and the BdB as intervening party supporting the Commission.
Genom rättens beslut den 22 augusti 2000 godkändes Tyskland som intervenient på sökandesidan och BdB som intervenient till stöd för kommissionen på svarandesidan.
By decision of the Court of 11 July 2001, the two cases were joined for the purposes of an oral hearing and ruling.
Genom rättens beslut av den 11 juli 2001 förenades de båda målen till att bli föremål för ett gemensamt muntligt förfarande och en gemensam dom.
The hearing took place on 5 and 6 June 2002.
Det muntliga förfarandet ägde rum den 5 – 6 juni 2002.
On 6 March 2003 the Court of First Instance delivered a ruling annulling the challenged decision and ordering the Commission to pay the costs of the applicants and to bear its own costs and Germany and the BdB to bear their own costs.
Den 6 mars 2003 meddelade förstainstansrätten sin dom enligt vilken det ifrågasatta beslutet ogiltigförklaras, kommissionen förpliktas såväl att ersätta sökandenas som att bära sina egna rättegångskostnader och Tyskland och BdB förpliktas att bära sina egna respektive rättegångskostnader.
The Court annulled the Commission decision on the ground of insufficient justification of two points regarding calculation of the appropriate remuneration.
Rätten förklarade att kommissionens beslut var ogiltigt på grund av att det var bristfälligt motiverat i fråga om två faktorer som har legat till grund för beräkningen av den marknadsmässiga avkastningen.
Firstly, the annulment was based on the reasons stated for the remuneration for liquid equity capital as the starting point for the calculation, for which the Commission had set a rate of 12 % per annum (after corporation tax and before investor taxes).
För det första ogiltigförklarades beslutet på grund av bristande motivering av att kommissionen vid beräkningen hade utgått från en grundavkastning på 12 % per år (efter bolagsskatt och före investerarskatt) som ersättning för likvida aktiekapitaltillgångar.
Secondly, it was based on the reasons stated for the top-up for this remuneration, for which the Commission had set a rate of 1,5 % per annum (after corporation tax and before investor taxes).
För det andra ogiltigförklarades beslutet på grund av bristande motivering av påslaget på denna ersättning, för vilket kommissionen hade fastställt en sats på 1,5 % per år (efter bolagsskatt och före investerarskatt).
These points apart, the Court confirmed in full the Commission decision.
På alla övriga punkter bekräftade förstainstansrätten riktigheten i kommissionens beslut.
RESUMED ADMINISTRATIVE PROCEDURE
NYTT FÖRVALTNINGSFÖRFARANDE
A further letter from the Land of North Rhine-Westphalia was received on 26 August 2004.
En ytterligare inlaga i detta ärende från delstaten Nordrhein-Westfalen överlämnades den 26 augusti 2004.
By letter of 6 October 2004, Germany provided additional information that had been requested.
Genom en skrivelse av den 6 oktober 2004 överlämnade Tyskland fler efterfrågade upplysningar.
In July 2004 the complainant BdB, the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB AG reached a preliminary understanding on the proper return that was submitted to the Commission on 19 July and that should, in their view, be used for the two points criticised by the Court.
I juli 2004 nådde den klagande BdB, delstaten Nordrhein-Westfalen och WestLB AG en preliminär överenskommelse om den rimliga avkastningsnivån, som meddelades kommissionen den 19 juli 2004 och som enligt parternas mening tog hänsyn till båda de faktorer som förstainstansrätten hade haft invändningar mot gentemot kommissionen.
The definitive version of this understanding was submitted to the Commission on 13 October 2004.
Överenskommelsen överlämnades i sin slutliga lydelse till kommissionen den 13 oktober 2004.
In the present new decision, the Commission has rectified in line with the Court's indications the two points criticised by it (justification for the basic remuneration and a possible top-up).
I detta nya beslut har kommissionen i enlighet med förstainstansrättens domslut reviderat de båda punkter som hade kritiserats som bristfälliga (motiveringen av grundavkastningen och av det möjliga påslaget).
These two points apart, it maintains in principle the basic assessment given by it in the original decision.
På alla övriga punkter bibehåller kommissionen den bedömning av sakförhållandena som kom till uttryck i det ursprungliga beslutet.
However, the Commission has taken into account the results of the talks between the complainant BdB, the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB AG regarding the appropriate remuneration.
I det aktuella beslutet har dock resultaten av förhandlingarna mellan den klagande BdB och delstaten Nordrhein-Westfalen respektive WestLB AG om den rimliga avkastningsnivån beaktats.
DETAILED DESCRIPTION OF THE MEASURE
DETALJERAD BESKRIVNING AV ÅTGÄRDERNA
During the relevant period for this decision, i.e. from the injection of Wfa on 31 December 1991 to the splitting up of WestLB on 1 August 2002, which ended the state aid situation, WestLB was a public-law institution (Anstalt des öffentlichen Rechts) under the law of the Land of North Rhine-Westphalia.
