natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The BdB stated that it had determined the beta values statistically, which means that it estimated them on the basis of a historical data sample.
Enligt egen uppgift fastställde BdB betavärdena statistiskt, vilket innebär att de beräknades på grundval av ett historiskt dataurval.
The BdB initially concluded that all the beta values for all the Landesbanks and periods considered were greater than one.
BdB kom därefter till resultatet att samtliga betavärden för samtliga delstatsbanker och undersökta perioder är större än ett.
On the basis of a risk-free basic interest rate of 9,74 % and a beta factor for LSH of 1,1105, the BdB calculated the expected minimum remuneration for an investment in the share capital of LSH to be 14,85 % per annum at the time when IB's capital was transferred on 31 December 1990.
På grundval av en riskfri basräntesats på 9,74 % och en betafaktor för LSH på 1,1105 kom BdB till en förväntad minimiersättning för en investering i aktiekapitalet i LSH vid tidpunkten för överföringen av IB-kapitalet på 14,85 % per år för tidpunkten 31 december 1990.
Premiums and discounts on account of the particularities of the transactions
Påslag och avdrag på grund av transaktionens särskilda kännetecken
It therefore saw no reason to depart from this method in the present case, with the result that a deduction for liquidity should also be made here.
Det finns ingen anledning att avvika från den metoden i föreliggande fall, och därför bör ett likviditetsavdrag göras.
In the BdB's view, three aspects of the transfer increased its risk compared with a ‘normal share capital investment’: the in part exceptionally high volume of assets transferred, the failure to issue new shares in the company and the related forgoing of additional voting rights, and the lack of fungibility of the investment, i.e. the impossibility of withdrawing the invested capital from the company again at any time.
Enligt BdB:s uppfattning ledde tre omständigheterna vid överföringarna till en ökning av riskerna jämfört med en ”normal investering i aktiekapital”: den delvis exceptionellt stora volymen på de överförda tillgångarna, den uteblivna emitteringen av nya andelar i företaget och det därmed förknippade avståendet från ytterligare rösträtt samt investeringens brist på fungibilitet, dvs. omöjligheten att när som helst ta det investerade kapitalet ur företaget igen.
Capital basis and elements of remuneration
Kapitalbas och ersättningsfaktorer
Lastly, the BdB argued that, in calculating the appropriate remuneration in LSH's case, the entire amount recognised as core capital should be taken into account, and not just the part which was actually used.
Slutligen hävdade BdB att vid beräkningen av en rimlig ersättning i fallet LSH bör hela det belopp som erkänts som primärt kapital beaktas och inte bara den del som faktiskt togs i anspråk.
It backs up this argument by stating that a market-economy investor would never agree to limit his remuneration to the portion of funds actually used.
BdB motiverar detta med att en privat investerare i en marknadsekonomi inte skulle gå med på att begränsa sin ersättning till den del av medlen som faktiskt användes.
The BdB also argued that a remuneration of 0,3 % should have been paid for the special-purpose real-estate reserve, which has not yet been recognised by BAKred as own funds for supervisory purposes.
BdB ansåg även att en ersättning på 0,3 % borde ha betalats för den särskilda fastighetsreserven, som ännu inte har erkänts av BAKred som eget kapital i banktillsynshänseende.
Although this amount was not recognised as core capital, it too was available to the Landesbank's creditors to cover losses, and both investors and rating agencies take as a reference not only a bank's core capital, but also the economic equity capital shown on the balance sheet.
Även om de inte godkänns som primärt kapital står dessa medel till förfogande för delstatsbankens fordringsägare för att täcka förluster, och både kreditvärderingsföretag och investerare inriktar sig inte endast på en banks primära kapital, utan även på det ekonomiska egna kapital som redovisas i balansräkningen.
The 0,3 % per annum guarantee commission (Haftungsprovision) applied by the Commission in its WestLB decision, which it calculated by comparing the amount of capital with a guarantee, is equally appropriate in this case.
