natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The French authorities point out that the State shareholder announced its intention to participate in the strengthening of the Company's capital base for the first time in September 2002 and that ‘this would take the form of a transaction followed by the market (reference to a timetable to be defined in the light of market conditions)’.
Franska staten förtydligar att den som aktieägare först i september 2002 tillkännagav sin avsikt att delta i tillskottet av eget kapital till företaget och att ”detta skulle ske i form av en transaktion till marknadsvillkor (hänvisning till en tidsplan som återstår att fastställa beroende på marknadsvillkoren)”.
Concerning the declaration of 2 October 2002, the French authorities argue that this confirmed that the presentation of a credible plan was a precondition for the State's participation.
Franska staten hävdar att uttalandet av den 2 oktober 2002 bekräftar att en trovärdig plan var en förutsättning för att staten skulle delta.
The French authorities state that, at all events, it was not possible ‘to deduce from the lack of precision of the State's declarations concerning France Télécom between July and October 2002, despite the State having indicated that it would act like a prudent investor, any intention on the State's part — nor a fortiori any commitment- to take measures which would contravene the Community rules on state aid.
Franska staten förtydligar att det i vilket fall är omöjligt ”att i avsaknad av närmare upplysningar om FT från staten mellan juli och oktober 2002, då staten uppgivit att den skulle agera som en rationell investerare, härleda någon som helst avsikt från statens sida – och ännu mindre något åtagande om att vidta åtgärder som skulle strida mot gemenskapsbestämmelserna om statligt stöd.
Infringement of the Treaty rules cannot be presumed and cannot be caused by vague declarations prior to a decision without any measures translating them into practice’.
Man kan inte presumera överträdelse av fördragets bestämmelser och de kan inte heller yttra sig som vaga inledande uttalanden inför ett beslut och utan några konkreta åtföljande åtgärder”.
The French authorities maintain that ‘the only specific measures envisaged by the State in its capacity as majority shareholder in France Télécom are those set out in the information/notification dossier forwarded to the Commission and announced publicly on 5 December 2002, namely the participation alongside private shareholders in a EUR 15 billion capital increase in proportion to the share held by the State in France Télécom's capital and a possible shareholder loan remunerated at market rates upfront of the capital increase.
Franska staten understryker även att ”De enda särskilda åtgärder som staten i egenskap av majoritetsägare i FT planerade var de som redovisas i uppgifterna och anmälan till kommissionen och som offentliggjordes den 5 december 2002, nämligen att staten vid sidan av privata investerare skulle delta i ett kapitaltillskott på 15 miljarder euro motsvarande statens innehav i FT:s kapital och ett eventuellt aktieägarförskott innan kapitaltillskottet som skulle återbetalas till marknadsvillkor.
The indication by the State that it would play its role of prudent shareholder in no way constitutes a state guarantee.
Att staten erinrade om att den skulle agera som en rationell aktieägare utgör inte en statlig garanti.
Such an approach would be contrary to the principle of neutrality of Community law as recognised by Article 295 of the EC Treaty’.
En sådan tolkning skulle direkt strida mot neutralitetsprincipen som stadfästs i EG-rätten genom artikel 295 i EG-fördraget”.
Movements in France Télécom's share price and spreads
Utvecklingen av FT:s aktiekurs och räntespread
The French authorities argue that only the operational measures had an impact on France Télécom's share price.
Franska staten hävdar att tillfälliga åtgärder påverkade FT:s börskurs.
Thus, the Company's share price rebounded on 2 October 2002 (up more than 10,4 % on the previous week) following the announcement of the appointment of the new CEO, indicative of a new operational management style, and the share price's progress continued upwards with the announcement of the TOP plan and of the new executive board on 5 December 2002, which led to a rise of more than 25 % in two days.
Kursen på företagets aktier vände uppåt den 2 oktober 2002 (en ökning på över 10,4 % under veckan den 2 oktober) när det blev känt att en ny ledning utsetts, med en ny driftsförvaltning. Kursökningen fortsatte och ökade när TOP-planen och den nya styrelsen presenterades den 5 december 2002, vilket gav en ökning på över 25 % på två dagar.
