natgillin/translations-raw huggingface dataset:
When measured by balance-sheet total, the WestLB group ranked among the five largest German credit institutions during the relevant period.
WestLB-koncernen hörde till de fem största tyska kreditinstituten mätt enligt dess balansomslutning.
It offered financial services to enterprises and public institutions and was an important player on international capital markets, both for its own account and as manager of other issuers' debt instruments.
Koncernen erbjöd finansiella tjänster åt storföretag och offentliga institutioner och var verksam på de internationella kapitalmarknaderna, både för egen räkning och för andra emittenter.
Like many German all-purpose banks, WestLB held stakes in financial and non-financial enterprises.
Liksom många andra tyska universalbanker ägde även WestLB andelar i finansiella institut och andra företag.
It also transacted a substantial part of its business activities outside Germany.
En betydande del av dess affärsverksamhet ägde rum utanför Tysklands gränser.
Furthermore, under special legal provisions, WestLB, unlike private banks but in the same way as other public credit institutions, was able, until it was split up in August 2002, to conduct mortgage banking and building and loan association business under one organisational roof along with its other operations.
På grund av särskilda rättsbestämmelser kunde WestLB fram till uppdelningen i augusti 2002 – till skillnad från privata banker, men i likhet med andra offentliga kreditinstitut – bedriva hypotekslåne- och sparkasseverksamhet inom samma organisatoriska ram som för sina andra affärsverksamheter.
It ranked therefore, during the relevant period until it was split up, as one of Germany's most comprehensive all-purpose banks.
Därför kunde man under den tidsperiod som är relevant för beslutet fram till uppdelningen räkna WestLB som en av de mångsidigaste bankerna i Tyskland.
On the other hand, WestLB did not operate a dense network of retail branches.
Å andra sidan hade WestLB inget tätt kontorsnät för privatkunder.
This market segment was covered by the local savings banks, for which WestLB acted as the central institution.
I detta marknadssegment drevs verksamheten av de lokala sparbankerna, för vilka WestLB fungerade som centralinstitut.
WestLB's profitability, measured by pre-tax profits as a percentage of capital and reserves at group level, did not exceed 6,6 % on average over the eight years preceding the transfer of Wfa (1984-91) and showed no clear upward tendency.
WestLB:s lönsamhet, mätt som vinst före skatt i procent av det egna kapitalet på koncernnivå, var i genomsnitt under de åtta åren före införlivandet av Wfa (1984-1991) högst 6,6 %, utan någon klar tendens till förbättring.
This performance was substantially below the German as well as the European average.
I jämförelse med den genomsnittliga nivån i Tyskland liksom i övriga Europa kunde man beteckna detta resultat som ytterst svagt.
The WestLB group increased its balance-sheet total between 1991, i.e. before the transfer, and the end of 2001, when its last annual accounts before it was split up were prepared, from over DEM 270 million to over DEM 840 million, i.e. by more than 300 %.
Mellan 1991, dvs. före kapitalöverföringen, och slutet av 2001, då den sista årsredovisningen före uppdelningen av banken gjordes, ökade WestLB-koncernen sin balansomslutning från drygt 270 miljoner till drygt 840 miljoner tyska mark, vilket är mer än en tredubbling.
By the law of 2 July 2002, the Land of North Rhine-Westphalia split up WestLB as of 1 August 2002 (with retroactive effect under the accounting rules to 1 January 2002) into a public-law parent company, Landesbank Northrhein-Westfalen, and a private-law subsidiary, WestLB AG.
Genom en lag av den 2 juli 2002 delades WestLB av delstaten Nordrhein-Westfalen från och med den 1 augusti 2002 (med retroaktiv effekt på balansräkningen från den 1 januari 2002) upp mellan ett offentligrättsligt moderbolag, Landesbank Nordrhein-Westfalen, och ett privaträttsligt dotterbolag, WestLB AG.
WestLB AG took over the commercial activities of the former WestLB, while Landesbank Northrhein-Westfalen took over its public activities.
