natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, Germany considers that the only purpose of comparison with various equity instruments is to determine which risk profile (and hence which range of remuneration) is closest to that of the investment from an investor's point of view.
Enligt Tyskland är syftet med en jämförelse med de olika instrumenten för eget kapital endast att utröna vilken riskprofil (och därmed vilket ersättningsintervall) som ligger närmast investeringens sett ur ett investerarperspektiv.
IB's capital is therefore said to be closest in nature to perpetual preferred shares, profit participation certificates and silent partnership reserves.
IB-kapitalet anses därför till sin beskaffenhet närmast påminna om Perpetual Preferred Shares, vinstandelsbevis och passivt delägande.
It should be borne in mind that the instruments used by Germany for the comparison normally provide a bank with only a very limited part of own funds.
Man bör beakta att de instrument som Tyskland tar upp till jämförelse i regel endast står för en mycket begränsad del av en banks anskaffning av eget kapital.
By contrast, the promotion-related assets transferred to LSH virtually tripled its own funds for solvency purposes.
Överföringen av tillgångarna avsedda att främja bostadsbyggande innebar däremot nästan en tredubbling av LSH:s kapitalbas för kapitaltäckningsändamål.
Even if one takes account only of the increase in the amount usable by LSH to underpin its commercial business, this still represents an increase of over 50 %.
Om man endast betraktar ökningen av det belopp som LSH kunde använda för att täcka sin affärsverksamhet, innebär detta ändå en ökning av kapitalbasen med 50 %.
As the BdB points out, the other instruments referred to were usually issued up to a much lower level.
Övriga nämnda instrument anskaffades, såsom BdB påpekar, vanligtvis till en betydligt lägre andel.
It would not have been possible to increase LSH's capital in the same way, and on a permanent basis, by one of the instruments compared.
Med ett av de instrument som jämförs skulle det inte varit möjligt att på samma sätt – och permanent – öka LSH:s kapital.
In this connection, it should also be stressed that the relatively wide range of innovative equity instruments now available to credit institutions in several countries for use as original own funds and additional own funds did not exist in Germany back in 1991, when IB's capital was transferred or in 1993, when LSH had to comply with new, stricter capital requirements.
I detta sammanhang bör man även framhålla att det relativt breda utbudet av innovativa instrument för eget kapital av primär och supplementär kvalitet, som kreditinstituten numera har tillgång till i flera länder, ännu inte existerade i Tyskland då överföringen av IB-kapitalet till LSH ägde rum 1991 och då LSH 1993 blev tvunget att uppfylla de strängare kapitaltäckningskrav som då trädde i kraft.
Some of these instruments have been developed in the meantime, while others already existed but were not accepted in Germany.
En del av dessa instrument har utvecklats först efter denna tid, andra fanns redan men var inte godkända i Tyskland.
In practice, the main instruments which were available and used were profit participation certificates and subordinated loans (both of which are additional own funds, the latter being accepted only since 1993).
De instrument som i praktiken huvudsakligen fanns att tillgå och användes var vinstandelsbevis och efterställda lån (vilka båda är supplementärt kapital, det senare godkänt först fr.o.m. 1993).
It is therefore inappropriate to compare IB's capital to such innovative instruments, most of which have developed in the meantime and some of which were available only in other countries.
Följaktligen är det inte övertygande att jämföra IB-kapitalet med nyskapande instrument, som till största delen utvecklades först senare och delvis endast fanns utomlands.
As to the two instruments which, as the closest benchmarks, play the central role in Germany's comparison, namely perpetual preferred shares and profit participation certificates, a number of specific points should be stressed.
Beträffande de båda instrument för eget kapital, som spelar en central roll som närmaste referensobjekt i Tysklands jämförelse, nämligen Perpetual Preferred Shares och vinstandelsbevis, bör några specifika punkter framhållas.
Perpetual preferred shares constitute original own funds (core capital) in some countries but are still not accepted as such in Germany.
Perpetual Preferred Shares räknas i en del länder som primärt kapital, men godkänns liksom tidigare inte som sådana i Tyskland.
Profit participation certificates constitute only additional own funds, whereas IB's capital qualifies as original own funds.
Vinstandelsbevis räknas endast som supplementärt kapital, medan IB-kapitalet är primärt kapital.
The latter is therefore of much greater use to LSH because it can be used to raise additional own funds (such as profit participation certificates) up to the same amount in order to increase the bank's own funds.