The French authorities maintain that the participation by the State in a strengthening of the capital base and in a possible shareholder loan constituted measures described in the press before 5 December 2002 and cannot therefore be considered as being behind the share price increase.
Franska staten hävdar att dess deltagande i kapitaltillskottet och aktieägarförskottet beskrivits i pressen före den 5 december 2002 och därför inte kan ha varit orsaken till att aktiekursen steg.
The declarations of principle made by the State between July and October 2002 were not the determining factor in this increase and as long as there were no operational measures the share price fluctuated, reflecting the market's uncertainty about the Company's situation, and the Mobilcom risk in particular.
Franska staten förtydligar att dess principuttalanden mellan juli och oktober 2002 inte var avgörande för ökningen och att kursen fortsatte fluktuera så länge inga tillfälliga åtgärder hade vidtagits, vilket visar marknadens osäkerhet om företagets situation, bland annat i Mobilcomfrågan.
This perception led to a fall in the share price, which reached its lowest point on 30 September 2002 following a period of relative stability during the summer in the absence of any specific announcements or rumours.
Franska staten understryker att denna uppfattning gjorde att börskursen sjönk och låg som lägst den 30 september 2002 med en mellanliggande relativ stabilitet under sommaren utan särskilda uttalanden eller rykten.
During that period, the State's declarations as to its intention to play fully its role of shareholder did not stop the downward trend in France Télécom's share price.
Staten förtydligar att dess uttalanden under perioden om sina avsikter att axla sin roll som aktieägare inte ändrade den nedåtgående trenden för FT:s aktier.
As to movements in France Télécom's spreads, the French authorities state that they cannot be relied upon to highlight alleged support for the Company linked to the July declarations.
Franska staten förtydligar att utvecklingen av FT:s räntespread inte kan åberopas som bevis för att företaget skulle ha fått stöd från uttalandena i juli.
A comparative analysis of the spreads of France Télécom and Deutsche Telekom since January 2002 shows a certain similarity throughout the period concerned: France Télécom's spreads narrowed in July 2002, reflecting the assessment of the telecoms risk independently of the State's declarations.
En jämförelse av FT:s och Deutsche Telekoms räntespread sedan januari 2002 visar en viss likhet under hela perioden: FT:s räntespread sjönk i juli 2002, vilket visar att riskerna på telekommarknaden bedömdes oberoende av statens uttalanden.
Moreover, the spreads widened in December 2002 following the announcement by the State of the operational measures it was considering taking.
Dessutom ökade spread i december 2002, efter statens uttalande om tillfälliga åtgärder som planerades.
The French authorities conclude that the movements in France Télécom's spreads are linked to trends in the telecommunications sector and that the State's declarations were not a decisive factor.
Franska staten drar slutsatsen att utvecklingen av FT:s räntespread hänger samman med utvecklingen på telekomsektorn och att statens uttalanden inte varit avgörande.
In response to the dispatch of the consultant's legal report and economic report on 9 and 10 June 2003, the French authorities maintained that remarks made by the Minister for Economic Affairs and Finance in an interview published in Les Échos on 12 July 2002 are outside the scope of the investigation procedure opened by the Commission on 30 January 2003.
Sedan den rättsliga utredningen och konsultens ekonomiska rapport översändes den 9 och 10 juni 2003 har franska staten framfört att ekonomi- och finansministerns uttalanden i intervjun i Les Echos den 12 juli 2002 inte skall ingå i den utredning kommissionen inledde den 30 januari 2003.
The Commission was, they claimed, no longer able to extend the procedure to include these remarks as the 18-month period provided for in Article 7(6) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty had almost expired.
Enligt denna tolkning skulle kommissionen inte kunna ta hänsyn till dessa uttalanden som gjordes när den frist på 18 månader som föreskrivs i artikel 7.6 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget nästan löpt ut.
At all events, they reserved the right to present to the Commission further expert opinions on the consultant's reports.
Franska staten förbehåller sig rätten att inge kompletterande expertutlåtanden till kommissionen med anledning av konsultens rapport.
The French authorities have presented the following comments on the legal report:
Angående den rättsliga utredningen har franska staten framfört följande synpunkter:
They point out ‘first of all that the legal report is based on an erroneous (not to say tendentious) interpretation of the facts.