Den årliga ansvarsprovision (Haftungsprovision) på 0,3 % som kommissionen utgick ifrån i WestLB-beslutet, och som den räknat sig fram till genom att jämföra kapitalbeloppet med en garanti, verkar därför lämplig.
GERMANY'S RESPONSE TO THE BDB'S COMMENTS AND FURTHER COMMENTS BY GERMANY
TYSKLANDS REAKTION PÅ SYNPUNKTERNA FRÅN BDB OCH NYA SYNPUNKTER FRÅN TYSKLAND
In its response of 29 October 2003 to the BdB's comments, Germany rejected the argument that remuneration should also be paid for the IB capital that is recognised for supervisory purposes but not used.
I sitt svar av den 29 oktober 2003 på BdB:s synpunkter avvisar Tyskland BdB:s argument att ersättning även skall betalas för IB-kapital som godkänts med stöd av banktillsynslagstiftningen men inte används.
It contended that this part of IB's capital conferred no economic advantage on LSH and therefore required no remuneration.
Enligt Tyskland innebär denna del av IB-kapitalet inte någon ekonomisk fördel för LSH och kräver därför ingen ersättning.
Not all of a bank's additional liable capital recognised for supervisory purposes was automatically of economic use or conferred an economic advantage.
Inte allt extra garantikapital som är godkänt med stöd av banktillsynslagstiftningen innebär en fördel för en bank.
Moreover, the capital transferred to LSH was not liquid share capital but non-liquid assets which performed an — at most — limited guarantee function and so could not be used by LSH for investment or lending purposes.
Vidare var det kapital som överfördes till LSH inte likvida aktiekapitaltillgångar, utan icke-likvida aktiekapitaltillgångar som – i bästa fall – hade begränsad garantifunktion och därför inte kunde användas av LSD för investerings- eller utlåningsändamål.
Germany also contested the argument that remuneration should be paid for the portion of transferred capital not recognised for supervisory purposes (in LSH's case, the special-purpose real-estate reserve).
Tyskland avvisar också argumentet att ersättning skall betalas för den del av det överförda kapitalet som inte var godkänt enligt banktillsynslagen (i fallet LSH den särskilda fastighetsreserven).
It argued that, since that capital is assigned to a specific long-term purpose, it forms part of a circular financial circuit and has not conferred any advantage on LSH by increasing its solvency.
Eftersom detta kapital har försetts med en varaktig öronmärkning har det enligt Tyskland befunnit sig i ett finanstekniskt kretslopp och har därmed inte ökat LSH:s kapitalbas och följaktligen inte inneburit någon fördel för LSH.
Germany added that the rating agencies concentrate exclusively on capital recognised for supervisory purposes as liable core capital.
Vidare påpekade Tyskland att kreditvärderingsinstituten uteslutande inriktar sig på sådant primärt kapital med garantifunktion som godkänts med stöd av banktillsynslagstiftningen.
Accordingly, it did not see why the banking supervisory authorities and creditors should regard the special-purpose real-estate reserve as a lasting reservoir of value.
Därför fanns det enligt Tyskland inget skäl för banktillsynsmyndigheterna och fordringsägarna att betrakta den särskilda fastighetsreserven som en varaktig värdereserv.
Germany submitted that IB's capital is closest in nature to perpetual preferred shares, profit participation certificates and silent partnership contributions.
Tyskland påpekar att IB-kapitalet till sin beskaffenhet närmast påminner om Perpetual Preferred Shares, vinstandelsbevis och passivt delägande.
Germany argued that in 1994 LSH's guarantors agreed on a proportionate replenishment commitment which would ensure that, in the (unlikely) event of LSH becoming insolvent, IB's capital would not be called on.
Tyskland påpekade att LSH:s garanter 1994 hade avtalat om en proportionell skyldighet att fylla på tillgodohavandet med kompletterande medel som säkerställde att IB-kapitalet inte skulle tas i anspråk i den – osannolika – händele att LSH skulle ställa in sina betalningar.