Därför var IB:s kapital till mycket större nytta för LSH, eftersom banken därmed kunde anskaffa supplementärt kapital (t.ex. vinstandelsbevis) till samma belopp och på så sätt utvidga sin kapitalbas.
Moreover, if profitable years followed loss-making ones, profit participation certificates would be replenished before IB's capital.
När förlusten vändes till vinst skulle dessutom först vinstandelsbevisen och därefter kapitalet från IB återställas till nominellt värde.
In addition, IB's capital is available to LSH without any time limitation, while profit participation certificates are usually issued for a period of ten years.
Kapitalet från IB stod vidare till LSH:s förfogande utan någon tidsbegränsning, medan vinstandelsbevis brukar emitteras på tio år.
It is also worth recalling the enormous, atypical size of the capital injection and the fact that the ranking in the event of losses must be seen in this context.
Dessutom måste återigen påpekas att kapitaltillskottets enorma storlek är atypisk och ordningsföljden vid eventuella förluster måste sättas i samband med detta.
Since the share of IB's capital is rather large, it will be used relatively quickly when major losses occur.
Eftersom IB:s tillgångar utgjorde en relativt stor andel, skulle de tas i bruk relativt snabbt om förlusterna blev stora.
For all these reasons, the Commission believes that, because of the peculiarities of IB's capital, the comparison with innovative equity instruments submitted by Germany is not a suitable way to determine the appropriate remuneration to be paid for IB's capital.
Av alla dessa skäl anser kommissionen att den jämförelse med innovativa instrument för eget kapital som Tyskland gör gällande på grund av IB-kapitalets särskilda egenskaper inte är lämplig som grund för att bestämma värdet av en rimlig ersättning för IB-kapitalet.
Moreover, in the understanding of 8 October 2004, the parties assumed that the transaction was akin to a share capital injection.
Vidare utgick parterna i överenskommelsen av den 8 oktober 2004 ifrån att transaktionen kunde jämföras med en aktiekapitaltransaktion.
Furthermore, the Commission agrees with the BdB that the risk to the investor is not reduced by the subordination agreement in the covering agreement between LSH's shareholders whereby IB's capital is to be used only after other equity capital of LSH.
Vidare stöder kommissionen BdB:s uppfattning att överenskommelsen mellan LSH:s ägare om efterställdhet i huvudavtalet, enligt vilken IB-kapitalet får användas först efter WestLB:s övriga egna kapital, inte innebär någon lägre risk för investeraren.
The injected capital makes up a significant proportion of the total core capital, making it extremely likely that it will be drawn on — at least in part — in the event of losses.
Kapitaltillskottet utgör en betydande del av det totala primära kapitalet, och det är därför högst troligt att kapitalet i fall av förlust kommer att användas åtminstone delvis.
LSH's argument regarding the liquidity costs can in principle be accepted.
LSH:s argument rörande likviditetsnackdelarna kan i princip godtas.
Put simply, the difference between 12,5 times the interest received and 11,5 times the interest paid minus other costs of the bank (e.g. administration) gives the profit on the equity.
För att fullt ut utnyttja kapitalet, dvs. för att utvidga sina tillgångar med 100 % riskvikt med en faktor på 12,5 (dvs. 100 dividerat med kapitaltäckningsgraden på 8 %), måste banken refinansiera sig 11,5 gånger på de finansiella marknaderna.
Since the promotion assets did not provide LSH with initial liquidity because they and all the income from them remained earmarked by law for business and housing promotion, LSH faced additional funding costs equal to the amount of the capital if it was to raise the necessary funds on the financial markets to take full advantage of the business opened up by the additional capital, i.e. to expand risk-adjusted assets by 12,5 times the capital amount (or to maintain existing assets at that level).
Enklare uttryckt ger skillnaden mellan 12,5 gånger erhållna och 11,5 gånger betalda räntor på detta kapital minus bankens övriga kostnader (t.ex. förvaltningskostnader) vinsten på det egna kapitalet. Eftersom LSH:s tillgångar avsedda att främja bostadsbyggande till att börja med inte ger någon likviditet – då de överförda tillgångarna och all vinst från tillgångarna avsedda att främja handel, industri och bostadsbyggande enligt lag är förbehållna främjandet av bostadsbyggande – hade LSH ytterligare finansieringskostnader motsvarande kapitalbeloppet för att fullständigt kunna utnyttja de affärsmöjligheter som banken fick genom det supplementära kapitalet, dvs. för att utvidga de riskjusterade tillgångarna med 12,5 gånger kapitalbeloppet (eller att bevara befintliga tillgångar av denna storlek).