Man anför ”först och främst att den rättsliga utredningen bygger på en felaktig (eller till och med tendentiös) tolkning av fakta.
In particular, … the report manifestly twists — albeit clear — remarks made by the Minister for Economic Affairs in the course of an interview with a journalist published in July 2002.
I synnerhet … förvrängs i rapporten uttalanden, trots att de var tydliga, från ekonomiministerns uttalanden i en intervju med en journalist som publicerades i juli 2002.
The French authorities strongly contest that it is possible to propose interpretations as unfounded as these in order to draw legal conclusions and in particular to assert that there exists any guarantee granted by the State to France Télécom’.
Franska staten bestrider bestämt att sådana ogrundade tolkningar får användas för att försöka dra rättsliga slutsatser och bland annat påstå att staten skulle ha beviljat France Télécom en garanti”.
‘They reiterate … that the State as shareholder in France Télécom has not only always intended to behave like a prudent investor with regard to France Télécom but has also chosen to express clearly and publicly that this position would be the point of departure for all of its potential actions in this area …’.
”Vi upprepar … att staten i egenskap av aktieägare i France Télécom hela tiden har betett sig som en rationell investerare gentemot France Télécom och dessutom även tydligt och offentligt uttryckt att denna hållning är en förutsättning för alla eventuella ingripanden i ärendet ...”.
The Minister's July 2002 interview makes no mention of any decision being taken.
Intervjun med ministern från i juli 2002 innebär inte att något beslut tagits.
‘… [W]hile remaining confident in the company's viability, the State was merely taking note of the market's doubts about France Télécom's situation and, in its capacity as majority shareholder, was trying to refine its analysis without being able, at that stage, to make an accurate diagnosis or take any decision’.
”… [Staten] har fullt förtroende för företagets lönsamhet och har därför bara medgivit tvivel på France Télécoms situation och har i egenskap av majoritetsägare försökt precisera analysen utan att för den skull på detta stadium kunna göra någon närmare problembeskrivning eller fatta något beslut”.
‘Moreover, there was no reason to suppose a priori that the phrase “appropriate steps” referred specifically to financial measures’.
”Det finns dessutom inget skäl att på förhand anta att uttrycket ’lämpliga åtgärder’ avsåg ekonomiska åtgärder”.
‘The French authorities have also noted numerous inaccuracies in the reasoning set out in the legal report.
”Franska staten har vidare noterat flera misstag i den rättsliga utredningens resonemang.
The report is thus manifestly short on objectivity, adopting highly contestable legal analyses (for example regarding the characterisation of letters of intent and the scope of a unilateral commitment in civil and commercial law) and making an unjustified application to the facts at issue of certain irrelevant legal precepts (this is the case, for example, with the application of the theory of business management or of the rules of public international law in relations between a company and its majority shareholder’.
Rapporten är uppenbarligen inte objektiv, och innehåller ibland mycket kontroversiella rättsliga analyser (bland annat beskrivningen av avsiktsförklaringar och ensidiga åtagandens räckvidd i civilrätt och handelsrätt), och tillämpar ibland omotiverat vissa rättsliga begrepp på sakomständigheter utanför sammanhanget (man tillämpar till exempel affärsförvaltningstekniska teorier och bestämmelser om internationell offentlig rätt på förbindelserna mellan ett företag och dess majoritetsägare)”.
‘The legal report's finding of the existence of an “unlimited guarantee”, granted by the State to France Télécom, is in any event totally baseless in Community law’.
”Slutsatserna i den rättsliga utredningen där man försöker fastställa att staten beviljat France Télécom en ’obegränsad garanti’ har ingen grund i EG-rätten”.
In accordance with the Compagnie nationale Air France judgment, the remarks in question cannot give rise to any firm and unconditional commitment on the part of the State.
Enligt praxis i Air Franceärendet kan de ifrågasatta uttalandena inte utgöra något fast och ovillkorligt åtagande från statens sida.
Similarly, ‘the solution adopted in the Crédit foncier de France case — assuming it is in keeping with Community law, which is not certain as the decision has not been the subject of an appeal — relates to radically different circumstances’.