Accordingly, an investor in a Landesbank faced a risk which might require remuneration in that the transferred capital might be lost as a result of ongoing losses.
Därigenom skulle en investerare i en delstatsbank löpa en risk för vilken ersättning skall utgå, så till vida att det överförda kapitalet skulle kunna gå förlorat till följd av löpande förluster.
However, an investor was protected from that risk by the existence of the subordination agreement.
Den avtalade efterställningen utgjorde dock enligt Tyskland ett skydd mot denna risk.
The BdB's calculation of the minimum remuneration was said to be wrong for a number of reasons: incorrectly defined factors in the CAPM calculation, the unrealistic assumption of the guaranteed fixed remuneration and incomprehensible discounts and premiums.
BdB:s beräkning av minimiersättningen anses vara felaktig av flera skäl: inkorrekt angivna beräkningsfaktorer i CAPM (Capital Asset Pricing Model), orealistisk uppskattning av den garanterade fasta ersättningen och oklara påslag och avdrag.
Germany also took a critical view of the CAPM used by the BdB to determine the minimum return for share-capital investments in the Landesbanks.
Tyskland är även kritisk till den CAPM som används av BdB för att bestämma minimiavkastningen för investeringar i aktiekapital i delstatsbankerna.
It criticised not only the suitability of the CAPM for determining the expected return on an investment which should yield a fixed remuneration, but also the factors employed (risk-free interest rate, market-risk premium and beta value).
Kritik framförs inte endast mot CAPM:s lämplighet när det gäller beräkna den förväntade avkastningen på en investering som skulle ge en fast ersättning, utan även mot de använda faktorerna (riskfri räntesats, marknadsriskpremie och betavärde).
It objects to the BdB's method of determining the risk-free interest rate, i.e. using a real interest rate based on a reference date, arguing instead for the use of an average value over the longest possible period.
Tyskland yttrycker betänklighet inför den metod som BdB använder vid beräkningen av räntesatsen, en realränta per en viss dag. I stället borde ett genomsnittligt värde över en så lång tidsperiod som möjligt användas.
Germany applied an arithmetic mean of the annual total returns of the REX10 between February 1970 and December 1990, which yielded a result of 6,91 %.
Tyskland tillämpar ett aritmetiskt medelvärde av de årliga ”total returns” i REX10 Performance-indexet på den tyska börsen mellan februari 1970 och december 1990, som ger resultatet 6,91 %.
Germany rejected the figure of 4,6 % used by the BDB for the market-risk premium, proposing 3,0 % instead.
Tyskland avvisar värdet 4,6 % som BdB använder för marknadsriskpremien och anser att man bör utgå från värdet 3,0 %.
The banks listed in the CDAX used by the BdB to determine the beta value for LSH are said to give rise to distortions: first, the five largest commercial banks together account for a very high proportion of the CDAX banks (76 %); second, there are differences in business profile.
BdB:s användning av CDAX-bankerna för beräkningen av betavärdet anses ge upphov till snedvridningar, eftersom, för det första, de fem största affärsbankerna tillsammans utgör en mycket stor andel av CDAX-bankerna (76 %) och, för det andra, de har olika verksamhetsprofil.
Instead, the correct beta value for LSH should be determined by taking a comparable group, namely IKB, BHF Bank and Vereins- und Westbank, resulting in a beta value of 0,7894.
Det korrekta betavärdet för LSH bör i stället fastställas genom att välja en jämförbar grupp, IKB, BHF-Bank och Vereins- und Westbank, vilket ger ett betavärde på 0,7894.
Germany therefore concluded that the minimum remuneration for an investment in the share capital of LSH at 31 December 1990 (taking account of the beta factor of 0,7894, the market-risk premium of 3 % and the base rate of 6,91 %) was 9,28 %.