Den konkurrensutsatta delen av verksamheten vid f.d. WestLB sammanfördes inom WestLB AG och dess offentliga verksamhet drevs vidare av Landesbank Nordrhein-Westfalen.
According to Germany, WestLB AG is legally identical to WestLB and is to be considered the debtor for the entire recovery claim.
WestLB AG är enligt tyska uppgifter rättsligt identisk med WestLB och skall anses som gäldenär för det sammanlagda stödåterkravet.
Wfa was incorporated into Landesbank Northrhein-Westfalen at the time of the split-up and therefore withdrawn from the commercial activities taken over by WestLB AG.
Wfa inordnades i samband med uppdelningen under Landesbank Nordrhein-Westfalen och har därmed avlägsnats från den konkurrensutsatta verksamheten inom WestLB AG.
The rules of Landesbank Northrhein-Westfalen also stipulated that Wfa's capital cannot be used to underpin the mortgage bonds business remaining within the Landesbank and that, in future, a remuneration of 0,6 % per annum was to be paid to the Land in respect of a possible liability function.
Genom bolagsordningen för Landesbank Nordrhein-Westfalen beslutades dessutom att kapitalet från Wfa inte skulle få användas för att täcka den bankens återstående hypotekslåneverksamhet och att en ersättning på 0,6 % per år därför skall betalas till delstaten för dess garantifunktion.
Wfa was founded in 1957 and operated until 31 December 1991 as a public-law institution (Anstalt des öffentlichen Rechts).
Wfa bildades 1957 och bedrev fram till den 31 december 1991 verksamhet som en offentligrättslig institution.
As such, it was an independent entity with a nominal capital of DEM 100 million (EUR 50 million) and the Land of North Rhine-Westphalia as the sole shareholder.
Som sådan var Wfa en självständig juridisk person, med ett grundkapital på 100 miljoner mark (50 miljoner euro) och med delstaten som enda ägare.
Under Section 6(1) of the former North Rhine-Westphalia Law on the promotion of housing (Wohnungsbauförderungsgesetz), Wfa devoted itself exclusively to the promotion of housing by granting low-interest or non-interest-bearing loans.
Enligt § 6.1 i Nordrhein-Westfalens tidigare lag om stöd till bostadsbyggandet var Wfa:s enda uppgift att främja bostadsbyggandet genom att bevilja lån med låg eller ingen ränta.
On account of its non-profit character, it was exempt from corporation tax (Körperschaftssteuer), property tax (Vermögenssteuer) and tax on business capital (Gewerbekapitalsteuer).
På grund av sin allmännyttiga karaktär var institutionen befriad från bolags-, förmögenhets- och näringsskatt.
As a public-law institution, Wfa was covered by the Land's ‘institutional liability’ (Anstaltslast) and ‘guarantor liability’ (Gewährträgerhaftung) for all its liabilities.
I egenskap av offentligrättslig institution omfattades Wfa av ”institutionellt ansvar” (Anstaltslast) och ”garantiansvar” (Gewährträgerhaftung) från delstaten Nordrhein-Westfalens sida för samtliga sina skulder.
These guarantees remained in place as a result of the transfer.
Dessa garantier kvarstod oförändrade efter överföringen.
The largest single source of financing for the housing-promotion activities was — and still is — the Land Housing Promotion Fund (Landeswohnungsbauvermögen), which has been built up from interest income from housing loans granted by Wfa and annual cash injections from the Land budget.
Den viktigaste finansieringskällan för stödet till bostadsbyggande var och är delstatens fond för bostadsbyggande (Landeswohnungsbauvermögen), som byggts upp genom ränteintäkter från bostadslån som Wfa beviljat och årliga tillskott av medel från delstatens budget.
These resources, earmarked to serve exclusively as the funding base for housing loans by virtue of Section 16 of the Law on the promotion of housing, accounted for some 75 % of Wfa's refinancing, i.e. DEM 24700 million (EUR 12600 million) as at 31 December 1991.