Vidare ”avgörandet i målet om Crédit foncier de France – om det nu är förenligt med rättspraxis i EG-rätten, vilket är långt i från säkert eftersom domen inte överklagats – gäller helt andra omständigheter”.
‘What is involved here is not even an official communiqué from the Government or from France Télécom, but merely a press article reproducing the text of an interview with the Minister for Economic Affairs in the wider context of the Government's priorities and therefore lacking any probative force’.
”Det är inte ens frågan om ett officiellt pressmeddelande från regeringen eller France Télécom, utan om en vanlig artikel i pressen som återger en intervju med ekonomiministern i ett större sammanhang som gäller regeringens prioriteringar, vilket därmed fråntar den all rättsverkan”.
‘Attempts to place the Minister's remarks of 12 July 2002 in some domestic-law legal categories (especially company law and administrative law) likewise do not succeed in proving the existence of any guarantee in favour of France Télécom’.
”Försöken att inordna ministerns uttalanden den 12 juli 2002 i olika kategorier av nationell rätt (i synnerhet associationsrätten och förvaltningsrätten) bevisar inte att någon garanti lämnats till France Télécom”.
With regard to the comparison between the Minister's July declarations and a letter of intent, the French authorities stress that ‘(i) firstly, it is of the essence of the letter of intent that it is addressed to a beneficiary; (ii) secondly, and as an extension of the preceding observation, the effectiveness of the method is dependent on acceptance by the said beneficiary; and (iii), lastly, the scope of the commitment given (both as regards its object and as regards the force which its author wishes to give to it) depends exclusively on the terms employed’.
Vad gäller om ministerns uttalanden kan jämföras med en avsiktsförklaring understryker franska staten ”(i) i första hand måste en avsiktsförklaring rikta sig till en mottagare (ii) föregående punkt kompletteras av att rättskraften är beroende av att mottagaren accepterar den (iii) slutligen beror åtagandenas räckvidd uteslutande på formuleringen (både i fråga om syftet och den rättsverkan som upphovsmannen avser)”.
‘Thus … the general — to say the least — character of the Minister's remarks … rules out without doubt any commitment in favour of France Télécom or its creditors, and a fortiori any obligation as to the result to be achieved (and hence any idea of guarantee) as well as any obligation as to the means’.
”Därmed … utesluter den minst sagt allmänna karaktären på ministerns uttalanden … otvivelaktigt att något åtagande skulle ha gjorts till förmån för France Télécom eller dess borgenärer, och ännu mindre något resultatkrav (och det kan därmed inte heller jämföras med en garanti) samt något krav på medel”.
‘The Minister's reply … only confirms that no decision — other than to act like a “prudent investor” — had as yet been taken by the State shareholder, which, while trusting in the operational quality of the company, was not at that time able to make a sufficiently accurate diagnosis or to take any decision’.
”Ministerns svar … visar endast att inget beslut – annat än att agera som en ’rationell investerare’ – hade fattats vid den tidpunkten och att staten som aktieägare hade förtroende för kvaliteten på företagets verksamhet men inte vid den tidpunkten kunde ställa en tillräckligt precis diagnos för att fatta något beslut”.
‘The courts have … never held that a guarantee commitment without a specific beneficiary or beneficiaries may thus be relied upon by any person who might have an interest therein.
”Enligt rättspraxis … kan ett garantiåtagande inte förekomma utan tydliga mottagare och inte åberopas bara därför att det gynnar någon.
This is not surprising as it is in the nature of a guarantee or of a letter of intent that it is addressed to one or more beneficiaries.
Det är heller ingenting konstigt, eftersom det ligger i garantins och avsiktsförklaringens natur att de riktar sig till en eller flera mottagare.
Nor is it surprising, since it was not intended for any specific beneficiary, that the alleged commitment was not accepted’.
Det är heller inte förvånande att detta påstådda åtagande inte godtagits, eftersom det inte riktar sig till någon särskild mottagare”.
As for the business management hypothesis, this concept is entirely inapplicable to the present case.
Den affärsförvaltningstekniska teorin är helt irrelevant i det föreliggande ärendet.