However, in the Commission's view, the entire refinancing interest rate does not have to be taken into account.
Kommissionen anser dock att man inte skall beakta hela den sammanlagda refinansieringssatsen.
Only the net costs should be taken into account as an additional burden on LSH because of the special nature of the capital transferred.
Endast nettokostnaderna bör beaktas som extrakostnader för LSH till följd av det överförda kapitalets särskilda egenskaper.
The Commission therefore accepts that LSH incurs additional ‘liquidity costs’ to the extent of ‘refinancing costs minus corporation tax’.
Sammanfattningsvis medger kommissionen således att LSH får extra ”likviditetskostnader” motsvarande ”refinansieringskostnaderna minus bolagsskatt”.
Appropriate remuneration
Rimlig ersättning
Appropriate remuneration for the amount available for competitive business
Rimlig ersättning för det belopp som kan investeras i konkurrensutsatt verksamhet
There are no doubt different ways of calculating the appropriate remuneration for the amount available for competitive business.
Den rimliga ersättningen för det belopp som kan investeras i konkurrensutatt verksamhet kan utan tvivel beräknas på flera olika sätt.
All the methods for calculating the remuneration for capital made available follow the same basic principles, however.
Alla metoder för att räkna ut ersättningen för aktiekapital som ställts till förfogande bygger dock på samma grundläggande principer.
Taking these basic principles, the Commission here does the calculation in two steps: first, it determines the minimum remuneration that an investor would expect for a (hypothetical) investment in the share capital of LSH.
Utifrån dessa grundprinciper gör kommissionen beräkningen i två steg i detta ärende: Först beräknas den minimiersättning som en investerare skulle förvänta sig för en (hypotetisk) investering i aktiekapital i LSH.
Determination of a likely minimum remuneration for an investment in the share capital of LSH
Fastställande av en förväntad minimiersättning för en investering i aktiekapital i LSH
The return expected on an investment and the risk involved are important determining factors in the investment decision of a market-economy investor.
Den förväntade avkastningen på en investering och investeringsrisken är viktiga faktorer när en privat investerare i en marknadsekonomi skall fatta ett investeringsbeslut.
A market-economy investor will make an investment only if it offers him a higher return or a lower risk than the next best alternative use of his capital.
En marknadsmässigt agerande investerare kommer bara att skjuta till kapital om investeringen möjliggör en bättre avkastning än den jämförelsevis näst bästa alternativa penningplaceringen eller om den innebär en mindre risk.
Accordingly, he will not invest in a company whose expected returns are lower than the average of other companies with a comparable risk profile.
På motsvarande sätt kommer en investerare inte att skjuta till pengar i ett företag vars förväntade avkastning är mindre än den genomsnittligt förväntade avkastningen för andra företag med en jämförbar profil.
In this case it can be assumed that there are sufficient alternatives to the investment that promise a higher expected return for the same risk.
I det fallet kan man anta att det finns tillräckliga alternativ till det planerade investeringsprojektet, som ger en större förväntad avkastning vid samma risknivå.
There are various methods of determining an appropriate minimum return.
Det finns olika metoder för att beräkna den rimliga minimiersättningen.
In describing these various approaches, it makes sense to draw a distinction between two components, namely a risk-free return and a project-specific risk premium:
För att åskådliggöra de olika modellerna är det ändamålsenligt att göra åtskillnad mellan två komponenter, en riskfri avkastning och en projektspecifik riskpremie:
Appropriate minimum return on a high risk investment
Rimlig minimiavkastning på riskkapital
risk-free base rate + risk premium for the risky investment.
= riskfri bassats + riskpremie för riskinvesteringen.
Normally the risk-free base rate is determined using the expected return on fixed-rate securities issued by state issuers (or an index based on such securities), as they represent forms of investment with comparably low risks.
I regel används den förväntade avkastningen på värdepapper med fast ränta från statliga emittenter för att fastställa den riskfria bassatsen (eller ett index som grundar sig på sådana värdepapper), eftersom de är investeringsformer med en jämförbar låg risk.
However, the difference between the various methods lies in the method of determining the risk premium: -
Det finns dock skillnader mellan de olika metoderna när det gäller hur riskpremien skall beräknas:
Under this approach, the historical capital costs incurred by comparable banks are determined first.
I denna modell beräknas först de historiska kostnader för anskaffning av eget kapital som jämförbara banker haft.