Denna fond, som enligt § 16 i den tidigare lagen om stöd till bostadsbyggande (Wohnungsbauförderungsgesetz) endast får användas för att finansiera bostadslån, stod den 31 december 1991 för 75 % av Wfa:s refinansiering, dvs. 24,7 miljarder tyska mark (12,6 miljarder euro).
Prior to the transfer, Wfa guaranteed Land liabilities incurred for housing promotion purposes.
Före överföringen garanterade Wfa de åtaganden som delstaten Nordrhein-Westfalen ingått om stöd till bostadsbyggande.
Each year, in line with the Land's repayments of its liabilities, Wfa's guarantee was transformed into reimbursement claims of the Land against Wfa which reduced the value of the Land Housing Promotion Fund accordingly.
Årligen omvandlades Wfa-garantin till fordringar på Wfa från delstatens sida till ett belopp motsvarande de skulder som delstaten betalat. Detta innebar en motsvarande minskning av värdet av delstatens bostadsbyggnadsfond.
These liabilities of Wfa would have fallen due only when it no longer needed its revenues from interest and loan recovery in order to perform its public tasks.
Dessa Wfa:s skulder skulle förfalla till betalning först då Wfa inte längre behövde ränteintäkterna och amorteringarna för att utföra sina offentliga uppgifter.
They amounted to about DEM 7400 million (EUR 3780 million) by the end of 1991 and were not shown directly in the balance sheet but only ‘below the line’.
I slutet av 1991 uppgick de till ca 7,4 miljarder mark (3,78 miljarder euro) och redovisades inte direkt i balansräkningen, utan endast ”under strecket”.
CAPITAL REQUIREMENTS UNDER THE OWN FUNDS DIRECTIVE AND THE SOLVENCY RATIO DIRECTIVE
KRAV PÅ EGET KAPITAL ENLIGT KAPITALBASDIREKTIVET OCH KAPITALTÄCKNINGSDIREKTIVET
Under Council Directive 89/647/EEC on a solvency ratio for credit institutions (‘Solvency Ratio Directive’) and under the Own Funds Directive, banks must have own funds equivalent to at least 8 % of their risk-adjusted assets and risk-bearing off-balance-sheet transactions.
Enligt rådets direktiv 89/647/EEG och kapitalbasdirektivet skall bankerna ha en kapitalbas motsvarande minst 8 % av sina riskjusterade tillgångar och risktransaktioner utanför balansräkningen.
These Directives necessitated amendments to the German Banking Law which took effect on 1 January 1992.
Dessa direktiv gjorde det nödvändigt att ändra lagen om kreditväsendet (Kreditwesengesetz), vilket skedde den 1 januari 1992.
The new requirements entered into force on 30 June 1993.
De nya kraven trädde i kraft den 30 juni 1993.
Until that date German credit institutions were obliged to have own funds equivalent to 5,6 % of their risk-adjusted assets.
Dittills hade kravet på de tyska kreditinstitutens kapitalbas uppgått till 5,6 % av deras riskjusterade tillgångar.
Furthermore, the amount of own funds limits a bank's exposure to large risks.
Dessutom begränsas en banks stora enskilda exponeringar av storleken på dess kapitalbas.
At the time of Wfa's transfer, the German Banking Law (Section 13) stipulated that no single loan granted may exceed 50 % of a bank's own funds and that the total of such loans exceeding 15 % of own funds may not be higher than eight times the bank's own funds.
Vid tiden för överföringen av Wfa fick enligt lagen om kreditväsendet (§ 13) ett enstaka lån inte överstiga 50 % av ett kreditinstituts kapitalbas och det totala beloppet av lån som översteg 15 % av kapitalbasen inte uppgå till mer än åtta gånger kapitalbasen.
An amendment of the German Banking Law in 1994 to bring it into line with Council Directive 92/121/EEC reduced the maximum loan to 25 % of a bank's own funds and stipulated that the sum of single loans exceeding 10 % of a bank's own funds may not be higher than eight times the total of own funds.