Sammanfattningsvis utgår Tyskland därför ifrån minimiersättning för en aktieliknande investering i LSH den 31 december 1990 (med tillämpning av en betafaktor på 0,7894, en marknadsriskpremie på 3 % och den nämnda basräntesatsen på 6,91 %) på 9,28 %.
COMMENTS BY THE LAND OF NORTH RHINE-WESTPHALIA AND WESTLB
YTTRANDE FRÅN DELSTATEN NORDRHEIN-WESTFALEN OCH WESTLB
On 30 October 2003 Germany forwarded a response from the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB to the decision to initiate the investigation procedure in which they disputed the statement that the assets transferred to the Landesbanks, including LSH, could be compared to share capital.
Den 30 oktober 2003 översände Tyskland ett genmäle från delstaten Nordrhein-Westfalen och WestLB till beslutet av den 13 november 2002 om att inleda ett förfarande, där de bestred att tillgångar som överförts till delstatsbankerna kan jämföras med aktiekapital, särskilt inte när det gäller LSH.
They argued that silent partnership reserves and ‘perpetuals’ had in fact been recognised as core capital in Germany since 1991.
De hävdade att passivt delägande och s.k. perpetuals klassats som primärt kapital i Tyskland sedan 1991.
They added that remuneration for an investment depended not on how it was classified by the banking supervisory authorities, but on its risk profile.
De tillade att ersättningen inte bör beräknas på hur överlåtelsen klassas av banktillsynsmyndigheterna, utan på investeringens riskprofil.
WestLB had no objections to the CAPM method for calculating the minimum remuneration for a share-capital investment, WestLB had no objections to the CAPM method for calculating the minimum remuneration for a share-capital investment but felt that the beta values determined by the BdB — at well over 1 — were inappropriate.
WestLB har inga invändningar mot CAPM-metoden för att beräkna minimiersättningen i samband med aktiekapitalinvesteringar. Däremot ansåg WestLB att de betavärden på över 1 som fastställts av BdB inte var rimliga.
Although this was generally a sensible approach to adopt in relation to the private-investor test, Although this was generally a sensible approach to adopt in relation to the private-investor test, it here meant using as a basis the returns expected in 1991.
Här innebar det dock att avkastningsförväntningarna för 1991 användes som grund.
Permanently and systematically applying a rate of return of around 12 % placed the Landesbanks at an unjustifiable disadvantage compared with private competitors.
Den schematiska tillämpningen av en avkastningsnivå på 12 % innebär en nackdel för delstatsbankerna i förhållande till konkurrenterna som inte kan motiveras.
It was not defensible in economic terms to reduce this rate by the tax savings since the pricing of capital market instruments was independent of the tax situation.
Det är inte ekonomiskt hållbart att reducera beräkningsgrunden med skattebesparingen eftersom ersättningen för kapitalmarknadsinstrument inte är beroende av skattesituationen.
Likewise, a discount should be granted on account of the ‘owner effect’ since an investor who already owned shares in a company took a different view of an additional investment from that of a new investor.
Likaledes borde ett avdrag göras på grund av effekten på ägarförhållandena, eftersom en investerare som redan äger andelar i ett företag värderar ett kapitaltillskott på ett annat sätt än en ny investerare.
UNDERSTANDING BETWEEN THE BDB, THE LAND OF SCHLESWIG-HOLSTEIN AND HSH NORDBANK
ÖVERENSKOMMELSEN MELLAN BDB, DELSTATEN SCHLESWIG-HOLSTEIN OCH HSH NORDBANK
On 8 October 2004, the Commission was informed of the outcome of an understanding between the complainant (the BdB), the Land of Schleswig-Holstein and HSH Nordbank, which was formed from LSH and Hamburgische Landesbank in 2003.
Den 8 oktober 2004 fick kommissionen kännedom om en överenskommelse mellan de klagande BdB, delstaten Schleswig-Holstein och HSH Nordbank som 2003 bildades av LSH och Hamburgische Landesbank.