The arithmetic average of the historical capital costs is then compared with the future expected equity capital costs and hence with the investor's expected-return requirement.
Det aritmetiska medelvärdet av de historiska kapitalkostnaderna jämställs därefter med de framtida förväntade kostnaderna för anskaffning av eget kapital och därmed med investerarens förväntade krav på avkastning.
Financing approach with Compound Annual Growth Rate: at the heart of this approach stands the use of the geometric rather than the arithmetic mean value.
Finansieringssätt med Compound Annual Growth Rate: Denna beräkning bygger på ett geometriskt och inte ett matematiskt genomsnittsvärde.
CAPM: the CAPM is the best-known and most frequently tested model of modern finance, by which the return expected by an investor can be determined using the following equation:
CAPM: CAPM är den mest kända och oftast testade modellen inom modern finansekonomi och den kan användas för att beräkna en investerares förväntade avkastning med följande formel:
Minimum return on capital =
Minimiavkastning =
risk-free base rate + (market-risk premium × beta)
riskfri bassats + (marknadsriskpremie × beta)
The risk premium for the equity investment is obtained by multiplying the risk premium on the market by the beta factor (market-risk premium × beta).
Riskpremien för investeringen i eget kapital fås genom att marknadens riskpremie multipliceras med betafaktorn (marknadsriskpremie × beta).
However, since LSH is not a listed company, it is not possible directly to infer its beta value.
Eftersom LSH inte är något börsnoterat företag, är det emellertid inte möjligt att direkt avleda dess betavärde.
In its comments of 29 July 2003, the BdB, using the CAPM, concluded that the minimum remuneration to be expected for an investment in the capital of LSH at 31 December 1990, when the transfer took place, was 14,85 % per annum.
I sina synpunkter av den 29 juli 2003 krävde BdB att CAPM skulle användas för att beräkna förväntad minimiersättning på ett aktiekapitaltillskott till LSH vid tidpunkten för överföringen den 31 december 1990 till ett värde på 14,85 % per år. Tyskland uttryckte principiella betänkligheter mot användningen av CAPM-modellen.
Had the BdB applied the CAPM correctly, it would have arrived at a much lower minimum remuneration for a hypothetical investment in the share capital of LSH.
BdB kom med hjälp av CAPM-metoden fram till en mycket lägre minimiersättning för ett hypotetiskt aktiekapitaltillskott till LSH.
In their understanding on the normal market remuneration, the Land of Schleswig-Holstein, HSH Nordbank and the BdB concluded that a minimum remuneration of 9,29 % was appropriate.
I sin överenskommelse om en marknadsmässig ersättning kom delstaten Schleswig-Holstein, HSH Nordbank och BdB fram till att en minimiersättning på 9,29 % vore rimlig.
In their calculations, the parties based themselves on the CAPM and applied a risk-free basic interest rate of 6,61 %.
Parterna baserade sina beräkningar på CAPM-modellen. De utgick i detta sammanhang från en riskfri basräntesats på 6,61 %.
Determination of this interest rate was based on the assumption that special-purpose assets were to be made available to LSH on a permanent basis.
Denna räntesats fastställdes under antagande om att LSH:s bundna tillgångar varaktigt skulle ställas till förfogande.
The parties then calculated the rate of return per annum, which reflects the trend tracked by the REX10 Performance Index in the period 1970 to 1990 and, in this way, arrived at the risk-free base rate of 6,61 %.
Parterna har därefter beräknat den årliga avkastningen, som visar trenden som den åskådliggörs av det som underlag använda REX10 Performance-indexet under perioden 1970–1990, och kom på detta sätt fram till den riskfria basräntesatsen på 6,61 %.
Since LSH's capital injection was made available on a permanent basis, the method of determining the risk-free basic interest rate appears appropriate in this specific case.
Eftersom LSH:s insättning faktiskt stod till förfogande under längre tid verkar denna metod lämplig i det föreliggande ärendet.
The beta factor of 0,670 was estimated on the basis of a KPMG report on adjusted beta factors for all listed credit institutions in Germany that is available to the Commission.
Uppskattningen av betafaktorn till 0,670 byggde på ett utlåtande från KPMG om s.k. adjusted Betafaktorer för alla börsnoterade kreditinstitut i Tyskland, som kommissionen fått en kopia av.
In the light of the report and of LSH's business profile, this beta factor may be regarded as appropriate.
Enligt detta utlåtande och med hänsyn till LSH:s affärsverksamhet tycks denna betafaktor vara lämplig.