Efter det att lagen om kreditväsendet ändrats 1994 för att anpassas till rådets direktiv 92/121/EEG har den största tillåtna enskilda exponeringen begränsats till 25 % av en banks kapitalbas och de sammanlagda stora exponeringarna, som överskrider 10 % av bankens kapitalbas, får inte uppgå till mer än åtta gånger den totala kapitalbasen.
Moreover, Article 12 of the Second Council Directive 89/646/EEC of 15 December 1989 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions limits the size of qualifying holdings in other credit and financial institutions.
Dessutom begränsas innehav i andra kreditinstitut och banker av artikel 12 i rådets andra direktiv 89/646/EEG av den 15 december 1989 om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut, samt med ändring av direktiv 77/780/EEG.
Furthermore, a special provision in the German Banking Law (Section 12), not based on Community legislation but found in other Member States, limits the total amount of long-term investments, including holdings in non-financial enterprises, to the total amount of the bank's own funds.
Enligt en specialbestämmelse i lagen om kreditväsendet (§ 12), som inte grundar sig på EG-rätten, men som också återfinns i andra medlemsstater, är dessutom det totala beloppet av långsiktiga placeringar – däribland även ägarandelar i företag utanför den finansiella sektorn – begränsat till det totala beloppet av bankens eget kapital.
German banks had to adapt to the new capital requirements by 30 June 1993.
De tyska bankerna skulle anpassa sig till de nya kraven på kapitalbas senast den 30 juni 1993.
The own funds cushion of many Landesbanks, including WestLB, was already comparatively weak before transposal of the Solvency Ratio Directive into German law.
Redan före genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet i tysk lagstiftning hade många delstatsbanker, inklusive WestLB, relativt svaga kapitalbaser.
According to test calculations made by Deutsche Bundesbank in December 1991 on the basis of the provisions of the Directives, the Landesbanks had an average solvency ratio of 6,3 %, compared with the 8 % required from 30 June 1993.
Enligt beräkningar som tyska Bundesbank utförde i december 1991 med tillämpning av direktivets bestämmelser, hade delstatsbankerna en genomsnittlig kapitaltäckningsgrad på 6,3 %, ett värde som enligt de nya kraven från och med den 30 juni 1993 måste uppgå till 8 %.
Therefore, there was an absolute need for these institutions to raise new capital in order to avoid restrictions on their business expansion and indeed to maintain their current level of activities.
För dessa kreditinstitut var det därför absolut nödvändigt att stärka den egna kapitalbasen för att förhindra att deras expansion begränsades och för att överhuvudtaget kunna behålla sina befintliga affärsvolymer.
If a bank cannot demonstrate the necessary level of own funds, it will be ordered by the supervisory authorities to take immediate action to comply with the solvency rules either by raising additional capital or by reducing risk-adjusted assets.
Om en bank inte kan visa att den har den kapitalbas som krävs, åläggs den av tillsynsmyndigheten att omedelbart vidta åtgärder för att följa bestämmelserna om kapitaltäckning, genom att antingen öka sitt supplementära kapital eller minska sina riskjusterade tillgångar.
Private banks had to satisfy additional demand for own funds on the capital markets. Public banks could not move in the same direction since public shareholders decided not to privatise (even in part) their credit institutions.
Medan de privata bankerna var tvungna att skaffa sig de behövliga extra medlen på kapitalmarknaderna, stod denna väg inte öppen för de offentligt ägda bankerna eftersom deras offentliga ägare beslutat att inte privatisera dem, vare sig helt eller delvis.
Yet, the generally tight budgetary situation meant that the public shareholders could not undertake cash injections of capital.
På grund av det ansträngda allmänna budgetläget kunde emellertid de offentliga ägarna inte heller tillföra nytt kapital.
Instead, other solutions were found to provide additional capital.
I stället tillgrep man andra lösningar för att skaffa ytterligare eget kapital.