Under den tidsperiod som är relevant för detta beslut från och med införlivandet av Wfa den 31 december 1991 fram till uppdelningen av WestLB den 1 augusti 2002, som innebar att det statliga stödet upphörde, var WestLB ett offentligrättsligt kreditinstitut enligt delstaten Nordrhein-Westfalens lagstiftning.
On 31 December 1991 its recognised own capital amounted to DEM 5,1 billion.
Den 31 december 1991 uppgick dess godkända egna kapital till 5,1 miljarder mark.
By law, three functions had been assigned to WestLB: it acted as central bank for the local savings banks in North Rhine-Westphalia and, since 17 July 1992, also as the central institution for savings banks in the Land of Brandenburg; it was engaged in the issuing of debt instruments and the handling of financial transactions for its public shareholders (state-bank function); it operated as a normal commercial bank in its own right.
Genom lag hade banken tilldelats tre uppgifter: För det första fungerade den som centralbank för de lokala sparbankerna i delstaten och från och med den 17 juli även för sparbankerna i delstaten Brandenburg. För det andra hade den hand om delstaternas och kommunernas finansiella verksamhet och uppfyllde därmed sina uppgifter som statlig och kommunal bank.
Irrespective of special provisions of the Land, WestLB was subject to banking supervision under the German Banking Law (Kreditwesengesetz).
För det tredje utövade den allmän bankverksamhet. Utan att det påverkade tillämpningen av delstatsrättsliga specialbestämmelser, stod WestLB genom lagen om kreditväsendet under bankinspektionens tillsyn.
WestLB was 100 % publicly owned.
WestLB var till 100 % i offentlig ägo.
The largest single stake in the nominal capital was held by the Land (43,2 %).
Delstaten innehade den största andelen av det nominella kapitalet (43,2 %).
Other shareholders were the municipal associations (Landschaftsverbände) of Rheinland and Westfalen-Lippe (11,7 % each) as well as the associations of local public savings banks (Sparkassen- und Giroverbände) of Rheinland and Westfalen-Lippe (16,7 % each).
De andra andelsägarna var Landschaftsverband Rheinland och Landschaftsverbände Westfalen-Lippe (vardera 11,7 %) samt Rheinische och Westfälisch-Lippische Sparkassen- und Giroverband (vardera 16,7 %).
This ownership structure remained unchanged through the relevant period from 31 December 1991 to 1 August 2002.
Dessa ägarförhållanden förblev oförändrade under hela den relevanta tidsperioden mellan den 31 december 1991 och den 1 augusti 2002.
As a public-law institution, WestLB benefited from two forms of guarantees from its public owners: ‘institutional liability’ (Anstaltslast) and ‘guarantor liability’ (Gewährträgerhaftung).
Som offentligrättsligt institut åtnjöt WestLB två slag av garantier från de offentliga ägarnas sida, dels ”institutionellt ansvar” (Anstaltslast), dels ”garantiansvar” (Gewährträgerhaftung).
Anstaltslast means that the owners of WestLB are responsible for securing the economic basis of the institution and its function for the entire duration of its existence.
”Institutionellt ansvar” betyder att WestLB:s ägare är förpliktade att garantera institutionens ekonomiska bas och funktion under hela dess livstid.
This guarantee does not create a liability on the part of the owners vis-à-vis the creditors of the bank but only governs the relationship between the public authorities and the bank.
Denna garanti innebar inget ansvar för ägarna gentemot bankens fordringsägare, utan reglerade endast förhållandet mellan myndigheterna och banken.
Under the terms of the Gewährträgerhaftung, the owners meet all the liabilities of the bank which cannot be satisfied from its assets.
”Garantiansvar” innebär att ägarna ansvarar för bankens alla skulder som inte täcks av dess tillgångar.
It establishes a liability on the part of the guarantor vis-à-vis the creditors of the bank.
Garanten ansvarar gentemot bankens fordringsägare.
Both guarantees were limited neither in time nor in value.
Båda dessa garantier var obegränsade i tiden och till beloppet.
Originally, WestLB was a regional institution that concentrated on supplementing the activities of local savings banks, which in turn focused initially on a primarily social function, providing financial services in sectors characterised by market failure.
Ursprungligen var WestLB en regional institution som inriktade sig på att komplettera de lokala sparbankernas verksamhet. Dessa hade in sin tur ursprungligen främst en social funktion genom att de erbjöd finansiella tjänster på områden där marknaden fungerade otillräckligt.
However, savings banks had long since developed into all-purpose credit institutions.
Sparbankerna hade dock sedan länge utvecklats till kreditinstitut med alla former av bankverksamhet.
Likewise, over the last few decades WestLB developed increasingly into an independent commercial bank and was a strong competitor on the German and European banking markets.
Detsamma gällde WestLB som under de senaste decennierna allt mer utvecklats till en oberoende affärsbank och under den tidsperiod som är relevant för beslutet var en stark konkurrent på de tyska och europeiska bankmarknaderna.