The so-called general long-term market-risk premium, i.e. the difference between the long-term average return on a normal share portfolio and the return on government bonds, has already been applied on several occasions in the WestLB case, which resulted in Decision 2000/392/EC.
Redan i WestLB-förfarandet, som ledde till beslut 2000/392/EG, användes flera gånger den så kallade allmänna långfristiga marknadsmässiga riskpremien, dvs. skillnaden mellan den långfristiga genomsnittliga avkastningen på en vanlig aktieportfölj och avkastningen på statsobligationer.
Against this background, the Commission here sees no reason to depart from the market-risk premium used in the understanding.
Mot denna bakgrund ser kommissionen i detta ärende ingen anledning till att avvika från den marknadsriskpremie som användes i avtalet.
The Commission has no reason to believe that, in the case under consideration, the minimum remuneration determined by the parties for a hypothetical share-capital investment cannot stand up to a market test.
Kommissionen har inget belägg för att den minimiersättning som parterna fastställde för en hypotetisk investering i aktiekapital inte står sig vid en marknadsundersökning i föreliggande fall som undersöks här.
Accordingly, it sets the minimum remuneration for the special-purpose reserve at 9,29 % per annum (after corporation tax and before investor tax).
Kommissionen fastställer således ett värde på 9,29 % per år (efter bolagsskatt men före investerarskatt) som rimlig minimiersättning.
The long-term risk-free rate (10-year German Federal government bonds) at the end of 1990 was 8,98 %.
Den långfristiga riskfria räntesatsen (tyska statsobligationer med tioårig löptid) uppgick i slutet av 1990 till 8,98 %.
LSH claimed that its actual refinancing costs on the basis of its financial structure at the time of the transfer were 9,2 %.
LSH uppgav att dess refinansieringskostnader vid tiden för överföringen av tillgångarna på grund av bankens finansiella struktur uppgick till 9,2 %.
In their understanding the parties apply a long-term risk-free rate of 6,61 %.
I överenskommelsen utgick parterna från en långfristig riskfri räntesats på 6,61 %.
They also agree to adopt a flat 50 % tax rate.
Dessutom hade parterna enats om att utgå från en fast skattesats på 50 %.
On this basis, they arrive at a net refinancing rate of 3,31 % and a corresponding deduction for liquidity.
Därmed kommer parterna fram till en nettorefinanseringssats på 3,31 % och ett därmed motsvarande likviditetsavdrag.
In view of that understanding and the fact that the amount in question falls below the range previously cited by Germany, the Commission sees no reason to regard this amount as inappropriate and consequently uses it as a basis for determining the aid element.
På grund av detta avtal och det faktum att beloppet faller inom de ramar Tyskland redan anfört, har kommissionen ingen anledning att betrakta detta som olämpligt och lägger därmed också detta belopp till grund för beräkningen av stödinslaget.
It must therefore be examined whether the particularities, and especially the specific risk profile of the transfer of IB's capital, constitute grounds for adjusting the minimum remuneration determined of 9,29 % which a private investor would expect for a (hypothetical) investment in the capital of LSH and whether the Commission can produce a methodically robust quantification of that adjustment.
Det skall därför undersökas om de särskilda kännetecknen, särskilt den konkreta riskprofil som sammanhänger med överföringen av IB-kapitalet, föranleder en anpassning av den fastställda minimiersättningen på 9,29 % som en privat investerare skulle förvänta sig för en tänkt aktieinvestering i LSH, och om kommissionen dessutom kan kvantifiera detta belopp med en tillräckligt säker metod.
In this connection, three aspects should be considered: first, the non-issuance of new shares in the company with the associated voting rights; second, the exceptional volume of the asset transfer; and third, the non-marketability of the assets.
I detta sammanhang verkar det nödvändigt att granska tre omständigheter: för det första att det inte emitterades några nya aktier och därmed inte utdelades någon rösträtt, för det andra att överföringen av tillgångar hade en osedvanligt stor volym och för det tredje att investeringen inte var fungibel.
The transfer did not provide the Land with any additional voting rights.
Delstaten fick inget utökat röstetal genom införlivandet.
If the Land's voting rights had been increased, it would have possessed more than 50 % of those rights, thereby becoming the majority shareholder.
Om delstatens röstetal skulle ha utökats skulle den ha blivit innehavare av mer än 50 % av rösternarna, dvs. delstaten skulle att blivit en majoritetsägare.