‘Regarding Article L.465-1 of the Monetary and Financial Code, the French authorities have stressed that supposing it to be transposable to the State, it would condemn, not the mere changing by the State of its intentions, but only the declaring of an intention that was false or misleading from the outset, which was manifestly not the case here inasmuch as the remarks only reflected the lack of any decision whatsoever in the then state of the shareholder's knowledge’.
”I fråga om artikel L.465-1 i Code monétaire et financier understryker [Franska staten] att 'om man förutsätter att den kan överföras även på staten hindrar den dock inte staten att ändra åsikt, utan bara att gå ut med en från början falsk eller missledande åsikt, vilket uppenbarligen inte var fallet, eftersom uttalandena enbart återspeglade att inget som helst beslut fattats med de upplysningar som aktieägaren vid den tidpunkten förfogade över”.
As far as administrative law is concerned, the French authorities maintain that ‘[f]irst of all, mere remarks made to a journalist — such as those made by the Minister for Economic Affairs on 12 July 2002 — do not constitute a “tortious act” capable of giving rise to rights and obligations, and even less a guarantee granted to France Télécom by the State.
I fråga om förvaltningsrätten hävdar franska staten ”[Å ena sidan]'banala uttalanden för en journalist – såsom de som ekonomiministern gjorde den 12 juli 2002 – utgör inte en ’rättshandling som går någon emot’ som kan skapa rättigheter och skyldigheter och ännu mindre någon statlig garanti för France Télécom.
Secondly, the liability of the State can in no way be incurred by reason of the highly general remarks made by the Minister, whether because of their alleged lack of implementation — the broken promise hypothesis — or, conversely, because of their implementation — the unlawful promise hypothesis’.
Å andra sidan kan staten inte hållas ansvarig på grund av ministerns mycket allmänna uttalanden, vare sig i fråga om uteblivet genomförande – teorin om en utfästelse som inte respekterats – eller för att de genomförts – teorin om en olaglig utfästelse”.
‘The legal consultant's conclusions clearly fly in the face of the Commission's decision-making practice and of Community case law in the field of state aid, which make the existence of aid conditional on proof of a firm, precise and unconditional commitment on the part of the State concerned — something which the Minister's remarks of 12 July 2002 could in no way be construed as being.’‘A state measure, in whatever form, must be sufficiently precise and concrete for the Commission to be able to determine the very existence of an advantage’.
”Slutsatserna i konsultens rättsliga rapport strider uppenbarligen mot kommissionens sedvanliga beslut och EG-rättens praxis för statliga stöd, enligt vilken ett stöd föreligger om man kan påvisa ett fast, precist och ovillkorligt åtagande från den berörda staten, vilket inte på något sätt är fallet med ministerns uttalanden av den 12 juli 2002”. ”En statlig åtgärd måste oavsett formen vara tillräckligt tydlig och konkret för att kommissionen skall kunna fastställa om den lett till en fördel”.
‘To be able to apply the prudent investor test, the Commission must have at its disposal all the necessary information concerning the specific modalities of the measure that is being scrutinised’.
”För att kunna tillämpa kravet på en rationell investerare måste kommissionen få alla nödvändiga upplysningar om de konkreta förhållandena kring den åtgärd som utreds”.
‘The adoption by the Commission of the legal consultant's arguments would have discriminatory effects which would run counter to the principle of legal certainty.
”Om kommissionen använder teorierna i konsultens rättsliga rapport skulle det resultera i en diskriminering som strider mot rättsäkerhetsprincipen.
In particular, the reasoning followed by the consultant would have absurd procedural consequences in that each Member State would be obliged to notify to the Commission the slightest plan to give an interview or make a public declaration about a company of which it was the reference shareholder’.
I synnerhet skulle konsultens resonemang leda till absurda konsekvenser, bland annat en skyldighet för varje medlemsstat att till kommissionen anmäla alla planer på intervjuer eller offentliga uttalanden om företag där staten är majoritetsägare”.
Moreover, this argument would result in unjustified discrimination between the Community institutions and the Member States.
Denna tolkning skulle även leda till omotiverad diskriminering mellan gemenskapens institutioner och medlemsstaterna.