First, the parties determined a minimum remuneration for a hypothetical investment in the share capital of LSH on the basis of the CAPM, which produced an appropriate remuneration for the special-purpose reserve of around 9,29 % per annum.
Parterna begärde att kommissionen skall ta hänsyn till resultaten av överenskommelsen när den fattar sitt beslut. Parterna fastställde till att börja med, på grundval av CAPM, den förväntade minimiersättningen för en hypotetisk investering i aktiekapital i LSH. De anser att en lämplig minimiersättning för de bundna tillgångarna ligger kring 9,29 %.
To arrive at this figure, the parties used the long-term risk-free interest rate calculated on the basis of the REX10 Performance Index of Deutsche Börse AG and the beta factor estimated on the basis of a study by KPMG of 26 May 2004 commissioned by the Landesbank.
Vid beräkningen av denna minimiersättning användes dessutom den långfristiga räntesatsen för riskfria lån som har fastställts av delstatsbanken med hjälp av Deutsche Börse AG:s REX10 Performance Index och den betafaktorer som beräknades på grundval av ett utlåtande från KPMG från den 26 maj 2004 som hade beställts av delstatsbanken.
In concrete terms this yielded a risk-free basic interest rate for LSH of 6,61 % at the time of the transfer (31 December 1990).
Rent konkret hade LSH vid överföringen den 31 december 1990 en riskfri grundinsats på 6,61 %.
A beta factor of 0,670 was applied on the basis of KPMG's study.
Som betafaktor användes enligt KPMG:s undersökning ett värde på 0,670.
A uniform market-risk premium of 4 % was set for all the Landesbanks.
Marknadsriskpremien fastställdes till 4 % (densamma för alla delstatsbanker).
A deduction was then determined for the capital's lack of liquidity on the basis of the risk-free interest rate of 6,61 % as gross refinancing costs.
Därefter fastställs ett avdrag på grund av bristande likviditet. För beräkningen av bruttokostnaderna för refinansieringen användes ånyo den riskfria räntesatsen på 6,61 %.
To determine the net refinancing costs, the standard tax burden on LSH at the time of the transfer was set at a flat rate of 50 %, producing a liquidity discount of 3,31 %.
Nettokostnaderna för refinansieringen beräknades enligt ett schablonskattetryck på LSH vid överlåtelsen till 50 % vilket ger ett likviditetsunderskott på 3,31 %.
Lastly, a premium of 0,3 % was added to allow for the failure to issue voting rights.
Slutligen följde ett påslag på 0,3 % på grund av att rösträttigheter inte utdelats.
Altogether this produced an appropriate remuneration for the special-purpose reserve of 6,28 % per annum after taxes for the portion of the promotion-related assets available for use in LSH's competitive business.
Detta ger sammanlagt ett ersättningsvärde för de bundna tillgångarna på 6,28 % netto efter skatt för den del av tillgångarna avsedda att främja bostadsbyggande som har kunnat användas i LSH:s konkurrensutsatta verksamhet.
This remuneration was payable as of the end of the month when the assets were recognised as core capital (31 August 1991).
Denna ersättning skulle erläggas i slutet av den månad då det primära kapitalet godkändes (31.8.1991).
According to the understanding, the aid element, which HSH Nordbank must pay back, resides in the difference between the actual remuneration paid by LSH and the remuneration determined as appropriate (6,28 %).
Enligt överenskommelsen består stödinslaget därmed av skillnaden mellan å ena sidan den av LSH faktiskt betalda ersättningen och den beräknade rimliga ersättningen på 6,28 % som HSH Nordbank måste betala tillbaka.
The parties also agreed on a guarantee commission of 0,3 %, payable not only on the liable capital used by IB itself, but also on the special-purpose real-estate reserve.
Parterna kom även överens om en garantiprovision på 0,3 %, som skulle betalas både på garantikapitalet, som IB själv använde, och på den särskilda fastighetsreserven.