In the case of WestLB, the Land decided to transfer Wfa to WestLB in order to strengthen the latter's own funds base.
För WestLB:s del beslutade delstaten Nordrhein-Westfalen att införliva Wfa i WestLB för att på så sätt öka bankens kapitalbas.
Similar transactions were carried out by some other Länder in favour of their respective Landesbanks.
Liknande transaktioner gjordes i en del andra delstater till förmån för respektive delstatsbank.
THE TRANSFER AND ITS EFFECTS
ÖVERFÖRINGEN OCH DESS EFFEKTER
THE TRANSFER
ÖVERFÖRINGEN
On 18 December 1991 the Parliament of North Rhine-Westphalia passed the Law governing the promotion of housing (Gesetz zur Regelung der Wohnungsbauförderung), Article 1 of which ordered the transfer of Wfa to WestLB.
Delstatsparlamentet i Nordrhein-Westfalen antog den 18 december 1991 lagen om stöd till bostadsbyggande (Gesetz zur Regelung der Wohnungsbauförderung). I artikel 1 i lagen förordnas om överföringen av Wfa till WestLB.
The transfer became effective on 1 January 1992.
Överföringen trädde i kraft den 1 januari 1992.
According to the grounds of the Law, the primary reason for the transfer was to increase WestLB's own funds in order to enable it to comply with the stricter capital requirements entering into force on 30 June 1993.
I motiveringen till lagen anges i första hand behovet att öka WestLB:s kapitalbas för att kreditinstitutet skall kunna uppfylla de strängare kapitaltäckningskrav som skulle gälla från och med den 30 juni 1993.
By way of the transfer, this could be done without any financial burden falling on the Land's budget.
Genom överföringen kunde ökningen genomföras utan att belasta delstatens budget.
Combining the housing promotion activities of Wfa with those of WestLB was to have the secondary effect of increasing efficiency.
Som bieffekt nämndes den ökade effektivitet som uppnås genom att slå samman Wfa:s stöd till bostadsbyggande med WestLB:s.
As part of the transfer, the Land waived Wfa's guarantee of about DEM 7400 million (EUR 3780 million) for liabilities of the Land in connection with funds raised for housing promotion (see Section II, point 2).
I samband med överföringen upphävde delstaten Wfa:s garanti på ca 7,4 miljarder mark (3,78 miljarder euro) för delstatens skulder för införskaffande av kapital för stödet till bostadsbyggande (se punkt 2 i avsnitt II).
WestLB became the universal legal successor to Wfa (except for Wfa's liability vis-à-vis the Land for debts entered into by the Land for reasons of housing promotion, which was waived prior to the transfer).
WestLB blev Wfa:s efterträdare i rättsligt avseende, utom i fråga om garantin för stödet till bostadsbyggande, som upphävdes före överföringen.
Wfa became an organisationally and economically independent public-law institution without legal capacity within WestLB.
Wfa blev en organisatoriskt och ekonomiskt självständig offentligrättslig institution inom WestLB utan rättskapacitet.
Wfa's nominal capital and reserves must be shown in WestLB's balance sheet as a special reserve (Sonderrücklage).
Wfa:s grundkapital och reserver måste tas upp i WestLB:s balansräkning som en särskild reserv (Sonderrücklage).
The Land continues to guarantee Wfa's liabilities under the Anstaltslast and Gewährträgerhaftung.
Delstaten ansvarar på grund av sitt institutionella ansvar och garantiansvar fortfarande för Wfa:s skulder.
The assets transferred, i.e. nominal capital, capital reserves, the Land Housing Promotion Fund and other claims of Wfa, as well as any future return flows from housing loans remained earmarked for housing promotion under Article 2, Section 16(2) of the Law even after their transfer to WestLB.
De tillgångar som överfördes, dvs. Wfa:s grundkapital, reserver, fonden för främjande av bostadsbyggande och andra fordringar samt framtida återbetalningar av bostadslån förblev även efter överföringen till WestLB enligt artikel 2 § 16.2 i den nämnda lagen förbehållna stödet till bostadsbyggande.
The same provision established that the assets transferred serve at the same time as liable equity capital within the meaning of the German Banking Law (and hence the Own Funds Directive), on the basis of which a bank's solvency ratio is calculated.
I samma bestämmelse angavs att de överförda tillgångarna samtidigt skulle räknas som eget kapital enligt lagen om kreditväsendet (och följaktligen enligt kapitalbasdirektivet), vilket ligger till grund för beräkningen av en banks kapitaltäckningsgrad.
Therefore, they also underpin WestLB's competitive business.
Följaktligen täcker de även WestLB:s konkurrensutsatta verksamhet.
On the occasion of the transfer, WestLB's owners amended the covering agreement (Mantelvertrag) and agreed that the assets earmarked for housing promotion must always be preserved, even if WestLB suffered losses that absorbed the original capital.
Med anledning av överföringen av tillgångarna ändrade WestLB:s ägare huvudavtalet och kom överens om att de för stöd till bostadsbyggande bestämda tillgångarna fortsättningsvis skulle upprätthållas, till och med om WestLB skulle ådra sig förluster som förbrukade det ursprungliga kapitalet.
Internally, Wfa's capital should be subordinate in its liability only to WestLB's remaining equity.
Wfa-kapitalet skulle internt tas i anspråk först efter WestLB:s övriga egna medel.
It was clarified in the agreement that WestLB owners' ‘institutional liability’ (Anstaltslast) also covered Wfa's special reserve.
I huvudavtalet preciserades det att det institutionella ansvaret för ägarna till WestLB även omfattade Wfa:s särskilda reserv.
If WestLB were to be wound up, the Land would have a priority claim on Wfa's capital.
Om WestLB skulle likvideras skulle delstaten ha en prioriterad fordran på Wfa-kapitalet.
It was also stated in the agreement that the increase in WestLB's equity base through the integration of Wfa constituted an act in money's worth (geldwerte Leistung) by the Land and that the annual remuneration for this act should be agreed on by the owners once the first financial results for the years from 1992 onwards were available.
Dessutom förklarades det att ökningen av WestLB:s kapitalbas genom införlivandet av Wfa utgjorde en ekonomiskt värdefull prestation från delstatens sida och att ägarna skall komma överens om den årliga ersättningen för denna så snart de första resultaten för räkenskapsåren från och med 1992 föreligger.
This was done in a protocol note to the covering agreement dated 11 November 1993.
Detta gjordes i en protokollsanteckning till huvudavtalet av den 11 november 1993.
Notwithstanding the internal agreement to guarantee Wfa's assets and the internal subordination of Wfa's capital, no distinction is made in WestLB's external relationships between Wfa's housing promotion activities and its function as a provider of own funds to WestLB.
Trots denna interna överenskommelse för att säkra Wfa-tillgångarna och Wfa-kapitalets interna efterställdhet, gör WestLB utåt ingen skillnad mellan Wfa:s funktion som institution för stöd till bostadsbyggande och dess funktion som tillhandahållare av eget kapital som garantikapital för WestLB.
The transferred assets are fully and instantaneously available to WestLB to cover losses or, in the event of bankruptcy, to cover creditors' claims.
De tillgångar som överförts står i sin helhet och omedelbart till förfogande för WestLB eller vid eventuell konkurs för fordringsägarna.
The management contract regarding the Law governing the promotion of housing (Geschäftsbesorgungsvertrag zum Wohnungsbauförderungsgesetz) concluded between the Land and WestLB lays down that WestLB will use the special reserve to underpin its own business activities only in so far as fulfilment of Wfa's legally binding tasks is guaranteed.
I det förvaltningsavtal som träffats mellan delstaten och WestLB i anslutning till lagen om stöd till bostadsbyggandet sägs att WestLB skall använda den särskilda reserven som bas för sin egen affärsverksamhet endast i en sådan utsträckning att man kan garantera att Wfa:s lagstadgade uppgifter uppfylls.