Furthermore, HSH Nordbank raised no objection to the suggestion that, for the period of the transfer up to the end of the month when the assets were recognised as core capital by BAKred (1 January 1991 — 30 August 1991), a guarantee commission of 0,3 % is also payable on the sum of DEM 1306,05 million shown on the balance sheet.
Vidare ifrågasatte inte HSH Nordbank att en ansvarsprovision på 0,3 % per år på det i balansräkningen redovisade beloppet 1306,05 miljoner mark skall betalas för perioden mellan överföringen av kapital och den sista dagen i månaden för BAKred:s godkännande av detta som primärt kapital (1 januari 1991–30 augusti 1991).
During negotiations on the understanding, it was argued for the first time that, in addition to the remuneration for IB's capital already mentioned, a further remuneration element consisted of IB's annual surplus, which was paid to the Land of Schleswig-Holstein as a dividend on the basis of Section 17(2) IBG (1990 version) or Section 19(2) IBG (1998 version).
Under förhandlingarna om överenskommelsen föreslogs för första gången att, förutom den redan nämnda ersättningen för IB-kapitalet, en ytterligare ersättning bestående av IB:s årliga överskott skulle betalas till delstaten Schleswig-Holstein som en utdelning. Som rättslig grund för denna utdelning angavs § 17.2 i investeringsbanklagen (1990 års upplaga) jämte § 19.2 i investeringsbanklagen (1998 års upplaga).
In accordance with these legal provisions, the annual surplus from the IB's special-purpose reserve was paid out to the Land (in each case on the basis of a corresponding decision by the Landesbank's bodies).
Enligt dessa bestämmelser skall det årliga överskottet från IB:s särskilda reserv utbetalas till delstaten (i varje enskilt fall utifrån ett motsvarande beslut av delstatsbanksorganen).
Under a rule laid down in the respective budgetary law of the Land of Schleswig-Holstein, these payments were intended for the purposes of the IB, i.e. for the Land's promotion-related tasks, and transferred back to IB accordingly.
Enligt en bestämmelse i delstaten Schleswig-Holsteins budgetlagstiftning skall dessa utbetalningar vara avsedda för IB, dvs. för delstatens stödåtgärder, och i enlighet med detta skall de överföras tillbaka till IB.
This arrangement served to respect the budgetary sovereignty of the Land Parliament, as it should be the parliament, not the executive arm that had decision-making power over these funds.
Genom detta förfarande säkerställdes delstatsregeringens budgetbefogenheter, eftersom det är parlamentet, inte exekutivet, som skall bestämma över dessa medel.
In economic terms, this was a ‘pay out and claw back’ arrangement which did not prevent the amounts being counted as dividend payments.
Med ekonomisk terminologi rörde det sig om ett pay out and claw back-arrangemang som inte hindrade delarna från att räknades som utbetalning av utdelning.
Moreover, the cycle was broken by the suspension of the special purpose by a number of individual laws accompanying the budget, each relating to the annual surplus.
Detta kretslopp bröts dessutom av att öronmärkningen upphävdes genom ett flertal tillämpningsföreskrifter till budgeten, som var och en avsåg det årliga överskottet.
In these cases the dividends paid out were not reinvested in IB.
I dessa fall återinvesterades inte de utdelningar som betalades ut i IB.
As the special purpose was suspended, the surplus in those years was paid entirely to the Land of Schleswig-Holstein to finance expenditure from the Land budget.
Eftersom öronmärkningen upphävdes, utbetalades överskottet i dess helhet under dessa år till delstaten Schleswig-Holstein för finansiering av utgifter i delstatsbudgeten.
It should be borne in mind here that the lion's share of the dividend payments discussed here concerns amounts that, for that reason, were not transferred back to IB but remained entirely with the Land.
Det bör påpekas att lejonparten av de här diskuterade utbetalningarna rör belopp som, av den anledningen, inte överfördes tillbaka till IB, utan förblev i sin helhet inom delstaten.